Нашето меню | ресторант "Да Поседнем"\nСалата асорти ала „ГИЯ“\n500гр - 9,90 лв.\nСъдържание: филе ала „ГИЯ“, домашен суджук, домати, краставици, печена чушка, сирене, домашна снежанка, стрък свеж магданоз и маслини за декорация. Салата „Асорти“ е една от най-приятните летни салати, които предлагат голямо разнообразие и доставят всичките нужни на организма ви хранителни вещества.\nНашата салатка / специалитет /\n650гр - 7,90 лв.\nСъдържа: домати, краставици, сладък лук, чушка, катък, кьопоолу, яйце, кашкавал, маслинки, луканка. Трябва да опитате „Нашата салатка“с чашка мека ракийка, да продължите с Пилешко дробче и след това със свинска пържолка с гъбено сосче, придружени с чаша изискано червено вино и да завършите вечерята си с парче неустоима бисквитена тортичка. В края на вечерта с […]\n400гр - 4,90 лв.\nСъдържание: домати, краставици, лук, сиренце, маслинка, люта чушка. След 1990 година, с това наименование, започват да наричат всякакви ордьоври, включващи сосове, лютеници, или дори топли гарнитури, което въвежда в заблуда много хора, имащи традиционни представи за българската кухня. Именно, поради нарушаване на традиционализма, възникват и различни варианти на редена салата с добавки, които могат да […]\nКраставички с копър\n400гр - 4,50 лв.\nСъдържание: краставици, копър. Краставицата е култивирана в Индия преди около 3000 години. Предполага се, че е пренесена в Европа от Александър Македонски. Ранните изследователи и туристи са пренесли краставиците в Индия и други части на Азия. Те са били много популярни в древните цивилизации на Египет, Гърция и Рим, които са ги използвали не само като храна, […]\nСъдържание: нарязани домати, плочка сирене, маслини за украса. Доматът (Solanum lycopersicum) е растение от семейство Картофови (Solanaceae). Според ботаниката той спада към плодовете, но според готварството спада към зеленчуците и се приема за такъв. Определянето му към зеленчуците става с решение на Върховния съд на САЩ на 10 май 1893 г. Съдът приема доводите, че доматът се използва за салата […]\nСалатата на шопите /шопска/\nСъдържа: домати, краставици, чушка, лук, сиренце, маслинка и люта чушка. Шопската салата е създадена от професионални майстори-готвачи от ДСП „Балкантурист“ през 1956 г. в ресторант „Черноморец“ в тогавашния курорт „Дружба“ (днес „Свети Константнин и Елена“).Първоначално шопската салата се сервира в заведенията на ДСО „Балкантурист“, откъдето се налага и в домашната кухня. Утвърждава се като национален […]\nСалатата на овчарите /овчарска/\n600гр - 6,90 лв.\nСъдържание: домат, краставица, магданоз, лук, чушка, кашкавал, шунка, яйце, сиренце и маслинка. Овчарската салата е традиционно българско ястие и модификация на шопската салата. Съществуват няколко разновидности на рецепти за овчарска салата, което често поражда спорове, коя е оригиналната. Най-чести спорове са дали в овчарската салата трябва да има гъби или не. Традиционната рецепта не включва употребата на гъби.\n500гр - 7,90 лв.\nСъдържание: домати, краставици, боб, кашкавал, овче сирене и пастърма. Родопската салата, която е първообраз на овчарската салата, представлява вариант на шопската салата, но към която се добавят кубчета охладени сварени картофи и/или зрял фасул (добре сварен и охладен). В салатата е добавен кашкавал, който може да бъде част от рецепта за родопска закуска.\n450гр - 4,90 лв.\nСъдържание: печена чушка, домати, сирене, лук и магданоз. Традиционната селска салата е българска свежест, която отразява народната кухня със своята семпла рецепта и уникален вкус. Оцветена в бяло, зелено и червено тя е огледало на народния бит както и страхотно вдъхновение за изпиването на една ракийка. Така че ако искате да зарадвате ближните с нещо […]\nПечени чушки с чесън /пресни/\nСъдържа: печени чушки, чесън, слънчогледово олио, винен оцет, магданоз. Печените чушки с чесън са една от най-любимите традиционни български салати. Тази конкретна рецепта е подходяща за постите и за вегетарианците. Всеки би казал, че най-добрата комбинация към салатата от печени чушки е ракията. Факт! Ако обаче не си падате по силно алкохолната напитка, можете да я съчетаете […]\n300гр - 6,90 лв.\nСъдържание: печени чушки, чесън, магданоз, син домат, червен домат, сиренце, зехтин. Характерно за българската, а и за балканската кухня е, че почти всички видове салати се сервират освен като предястия, така и като гарнитури (добавки) или микс-блюда за основно ястие. Най-честата им употреба като основно ястие е във вид на студена или топла гарнитура (или […]\nЗеле с моркови и копър (заешка салата)\n400гр. - 3,90 лв.\nСъдържа: прясно зеле, моркови, копър, слънчогледово олио, винен оцет, билки. Дали като салата към ракията, или пък като свежа гарнитура към пържените юфтенца, или печената риба, зелевата салата присъства много често на българската трапеза. Здравословните ползи от консумацията на зеле са доказани и известни. Зелевата салата е добро начало на едно класическо българско меню.\nЗелена салатка с висше образование\n300гр - 3,90 лв.\nСъдържание: маруля, пресен лук, репички, краставица, варено яйце. Зелената салата е много подходяща и ценна през пролетта, тъй като тогава организмът ни има нужда да си набави много витамини и минерали, които притежава марулята (витамините A, B, C, D, E), както и лецитин, който оптимизира обменните процеси. Като цяло зелената салата е без мазнини и […]\n300гр - 6,50 лв.\nСъдържание: домашна майонеза, картофи, морков, грах, кисели краставички, варено яйце, колбас. Руската салата е популярно предястие в много страни, но с различно име. В България е известна като „руска салата“, а в Русия я наричат „Оливие“ или „френска салата“. В самата Франция е по-известна като „пиемонтска“, но вместо грах съдържа домати. В този си вид […]\nСъдържание: цедено кисело мляко, краставички, подправки. Нашата вкусна Снежанка е с пресни или кисели през зимния период краставици по всяко време на годината и е чудесна гарнитура за барбекю или пък в комбинация с ръжено хлебче. В горещите дни може да й се насладите и с чаша любима анасонова напитка.\nДомашен катък с печена чушка\n300гр - 5,99 лв.\nСъдържание: цедено кисело мляко, краве сирене, червена печена чушка, чесън, черен пипер, билки. Едни от най-обичаните и използвани зеленчуци в българската кухня – червени чушки! Всички знаем, че придават сладост и аромат на ястията, но дали знаем резултата от комбинацията с цедено кисело мляко, сирене, слънчогледово олио, чесън и подправки? Лесно можем да научим тайната, […]\nСъдържание: патладжан, печена червена чушка, домат, чесън, зехтин. Кьопоолу е вид ястие от смлени или счукани печени патладжани и чесън, характерно за българската кухня. Съществуват и варианти, в които към патладжаните се добавят и червени чушки и домати. Традиционно кьопоолуто се приготвя от изпечени във фурна или на жар патладжани, които се обелват и счукват в дървена гаванка. Най-често кьопоолуто се […]\n300гр - 4,90 лв.\nСъдържание: варен зрял боб, лук, зехтин, винен оцет, билки. Бобена салата е популярна салата от българската кухня, приготвено от сварен боб, кромид лук, моркови, чубрица, джоджен която може да се консумира и като гарнитура към основно ястие. Овкусява се със сол, олио и оцет. Може да бъде смесена с лютеница, като тогава не се добавя оцет.\nЛозови сармички с кисело млекце\nСъдържание: лозов лист, ориз, лимон, зехтин, билки, кисело мляко. Ние не познаваме някой, който да не обича лозови сарми. Имат неповторим вкус. Сигурни сме, че това ястие се приготвя във всяко българско семейство, но ние ще ви предложим нашия вариант. Рецептата е изпитана и много стара. Знаем я от нашите баби. Надяваме се и на […]\nКисели краставички (домашни)\n200гр - 3,90 лв.\nСъдържание: мариновани краставички корнишони, зехтин. Краставичките корнишони са нискокалорични зеленчуци, които са с богато съдържание на витамин К. Една кисела краставичка допринася за с ¼ чаша към дневния препоръчителен прием на зеленчуци. Друга характерна черта на киселите краставички е ниското съдържание на калории и мазнини. В една краставичка могат да се открият по-малко от 1 г […]\nЦарска туршия домашна /сезонно/\n200гр - 4,90 лв.\nСъдържание: чушки камби, зеле, моркови, карфиол, целина, черен пипер, зехтин, винен оцет, домашен мед. Помните ли като деца дали сте избирали само морковчетата от царската туршия? Или пък само карфиолчетата? В царската ни туршия сме събрали много вкусни, сочни и хрупкави зеленчуци (карфиол, чушка капия, моркови, целина и зеле), така че всеки да може да си […]\nКисело зеленце домашно /сезонно/\nСъдържание: мариновано зеле, зехтин, червено пиперче. Киселото зеле е нискокалорична храна, богата на витамини (А, Б, С и К) и минерални микроелементи. Последните се намират в киселото зеле както благодарение на свойствата на растението, така и заради морската сол, която се употребява при приготвянето на продукта. Идеалната зимна салатка за ракийка!\nТуршия от зелени домати домашни /сезонно/\nСъдържание: Мариновани зелени домати, приготвени с любов в уникална саламура. Макар и не толкова вкусни, колкото узрелите, зелените домати не им отстъпват по полезни съставки и здравословни ползи. Зелените домати са богати на витамини от почти всички групи и на вещества, които организмът използва за синтезата им (т. нар. провитамини). Високо е количеството например на бета-каротин, […]\nЗимно домашно плато / сезонно /\n600гр - 18,90 лв.\nСъдържание ; Царска туршия, кисели краставички, кисело зеле, зелени доматчета, кьопоолу. Нашата зимна витаминозна бомба за всички любители на киселичкото. Всички витамини и минерали, полезни за нас, се намират скрити в него. Нека запазим здравето си през студения зимен период на топло и с хубава ракийка. Заповядайте да се насладите!\nМакедонски природен пинджур\n220 гр. - 6.90 лв.\nДомашен пипер, патладжан, домат, лук, чесън, чер пипер, олио, сол, захар.\nМакедонски природен малиджано\n220 гр. - 6.99 лв.\nПатладжан, домат, лук, чесън, люта пиперка, която дава изключително лек пикантен вкус.\nМакедонски природен айвар\nДомашно печена капия, патладжан, слънчогледово олио, сол,оцет, захар.\nДомашно мариновано червено цвекло\nЧервено цвекло, вода, сол, захар.\nЧери пиперки, пълнени с крема сиренце\nМакедонска природна лютеничка\n220 гр. - 6.49 лв.\nПечена капия, моркови, домати, захар, оцет, сол, лук, люти пиперки, магданоз.\n220 гр. - 4.19 лв.\nФеферонки, вода, натурален оцет, сол.\nВълчо мезе /плато/\n300гр - 15,90 лв.\nлуканка, пастърма, филе, суджук, шпек\n400гр - 9,90 лв.\nсиньо сирене, кашкавал, топено сирене, прясно сирене\n400гр - 14,90 лв.\nлуканка, пастърма, филе, суджук, кашкавал, прясно сирене, топено сирене\nФиле ала „ГИЯ“\n200гр - 9,90 лв.\nсвинско филе наше производство, доматки, сиренце\nСиренце с червено пиперче\n200гр - 5,90 лв.\nсирене, червен пипер\nДъска Хан Кубрат\n800 гр. - 29,90 лв.\nАйварче, кайзер пастърма, филе Елена, веано свинско вратле, осолена сланинка\nДъска Хан Аспарух\n800 гр. - 24.90 лв.\nВеяно свинско вратле, айварче, малиджано, маслинки, подпечено хлебче.\nДъска Хан Тервел\n600 гр. - 19.90 лв.\nВеяно свинско вратле, кашкавалче, айварче, маслинки, подпечено хлебче.\nДъска Хан Крум\n800 гр. - 29.90 лв.\nКраве сиренце, краве кашкавалче, синьо сиренце, моцарела, топени сиренца, маслинки.\nДъска Хан Омуртаг\n800 гр. - 22.90 лв.\nАйварче, малиджано, чушлета Феферони, маслинки, кисели краставички, подпечено хлебче.\n250гр - 8,90 лв.\nсвинско месо, пилешко месо, кървавица, гъби, лук, чушка\n500гр - 11,90 лв.\nсвински котлет, голямо ребро\nКюфтето на татарите\n200гр - 4,50 лв.\nсвинска кайма, кашкавал, лук, чушка\nМеча лапа /специалитет приготвен на място/\n300гр - 5,60 лв.\nВкусно изкушение от смляно свинско месо и сланина, овкусено с черен пипер, страхотни подправки и обвито в було.\n50гр - 0,9 лв.\nсвинска кайма, лук, яйце\nРодопско кълцано карначе\nсвинско месо, телешко месо, вкусни подправки\n250гр - 6,90 лв.\nсвинско месо, вкусни подправки\nкълцано свинско и телешко месо, вкусни подправки\nДроб с изненада\nсвински черен дроб, чесън, зехтин\nтиквички, чушки, лук, домат, картоф, гъби, син домат\nМаринована пилешка пържолка\n250гр - 9,90 лв.\nпилешко месо от бут, филе, вкусни подправки\nБалканска пъстърва на скара или тиган\nпрясна пъстърва, нашите подправки\n120гр - 3,90 лв.\n80гр. - 1,49лв. лв.\nсвинска кайма, телешка кайма, лук, билки, и много любов\n1кг - 29,90 лв.\nпилешко, свинско, тиквичка, лук, гъби, чушки, салатка по избор\n800гр - 25,90 лв.\nпилешко, свинско, тиквичка, лук, гъби, чушки, картофи, салатка по избор\nПаралия за четири войводи\n2,5кг - 69,90 лв.\nпилешко, свинско, телешки суджук, тиквички, лук, гъби, чушки, картофи, млечна салатка, бобена салатка, салатка по избор\n1,5кг - 24,90 лв. 800гр - 15,90 лв.\nсвинско бонфиле, пилешки гърди, лук, печурки, домати, чушки, тиквичка, кашкавал, кисели краставички по избор\n1,5кг - 15,90 лв. 800гр - 11,90 лв.\nтиквички, патладжан, домат, лук, моркови, гъби, пиперки, чесън, чушки\n350гр - 9,90 лв.\nсвинско бонфиле, лук, гъби, мерудия, кисели краставички по избор\nПиленце соте с кисели краставички\n350гр - 10,90 лв.\nпилешко филе, гъби, течна сметана, масло, кашкавал, кисели краставички\nКеремидката на „ГИЯ“\n350гр - 12,90 лв.\nсвински джолан, картофи, лук, гъби, топено сирене, кашкавал, мерудия\nПилешки дробчета /неповторими/\n350гр - 4,90 лв.\nпилешки дробчета, масло\n350 - 7,90 лв.\nкартофи, бекон, кашкавал, лук, чушка, печурки, мляко\nКачамак по старопланински\n400гр - 7,90 лв.\nГъбки в керемидка\n350гр - 7,90 лв.\nгъби, масло, кашкавал, чесън\nкашкавал, яйчена панировка\n400гр - 4,99 лв.\nСъдържа: чушки, домати, лук, сирене, яйца,слънчогледово олио. Много сполучлива рецепта за вкусна гозба. Правили сме я доста пъти и всеки път се радваме на резултата. Това не е рецепта. Това е приключение.\n400гр - 3,90 лв.\n3 броя яйца, кисело мляко, чесън, заливка със запържен червен пипер в масло\n2 броя панирани червени чушки, пълнени със смес от сирене и яйце\nОмлет по каракачански\nяйца, сирене, кашкавал, гъби, бекон\n250гр - 4,90 лв.\nтелешко шкембе, масло, чесън\nгъби, синьо сирене, топено сирене, кашкавал, подправки\nАгнешка дроб сърма в гювече\n400гр - 6,90 лв.\nагнешки дреболии, ориз, лук, подправки, кисело мляко\nТелешки език в масло /паниран/\n150гр - 8,90 лв.\nтелешки език, масло, яйца\n400гр - 5,99 лв.\nпилешки крилца, соев сос, билки\nПилешки сърца в масълце\n200гр - 5,99 лв.\nпилешки сърца, масло\n400г - 6,99 лв.\nсвински ребра, билкова марината, нашите подправки\nприготвя се с месо по ваш избор – агне, прасе, заек, птиче месо и други. Цената е по договаряне.\nЗаек по ловджийски в глинен гювеч\n2кг - 49,90 лв.\nцял заек, лук, стафиди, орехи, бекон, гъби, олио, моркови, картофи, бяло вино\nБанска капама в глинен гювеч\n5кг - 89,90 лв.\nсвинско, телешко, заешко, пилешко месо, кървавица, кайма, кисело зеле, ориз и други.\nТелешки чомлек в глинен гювеч\n2кг - 59,90 лв.\nтелешки джолан, дребен кромид лук, червени домати, олио, масло, моркови, сухи люти чушки, чесън, вино\nАгнешко ала „ГИЯ“ в глинен гювеч\n3кг - 69,90 лв.\nагнешко задно бутче, картофи, лук, девисил, дафинов лист, вино, сол, черен и червен пипер, краве масло\nЛозови/зелеви сарми в глинен гювеч прасенце\n2,5кг - 39,90 лв.\nСъдържание: лозови листа, кайма смес, ориз, лук, морков, зехтин, вкусни и полезни билки. Ние не познаваме някой, който да не обича лозови сарми. Имат неповторим вкус. Сигурни сме, че това ястие се приготвя във всяко българско семейство, но ние ще ви предложим нашия вариант. Рецептата е изпитана и много стара. Знаем я от нашите баби. […]\n15,00кг. - 349,00 лв.\nмалко прасенце, лук, гъби, морков, лимон, билки, зехтин\nСвински гювеч ала „ГИЯ“ в глинен съд\n6000гр. - 69,90лв. лв.\nСъдържание: свинска плешка, картофи, лук, гъби, моркови, домати, зелен боб, червено винце, билки, и много любов. Рецептата за славянски гювеч е една от популярните рецепти в българската национална кухня, в които се комбинират месо и различни видове зеленчуци. Славянският гювеч може да се приготви с различен вид месо – с агнешко месо, с телешко месо, […]\n400гр - 8.99 лв.\nСъдържа: Охлюви, ориз, пресен лук, морков, чушка, домати, билки и много любов. Българският охлюв става все по-ценен у нас и зад граница като суровина за производството на лекарства и козметични продукти. Той се използва успешно в лечението на язви, гастрити, заличаването на белези и други. Лечебните свойства на сухоземните охлюви са известни още от древността. И […]\nПържени самоковски картофки\n200гр - 2,50 лв.\nкартофи, олио, сирене по избор\nМалък боб на фурна по родопски\n200гр - 2,60 лв.\nСъдържа: зрял боб, лук, чушка, морков, вкусни подправки. Бобът е неизменна част от традиционната българска кухня. Той топли трапезата ни от векове наред. Вкусният боб е много полезен за здравето. Той може да предотврати сърдечносъдови заболявания, рак, диабет, мигрена, високо кръвно налягане. Той е много богат на множество витамини, минерали, фибри и бавноразградими въглехидрати.\nОриз по кочански\nбял ориз, вкусни подправки\nграх, морков, броколи\nЛюти чушлета с чесън\n100гр - 1,80 лв.\nлюти чушки, чесън, зехтин, оцет, сол, магданоз\nпечени червени чушки, патладжан, зехтин, уникални подправки\n200гр - 1,99 лв.\nбрашно и нашите тайни\nбрашно, зехтин, чесън и нашите тайни\n200гр - 2,99 лв.\nтесто, сирене, кашкавал, масло, шарена сол\nНародна питка на сач\n1кг - 18,80 лв.\nбрашно, мляко, яйца, масло и нашите тайни\nПечени филийки с масло и чубрица\n50гр - 0,3 лв.\nхляб, масло, чубрица\nТрадиционна българска баница на сач /по поръчка/\n2,2кг - 29,90 лв.\nточени кори, краве сирене, яйца, кисело мляко, масло\n100гр - 4,20 лв.\n100гр - 2,50 лв.\n100гр - 3,90 лв.\n150гр - 2,50 лв.\nСъдържа: прясно мляко, яйца, захар и ванилия. Крем карамел – класиката на всички класики! Крем карамела е най обичания десерт! Крем карамел – вечният десерт! Крем карамелът е десертът, с който всички ние сме пораснали и който успява да удържи фронта и да запази позиции дори и в конкуренцията на нови модерни изкусителни десерти. Любимият […]\nЦедено кисело мляко с мед и орехи или плодово сладко\n200гр - 2,90 лв.\nкисело мляко, мед и орехи или плодово сладко по избор\nПалачинка с плодово сладко или мед и орехи\n2бр - 3,50 лв.\nбрашно, мляко, мед и орехи или плодово сладко по избор\n150гр - 2,99 лв.\nСъставки: бисквити, прясно мляко, нишесте, яйца, захар. Топящият се в устата лек и нежен крем, напомнящ на Маскарпоне, перфектно сочният блат от бисквити, настъргания шоколад и едрите орехови ядки могат така да ви заблудят, че изобщо да не повярвате, че това в действителност е бисквитена торта.\nНашенска селска торта с боровинки\n100гр - 5,49 лв.\nкарамелени платки, мед и орехи, сметана, боровинки, бадеми\nБългарска селска торта\n100гр - 4,99 лв.\nкарамелени платки, заквасена сметана, мед и орехи\nеклери, ванилов крем, шоколад\n150гр. - 4,99 лв.\nточени кори, тиква, захар, орехи, пудра захар\n300гр - 3,99лв. лв.\nябълки, сливи, круша, канела, захар, любов\n220 гр. - 3.99 лв.\nСъдържа макарони, яйца, захар, прясно мляко, ванилова захар, сол, олио, пудра захар за поръсване.\nПечена тиква с домашен мед и орехи\n200 гр. - 2.69 лв.\nТиква, мед, орехи


Позволете ми, като въведение на темата за ‘Машиях Бен Йосеф’, да цитирам учителите от Талмуд-а (Bavli, Brachot 34B) : “Всичките пророци са пророкували за дните на Месията” (חישמה תומיל הלא ואבנ אל םיאבנה לכ). Моше Рабейну (Моисей), който е записал живота на Йосеф, и който в действителност изнася костите му от Мицраим (Египет) се счита в Юдаизма за най-великия от всички пророци. Ако тези думи на Талмуд-а са верни, няма ли възможност, историята за Йосеф да ни научи нещо и за обещания на Исраел Машиях (Месия)? Еврейските равини разсъждавали също, че пророческите писания представят толкова противоречиво описание на Машиях (отхвърлен и убит и същевременно тържествуващ цар), че се налага идеята за двама Месии. Единият бива наречен “бен Давид” (син на Давид), а другия “бен Йосеф” (син на Йосеф). В дванадесетата глава на Пророк Закария се казва : “И ще излея на Давидовия дом и на ерусалимските жители дух на благодат и на молитви и ще погледнат на мен, когото прободоха. И ще плачат за него, както се оплаква единствен син, и ще скърбят за него, както се скърби за първороден”. Равините дават следния коментар (Babylonian Talmud Succa 52a /Yalkut Shimoni) : “Машиях Бен Йосеф е този, който ще бъде убит”. Но защо въобще се говори за Йосеф или за “син” на Йосеф? Именно това е въпросът, с който искам да се занимая.\nЗа начало бих казал, че има твърдения направени от Рави Йешуа, които напомнят по-горе цитирания пасаж от Талмуд-а (Brachot 34B - “Всичките пророци са пророкували за дните на Месията”) – “И рече им: Тия са думите, които ви говорих, когато бях още с вас, че трябва да се изпълни всичко, което е писано за мен в моисеевия закон, в пророците и в псалмите.” (Лука 24.44), и “Вие изследвате писанията, понеже мислите, че в тях имате вечен живот, и те са, които свидетелстват за мен” (Йоханан 5.39). Това наистина са доста дръзки думи за син на Исраел и все пак именно този човек, роден в Бейт Лехем (Витлеем) от племето на Йехуда (Юда) и от Давидовия Дом, отгледан от Йосеф дърводелеца и Мириам (Мария) неговата жена, е имал смелостта да ги каже. Сега нека се обърнем към древните текстове, за да се убедим сами, дали той действително има или не, някакво основание за подобни претенции. (Ще помоля читателя да следи написаното в Берешит /Битие)\n37.3 “А Исраел обичаше Йосеф повече от всичките си деца”. В Тората (Д’варим/ Второзаконие 14.1) се казва, че Богът на Исраел има много синове : “Вие сте деца на Господ вашия Бог”. В Мат. 3.17 и 17.5 се казва, че същият Бог е казал “Това е моят възлюбен син, него слушайте”. Отново имаме идеята за любимия син на бащата. В Берешит 22.2,12 виждаме, че Бог казва на Авраам “Вземи сега единствения си син, когото любиш, сина си Ицхак (Исаак), та иди в местността Мория и принеси го там във всеизгаряне...”. По времето, когато са изговорени тези думи, Авраам вече има свой собственороден син – Ишмаел (Исмаил). Така че идеята за “единствен син” говори тук за някой, който е избран за нещо специално, с някаква цел, единствен по рода си, някой, чрез който ще се потвърди Завета (Берешит 17.18-21). Йосеф е бил син на Рахел, жената на Я’аков, която умира и е погребана близо до Бейт Лехем, където се ражда Йешуа (Мат. 2.1).\n37.12-17 Йосеф бива изпратен от баща си до братята си, синовете на Исраел, които пасели овце в Шехем. Йешуа казва “Аз съм пратен само до загубените овце от Исраелевия дом.” (Мат. 15.24) и още “...Отец ме е пратил” (Йоханан 5.36)\n37.25-30 Тук виждаме Йехуда (Юда), един от дванадесетте, как предлага брат им да бъде продаден за пари, също както Йехуда Айш Кириот (Юда Искариотски), един от дванадесетте талмидим (ученици) на Йешуа, го предава за пари на религиозните власти. И в двата случая жертвите биват предадени на гоим: Йосеф на египтяните, а Йешуа на римляните. Йешуа пророкувал за себе си “...човешкият син ще бъде предаден на главните коханим (свещеници) и соф’рим (книжниците); и те ще го осъдят на смърт и ще го предадат на езичниците...” (Мат. 20.18,19). И в двата случая “продавачите” не успяват да спечелят нищо, защото Мадиамците открадват Йосеф преди да им го продадат, а в Мататияху 27.3-7 четем “Тогава Юда, който го беше предал, като видя, че Йешуа бе осъден, разкая се и върна тридесетте сребърника на главните коханим (свещеници) и ц’кеним (старейшини) и каза: Съгреших, че предадох невинна кръв ...и хвърли сребърниците в храма... А главните свещеници взеха сребърниците и рекоха: Не е позволено да ги туряме в храмовата каса, понеже са цена на кръв. И като се съветваха, купиха с тях грънчаревата нива, за погребване на чужденци.” В пророчеството на Закария (11.13) пише “И Господ ми рече: Хвърли ги на грънчаря – хубавата цена, с която бях оценен от тях! И взех тридесетте сребърника и ги хвърлих в Господния дом на грънчаря”. Тази сума е била цената на роб, прободен от вол (Шмот/Изход 21.32).\n37.31 Вместо Йосеф, те заклали яре и потопили дрехата му в кръвта на ярето. Макар и това да е станало много преди да бъдат написани мицвот на Тора-та, в тази случка имаме предвестник на козела принесен корбан (жертва) за грях (Ваикра/Левит 16.15), който Раши описва като “Живот за живот”. Ваикра 17.11 ни казва “Защото животът на тялото е в кръвта, която Аз ви дадох, за да правите умилостивение на олтара за душите си; защото кръвта е, която, по силата на живота, който е в нея, прави умилостивение”. В това прогонване на невинния Йосеф има и ремез (намек, загатване) за един бъдещ и по-всеобхватен Йом Кипур, за бъдещия козел, изкупителна жертва (азазел – който е трябвало да понесе греха на евреите в пустинята). Пророк Йешаяху (Исая) в 53 глава говори за един, който е ‘отделен от братята си’ и който е “отхвърлен от човеците. Човек на скърби и навикнал на печал; и, както човек, от когото отвръщат хората лице, презрян бе и за нищо не го счетохме. Той наистина понесе печалта ни и със скърбите ни се натовари; а ние го счетохме за ударен, поразен от Бога и наскърбен. Но Той беше наранен поради нашите престъпления, бит беше поради нашите беззакония; на него дойде наказанието докарващо нашия мир и с неговите рани ние се изцелихме. Всички ние се заблудихме като овце, отбихме се всеки в своя път; и Господ възложи на Него беззаконието на всички ни. Той беше угнетяван, но смири себе си и не отвори устата си” (3-7). (Заслужава да отбележим, че в тази част от разказа за Йосеф, не пише той да е казал и една дума). “Но Господ благоволи той да бъде бит, предаде го на печал; когато направиш душата му принос за грях, той ще види потомството, ще продължи дните си и това, в което Господ благоволи, ще успее в ръката му. Ще види плодовете от труда на душата си и ще се насити; праведният ми служител ще оправдае мнозина, чрез знанието им за него и Той ще се натовари с беззаконията им. Затова ще му определя дял между великите и Той ще раздели користи със силните, защото изложи душата си на смърт и към престъпници беше причислен, защото взе на себе си греховете на мнозина и ходатайства за престъпниците” (10-12). Talmud Bavli, Sanhedrin 98B говори за този текст, като отнасящ се до Машиях, както говори и Targum Yonaton, Midrash Ruth Raba (“Мелех ха-Машиях”), а също и в Mahzor за Йом Кипур и Musaph (“Az milifney Bereshit”). В Брит Хадаша (Мат. 20.28), Йешуа казва “човешкият син не дойде да му служат, но да служи, и да даде живота си откуп за мнозина” и още (Мат. 26.28) “ …това е моята кръв на завета, която се пролива за прощаване на греховете”. В Йоханан 1.29 се казва за Йешуа “Ето Божият Агнец, Който носи греха на света!”.\n37.32-35 На Я’аков/Исраел казват, че Йосеф е мъртъв и се налага той да остане с това разбиране за дълги години, докато не му се открива най-сетне, че той може отново да види сина си. Йешуа е считан за мъртъв и отделен от народа Исраел за почти две хилядолетия. Той самият разказва много притчи за дълго пътуване и дълъг отрязък от време – “Защото Божието Царство е както, когато човек при тръгването си за чужбина, свиква своите слуги, и им предава имота си... След дълго време идва господарят на тия слуги и преглежда сметка с тях” (Мат. 24.14-19), “Понеже това ще бъде както когато човек, живеещ в чужбина...” (Марк 13.34). И в Лука 17.24-30 “... както светкавицата, когато блесне от единия край на хоризонта, свети до другия му край, така ще бъде и човешкият син в своя ден. Но първо той трябва да пострада много и да бъде отхвърлен от това поколение. И както стана в ноевите дни, така ще бъде и в дните на човешкия син ... подобно на това ще бъде и в деня, когато човешкият син ще се яви”. А също и в Мататияху 23.38-39 “Ето, вашият дом се оставя пуст. Защото казвам ви, отсега няма вече да ме видите, до когато речете: Благословен, който иде в името на Господ.” (י״י םשב אבה ךורב)\nГлава 38 Тази глава прекъсва разказа за Йосеф и обръща внимание на Йехуда, който е играл и ще продължава да играе основна роля в съдбата на Йосеф. Тъй като нашето внимание е насочено към Йосеф ще се занимаем само накратко с тази глава за Йехуда. Тук основно става дума за раждането на Перец (Фарес – ‘пролом’), чиито потомък един ден е щял да бъде цар Давид, и Зара (‘той възсия’) – синове на Йехуда и Тамар. В името Перец (ץרפ) имаме ремез касаещ по-късното пророчество в книгата на пророк Мика (Михей) глава 2.12-13, където се говори за някой “Който разбива” (порец), който ще отвори вратата за остатъка от Исраел да мине (ורבעיו וצרפ). Текстът в Мика гласи : “Непременно ще те събера цял, Якове; непременно ще прибера останалите от Исраеля; ще ги туря заедно като овце в кошара, като стадо всред пасбището им; голям шум ще направят поради множеството човеци. Оня, който разбива, възлезе пред тях; те разбиха и заминаха за портата, и излязоха през нея; царят им замина пред тях, и Господ е начело пред тях”. Този текст напомня Песах и йециат Мицраим (излизането от Египет) под водителството на Моше, но се отнася разбира се за по-късно събитие; това е пророчество за подобно събитие, но в бъдещето. Интересен е коментарът на Мидраш върху този текст (Seder Eliahu Raba стр. 82). В Мататияху 11.12 Йешуа казва “А от дните на Йоханан ха Матбил (Йоан Кръстител) до сега небесното царство на сила се взима, и които се насилят го грабват”. Тук е почти сигурно, че той има предвид онова “разбиване” в пророчеството на Мика и онези последователи, които с цялото си сърце биха последвали своя Цар (Машиях), откриващ пътя пред тях (“Аз съм пътят, истината и живота. Никой не стига до Отец освен чрез мен” Йоханан 14.6), отварящ вратата (“Когато е изкарал всичките свои, върви пред тях; и овцете го следват, защото познават гласа му. ... Истина, истина ви казвам, аз съм вратата на овцете. ... Аз съм вратата; през мен ако влезе някой, ще бъде спасен, и ще влиза, и ще излиза, и паша ще намира” Йоханан 10.4-9), под водителството на Бог. В Йоханан 13.36 пише “Шимон Кайфа го попита ‘Адони, къде отиваш?’, Йешуа отговори ‘Където аз отивам ти сега не можеш да дойдеш, но после ще дойдеш’”. Това е било казано с оглед неминуемото му разпъване на кръст и дълбоките последици на този акт. Това се случва на Песах. (Talmud : Sanhedrin 43A)\nВ Йоханан 6.38 Йешуа заявява “Аз слязох от небето не моята воля да върша, а волята на този, който ме е изпратил”. Според думите му, той бил напуснал дома на Баща си и присъщата му слава (דובכ – ‘квод’), за да потърси “загубените овце от Исраелевия дом” (Йоханан 14.2, 17.6; Мататияху 15.24). През първи век, макар и Ам Исраел да са били в обещаната им земя, те са били подтискани от чужда езическа власт – Римската Империя, а земята е била окупирана от римските легиони. Религиозните водачи в Ерусалим вече не са били избирани наистина според изискванията на Тора-та, а са се въздигали онези, които са били готови на компромис с римските власти. Покварата на религиозната система е засвидетелствана и в ръкописите на еврейската секта от Кумран (в ръкописите от Мъртво Море). В такъв именно контекст се появява Йешуа и казва “Ако опазите Моето учение, наистина ще бъдете мои ученици; и ще познаете истината и истината ще ви направи свободни”. На това му отговарят, че те са потомство на Авраам и че никому не са роби. “Йешуа им отговори: Истина, истина ви казвам, всеки, който върши грях е слуга (דבע)на греха. А слугата не остава вечно в дома; синът остава вечно. Прочее, ако Синът ви освободи, ще бъдете наистина свободни.” (Йоханан 8.31-36). За Йосеф в Египет е писано, че “Господ бе с него, и че Господ направи да успява в ръката му всичко, което вършеше”. Тези думи описват един сравнително къс период от време, в който Йосеф е бил слуга, вършещ много добри неща в дома на Потифар, преди да го изпратят в затвора. А за Йешуа и неговите три години слугуване преди да го арестуват е писано, че “всички, които имаха болни от разни болести ги доведоха при него; а той, като положи ръце на всеки от тях, изцели ги” (Лука 4.40) ; а също и това – “Идете и разкажете на Йоан това, което видяхте и чухте, че слепи проглеждат, куци прохождат, прокажени се очистват, и глухи прочуват; мъртви биват възкресени, и на сиромасите се прогласява добрата вест” (Лука 7.40, Йешаяху 29.18-19). Йешуа заявява също, че “Човешкият Син не дойде да му служат, но да служи...” (Мататияху 20.28).\n39.20 Заради тази морална и духовна честност и заради отказа му да направи компромис, Йосеф бива лъжливо обвинен и хвърлен в затвора. И тук отново искам да отбележим, че не е записано Йосеф да е казал нещо в своя защита пред обвинителите си. В Марк 14.55-61 е записано, че много лъжливи свидетели били доведени на процеса на Йешуа и че той не отговорил нищо на обвиненията им, освен че отговорил утвърдително на въпроса на кохен гадол дали той е Машиях. В Мат. 27.12-14 намираме следния текст – “И когато го обвиняваха главните коханим и ц’кеним, нищо не отговаряше. Тогава Пилат му каза: Не чуваш ли за колко неща свидетелстват против теб? Но той не му отговори на нито едно нещо и управителят се чудеше много”. Това силно напомня на пророчеството в Йешаяху – “Той беше угнетяван, но смири себе си и не отвори устата си; както агне водено на клане, и както овца, която пред стригачите си не издава глас, така той не отвори устата си. Чрез угнетителен съд беше грабнат” (53.7-8), а също и “към престъпници беше причислен” (53.12). Йешуа казва: “Защото ви казвам, че трябва да се изпълни в Мен и това писание: "И към беззаконници беше причислен", защото писаното за мен наближава към своето изпълнение.” (Лука 22.37, Йешаяху 53.12).\n39.21-23 Господ бил с Йосеф в затвора и затворниците били дадени в негова власт. И “Господ направи да успява в ръката му всичко, което вършеше” (חילצמ יה השע אוה רשאו). Нека погледнем Йешаяху 53.10 “Но Господ благоволи той да бъде бит, предаде го на печал; ... и това, в което Господ благоволи, ще успее (חילצמ) в ръката му”. Йешуа бил екзекутиран и тялото му сложено в гроб. В същото пророчество на Йешаяху (53.9) пише “И определиха гроба му между злодеите, но по смъртта му при богатия; защото не беше извършил неправда, нито имаше измама в устата му”. Шимон Кайфа (Петър) е писал по повод Йешуа “Защото и Машиях пострада един път за греховете, праведния за неправедните, за да ни приведе при Бог, бидейки умъртвен по плът, а оживотворен по дух; с който отиде да проповядва на духовете в тъмницата, които едно време бяха непокорни, когато божието дълготърпение ги чакаше в ноевите дни, докато се правеше ковчега, в който малцина, тоест, осем души, се избавиха чрез вода” (2 Писмо на Петър 3.18-20). Пророчеството в Йешаяху 61.1 казва “Духът на Господ Бог е на мен; защото Господ ме е помазал да благовествам на кротките, пратил ме е да превържа сърцесъкрушените, да проглася освобождение на пленниците и отваряне затвора на вързаните”. Тези думи, заедно с още един пасаж от същия пророк е прочел Йешуа в бейт кнесет (синагогата) и накрая заявил “Днес Писанието се изпълни докато слушахте” (Лука 4.17-29). В Откровението на Йоханан (1.18) Йешуа казва “Аз ... имам ключовете на смъртта и на ада”.\n41.14 – Върховната сила (в Мицраим) изпраща да повикат бързо Йосеф от ямата (רוב: същата дума, която описва дупката, в която го бяха хвърлили братята му и същата дума, която се използва в Неви’им и Техилим за гроб). В глава 6.1-2 на пророк Ошеа/Осия пише “Елате, да се върнем при Господ; защото Той ни разкъса, и Той ще ни изцели, порази ни и ще превърже раната ни. След два дни ще ни съживи, на третия ден ще ни въздигне; и ще живеем пред Него.” Разказът в Брит Хадаша описва, че на третия ден след екзекуцията, Всевишният съживява от мъртвите Йешуа от Назарет и го извежда от гроба. “Няма го тука, но възкръсна. Спомнете си какво ви говореше, когато беше още в Галилея, като казваше, че Човешкият Син трябва да бъде предаден в ръцете на грешни човеци, да бъде разпънат и в третия ден да възкръсне” (Лука 24.6-7). Йосеф “се обръсна, преоблече се и дойде при Парох (Фараона)”, което е ремез за месианското пророчество за Авди Цемах (моят слуга Отрасъла) в Закария глава 3 – “И Господ ми показа Йехошуа кохен гадол (първосвещеника) стоящ пред малах (ангела) на Господа; и хаСатан стоеше отдясно му, за да го обвинява. И Господ рече на хаСатан: Господ да те смъмри, хаСатан, да! да те смъмри Господ, който избра Йерушалайм (Ерусалим). Не е ли той главня изтръгната из огън?” (в Лука 10.18 Йешуа казва “Видях хаСатан, паднал от небето като светкавица”). “А Йешуа бе в нацапани дрехи като стоеше пред малах. И малах проговаряйки рече на стоящите пред него, като думаше: ‘Съблечете от него нацапаните дрехи’. А нему рече : ‘Ето, отнех от теб беззаконието ти (ןוע), и ще те облека в богати одежди’.” Да напомним Йешаяху 53.6, където говорейки за слугата на Господ се казва “И Господ стовари върху него беззаконието на всички ни” (ונלוכ ןוע תא אוב עיגפה). “Тогава рече: Нека турят хубава митра на главата му. И тъй, туриха хубава митра на главата му, и го облякоха с дрехи, докато малах на Господа стоеше близо. И малах заяви на Йехошуа казвайки: Така казва Господ на Силите: Ако ходиш в пътищата ми, и ако пазиш наредбите ми, тогава ти пак ще пазиш дома ми, и пак ще пазиш дворовете ми, и ще ти дам свободен достъп до стоящите тук. Слушай сега кохен гадол Йехошуа, ти и другарите ти, които седят пред тебе, (понеже и те са хора, които да послужат за знак) защото, ето, Аз ще доведа моят слуга Отрасъла.” Закария 3.5-8 (срв. Йермеяху/Еремия 33.14-16). В Мат. 17.1-2 пише “И след шест дни Йешуа взема Шимон Кайфа, Я’аков и брат му Йоханан, и ги заведе на една висока планина насаме. И преобрази се пред тях; лицето му светна като слънцето, а дрехите му станаха бели като светлината” (срв. и с Йешаяху 61.10 “Защото Той ме облече с одежди на спасение, загърна ме с мантия на правда”).\n41.15,16 – “А Йосеф каза в отговор на Фараона: Не аз, Бог ще даде на Фараона отговор с мир”. Йешуа казва “Синът не може да върши от само себе си нищо, освен това, което вижда да върши Отец; понеже каквото върши Той, подобно и Синът го върши. Защото Отец обича Сина и му показва всичко, което и Той самият върши; ще му показва и от тия по-големи работи, за да се чудите вие” (Йоханан 5.19-20). И Йосеф и Йешуа претендирали, че говорят от Бог (“...учението, което слушате, не е мое, а на Отец, който ме е пратил” Йоханан 14.24).\n41.39-41 – Йосеф, нищожния слуга, бива доведен от затвора (רובה ןמ) и изведен от тъмнината, за да бъде въздигнат над всички – както над египтяните, така и над собствените си братя, за да седне до десницата на силния цар – Парох/Фараон. И царят му казва “Ти ще бъдеш над дома ми, и всичките ми люде ще слушат твоите думи”, като с това му дава пълна власт. И в това можем да види онзи, който е абсолютно презрян в очите на Исраел и римляните (които по онова време представляват Египет), как бива внезапно изведен от тъмнината и съживен от мъртвите, побеждавайки най-непобедимото, чрез своето възкресение. Издигнат до десницата на най-могъщия трон на сила (г’вура) на хаШем хаМевурах (Господ на Силите). Техилим 110.1 казва “Господ рече на моя Господ: Седни отдясно ми, докато положа враговете ти за твое подножие” (Ялкут тълкува това, като отнасящо се за “Царят Машиях”). Йешуа заявява в Мат. 28.18 “Даде ми се всяка власт на небето и земята” и също “... от сега нататък ще видите Човешкия Син седящ отдясно на силата и идещ на небесните облаци.” (Мат. 26.64). Пророк Даниил също описва така хаМашиях (и според Раши и Мецудат Давид, това е ‘Мелех хаМашиях’) – “Гледах в нощните видения, и ето, един като човешки син идваше с небесните облаци и стигна до Древния по Дни; и доведоха го пред него. И на него се даде владичество, слава и царство, за да му слугуват всичките племена, народи и езици. Неговото владичество е вечно владичество, което няма да премине, и царството му е царство, което няма да се разруши.” (7.13-14).\n41.55 – “Парох рече на всичките египтяни: Идете при Йосеф, и каквото ви каже, сторете.” В Д’варим/Второзаконие 18.15 Моше казва : “Господ твоят Бог ще ти въздигне пророк отсред теб, от братята ти, както е въздигнал мен; него слушайте”. А в 18 и 19 стих на същата глава Господ потвърждава “Аз ще им въздигна отсред братята им пророк, както съм въздигнал теб, и ще вложа думите си в устата му; и той ще им говори всичко, което аз му заповядам. А който не послуша думите ми, които той ще говори в мое Име, Аз ще потърся отговорност от него.” (По-натам ще видим какво казва Талмуд-а за тези думи). В Брит Хадаша, Господ казва за Йешуа “Този е моят възлюбен Син, в когото е моето благоволение, него слушайте.” (Мат. 17.5), а самият Йешуа казва ясно “Думите, които Аз ви казвам, не от себе си ги говоря; но пребъдващият в мен Отец...” (Йоханан 14.10), и пак в Йоханан 5.46 “...ако вярвахте Моше, повярвали бихте и мен; понеже той за мен писа”.\n41.56-57 – Йосеф съумява чрез застъпничеството на Духа на Бог, който е Дух на мъдрост, разум, съвет, знание и страх от Господ (Йешаяху 11.2) да спаси страната от глад, от липса на хляб. В Мататияху 14.15-21, Йешуа благославя пет пити хляб и две риби, които после биват раздадени и нахранват пет хиляди души. Тора-та ни казва “...човек не живее само с хляб, но човек живее с всяко слово, което излиза от устата на Бог.” (Д’варим 8.3). В книгата на пророк Амос 8.11 пише “Ето, идат дни, казва Господ Бог, когато ще пратя глад на земята, не глад за хляб, нито жажда за вода, но за слушане думите на Господ”. В дните на Йешуа, вече четиристотин години не е имало Божий пророк в земята, който да донесе думите на Господ. Малахи е бил последният. Народите по онова време са били затънали във всякакви форми на идолопоклонство. А Йешуа казва на учениците си “Но ще приемете сила, когато дойде върху вас Руах хаКодеш (Светият Дух) и ще бъдете свидетели за мен както в Ерусалим, така и по всичката Йехуда (Юдея) и Шомрон (Самария), и до края на земята” (Деяния 1.8), и също “Идете, прочее, научете всичките народи...” (Мат. 18.19). В Йешаяху 55.2-3 се казва “Защо харчите пари за онова, което не е хляб, и трудът си за това, което не насища? Послушайте ме с внимание и ще ядете благо, и душата ви ще се наслаждава с най-доброто. Приклонете ухото си и елате при Мен, послушайте, и душата ви ще живее; и Аз ще направя с вас вечен завет според верните милости, обещани на Давид”. Йешуа казва “Аз съм хлябът на живота; който дойде при мен никак няма да огладнее, и който вярва в мен никак няма да ожаднее.” (Йоханан 6.35). По този начин Йешуа е заявил, че може да спаси земята от духовен глад, да донесе знанието за Бог на всички гоим, на един гладуващ свят, който след това може да избере между пътя на живота и пътя на смъртта (както е писано в Тора-та “Днес викам небето и земята за свидетели против вас, че положих пред вас живота и смъртта, благословението и проклетията; за това, изберете живота” – Д’варим 30.19).\nГлава 42 – Естественият и първичен феномен, който представлява глада, бива използван за да привлече Исраел в Мицраим и така да се изпълнят съвършените планове на Бог. И все пак това говори и за глад в духа, който те може би в момента не са осъзнавали. В Мат. 5.6 Йешуа казва “Ашреи (блажени) гладуващите и жадуващите за правдата...” и “Истина, истина ви казвам, не Моше ви даде хляб от небето; а моят Отец ви дава истинския хляб от небето. Защото Божият хляб е хлябът, който слиза от небето и дава живот на света” (Йоханан 6.31,33)\n42.7 – “Йосеф позна братята си, но те не го познаха” и Йосеф направи всичко възможно да се запази тази дистанция и те да не го разпознаят, като запази пълен контрол над положението, докато братята му не си даваха ни най-малка сметка какво става. В пророк Йехезкел/Езекиил 39.23 пише “И народите ще познаят, че Исраелевият дом бе пленен поради беззаконието си. Понеже станаха непокорни на Мен, затова скрих лицето си от тях и ги предадох в ръката на неприятелите им...” и тук отново си спомняме за думите на Йешуа “... няма вече да ме видите, докато не кажете: ‘Благословен е този, който идва в името на Господ’.” Случи се така, че самоличността на Йешуа стана скрита за Исраел, той обаче ги е познавал и познава и днес добре, както и свидетелстват 1 Писмо на Йоханан 4.19 “Ние го обичаме, защото Той първи ни обикна” и думите на Шаул в Римляни 5.8 “Но Бог препоръчва своята любов към нас с това, че когато бяхме още грешници, Машиях умря за нас”.\n42.17-18 – Йосеф затваря братята си за три дни, като на третия ден ги повиква. Това ни напомня един пасаж от Ошеа 6.2 “След два дни ще ни съживи, на третия ден ще ни въздигне, и ще живеем пред него”. Пише, че Йешуа е бил съживен от мъртвите, съгласно собствените му пророчески думи, на третия ден. А в Йоханан 11.25, той казва “Аз съм възкресението и живота...”\n42.25-34 – Йосеф отговаря на молбите им, като снабдява нуждите им. Натоварва магаретата им със зърно и дори им връща парите в чувалите им. Това е чудесно описание на хесед (милост), за да може те да се сетят, че това, което са получили не е било нито заслужено, нито спечелено с техни усилия. Макар и мнозина в Исраел да не признават валидността на Тора-та, нито онези части от Рамбам, които са изповед на вярата и касаят идването на Машиях, хаШем остава верен на думите си, “защото милостта му трае до века”. Относно събирането на Исраел в Земята, пророк Йехезкел казва “Така казва Господ Бог: ‘Аз не правя това заради вас, доме Исраелев, но заради моето свято Име’...”\nГлава 43.1-7 – Йосеф им казал “Няма да видите лицето ми, ако брат ви не бъде с вас”. В крайна сметка, той успява да събере всичките си братя при себе си, без те да узнаят кой в действителност е той. Има едно пророчество в Йехезкел 39.28-29 “... и те ще познаят, че Аз съм Господ техният Бог, понеже ги направих да бъдат закарани в плен между народите, а после ги събрах в земята им; и няма да оставя вече там никого от тях. И няма вече да скрия лицето си от тях; защото излях Духа си върху Исраелевия дом, казва Господ Бог”. Читателят на разказа разбира, че Йосеф знае повече за децата на Исраел, отколкото те знаят за него, понеже те са в пълно неведение относно личността му. Днес, средностатистическия евреин знае много малко или почти нищо за Йешуа от Нецерет, освен изопачености и предубеждения.\n43.18-35 – “А хората се уплашиха, понеже ги поведоха в дома на Йосеф”. Колкото повече се приближавали до Йосеф, толкова по-неудобно се чувствали, понасяйки последиците на своята грешна постъпка (както ще видим по-късно), макар и все още без да знаят защо. Йешуа казва “Ако не бях дошъл и не бях им говорил, грях не биха имали; сега, обаче, нямат извинение за греха си” (Йоханан 15.22). Върховната цел на Йешуа била да се занимае с греха, “...защото това е моята кръв на Новия Завет (Брит Хадаша), която се пролива за прощаване на греховете” (Мат. 26.28). В стих 23 се казва, че щедростта на Йосеф, която всява страх в сърцата им, е била в действителност действие на Бога на Исраел. Макар и братята му да го били предали и отхвърлили, той им отвърнал с добрини, като с това изпълнил учението на Йешуа “Но Аз ви казвам: Обичайте неприятелите си и молете се за тия, които ви гонят...” (Мат. 5.44). Стих 18 ни показва, че щедростта на Йосеф бива взета за злонамереност, а колко често добрината на Йешуа е обект на зли приказки сред нашия народ!\n43.34 – Йосеф нахранва братята си в собствения си дом. В Лука 22.30 Йешуа казва “...да ядете и да пиете на трапезата ми в моето царство...”\nГлава 44.1-12 – Отново Йосеф осигурява подкрепа и им връща парите, отново виждаме хесед (милост и благодат). Но този път, нарочно той ще използва друга тактика, за да ги накара да усетят тази хесед. Повдига лъжливо обвинение срещу тях , за да изтръгне от тях естеството на истинското им прегрешение – кораво сърце, неверие и злоба, проявени преди толкова много години. Тъй като Бог, като праведен съдия, не може да подмине престъпленията и рано или късно ни напомня за тях, затова и децата на Исраел попадат в тази клопка и биват арестувани и възпрепятствани да се приберат в Земята на Исраел. Това силно напомня на обвинението, което евреите често са чували – “Христоубийци!”. Както накратко ще видим, предателството спрямо Йешуа и предаването му в ръцете на римските власти , за да бъде убит, не е бил същинския грях, защото смъртта му е била предопределена от Бог, и е имала най-висша цел. Йешуа казва за живота си - “...никой не ми го отнема, но Аз самият го давам” (Йоханан 10.17-18). Престъплението им, според пророците, включително Моше, е било коравосърдечие, неверие и “безпричинна омраза”.\n45.4-6 – Жалеенето е само за определен период от време, тъй като Йосеф им говори нежно – “Елате близо до мен, моля ви.” (ילא אנ ושג). Йешуа казва “Елате при мен всички, които се трудите и сте натоварени и аз ще ви успокоя” (Мат.11.28). На друго място, в Йоханан 5.40, той казва “... вие не искате да дойдете при мен, за да имате живот”. Йосеф им казва “Аз съм брат ви Йосеф, когото вие продадохте в Египет.” Той утешава братята си с голяма любов и нежност, като им обяснява, че всичко това е било дело на Бог, за да бъде спасен живота им (и живота на езичниците, които биха послушали думите и заръките му), в буквалния текст се казва, че Бог е направил всичко това “за да доведе до живот”.\n45.7 – “И Бог ме изпрати пред вас, за да ви запази потомство на земята и да опази живота ви чрез голямо избавление.” Йосеф е бил инструмент в ръката на Бог , за да се изпълни обещанието дадено на Авраам, че потомството му ще стане велик народ (Берешит/Битие 12.2). В Йоханан 14.2-3 думите на Йешуа са следните “В дома на Баща ми има много обиталища; ако не беше така, аз щях да ви кажа, защото отивам да ви приготвя място. И като отида и ви приготвя място, пак ще дойда и ще ви взема при себе си, така че където съм аз, да бъдете и вие.” Тук той говори за смъртта си и нейното особено значение, а именно че вследствие на нея ще има не само благоприятни последствия за тази земя, както в случая с Йосеф, нито земно светилище, което времето би застрашавало, но едно вечно място на слава в Небесното Царство. Йосеф бил за Исраел, като овчар, който върви пред стадото и го води до пасища и води, дори когато овцете не били склонни да го следват (“Послушай, Пастирю Исраелев, който водиш Йосеф като стадо” – Техилим 80.1). Йешуа, който казва “Аз съм пратен само до изгубените овце от Исраелевия дом.” (Мат. 15.24), казва също “Аз съм добрият пастир; добрият пастир дава живота си за овцете... Никой не ми го отнема, но аз сам го предавам.” (Йоханан 10.11,18). В това виждаме един, който за разлика от Йосеф предава доброволно живота си за спасяването на Исраелевото стадо.\n45.10-13 – Йосеф им казва “...и ще бъдете близо при мен”, на мястото, което той беше приготвил за тях. Йешуа казва “Татко, желая където съм аз, там да бъдат с мен и тези, които си ми дал, за да гледат славата, която си ми дал” (Йоханан 17.24). Йосеф казва “И разкажете на баща ми всичката ми слава в Египет и всичко, което видяхте”. А в Мататияху 11.4-5 Йешуа казва “Идете, съобщете на Йоханан това, което чувате и виждате: Слепи проглеждат, куци прохождат, прокажени се очистват и глухи прочуват; мъртви биват възкресявани, и на сиромасите се проповядва добрата вест”.\n45.17-20 – По предложение и по волята на царя Парох, Йосеф събира своя народ. В Мататияху 24.31 Йешуа казва “... и Той ще изпрати своите малахим със силен глас на шофар; и те ще съберат избраниците му от четирите краища на света, от единия край на небето до другия”. Моше обещава “...и до небесните краища, ако бъдеш изгонен, даже от там ще те събере Господ твоят Бог, и от там ще те вземе” (Д’варим 30.4)\n45.22 – Йосеф дава на братята си нови дрехи. Йешаяху 61.10 казва “... Той ме облече с дрехи на спасение, загърна ме с мантия на правда”. В Откровение 6.11 намираме “...и на всеки от тях се даде по една бяла дреха”.\n45.24 – Йосеф казва на братята си да не се карат по пътя. Йешуа казва на своите талмидим “... всеки, който се гневи на брата си без причина, излага се на съд” и “обичайте се един друг” (Мат. 5.22, Йоханан 13.34)\nГлава 46 – Тук виждаме събирането на Исраел при Йосеф, в Мицраим, с цел да станат там “голям народ”. В пророчествата на Йехезкел виждаме, че събирането на еврейския народ при Цар Машиях, става в земята на Исраел с подобна цел – “Защото така казва Господ Бог: Ето, Аз самият, лично Аз ще потърся овцете си и ще ги подиря. Както овчарят дири стадото си в деня, когато се намира между разпръснатите си овце, така и Аз ще потърся овцете си, и ще ги избавя от всичките места, където бяха разпръснати в облачния и мрачен ден. Ще ги изведа из племената, и ще ги събера от страните, ще ги доведа в земята им, и ще ги паса на исраелевите хълмове близо до потоците и по всичките населявани места в тяхната земя... затова, Аз ще избавя овцете си, та не ще бъдат вече за корист; и ще съдя между овца и овца. И ще поставя над тях един овчар, слугата си Давид, който ще ги пасе; той ще ги пасе, и той ще им бъде овчар. Аз Господ ще им бъда Бог и слугата ми Давид княз между тях; Аз Господ изговорих това.” (Йехезкел 34.11-13, 22-24). И в тридесет и седмата глава от книгата на същия пророк, стихове 22-24 “И слугата ми Давид ще бъде цар над тях; над всички тях ще има един овчар; и те ще ходят в съдбите ми, и ще пазят повеленията ми и ще ги извършват. Също така ще живеят в земята, която дадох на слугата си Я’аков, където живееха бащите ви; в нея ще живеят те, чадата им, и внуците им до века; и слугата ми Давид ще им бъде княз до века. При това, ще направя с тях завет на мир, който ще бъде вечен завет с тях; и като ги настаня, ще ги умножа, и ще положа светилището си сред тях завинаги.”\n46.17 – Седемдесет души наброявал дома на Я’аков. Седемдесет, в Юдаизма, е по традиция приемано като число на народите, може би заради Д’варим 32.8 – “Когато Всевишният даваше наследство на народите, когато разпръсна адамовите потомци, Той постави границите на племената според числото на исраелтяните.” Пророчеството от Йешаяху 49.6 казва “Малко нещо е да ми бъдеш служител, за да възстановиш племената на Я’аков, и за да възвърнеш опазените на Исраел; ще те дам още за светлина на народите, за да бъдеш мое спасение до краищата на земята.” Йосеф бива изпратен за спасение от глад както на езичниците, така и на Исраел. В Мататияху 28.19, Йешуа казва “Идете и научете всичките народи...”. Еврейската буква ע (айн) е и числото седемдесет. Това е последната буква от името му – עושי (Йешуа). Сред еврейския народ в продължение на близо две хиляди години, последната буква от името му е била по традиция пропускана, превръщайки името му в ושי (Йешу). Айн (ע) е също и еврейската дума за око. В писмото на Шаул до Римляните, глава 11.25,26 намираме “... че частично заслепение сполетя Исраел, само докато влезе пълното число на езичниците. И така целият Исраел ще се спаси, както е писано: ‘Избавител ще дойде от Сион; той ще отвърне нечестията от Я’аков и това е завета ми към тях, когато отнема греховете им’.” В Йешаяху 42.6-7 пише “Аз Господ те призовах в правда, и като хвана ръката ти ще те пазя, и ще те поставя за завет на хората (םייוג רואל םע תירבל), за светлина на народите, за да отвориш очите на слепите...”. В Лука 4.20-21 е записано, че Йешуа прочел тези думи в Бейт Кнесет (синагогата), след което “очите на всички в синагогата бяха впити в Него. И той им каза: ‘Днес Писанието се изпълни докато слушахте’.” А на много други места е записано, че Йешуа е дарявал зрение на физически слепите.\n46.28 – Йехуда първи бива изпратен за да упъти Исраел към Йосеф в Гошен. Това взаимодействие между Йехуда и Йосеф и динамиката помежду им в целия разказ, както и пророчеството на Я’аков за Йехуда (Берешит 49.8-12) е ремез за Машиях бен Йосеф, който трябва в крайна сметка да се появи от племето на Йехуда. Името Йехуда на еврейски (הדוהי), съдържа в действителност четирите букви на името на Господ заедно с още една буква ‘д’ (ד), с която започва Давид (דוד). В Д’варим 12.11 намираме “Ще има място, където Господ вашият Бог ще избере, за да постави Името си там”. Наследството на племето на Йехуда – земята на Йехуда – действително съдържа четирибуквеното име на Господ. Давид (‘възлюбен’) бен Ишай, от чието потомство е трябвало да дойде ‘сина на Давид’ или ‘Машиях бен Давид’, се ражда от племето на Йехуда, в земята на Йехуда, в града Бейт Лехем, и всичко това се отнася с пълна сила и за Йешуа (Лука 2.1-7, Мат. 2.1-6). В Мика 5.2 е пророкувано “А ти, Бейт Лехем Ефратах, макар и да си малък сред хилядите на Йехуда, от теб ще се издигне за Мен един, който ще бъде владетел в Исраел, чийто произход е от начало, от вечността.” В Ш’мот/Изход 23.20-21 четем “Ето, изпращам малах пред теб да те пази по пътя и да те заведе на мястото, което съм ти приготвил. Внимавайте на него и слушайте гласа му; не го предизвиквайте, защото той няма да прости престъпленията ви; понеже моето Име е в него”. В Йермеяху 23.5-6 срещаме “Ето, идат дни, казва Господ, когато ще въздигна на Давид праведен потомък, ... и ето името, с което ще се нарича – Господ е Наша Правда (ונקדצ הוהי).” Не е ли възможно тогава Машиях бен Йосеф и Машиях бен Давид да са едно и също лице, човек, в когото Светият, да бъде Той благословен, е избрал да постави Името си?\n46.29 – Исраел прегръща най-сетне, със сълзи на радост, сина си, когото е мислел за мъртъв. Първо видяхме събирането на братята, а сега и на възрастния баща с Йосеф. Съединяването на Исраел с неговия Машиях, ще бъде действително сбъдването на всички мечти и надежди на нашите бащи, а и на всички пророци на Исраел. Йешуа казва “Когато видите Авраам, Ицхак и Я’аков и всичките пророци насядали в малхут хаЕлохим (царството на Бога)...” (Лука 13.28) и в Йоханан 8.56 “Баща ви Авраам се възхищаваше, че щеше да види моя ден; и видя го и се зарадва.”\n46.30 – “И рече Исраел на Йосеф: Нека умра сега, като видях лицето ти, че ти си още жив.” В Лука 2.28-32 виждаме възрастния Шимон хаЦадик в Храма по време на брит мила/ обрязването на Йешуа, как взима детето на ръце и казва “Сега, Господи, пусни слугата си с мир, според думата си; защото очите ми видяха спасението, което си приготвил пред всички хора, светлина за просвещение на народите и слава на твоите люде Исраел.” Лука 24.5-6 разказва за Йешуа, който е жив и поради това гробът му е празен “Защо търсите живия между мъртвите? Няма го тука, но възкръсна...”\nГлава 47.1-12 – Тази част от разказа, третира положението на народа Исраел, като овчари със стада. И все пак в целия Танах народът на Исраел е споменаван като овце, като стадо на Господ, както в Псалм 79.13 “Така ние, твоите хора и овцете на пасбището ти, ще те славословим завинаги” и Йермеяху 50.6 “Людете ми станаха изгубени овце”. Така и сам Бог е наричан овчар, “Господ е пастир мой” (Псалм 23.1) и “Послушай, Пастирю Исраелев” (Псалм 80.1). Както добрият овчар води своето стадо до зелена трева, така и Бог, чрез Йосеф, избавя Исраел от глад и ги завежда до пълнота и почивка, както четем и в 47.12 “И Йосеф хранеше баща си, братята си и целия си бащин дом с хляб, според големината на челядите им”. В Брит Хадаша, Йешуа бива описан, също като Исраел, едновременно като агне и овчар “Ето агнето на Бог, което отнема греха на света” (Йоханан 1.29), а също и “... те го победиха чрез кръвта на Агнето” (Откр. 12.11). Четем още “Аз съм добрият пастир... и давам живота си за овцете” (Йоханан 10.14,15). В Мататияху 26.31 Йешуа се позовава на пророчеството в Закария 13.7, като отнасящо се до самия него “Събуди се, мечо, против пастира ми, против мъжа, който ми е съдружник, казва Господ на Силите; порази пастира, и овците ще се разпръснат...” след което следва описанието на галут – разпръсването на Исраел. Спасението извършено, чрез Йосеф, изпълняващо обещанието дадено на Авраам в Берешит 15.12-16, е било подготовка на още по-голямото избавление на Песах, 400 години по-късно. Песах е един от главните хагим (празници) в Юдейската вяра и се споменава в тефилин. В Ш’мот/Изход 12.21 се заповядва на Исраел “Идете и си вземете по едно агне според челядите си и заколете Песах”, като поставите от кръвта на рамката на вратата на всяка къща, като белег (הזוזמ) (както и ние продължаваме да слагаме мезуза на рамките на вратите ни), и ако послушат това им се обещава, че изпълнявайки го, ще бъдат избавени от смърт и от “дома на робството” (“като видя кръвта, ще ви отмина, и ... няма да нападна върху вас с погубителна язва” – Ш’мот 12.13). Очевидно е, че основно място в Песах заема именно агнето. Именно по време на Седер Песах Йешуа казва, държейки чашата за благословение (תועושי סוכ) в ръката си “Тази чаша е Новият Завет в моята кръв, която за вас се пролива” (Лука 22.20). После, именно на Песах, Йешуа бива убит. Шаул пише, че “... Машиях, нашият Песах беше жертван за нас” (Първо писмо до Коринтяните 5.7). В Акедат, Бог приготвя агне (Берешит 22.7-8), като корбан вместо Ицхак. Ицхак носи дървата за собственото си жертвоприношение, на което Ялкут Шимони прави следния коментар – “Както човек, който носи сам кръста си”. Инструментът, който Бог използва, за да осъществи Песах е бил Моше Рабеину, който живее като овчар четиридесет години в пустинята. Той пророкува “Господ твоят Бог ще ти въздигне отсред теб, от братята ти, пророк, както е въздигнал и мен; него слушайте ...” (Д’варим 18.15). А в Бамидбар Раба 11.3 пише “както беше с първия избавител, така ще бъде и с последния” (ןורחא לאוג ךכ ןושאר לאוגכ). Когато Моше идва за първи път при народа си Исраел, не бива ли той отхвърлен и не му ли казват “Кой те постави началник и съдия над нас?” (Ш’мот 2.14). (В Лука 12.14 Йешуа казва за себе си същите думи в подобна ситуация, като с това разкрива своето място и роля в Исраел). И след това не изчезна ли Моше от очите на Исраел за много години? След това дълго отсъствие, той се връща като техен избавител. Във всичко това има още един ремез във факта, че Моше се изкачва и слиза от Синай два пъти, като изчезва за четиридесет дни – време, през което Исраел се показва неподготвен да приеме първия завет, съгрешавайки със златното теле. Заради този грях, плочите на завета (תירבה תוחול) биват счупени и Моше трябва още веднъж да се възкачи и да се върне за да се сключи завета. Йешуа ясно говори за това, че ще се върне, за да довърши всичко, което е започнал, да изпълни завещанието и всичко, което е било пророкувано.\n47.13-26 – Тази част описва сбъдването на тълкуванията и съветите на Йосеф. Всичко се сбъдва точно, както той го е предсказал и по време на големия глад, Йосеф е станал единствен източник за снабдяване с храна на целия регион. С това Йосеф успява да спечели за царя цялата земя и народът му казва “Ти опази живота ни; нека придобием благоволението на господаря си, и ще бъдем слуги на Парох”. Трябва да отбележим, че минават много години преди думите на Йосеф да се сбъднат. Йешуа описва време на страдание, което ще включва и глад “А веднага след скръбта на ония дни... ще се яви на небето знамението на човешкия син” (Мат. 24.29-30). В Мататияху 25.31-32 той казва “А когато дойде човешкият син в славата си, и всичките малахим с него, тогава ще седне на славния си престол и ще се съберат пред него всичките народи...”. В първото си писмо до Коринтяните (15.24), Шаул пише “Тогава ще бъде краят, когато ще предаде царството на Бог Отец, след като унищожи всяко началство и всяка власт и сила.”\nТук искам да се обърнем към глава 50.15-21, по времето веднага след смъртта на Я’аков. Изминали са седемнадесет години (47.28) откак Йосеф се е открил на братята си, а те идват да искат прошка от него, казвайки “Прости, моля ти се, престъплението на братята си и греха им за злото, което ти сториха. И тъй, прости молим ти се, престъплението ни...” (17). И Йосеф, един от най-чувствителните хора в цялата Библия, плакал при думите им. Тогава братята му паднали пред него и казали: “Ето, ние сме ти слуги”, а Йосеф им отговорил “Вие наистина намислихте зло против мен; но Бог го намисли за добро, за да подейства така, че да спаси живота на много хора, както и стана днес.” От кръста, на който е разпънат, Йешуа казва “Татко, прости им, защото не знаят какво правят.” (Лука 23.34). Макар и синовете на Исраел да са знаели дълго време кой и какъв е Йосеф, минава много време, седемнадесет години, преди те открито да си признаят. В пророк Ошеа 3.4-5 е писано: “...Исраелтяните ще останат за дълго време без цар и без началник, без цевах (жертва), без идолски образ, без ефод и без т’рафим (домашни богове). После Исраелтяните наново ще потърсят Господ своя Бог и царя си Давид; и в следващите дни (ахрит хаямим) ще дойдат със страхопочитание при Господ и при неговата благост.”\n- Кога ще дойде Машиях? – а Елияху му отвърнал:\n- Иди и го питай.\n- А къде да го намеря?\n- При вратите на Рим.\n- И по какво да го позная?\n- Той седи сред просяците и има язви по кожата си. Всички сменят превръзките си едновременно, а той ги сменя по всяко време, казвайки си: ‘Ако ме повикат, не бива да се бавя’.\n- Мир на теб, син на Леви.\n- Кога ще дойде Господаря?\nТогава Раби Йехошуа отишъл при Елияху и му казал : “Той ме излъга, защото каза, че ще дойде днес, а не дойде.” Елияху му отговорил : “Той ти каза ‘Днес ! ... ако чуете гласа Ми’ (ועמשת ולוקב םא םויה).”\nСъщият Псалм продължава в 8-ми стих – “... не закоравявайте сърцата си...”. В Йоханан 10.27, Йешуа казва “Моите овци слушат гласа ми”.\nМоже ли да се направи някакво заключение от всичко това? Можем ли да си представим, че думите от Йешаяху 53.6 – “Всички ние се заблудихме като овце” – са истина? Ще оставя това на личната преценка на читателя. Но позволете ми поне да добавя, че ако днес се случи да чуем гласа на един още по-велик Йосеф, нека благословим този, който казва “... стоя на вратата и хлопам; ако чуе някой гласа ми и отвори вратата, ще вляза при него и ще вечерям с него и той с мен.” (Откр. 3.20) като Му отговорим “Благословен е този, който идва в името на Господ.” (י״י םשב אבה ךורב)\n Talmud Bavli [ילבב דומלת] – ивр. Вавилонски Талмуд. С удоволствие цитираме целия текст на тази препратка – “...И какво е името на Машиях? ... Равините казаха: Името му е 'Прокаженият Учител', защото е писано ‘Несъмнено той понесе нашата скръб, и се натовари с нашата печал: а ние го счетохме за прокажен, поразен от Бога и злочест’” (бел. прев.)


Психологически и етнически норми и принципи на бизнес комуникацията - студио\nГоляма част от нашите сънародници ежегодно участват в различни международни форуми, срещи, бизнес семинари и преговори. И тази цифра непрекъснато нараства всяка година, но практиката убедително доказва, че понякога им липсват основни познания за психологическите и етичните норми и принципи на бизнес комуникацията. Искаме искрено да се надяваме, че лекцията, предложена на вниманието на заинтересованите слушатели, до известна степен ще допринесе за запълването на тази празнина.\nВсяка страна и всяка нация има свои традиции и обичаи за бизнес комуникация и бизнес етика. Важни ли са те при срещи с хора от различни култури? Има две гледни точки по този въпрос. И двете признават наличието на национални характеристики. Според първата гледна точка, интензивността на бизнес комуникацията в съвременния свят води до „ерозия“ на националните граници, до формиране на единни норми и правила. Развитието на международните отношения, обменът в областта на културата, науката, образованието ускоряват процеса. В резултат на това, например, един японец или китайски гражданин, образован в САЩ, възприема характеристиките на американското мислене и поведение. С развитието на цивилизацията процесите, свързани с проникването на националните комуникационни стилове, формирането на много еднакви параметри на преговорите, играят все по-голяма роля.\nПредставителите на втората посока, напротив, са склонни да присвояват националните особености на едно от централните места в международната бизнес комуникация, и по-специално на преговорите, които са в основата на това съобщение. Те вярват, че "трудностите в преговорите произтичат от различия в очакванията", което от своя страна се дължи на различията в културите. Най-голямо влияние върху човека имат ценностите, традициите, обичаите и т.н., придобити в детството, т.е. тези, които имат национална основа. Към този аргумент се добавя и друг аргумент. Все повече хора, които често нямат международен комуникационен опит, активно участват в международния бизнес. Те допринасят за значителен елемент от националната идентичност.\nЕ, как наистина? Колко значими са националните различия? Изглежда, че националните особености са от значение в процеса на преговорите и степента на тяхната значимост е различна във всеки конкретен случай. Шведският изследовател К. Йонсон отбелязва, че обикновено със значително съвпадение на интересите на партиите, т.е. със сътрудничество, не се забелязват национални различия, но си заслужава да възникнат конфликти, тъй като те започват да играят важна роля.\nНационалните характеристики засягат бизнес отношенията не само в случаите на конфликтни страни. Да дадем пример от практиката на една от западноевропейските фармацевтични компании. Тя реши да достави партида от нови обезболяващи средства в арабските страни. Наркотикът се продава добре на европейския континент, което позволява на компанията да разчита на успех. Три реклами бяха използвани за реклама в Европа: първата изобрази жена, която крещеше от болка, втората взе лекарството, а на третата взе болката след приема на лекарството, а жената беше изобразена в спокойно и спокойно състояние. Рекламата, която не изисква обяснение, реши да напусне. След известно време те открили, че наркотикът не е бил закупен изобщо в арабските страни. Разбира се, те бяха наясно с това, което четат от дясно на ляво, но те просто не мислеха за факта, че това се отнася и за картините. Без културни особености смисълът на рекламата се оказа точно обратното: жената приема предложеното лекарство, след което тя крещи от болка.\nТака участниците в международната комуникация се придържат към общите норми и правила, но националните и културни характеристики могат да бъдат много важни в бизнес отношенията. Преди да опишем националните характеристики, ние правим няколко обяснения.\nПърво, националните стилове, като правило, се разбират като стилове, които са по-характерни за някои страни, а не за определени националности. Така китайците, които живеят в САЩ и водят преговори от американска компания, до известна степен могат да запазят характеристиките, присъщи на китайския национален характер, и това ще повлияе на поведението му по време на преговорите. Като цяло обаче стилът му на водене на преговори ще бъде по-вероятно американски, тъй като условията, при които човек работи и от името на коя страна води преговорите, е по-вероятно да формират стил на преговори.\nВторо, необходимо е да се вземе под внимание, че е почти невъзможно да "напълно обективно да опишем" националния стил на бизнес комуникация. Установените стереотипи за националните особености на някои народи винаги работят.\nТрето, националният стил е най-често срещаните, най-вероятните черти на мисленето, възприятието за поведение. Те няма да бъдат задължителни черти, характерни за всички представители на описаната страна, а само типични за тях. Познаването на националните характеристики може да послужи като своеобразно ръководство, насока за възможното поведение на партньор.\nАмериканската култура е сравнително млада в сравнение с много европейски, азиатски или близкоизточни култури. Американците имат значително влияние върху стила на преговорите по целия свят. Втората половина на ХХ век понякога се нарича "ера на преговорите", която съвпада с нарастващото влияние на САЩ върху развитието на международните бизнес, икономически и политически отношения. Американците са направили значителен елемент на демокрацията и прагматизма в практиката на бизнес комуникацията. Какви са типичните американци?\nАмериканците са личности. Личността и индивидуалните права са най-важното нещо за американеца. Това качество може да се разглежда като проявление на егоизъм, но то кара американците да се отнасят с други хора с уважение и да настояват за равенство.\nТе са независими и независими. От ранна детска възраст американците свикват да „стоят здраво на собствените си крака“, тоест да разчитат само на себе си. Американците са преки хора, те ценят честността и откровеността в хората, бързо стигат до сърцето на разговора и не губят време за формалности.\nАмериканците не харесват скованост, предпочитат удобни, небрежни дрехи, говорят един с друг просто, неформално, дори ако има голяма разлика в събеседниците между техните събеседници и тяхната социална позиция.\nАмериканците обичат да се конкурират, ценят постиженията и записите много, постоянно се конкурират помежду си. Въпреки, че това поведение е естествено за тях, отвън може да изглежда доминиращо, натрапчиво.\nАмериканците са приятелски настроени, но по свой начин. Американците рядко имат дълготрайни приятелства, имат повече практически моменти. Те са по-малко постоянни от други култури и не обичат да зависят от други хора. Те "ранг" приятелство и подчертават "работа приятели", "приятели в спорта", "приятели в свободното време", "приятели на семейството". Американците обаче могат да бъдат лоялни и лоялни приятели.\nАмериканците задават много въпроси. Някои въпроси на американците може да изглеждат елементарни и ясни. Може да ви бъдат зададени и много лични въпроси. Така че техният истински интерес обикновено се проявява.\nМнозина смятат американците за материалисти. "Успехът" често се измерва със сумата на спечелените пари. Но сред американската интелигенция има достатъчно хора, които отхвърлят такъв подход.\nАмериканците са енергични. Това общество се характеризира с висока активност, движение, промяна. Американците са раздразнени от мълчанието. Те не обичат прекъсванията в разговора. Те предпочитат да говорят за времето, отколкото да замълчат разговора.\nБизнес американската природа не е дребна и не педантична. Но той разбира, че няма никакви дреболии в организацията на всеки бизнес. Затова той подготвя внимателно преговорите, като взема предвид всички елементи, от които зависи успехът на бизнеса. Необходимото качество на един американски бизнесмен е спазването на три правила: анализирайте, разделяйте функциите (задълженията), проверявайте изпълнението. Тези правила се считат за условие за квалифицирано ръководство. Специализацията е мотото, без което не започва работа.\nАмериканците ценят времето и ценят точността. Те използват дневници и живеят по график. Те определено идват на срещата. На източното крайбрежие на страната (от Вашингтон до Бостън) това правило се спазва стриктно - закъсненията са неприемливи и не могат да бъдат оправдани с нищо, а в западната част на страната те са много по-толерантни. Преговорите могат да бъдат много кратки - от половин час до един час и по правило отиват един по един.\nПрагматизмът на американците се проявява във факта, че по време на бизнес разговори и преговори те насочват вниманието си към проблема, който ще се обсъжда, и се стремят да идентифицират и обсъждат не само общите възможни подходи към решението, но и детайлите, свързани с изпълнението на споразуменията. В бизнес комуникацията американците са енергични, решени да работят усилено. Това допринася за цялата система на образование и възпитание, която съществува в САЩ. От училище при децата те одобряват асертивността, способността да поставят цели и да ги постигат, да защитават твърдо интересите на фирмите, които представляват.\nАмериканският прагматизъм до голяма степен е осигурен от обективни фактори. Като правило, представителите на Съединените щати имат доста силна позиция в преговорите и това не може да повлияе на технологията на тяхното поведение: американците се опитват да реализират целите си, могат и искат да „се пазарят”. Американците обръщат голямо внимание на решаването на различни проблеми - „пакетни” решения. Самите те често предлагат „пакети“ за преглед. Те се характеризират с обсъждане на първата обща рамка на евентуално споразумение и след това подробности.\nВ разговорите и преговорите американците предпочитат причинно-следствени аргументи, които предполагат, че заключението се прави въз основа на действителни доказателства. Този тип аргументация обикновено е характерен за англо-саксонския стил на преговори и се различава например от традициите на римското право, където определен принцип служи като отправна точка на доказателството, а самото доказателство е конструирано като демонстрация на прилагането на този принцип.\nДемократичността на американците в бизнес комуникацията се проявява в желанието за неформална атмосфера в преговорите и бизнес разговори, в отказ да се следва стриктно протокола. Партньорствата са доста често срещани сред членовете на американската делегация. Често те се отнасят един към друг по име, независимо от възрастта или статуса. Подобен призив е възможен и за чуждестранните партньори. Това означава, че връзката е не само бизнес, но и приятелски. Американците ценят и реагират добре на шегите, опитвайки се да подчертаят дружелюбието и откритостта. Както отбелязват много участници и изследователи на преговорите, те имат много по-голяма свобода при вземането на окончателно решение, в сравнение с, например, представители на Франция, Япония, Китай или републиките от бившия Съветски съюз.\nСтилът на бизнес комуникацията се отличава с професионализъм. В американската делегация е трудно да се срещне с човек, който е некомпетентен по разглежданите въпроси.\nАмериканският стил на водене на преговори, бизнес разговорите има "надолу". Като се считат за своеобразен „законодател на тенденциите” в технологията на бизнес комуникацията, американците често проявяват егоцентризъм, вярвайки, че партньорът трябва да се ръководи от същите правила като тях. В резултат на това представителите на САЩ могат да бъдат оценени от партньорите като прекалено агресивни, агресивни, груби и тяхното желание за неформална комуникация понякога се тълкува като познаване. На тази основа не е изключено недоразумение, до конфликтни ситуации. В редица случаи това поведение на американските колеги също е озадачаващо сред представителите на местните бизнес среди, които, между другото, също бяха обърнати внимание на самите американци.\nЩо се отнася до комуникацията на партньорите в неформална обстановка, тогава бизнес прием в САЩ е нещо обичайно. Това е възможност да се говори за семейството и хобитата. На масата е по-добре да избягваме да говорим за политика и религия, защото САЩ са страна с пуритански ценности. Американската нация е загрижена за тяхното здраве. Алкохолът консумира много малко. Предимно пият бира и коктейли, където ледът е повече от течен. Тостовете не се приемат.\nВдигайки чаша алкохол, американците казват просто "chiez" или "prozit". Трябва да се помни, че продължителността на бизнес приемането в Съединените щати е много по-кратка, отколкото във Франция. След приключването му участниците могат да се върнат в бюрото и да продължат преговорите.\nАко сте поканени в къщата, това означава, че е много важно за собственика. Подарете като подарък бутилка вино или сувенир.\nФренският е една от най-старите и най-отличителни нации на европейския континент, с богата история и култура. В миналото Франция имаше значително влияние върху формирането на дипломатически протокол, етикет. Дълго време френският беше езикът на дипломатическата кореспонденция и дипломатическата комуникация. Всичко това не може да повлияе върху характеристиките на националния характер, френския стил на съвременната бизнес комуникация.\nФранцузите са по-галантни, отколкото любезни, скептични и изчислителни, умни и находчиви. В същото време те са ентусиазирани, доверчиви, щедри. И. Кант забеляза, че французинът „е учтив, учтив, любезен <...> склонен да се шегува и не е принуден да общува”, но той „много бързо се запознава”. Английският дипломат Г. Никълсън пише: „Френците комбинират тънкостта на наблюдението със специален дар от ясна убедителност. Те са благородни и точни, но нетолерантни. Средният французин е толкова сигурен в интелектуалното си превъзходство, толкова убеден в превъзходството на своята култура, че често му е трудно да скрие раздразнението си от варварите, населяващи други страни. Тя обижда ... Техните интелектуални интелектуалности им дават основание да смятат всички объркващи изказвания на по-малко ясни умове за неискрени и често показват раздразнение и арогантност във време, когато е необходимо само да бъде малко по-снизходителен.\nТези прегледи, дадени преди много години, днес не са загубили значение. Ако, например, в Англия изкуството на разговора често се свежда до способността да мълчи - британците виждат сдържаност и коректност в това, тогава във Франция, където обичат и знаят как да блестят с думата, един мълчалив човек се самоубива. Ако в Англия се избегнат внимателни намеци за нов живот, във Франция е обратното. Разговорът с французите не е принуден и върви с изключителна скорост. Скоростта на речта е една от най-големите в света.\nБританците научиха света как да се държат правилно на масата, но французите го правят по-умело. Британците влязоха в процедурата за ръкостискане в официалния протокол, но французите се ръкуват. Нещо повече, ръкостискането в Англия за хиляда години взе почти стандартна форма, докато сред французите има безкрайни нюанси. Той може да бъде горещ, приятелски настроен, снизходителен, безгрижен, сух ...\nОт голямо значение за френския стил на бизнес комуникация е образователната система, която е фокусирана върху образованието на независими и критични граждани. Най-високите слоеве на обществото обръщат специално внимание на изучаването на философия, история на изкуството, френска история и култура.\nВ резултат на това чуждестранният партньор е очарован от очарованието на французите, но му е трудно да поддържа бизнес отношения с него.\nЛичните контакти и познанства са от голямо значение в деловия живот на Франция. Новите партньори търсят чрез посредници, свързани с приятелски, семейни или финансови отношения. Скрупулният френски обърне внимание на установяването на бизнес контакти на подходящо йерархично ниво.\nФренските бизнесмени внимателно се подготвят за предстоящите преговори. Те обичат да изучават подробно всички аспекти и последици от входящите предложения. Ето защо преговорите с тях се провеждат в много по-бавни темпове, отколкото например с американските предприемачи.\nСъвременният американски изследовател М. Харисън, описващ френския стил на преговори, подчертава придържането към принципите, като в същото време не вярва на компромиса. Когато решават вътрешните си проблеми, французите неохотно прибягват до преговори, предпочитайки да пренебрегват конфликтите или да търсят начини за разрешаването им, които са различни от преговорите. Негативното отношение към компромиса се подсилва от чувството за интелектуално превъзходство, характерно за французите.\nТе умело, дори с благодат, защитават един или друг принцип или позиция, но не са склонни да се пазарят. В резултат на това се оказва, че французите са доста трудни в преговорите и като правило нямат „резервна“ позиция. Често представители на френската делегация при преговорите избират конфронтационен тип взаимодействие. Поведението може да се промени драстично в зависимост от това с кого се обсъжда проблемът.


За Попа - с благоговение - 20 Января 2012 - Блог - Личен сайт на Живка Петрова\nГлавная » 2012 » Януари » 20 » За Попа - с благоговение\nЗа Попа - с благоговение\nДнес почитаме паметта на Св. патриарх Евтимий Търновски - най-сияйната личност всред светите предстоятели на Българската православна църква – архиепископи и патриарси.\nПодобава да започнем разказа за този велик духовен пастир на българския народ така, както го започва неговият житиеписец и роднина Киевсият метрополит Григорий Цамблак. Ето какво пише той:\n"Наистина е достоен за всякакви похвали свети Евтимий, патриарх Търновски."\nСв. Евтимий се родил около 1327 г. в Търново и произлизал от знатния български род Цамблак. Дълбоко религиозен и с вродено желание към богосъзерцателен живот, още в младостта си той се присъединил към монашеската школа на тогава вече много известния със своето духовно величие св. Теодосий Търновски.\nСлавата на св. Евтимий като голям молитвеник, строг аскет, просветен и вдъхновен проповедник го довела до патриаршеския престол през 1375 година. Той станал патриарх по всенародно желание в една от най-бурните и страшни епохи в историята ни. Проявил се като истински пастир. Служил на Бога и народа без отдих и почивка. Когато в столицата нахлули турците и започнали да безчинстват, Евтимий смело се изправил срещу техния предводител и го накарал да спре ужасната сеч.\nКогато турските нападения се засилили, българският цар напуснал своята столица, но патриархът останал.\nНа 17 юли 1393 г. Търново паднал под напора на турските орди. Патриарх Евтимий имал гражданската и пастирска доблест веднага да се яви пред завоевателя, за да моли пощада за мирното население. Неговата осанка и светла личност внушили почит дори у поробителя, който обещал, че ще изпълни молбата му. Скоро обаче били избити 110 градски първенци. Тогава патриархът изобличил новия управник, че не държи на обещанието си.\nЗа тази си дързост Евтимий бил осъден на смърт. Щом палачът посегнал да го посече обаче станало чудо – ръцете на убиеца се вкаменили и мечът паднал на земята. Турците не посмели да посегнат втори път на живота на патриарха и затова го заточили в Бачковския манастир.\nРаздялата на патриарх Евтимий с неговото любимо паство била наистина покъртителна както я описва Григорий Цамблак. Тогава някой плачевно се провикнал: "На кого ни оставяш, добри пастирю?" Евтимий отговорил: "На Света Троица ви предавам – и сега, и во веки!"\nНо Въпросът, както казва свещ. Владимир Дойчев е –\nние, съвременното паство, помним ли и почитаме ли своя велик пастир Евтимий?!\nБезброй пъти сме минавали покрай паметника му в центъра на София и определяйки си срещи пред него сме казвали: "ще те чакам на попа". И това име "попа" прекрасно характеризира цялото ни отношение към светителя Евтимий, към свещенството и въобще към спасението. То не е положително, не е и отрицателно – а е просто хладно – "Попа", дори няма значение какъв е, просто поп останал в историята с някакви заслуги. Но разбира се, мнозина дори и не подозират, че личността му има огромно значение и за съвременността и за всички времена до свършека на света. Мнозина дори не подозират, че сме под робство несравнимо по-страшно от турското – робството на греха, робство което води не до физическа, а до вечна гибел. И не плачем от това, не страдаме, не търсим помощ, а доволни от робията просто подминаваме паметника или го драскаме с неразбираеми надписи. За мнозина "попа" е просто паметник, камък, който изобразява един отдавна мъртъв човек.\nНо Бог не е Бог на мъртви, а на живи и св. патриарх Евтимий не само не е мъртъв, а сега е пред престола на Този, Който е самият Живот и гледайки го лице в лице се застъпва за нас – своето днешно паство, което се подиграва с Господните заповеди, продава непорочната Православна вяра за паница леща и вечната й славата заменя с лъжливия блясък на земната суета и преуспяване. Всъщност, много по-вярно би било да кажем, че ние потъналите в грехове сме мъртви, защото грехът е смърт. И може да се окаже, че между нас и окончателната ни гибел стои само горещото застъпничество на св. патриарх Евтимий и неговата отческа благословия.\nЖитието на св. Евтимий може да прочетете тук.\nПросмотров: 262 | Добавил: jivi | Рейтинг: 5.0/2