Декларация за поверителност – Aqua Natura Madeira – Porto Moniz – Португалия\nТази Декларация за поверителност е приложима за www.aquanaturamadeira.com, притежаван и управляван от Aqua Natura Madeira. Тя описва как събираме и използваме информацията, която може да включва лични данни, която предоставяте в нашия уебсайт: www.aquanaturamadeira.com. Тя описва също и наличните за вас опции за избор по отношение на използването на личните ви данни и как можете да осъществявате достъп до тези данни и да ги актуализирате.\nАко искате да възразите срещу обработването, изложено в цели В-Е, и нямате директно на разположение механизъм за отказване (например в настройките на профила ви), доколкото е приложимо, моля, свържете се с info@aquanaturamadeira.com .\nНие разчитаме на вас, да гарантирате, че личните ви данни са пълни, точни и актуални. Моля, информирайте ни своевременно за всякакви промени на или неточности в личните ви данни, като се свържете с info@aquanaturamadeira.com . Ние ще обработваме заявките ви в съответствие с приложимите закони.\nАко имате въпроси или притеснения относно обработването от наша страна на личните ви данни, или ако искате да упражните някое от правата, които имате по това уведомление, не се колебайте да се свържете с нас чрез info@aquanaturamadeira.com . Можете също така да се обърнете към своя местен орган за защита на данните с въпроси и оплаквания.


Национален Форум "Моето дете"от 0 до 18 г. www.moetodete.com :: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nРожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nПуснато на: Пет Яну 05, 2007 5:42 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nКак отпразнувахте първия рожден ден на детето си? Коя е неговата зодия? Вижте детския зодиак: http://www.moetodete.com/index.php?option=com_content&task=view&id=31&Itemid=49\nМного родители с радост очакват първия рожден ден на детето си от което правят шумен празник с много гости. Детето е прекалено малко, за да издържи на шума и многото хора, това по-скоро би го изнервило. Добре е това събитие да се отбележи подобаващо, но не шумно и грандиозно, защото малчо едва ли нещо ще разбере. При нас този ден и при двете деца премина приблизително така: На обяд поканихме нашите най-близки роднини от семейството. Имаше торта, свещички, много снимки. След обяд детето поспа, защото доста се измори и поизнерви. След обяд ни посетиха 3 мами приятелки с дечицата си, подсладихме се и с тях. Вечерта мама и тати отидоха на ресторант, а дечко спа с баба. А иначе са две "рогати" представителчета на зодиака. Споделете и вие!\nМами, нека си направим списък с рождените дни на нас и нашите деца! Да не забравяме имената!\nПоследната промяна е направена от Мариана на Нед Юни 29, 2008 9:06 am; мнението е било променяно общо 3 пъти\nПуснато на: Вто Мар 13, 2007 6:45 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nОще не сме празнували-на 02.06 ще прави 1 годинка,но мисля вкъщи,че какво ще разбере от детско парти.Малък е.На 2-та годинка може,но да сме живи и здрави!\nРегистриран на: 18 Яну 2007\nПуснато на: Нед Мар 18, 2007 6:05 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nНие имаме рожд ден на 22.12. вече сме на 1г. и 3м почти, празнувахме рож. ден на 2 пъти - първо детско парти в едно детско заведение с много деца на неговата възраст, а после роднините ни, беше голям купон малкият много се радва.\nРегистриран на: 20 Мар 2007\nПуснато на: Чет Апр 05, 2007 7:01 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nНие направихме 1годинка на 24.02.07 празнувахме у дома с много дечица в едната стая и с родителите(предимно татковци)в другата стая получи се много добре.Зодия риби е детенцето ми.\nПуснато на: Чет Апр 05, 2007 7:13 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nГолямото ми момченце е зодия близнаци. Роден е на 27май и е на 11 години. Малкото е на 5 години, зодия рак- 23 юни. Рождените дни са най дългоочакваното събитие у дома. Става щур детски купон с много игри, музика и танци, а вечерта след работа пристигат баба и дядо.\nПуснато на: Чет Май 03, 2007 9:53 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nЗдравейте моята дьщеря е на 2 год. и и 4 мес. Тя е зодия риби.Казва се Вяра.Пьрвият рожден ден не го празнувахме, но вторият -с няколко приятели и вечеря с роднини.\nmama na viki\nПуснато на: Пет Май 11, 2007 11:00 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nДъщеря ми е родена на 18.12.2006г зодия Стрелец и все още не сме и празнували рождения и ден\nВиктория е родена на 18.12.2006г,в 02:20 3,300кг-50см\nПуснато на: Вто Юли 10, 2007 7:49 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nНие ще празнуваме първия рожден ден на 15.08.07г. и още се чудя как да организирам деня.\nПуснато на: Сря Сеп 12, 2007 11:01 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nМоите две деца са зодия рак, дъщеря ви е родена на 20.07.2000г. Сега е на 7 години и ще бъде втори клас в СОУ "Св. Климент Охридски" Синът ми е роден на 25.06.2006г. и още е едно малко щастливо бебе.\nПуснато на: Съб Сеп 15, 2007 11:42 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nДъщеря ми е" Телец" Сега е на 1г и5м и първия рожден ден го празнувахме първо с роднини, а след това поканихме и мамите с децата. Имаше много балони, 2 торти за малки и големи , и беше много хубаво.\nПуснато на: Пон Окт 15, 2007 11:36 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nДъщеря ни Рада е зодия "везни" и съвсем скоро отпразнува рождения си ден с много деца, голяма торта и емоции.\nПуснато на: Пон Окт 22, 2007 7:03 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nАз, мъжа ми и големия ни син сме скорпиони, а малкия и кучето-близнаци. И двете деца са родени в дни в които са извършени преврати Големия е на 10 ноември а малкия-на 9 юни\nА иначе рожденните дни се празнуват винаги с много деца, без роднини в детски клубове\nИ сега като се замисля какво следва ми става зле-утре мъж ми има РД, на 6.11-аз, на 8.11-голямото дете има имен ден, на 10.11-същото РД и на 11.11-малкото имен ден\nПуснато на: Пон Окт 22, 2007 9:18 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nСалииииииии, не мога да ги запомня, толкова празници на куп, затова предварително ви ги честитя и ви пожелавам много здраве и щастливи мигове!\nПуснато на: Пон Окт 22, 2007 2:08 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nИ аз трудно ги помня вече на кой ден кой беше затова си ги записвам\nПуснато на: Нед Ное 25, 2007 9:50 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nНики е водолей\nПуснато на: Пет Дек 07, 2007 1:51 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nЗдравейте! Двете ми дечица са зодия РАК. Малкия е на 5 мес. ,а каката на 3г. и 5 мес. Когато тя стана на 1г. празнувахне в къщи имаше 3 дечица на нейната възраст и към 20ч всички отидоха при бабите си, а купона за нас продължи до сутринта. На 2 и 3 вече е по весело. Вторият го празнувахме в детски клуб с мн. деца и после в къщи пак. Третият бяхме в къши, но беше по спокойно, защото вече имахме БЕБЧО и беше само на дни.\nРегистриран на: 10 Дек 2007\nПуснато на: Пет Яну 11, 2008 3:02 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nПразнувахме в къщи с много роднини и приятели, а гостенчетата на Иванна бяха около 10 деца на нейната възръст. Беше много готино, торта, балони, ядене и пиене и игри и забавления.\nРодена е на 20.06.2006 г. и е зодия- близнаци.\nА ето и снимки от 1РД http://www.snimka.bg/album.php?album_id=147827\nРегистриран на: 10 Яну 2008\nПуснато на: Пон Яну 14, 2008 3:14 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nБебка е овне и ще празнуваме 1 рожден ден на 8 април 2008.\nПуснато на: Сря Яну 16, 2008 6:34 pm Заглавие: Детето и зодиакалният знак, Сп."Тя"\nДетето и зодиакалният знак\nЧовек се ражда с определени характеристики. Понякога родителите се чудят на кого се е "метнало" детето, тъй като то притежава черти и заложби, които не са налични у никой от родителите. Разбира се, традиционната наука ще обясни проявите на характера на детето с генетичния материал, но може би има и други фактори на влияние - като звездните конфигурации при раждане, например. Та кой има толкова голяма глава, че да побере цялата мистерия на живота в нея? Дори и да сте скептици, може би ще ви бъде любопитно да прочетете какво казват звездите за личността на вашето любимо малко същество...\nВсички малки водолейчета са бунтари, които искат да правят всичко по свой начин. За да не проявяват непрекъснато този бунтарски дух, е необходимо да им се предостави определена свобода на действие: да се търкалят в пясъка, сами да си избират дрехите и с каква играчка ще си легнат точно (за да развиват индивидуалността си). Децата от този зодиакален знак са много съобразителни, бързо схващат новата информация и често изпреварват връстниците си в развитието си. Поради тази причина на родителите се препоръчва редовно да им предоставят нови книжки, играчки и игри, които да задоволяват интереса им и да помагат за развитието на детето.\nРибките са много емоционални и впечатлителни по природа особи, които бързо реагират на окръжаващата ги среда, забелязвайки всичките й особености. За да се чувстват комфортно малките рибочета, родителите им трябва да ги ограждат с ласки и грижи. Освен това дома, в който те растат, трябва да е уютен и топъл, за да се чувстват в него рибките защитени. Децата-риби могат да бъдат успокоени с лек масаж, класическа музика, както и да бъдат извадени от равновесие със силна музика и шум в къщи. Родители, възпитаващи деца от този знак, трябва да знаят, че те обожават да се къпят във вана или басейн, поради което там задължително трябва да има достатъчно играчки, с които децата заедно да "плуват".\nОвните са ужасни непослушници. Те обожават подвижните игри, тъй като трябва да изразходват огромното си количество енергия. Поради тази причина (и заради вашето спокойствие) поощрявайте желанието им да се занимават със спорт, да тичат в парка, да ходят пеша. Стаята на овнето трябва винаги да е в ярки цветове, за да се чувства то добре. Децата от този знак упорито се стремят да вършат всичко самостоятелно, без помощта на възрастни - да си държат сами шишето с мляко, сами да обикалят около масата (или сами да "акат" под нея). Родителите трябва да поощряват тази самостоятелност, но докато децата са малки, да бъдат винаги наблизо, за да им се притекат на помощ в сложните ситуации, които овнетата са склонни да създават.\nДецата-телци са доста праволинейни създания, които предпочитат рутината. На тях им е трудно да се приспособят към каквито и да било промени в живота им, затова, ако родителите предвиждат промяна, е необходимо отдалеч да подготвят детето за нея. Малките телци много обичат комфорта, така че се постарайте да им създадете добри условия в дома. Те също така много обичат животни, така че не се изненадвайте, ако детето ви някой ден се прибере от двора с котенце и ви моли със сълзи на очи да го оставите в къщи.\nДецата-близнаци имат остър ум и съобразяват много бързо. Те винаги трябва да се занимават с нещо. Често им четете на глас, но при това ги обградете с играчки, така че да могат едновременно да слушат и да играят. Близнетата са по природа много любознателни, така че постоянно ще ви атакуват с въпроси. Родителите трябва винаги да намират време да отговорят на детето и да проявяват търпение. Възможно е детето-близнак да проговори по-рано от връстниците си.\nДецата, родени под този знак са мили, нежни и много раними създания. Те през целия си живот ще изпитват много силна връзка с майка си, поради което, всяка раздяла с нея, особено в детството, ще се възприема много болезнено. За да успокоите малките рачета е достатъчно просто да ги гушнете, да ги помилвате по главата и да ги целувате. Стаята на детето трябва да е обзаведена в спокойни пастелни тонове. Рачетата са домошарчета, поради което им харесват всякакви игри, свързани с дома и семейството. Децата от зодия рак са много добри създания и за да съхранят това качество, родителите трябва да ги научат от малки да помагат на другите.\nЛъвчетата са радостни и очарователни създания. Още от детството те обичат да са в центъра на вниманието, поради което бъдете готови на постоянни звуци - бърборене, хихикане, викане и пр., с което те се опитват да привлекат вашето внимание. Родителите трябва да поощряват лидерските качества на малките лъвове, но и да положат усилия да ги научат да делят с останалите и да не бъдат егоисти. Лъвовете са артисти по природа, с голямо въображение и творчески способности. Помагайте на детето да развива талантите си със занимания с рисуване, пластелин, конструктори и заедно съчинявайте приказки и истории, за да му помогнете да развие въображението си.\nМалките деви са много сдържани, находчиви и трудолюбиви и още от малки се опитват да успяват. Най-важното е да им помагате да се научат да постигат целите си с помощта на ролеви игри. Малките деви са придирчиви по отношение на храната, така че се старайте менюто им да бъде разнообразно. По природа те обичат чистотата и реда и няма да им бъде комфортно в стая, с разхвърляни играчки и вещи. Те също така не могат да търпят мръсни дрехи, така че майките трябва да бъдат готови да преобличат детето си веднага, след като се изцапа.\nВезните са очарователни малки създания, които привличат вниманието на околните. За тях е много важно да общуват, така че предоставяйте възможност на детето от малко да общува както с деца, така и с възрастни. Това ще им помогне да бъдат авторитет в училище и да показват силата на вътрешното си обаяние. За везните е важно да знаят, че ги обичат и ценят, така че - показвайте им го. Те също много обичат да танцуват, поради което би било добре да ги запишете на танци.\nМалките скорпиончета са много възприемчиви. Те са способни да прочетат емоциите ви по изражението на лицето ви и да им отвърнат. Поради тази причина се препоръчва да сдържате гнева си и други негативни чувства в присъствието на детето. Малките скорпиони настойчиво търсят свой собствен път в живота, а родителите трябва да бъдат много търпеливи, за да насочват детето в нужната посока.\nМалките скорпиони могат да се почувстват "загубени" сред много хора, така че родителите трябва да дадат на детето да разбере, че е в безопасност и защитено.\nМалките стрелци са оптимистични, общителни и любознателни натури. Те с радост приемат нови правила на играта и се впускат с главата напред в изследване на всичко ново. Същевременно обаче, те бързо "палят", но и бързо губят интерес, поради което е необходимо постоянно да им се предлага нещо ново. На родителите се препоръчва да четат на децата приключенски истории, за да поддържат интереса им.\nМалките козирози са умни, мили и в известна степен идеалисти. За децата-козирози се смята, че по ум се раждат възрастни, а се подмладяват (или вдетиняват) с годините. Те са настойчиви, организирани и много изпълнителни. Същевременно те малко излизат от рамката на общоприетото, но като цяло поведението им е подобаващо. Малките козирози обаче имат един проблем - необходимо е да ги учите как да се забавляват и да почиват.\nПуснато на: Сря Яну 30, 2008 5:46 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nЗдравейте! Моте дъщери са лъвчета. Каката е роден на 10.08. и е на 7 години и до сега по-много различни начини сме празнували рожденния й ден. Най-интересна беше когато ставаше на 6 години - вървеше до мен след градина и лицето й сияеше и пръскаше искри и целия свят трябваше да знае, че има рожден ден (но уви - това знаеха само децата от площадката и минувачите не бих казала, че й обръщаха особено внимание)! А на бебка и предстои тази година първия й рожден ден на 03.08 - ще се опитаме да е впечатляващ за нея, а за нас със сигурност ще е незабравим\nРегистриран на: 04 Яну 2008\nПуснато на: Нед Фев 10, 2008 4:57 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nДъщеря ми е подена на 8-ми март.Тази година ще стане на 2. На миналият й РД от поканените гости дойдоха само кумовете,всеки беше на банкет или среща.Тази година не сме измислили как ще го празнуваме. Зодия риби е.\nПуснато на: Сря Фев 27, 2008 11:33 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nСина ми се роди на 31.05.2005г.Зодия-Близнаци.\nПуснато на: Сря Фев 27, 2008 2:10 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nДъщерята е родена на 03.10.1994г. , а синето на 15.06.2007г.\nРегистриран на: 29 Дек 2007\nПуснато на: Пет Мар 14, 2008 1:26 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nдъщеря ми се роди на 10.08 2007год. и е зодия лъв\nПуснато на: Вто Апр 15, 2008 6:06 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nЗдравейте и от мен-моят щурчо е Стрелец,роден е на 10.12.2005год.Празнувахме и двата пъти с мами и дечица\nПуснато на: Сря Апр 16, 2008 11:38 am Заглавие: Здревейте\nМоята Мелинда е родена на 06.01.2007г. и е зодия Козирог.\nПуснато на: Нед Юни 29, 2008 3:37 am Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nЗдравейте!Дъщеря ми е родена на 10.06.2006 г и е зодия Близнаци.\nРегистриран на: 29 Юни 2008\nПуснато на: Нед Юни 29, 2008 7:51 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nЗдравейте и от мен Вики е родена на 10,09,2007, зодия дева\nРегистриран на: 06 Авг 2008\nПуснато на: Сря Авг 13, 2008 10:29 pm Заглавие: Рожден ден. Коя зодия е детенцето ви?\nMoята принцеса е родена на 03. 05. 2007 - зодия телец казва се Йоанна.


Функционална детска маса за игра | Craftsman's Blog\n« Красиви каменни градински пътеки\nМалка пейка за детската стая »\nФункционална детска маса за игра\nPosted февруари 23, 2010 by countrylifebg in За Децата, Интериор.\tTagged: За Децата, Интериор, детски, детски стаи, интериорен дизайн, мебели.\t4 коментара\nВ една детска стая е добре да има достатъчно удобна и функционална маса, на която детето да може да играе. И разбира се, преди всичко тя трябва да е качествено изработена, защото е много важно в тази крехка възраст, когато децата се учат, да имат пред очите си качествени мебели, а не евтини пластмасови алтернативи или недодялано направени мебели. Така те от малки ще придобият усет към качественото и красивото. Тази дървена детска маса за игра има много функционален дизайн, и е подходяща, както за някоя по-голяма детска стая в семейство с повече деца, така и за детски центрове, клубове и забавачки.\nМасата има отделения, където децата да могат да слагат своите играчки, книжки, скицници за рисуване, пособия за писане и т.н. Под този тип маси има място за преместваеми контейнери за играчки, които имат малки колелца за по-лесно преместване, и също така могат да бъдат надписвани за по-добро организиране на играчките.\nТези маси са много удобни за поставяне върху тях на релси и влакчета, строене с детски строител, и също и за всякави игри за двама или повече участници.\nPosted by finewoodworkerbg on февруари 23, 2010 at 13:45\nМестата под масите са едни от най-неизползваните наистина.\nСядайки на столчета те ще си удрят коленете в кутиите и ще трябва да си издърпат столчетата по-назад и да се прегърбват, за да рисуват (примерно) върху масата.\nСъщият експеримент може да го направи и голям човек като опита да седне пред ракла и да се опита да пише нещо подпрян на нея.\nАз лично бих оставил място за крачетата на децата поне от 1 страна (ако е 1 дете) и ще се получи нещо като бюро, което може да се достига от всички страни (т.е. няма да е долепено до стената).\nАко изискването е да бъде маса, която да има отдолу място за складиране на играчки, книжки и т.н., бих направил кутиите на колелца (за радост на децата) и с малко по-малки размери, за да може да им влизат крачетата под масата.\nPosted by craftsmanbg on февруари 23, 2010 at 14:55\nАко съдя по разстоянието между кутиите и пода ми се струва, че има колелца отдолу, а и като гледам в статията пише, че имат колелца. Явно логиката е да се вадят кутиите когато се ползва масата, а в останалото време стоят отдолу и се максимизира складовото пространство.\nPosted by finewoodworkerbg on февруари 24, 2010 at 09:30\nВъзможно е, но за малка стая би било добре да са по-малки, тъй като не е удобно всеки път да се изваждат, когато детето седи и да заемат 2х повече място.\nPosted by KP on април 11, 2010 at 12:32\nКутиите могат да бъдат направени с плоскост отгоре и да се използват вместо столчета.


Автор Тема: Мими на път (Прочетена 38402 пъти)\n« Отговор #60 -: 16-05-2014, 22:44:15 »\nна ол - инклузива забрави за Мимиту, отпиши я просто - ще си се нагруха как си знае\nтака че, по - добре после да пристъпите към прочистванията, и двете\n« Отговор #61 -: 17-05-2014, 10:00:28 »\nМммдаааа, и аз така ги виждам нещата.\nПитане - странно усещане на дискомфорт в долната челюст, под езика. Като напрежение ли, стягане го усещам от няколко дни. Не е постоянно,появява се по това време - преди обяд и държи почти до края на деня. Не мисля, че е щитовидна жлеза, защото стяга по-нагоре, точно под долната челюст. Прерових нета, не намирам нещо подобно. Не боли, но се усеща и е неприятно. Какво ли е пък това?\n« Последна редакция: 17-05-2014, 10:06:58 от Мими »\n« Отговор #62 -: 17-05-2014, 15:52:29 »\nПървите белези, че ставаш нов човек, Мимиту.\n« Отговор #63 -: 18-05-2014, 10:30:28 »\nТихи, ами а дано!\nДнес утре става месец, откакто спрях цигарите. Потуп по рамото. Не ме блазнят дъвки и бонбонки, не мога да кажа, че съм увеличила яденето, напротив - имало е моменти преди, в които съм се тъпкала в пъти повече. Обикновено това е в махмурлучестите дни, когато притрепервах при мисълта за баничка, а след нея всичко, каквото зърна. Зърнена диета ли беше това?\nТа, въпреки че 50-60% от менюто ми са свежи салати, качих кило-две. Да, знам че е нормално, надявам се с повечко движение да ги разкарам.\nПравя упражненията на Норбеков, това с топлото, студеното и бодежите е голяма драма. Особено с бодежите. Титан, мецни моля, ако знаеш някоя хитринка за по-лесно.\nИскрена, пробвах киноата с кимион. Мммм, добре се получи, благодаря за идеята . Кимионът все ми напомняше за онези соленки, сещаш се, от едно време и затова явно съм решила, че не го харесвам.\n« Отговор #64 -: 18-05-2014, 18:23:44 »\nЦитат на: iskrena в 16-05-2014, 22:44:15\nВай, и аз така. Обаче след две седмици заминавам на ултра ол инклузив в Анталия. Успокоява ме само фактът, че фрешовете, плодовете и салатите са на корем. После ще остана малко и при свеки (пак в Турция) та с яденето ще имам предизвикателства.\n« Отговор #65 -: 19-05-2014, 00:48:02 »\nЦитат на: Мимиту в 18-05-2014, 10:30:28\nкимионът смлян, нали?\nсега остава да пробваш и зелевата салата със счукан чесън и зехтин обилно и ще си ми благодарна цял живот!\nпожелавам ти благодарността ти да продължи дълги години!\n« Отговор #66 -: 19-05-2014, 19:33:49 »\nЦитат на: iskrena в 19-05-2014, 00:48:02\nОбичам да съм благодарна, дано да е за цял живот!\nЗелето - непременно утре ще си направя, тъкмо да сменя малко зелениите, че ще заприличам на Шрековица. Ама верно, толкова зелено сигурно за целия си живот не съм яла, колкото последния месец - спанак, лапад, коприва, листа от глухарче, киселец и по-малко марули.\n« Отговор #67 -: 19-05-2014, 22:32:13 »\nЦитат на: Мимиту в 19-05-2014, 19:33:49\nвсъщност, пожеланието ми беше насочено към това да имаш дълъг живот - бидейки благодарна цял живот и благодарността ти да продължи дълги години!\nа кимионът трябва да е смлян, иначе не знам какво се получава.\nмеждувпрочем, той върви и на леща / аз оттам ти дадох идеята, иначе киноа не съм яла така, като вариво, а на кюфтета /, а също би подхождал даже на зелевата салата, но смлян!\nдокато куркумата само разваля всякакъв вкус, по- скоро можеш да си я пийнеш с глътка вода като лекарство, ако държиш на нея!\n« Отговор #68 -: 25-05-2014, 16:01:02 »\nСинът ми ми идва на гости вчера и вика - направи ми нещо, от тия твоите здравословните. Аааааах, маминия златен тиквеник, скивш ли ся личния пример? Некви напъни го обзели и той да спира цигарите, що си ли вика - оная, дет пушеше като дърта циганка щом може...\nТова добре, но още ми е бедно менюто откъм сурово, така че го нахраних с една богата зелево, зелена, авокадо, репички, тиквени семки и прочие салата и готвеното, което си беше поръчал. Каза, че салатата е много яка.\nАе, странно ми е. Изведнъж откривам суровоядството, гладолечение, пречиствания, Норбеков, ТЕС и кво беше още. И съм тотаааално зарибена от всичко, чета като откачена, направо се обърквам кое по-напред да подхвана. А нищо от това не е от вчера. А аз къде съм била последните 5-6-7 години?!?\n« Отговор #69 -: 25-05-2014, 16:46:27 »\nБързай бавно, Мимиту. И се насочи към разликата между знание и познание. Не винаги чуждият опит, който се представя в книгите е твоят път. Не винаги.\n« Отговор #70 -: 26-05-2014, 20:58:40 »\nТихи, как ми се ще да си по-подробен... е, не чак като бате Бино, де...\nИ да, така е, разбирам как трябва да е, но как Е - както винаги е друг въпрос. И да, не е само храненето, но така се навързват нещата, и всяко води следващото... като стъпка по стъпка по пътечката.\nСлучват се странни работи напоследък. Това с храненето е само част, колко други неща се промениха в живота ми за последните месеци... И продължават да се мандахерцат, нищо не стои на мястото си. Лудница, макар на повърхността всичко си тече... като рекааааааа\n« Отговор #71 -: 05-06-2014, 13:27:57 »\nВчера. Сутринта чай с мед, обяд - салата зеле с домати, порция картофи с грах. Вечерта салата зеле, спанак, тиквени семки и ленено семе. Подут човек, газове, боли корем.\nДнес чай с мед, около 200 г череши, нормална порция булгур с варено червено цвекло. В момента подут човек, газове, боли го корем.\nИ така от известно време насам. Всеки ден съм кат оня на рекламата, балонестия в автобуса. Подозирам, че менюто ми е доста еднообразно. Ама като съм сама, кво да правя, колкото и по малко да пазарувам, се разваля, а една зелка докато я изям, то мине седмица.\n« Отговор #72 -: 05-06-2014, 13:49:26 »\nЦитат на: Мимиту в 05-06-2014, 13:27:57\nПодут човек, газове, боли корем.\nДнес чай с мед, около 200 г череши, нормална порция булгур с варено червено цвекло. В момента подут човек, газове, боли го корем...\nДиректното преминаване към суровоядство без предварителното пречистване на организма си е доста екстремен спорт. Другият вариант е постепенно преминаване към режима, но при колити,гастрити и подобни ити ситуацията ще се усложни.\nИма изход обаче и той се казва...ГЛАД...\n« Последна редакция: 05-06-2014, 13:51:31 от cherry »\n« Отговор #73 -: 05-06-2014, 14:02:37 »\nАма Чери, аз нали постепенно... Готвено по веднъж на ден.\nСтига ме подкокоросва с тоя глад, женооо, виждам те кво правиш!!!\n« Отговор #74 -: 05-06-2014, 14:14:34 »\nЦитат на: Мимиту в 05-06-2014, 14:02:37\nСега е пълно с череши на пазара.\nВ момента времето е идеално за плодуване.Гаранция давам,че след едно плодуване няма да има и помен от подуване...\n« Отговор #75 -: 06-06-2014, 12:03:07 »\nС плодуване няма подуване.\nПродължавам да си имам проблема с отлагането. В момента имам страаашно уважителна причина да не плодувам, това е обаче само тоз ми ти уикенд. Ще видим до понеделник дали ще си измисля друга. А седна ли да се оправдавам, нямам стигане. Разучавам как с ТЕС /примерно/ мога да си нацентря гюллетата в главата... А и се работи по въпроса.\nТа, ако не се присетя за нещо до понеделник, ще опитам с чай и череши. А... наш кво стана вчера? Един колега ми донесе пълна торба с мурсалски чай, отглеждал си го. Хич не съм му искала, нещо съм споменала, че ми харесва и хоп. Знаци някакви се появяват...\n« Отговор #76 -: 06-06-2014, 12:27:32 »\nЦитат на: Мимиту в 06-06-2014, 12:03:07\nАааааа,извинения никакви не приемаме!!!\nСега и времето не е топло и е идеално за гладуване или плодуване.\nА колкото до мурсалския чай- внимавай! Едно че увеличава либидото (май е искал нещо да ти намекне колегата ), друго че се отваря страшен апетит - не можеш да го овладееш направо.Така,че...умната!\n« Отговор #77 -: 06-06-2014, 13:03:47 »\nЦитат на: cherry в 06-06-2014, 12:27:32\nВайййй колегата е на сто и осем, плюс минус осем години, а мъжагата ма заряза... Чая ше чека по-добри времена, май...\nВидя ли сега извиненията как сами си идват\nЩе си купя друууг, добре, чух те!\n« Отговор #78 -: 06-06-2014, 15:51:14 »\nЧета във форума на ТЕС и какво да видя? Мноооого добре се съчетавало ТЕС с гладуване по Лидия Ковачева.\n« Отговор #79 -: 19-06-2014, 21:22:06 »\nМими къде се изгуби? Много харесвам подписа ти.


Лотосоник, Lotosonic при стрес и безсъние 20 таблетки\n13.69 лв. Цената е за опаковка с ДДС, и е валидна единствено за поръчки, направени през сайта.\nВсички продукти от марката Vpharma »\nСпомага за преодоляване на стрес, психическо напрежение и безсъние\nЛотосоник е натурална формула в подкрепа на нервната система, която спомага за преодоляване на стреса и понижаване на психическото напрежение, вследствие на емоционални и физически травми.\nСъдържа уникално съчетание на внимателно подбрани растителни екстракти с доказан ефект при повишена нервна възбудимост, съпроводена с раздразнение, безпокойство, тревожност и безсъние .\nПовлиява положително при състояние на постоянно психическо напрежение и преумора - "т.нар. синдром на мениджъра". Подобрява мозъчната дейност и нормализира съня.\nЕкстракт от коренище на Dioscorea persimilis (Диоскорея) 183,0 mg\nЕкстракт от семена на Nelumbo nicifera (Лотос) 175,0 mg\nЕкстракт от семена на Biota orientalis (Туя) 91,25 mg\nЕкстракт от семена на Ziziphus jujube (Китайска фурма) 91,25 mg\nЕкстракт от листа на Morus alba (Бяла черница) 91,25 mg\nЕкстракт от листа на Erythrina variegattae (Еритрина) 91,25 mg\nЕкстракт от люспи от плодове на Euphoria longana 91,25 mg\n(Еуфория лонгана/око на дракон)\nЕкстракт от зародиш на Nelumbo nicifera (Лотос) 15,0 mg\nПо 1 таблетка 2 пъти дневно\nПри смущения в съня по 1 таблетка, 1 час преди лягане.\nМаксимална дневна доза - до 2 таблетки дневно.\nЛотосоник е хранителна добавка.\nКоренище на Dioscorea persimilis (Диоскорея) нормализира обмяната на веществата (в т.ч. холестерина) и храносмилането. Използва се при анорексия, хроничен гастрит, ентероколит, при атеросклероза, захарен диабет, неврастения.\nСемена на Nelumbo nicifera (Лотос) има ефективно успокоително действие, стабилизира нервната и сърдечно-съдовата система. Спомага за нормализиране на съня.\nЗародиш на Nelumbo nicifera (Лотос) всички части на Лотоса се използват в китайската, индийската, тайландската, виетнамската, арабската и тибетска медицина за подобряване на смущенията в нервната и сърдечно-съдовата система. Действа седативно, тонизиращо, кардиотонично, общоукрепващо.\nСемена на Biota orientalis (Туя) има тонизиращо и успокоително действие. Използва се и при бронхити и бронхиална астма.\nСемена на Ziziphus jujube (Китайска фурма) има седативно, сънотворно и спазмолитично, действие; намалява главоболието, шума в ушите, сърцебиенето; нормализира съня и настроението; повишава работоспособността; подобрява вегетативната система (при дистония); намалява стреса.\nЛиста на Morus alba (Бяла Черница) има седативно, транквилизиращо, болкоуспокоително и хипогликемично действие.\nЛиста на Erythrina variegattae (Еритрина) използва се като хранителна добавка, богата на белтъци. Подходяща е в комбинация с билки, които имат седативно и противовъзпалително действие.\nЛюспи от плодове на Еuphoria longana (Еуфория лонгана /око на дракон) традиционен хранителен продукт, широко използван в страните от Азия. За медицински цели се използват предимно плодовете на Еuphoria longana. Има седативно действие. Използва се при амнезия, неврастения и при безсъние.\nЛотосоник съдържа уникално съчетание на внимателно подбрани растителни екстракти с доказан ефект при повишена нервна възбудимост, съпроводена с раздразнение, безпокойство, тревожност и безсъние .\nРелаксофитол, Relaxophytol за нервната система 30 капсули Повлиява ползотворно при стрес, напрежение, тревожност, спомага при безсъние и трудно заспиване.\n23.53 лв. 20.07 лв. Ревитанерв, Revitanerv 30 капсули за нервната система Укрепва нервната система, повишава устойчивостта на организма към стрес и безпокойство.\nХормил SN / Hormeel SN перорални капки 30ml\nПранаром комбинация за дифузия Прованс 30ml\nPromensil Post Menopause 40 мг 30 таблетки\nФемитонина, Femitonina 30 таблетки при менопауза\n23.12 лв. 21.96 лв.


Whirlpool FreshCare+ FWSD61253W EU - Виж Ревю, Мнение и Цена\nWhirlpool FreshCare+ FWSD61253W EU е идеалният избор за вас, ако търсите икономична пералня с предно зареждане, оборудвана с най-новите технологии и предлагаща се на супер изгодна цена.\nВиж ЦЕНА на пералня Whirlpool FreshCare+ FWSD61253W EU\nОсновни характеристики на пералня Whirlpool FreshCare+ FWSD61253W EU\nУредът има компактни размери: 83.7 см височина, 59.5 см ширина и 42.5 см дълбочина, което прави машината сравнително лесна за позициониране дори и в по- малки помещения.\nУникалната технология Energetic Wash ви позволява да перете цветни дрехи на 15°С със същата ефективност като при 40°С.\nПо този начин ярките цветове се запазват за по-дълго време. Освен на по-ниска температура, с тази програма дрехите се перат с асиметрични движения на барабана.\nТази пералня Whirlpool е с най-висока енергийна ефективност клас A+++ и има ниско потребление на ресурси, като средната консумация на вода на година е 8400 литра, а средна годишна консумация на енергия при стандартна програма е 153 kWh.


М-сън-г или просякът от „Линкълн скуеър“ : Chronicle.bg\nМ-сън-г или просякът от „Линкълн скуеър“\n12 април, 2014\t11:40\t | от\tСтанислав | Коментар\nПросещи хора на оживените кръстовища по улиците отдавна вече не ми правеха впечатление.То е нещо обичайно в големите градове по света – какво да кажем за един мегаполис като Чикаго. Обикновено дни и седмици наред те са едни и същи. Този път клошарят, лавиращ между колите на пресечката на Уестърн и Лорънс Авеню, известна още като Линкълн Скуер, дето минавах ежедневно на отиване и връщане от работа бе различен от предишният. Мръсен, брадат и космат с окачена на кирливия му врат с още по-кирлива връв табела с надпис: “болен, безработен, бездомен” и т.н.т. на сбъркан английски. Макар накуцвайки, с огромна открита рана на прасеца на десния му крак, той се движеше чевръсто и опасно между возилата да проси на това денонощно оживено кръстовище с нестихващ трафик ревящи возила.\nОт няколко дни го виждах, но все не се случваше да съм му на колай(удобно място б.р.). Сега спрял на червен светофар с включен десен мигач, на Лорънс Авеню в посока Уест, му бях на сгода. И още преди докрай да издекламира мънкайки клошарскта си мантра на силен чикагски сленг, нещо подобно на това, както говорят на Сауд сайд, отворих стъклото и му дадох един долар. Човекът ме погледна. Изведнъж просешкото му, с Христово смирение страдалческо лице се оживи. Сиво зеленикавите му очи за миг светнаха. Носът му бе крив. По-скоро, не крив, а някак изместен. Огледа ме, като че с някакви иронични пламъчета в тях и с израз далеч различен от лице на нещастник, понечи да ми каже нещо. И тъкмо да ми каже това „нещо”, като че ли някак си свойски, не на английски, светофарът даде зелена дясна стрелка и аз свих по Лорънс. Карайки на Уест към летище О’Хера, където работех, образът на този клошар, каквито се срещат под път и над път в огромния гмеж от коли и хора в този човечарник, наречен Чикаго не излизаше от ума ми. Сто процента бях сигурен, че той искаше да ми каже нещо важно. И не на английски. Още по-малко на сленга, на който мънкаше.Той искаше да ми каже нещо на български. Може би дори на нашенски -така, както говорим в нашия край в България.\nНеклошарските му очи и изгрелите пламъчета в тях поглеждайки ме, ми заговориха, разбутаха ме и не можех да се успокоя. До края на работния ден, мислейки за него, бях убеден,че познавах тоя човек. Сетих се и за нотките в гласа му. И гласът му ми беше познат, въпреки заваленият английски. Бях сигурен,че и той ме познаваше. Защото очите не лъжат. А гласът още по-малко…\nВечерта вкъщи казах на жена ми, че днес на Линкълн Скуер съм срещнал един клошар, който, имам чувството,че го познавам.\n– Абе,ти акъл имаш ли?! – сряза ме тя. – Къде и да ходиш ПО СВЕТА И У НАС,все просяци са ти в главата. То не беха селските идиоти Оре Чоре,не бе Миле Маж, не беха Джибата, Йопата, Молерова Тинка и Бичева Пиринка. Ами тези от метрото в Мюнхен твои любимци, Къдравият Фриц и Хромия Готфрид?!!! Ти нямаш око за нещо красиво,умно и нормално – само за ненормалници..\nКазвам, че е забравила поуките на старите хора от детството ни, че просяците са Боговите люде на земята. Тях Бог е изпратил между нас да се огледаме в тях и да сме благодарни за милостта му, че ни е създал умни,красиви и нормални,а не сбъркани.Ако нямаше малоумни,как щяхме да разберем ние какви „умници” сме! Ако нямаше „сбъркани”, как ще разберем ние колко сме „правилни”! Колкото до „окото” за човешката хубост и красота наоколо, как би реагирала жена ти, ако й кажеш колко цицарушки и гъзлужки си срещнал днес с нежни ушленца и слънчица на устенцата?! Колко бузо-гърдо-гъзести „красавици” разтърсолили сланините си в този човешки гмеж по улиците на Чикаго! Но такива неща на жена не се казват,защото а го каза, автоматически ще бъдеш квалифициран като дърт пръч-мискинин,на който само глупости са в главата му.\nНо този клошар не излизаше от ума ми. Всеки път взимайки моя десен завой от Уестърн по Лорънс Авеню на Линкълн Скуер, виждайки го там се молех да дойде пак до колата ми. Бях си приготвил в жабката дребни пари и ако се приближи,веднага да му дам една петачка и да го заговоря на български. Но това не се случи. После изчезна от това кръстовище и повече не го видях…\nЗапочнах да разпитвам българите с които се срещахме по нашенските заведения в Чикаго, когато си ходехме на гости или по празници в българските църкви, дали знаят нещо за българин клошар. Всеки казваше,че българин клошар няма. Или ако има, тия хора обикновено избягват среща с нашенци. То е и обяснимо – срам и позор да дойдеш с мечти и надежди в Америка и да стигнеш до просяшка тояга.\nСлучи се така, че графикът ми на работа се смени. Връщах се от работа късно вечер. На всичко отгоре се счупи и колата ми, та пътувах с градския транспорт. Хващах БлуЛайн от летището до Джеферсън Парк, там се прехвърлях на автобус № 81 до Уестърн Авеню от където се прехвърлях на рейс 49 БИ и се прибирах. Точно на спирката на 49БИ една вечер на пейката под навеса бе седнал пак клошар. В тази късна, студена ноемврийска есен, клошарят бе в дебели зимни дрипи,нахлупил мръсна шапка „идиотка”, а до него стара бебешка количка пълна с боклуци. Този парцалив човек седеше на пейката навел глава като пребит. Спомена от срещата ми с онзи клошар между колите от лятото бе отдавна заглъхнал. Застанах на спирката с още чакащи рейса хора, повъртях се насам-натам, извадих два долара и ги дадох на просяка. Човекът вдигна глава, кимна с едно „тенк ю”.Точно тогава дойде рейсът. Бях последен от качващите се и докато пънчех картата си, тъкмо преди вратата на рейса да се затвори вратата, чух едно бодро по нашенски:\n– Жоро,ти ли си?!\nОбърнах се – беше клошарят…\nНе знаех как да реагирам. Докато се окопитя, рейсът потегли и докато помоля дебелата шофьорка да спре, бяхме вече на следващата спирка. Дръпнах въжето за сигнал,че има хора за слизане, рейсът спря и аз изхвръкнах навън. Нямаше пешеходна пътека и лавирайки между движещите се коли, пресякох широката Уестърн Авеню до другият тротоар за обратния рейс. Няколко коли нервно надуха клаксоните си сепнати от неадекватното ми,безразсъдно,рисковано тичане през потока трафик в двете посоки.\nАвтобусът обратно към Лорънс Авеню дойде след десетина минути. Когато слезнах отново там,от клошарят, който бодро извика след мен по име нямаше и следа. Ядосах се наистина на акъла си – за малко да ме прегазят колите! И защо! Заради някакъв си клошар. Теглих му една наум,а следващият автобус дойде и аз се метнах на него за вкъщи. Кой казва,че българин просяк в Чикаго няма?! Има, даже той ме познава! А щом той ме познава,значи и аз го познавам. Разказвах това на всеки близък и познат,някои повдигаха рамене,някои ми отговаряха с „Айде,бе!” Аз пък им казвах:”Да,бе!!!”\nНо всичко мина,замина и толкоз…\nНа следващата година,някъде в края на април и началото на май на домашната ни поща се получи луксозна покана в която пишеше, че сме поканени най-официално, аз и съпругата ми от мисис и мистър Гринууд, подписана от някой си м-р Никълъс Гринууд на тържествено парти, по случай откриването на новото им жилище в луксозния квартал на Чикаго Хайланд Парк, на брега на езерото Мичиган. То щяло да се състои на 10 май от 7,00 ч. вечерта. Лимузината щяла да дойде да ни вземе в 6,00 ч. следобед и ще ни върне обратно вкъщи в желаното от нас време. В случай на желание за преспиване в къщата за мен и съпругата ми била определена спалня №8 в западното крило на къщата. Дрес код – официален.Имаше изписани телефони за потвърждение или отказ от събитието. Обадих се на трите телефона неколкократно, но никой не вдигаше. Оставях съобщения на тел.секретар, но никой не отговаряше обратно. Това бе загадка велика. Не познавах никакъв мистър Гринууд.Развъртях телефони на знайни и незнайни и никой не познаваше такъв човек. Любопитството ми растеше силно приближавайки датата на това парти. Накрая, ако това не бе някаква грешка, решихме с жена ми да идем.\nДългата като чудовищно влечуго лимузина дойде точно в 6.00 ч. Шофьорът мексиканец бе нечовешки учтив, с което си „изпроси” една десетачка. Лимузината се източи пред парадния двор на къщата. На входа се появиха м-р Гринууд и много по-млада от него, красива жена. Приближавайки към тях,видях среден на ръст,около 60 годишен, елегантен американец, рус, високо подстриган като офицер от тихоокеанския флот на Съединените Щати. Бе облечен в скъп костюм и разкопчана яка на ризата си,излъчващ свобода и артистичност,неприсъщи за много хора от средата,от която видимо произхождаше.Не познавах такъв човек и се питах,каква е тази мистерия тук,поканен на това милионерско парти,където с жена ми щеше да бъдем мистър и мисис Никои. Подадохме си ръце и изведнъж човекът рече на чист български:\n– Жоро,ти ли си!!!\nСтискаше ръката ми здраво бутайки я към мен, на което мускулите ми инстинктивно се свиха, съпротивлявайки се и избутвайки това яко ръкостискане към него. Стискаше тъй силно,че пръстите ми припукаха и една не пикнах от болка. Тогава видях очите му, грейнали, със синкаво-гълъбово- зеленикави,иронични пламъчета и бръчките около тях, свити присмехулно. Това бе лицето на клошаря от Линкълн Скуер, зърнато за миг, но запечатано в мен трайно.\n– Ей, Жоро,да не вземеш сега да ме фраснеш в носа, както стана навремето в казармата в полка, където служехме! Помниш ли?! И дето скъсваше по една боксова круша на месец от блъскане в склада на старшина Тръпков?! Виж ми носа, бе, човек! Виж ми носа!…Това ми е от тебе…Помниш ли,че ти бях спаринг и ме скъсваше от бой?!\nПогледнах изместеният му кривнал настрани нос, грейналите му очи на тинейджър, видял най-близък човек на сърцето си и се сетих: Това бе новобранецът, редник Качаков, на когото викахме Кольо Шматката и който се бе зашил за мен, старият боец в ротата, като бедро за задник. Каквото и да правех, той искаше да е с мен, до мене, след мене. И аз бях редник, нямах звание, леглата в спалното помещение ни бяха едно до друго и аз, казано на войнишки език, го „действах” безкомпромисно, както всички стари войници действаха младите бойци. Но той не се съпротивлявяше на това. Напротив, всичките ми „прищевки” на „стар боец” изпълняваше едва ли не с удоволствие. Не след дълго него го изпратиха в школата за младши сержанти. Върна се с нашивки на ефрейтор. Вече ми бе и началник, но привързаността му към мене не се промени. Тази му „кучешка привързаност” опитоми в мен „вълчият нрав на стария боец” към новобранеца и станахме приятели .Но то бе за малко. След една домашна отпуска Шматката не се върна в казармата. Не след дълго,на един сутрешен развод комадира на ротата ни строи и съобщи със заклеймяваща реч, че ефрейтор Никола Качаков е станал изменник на Родината.То не беха разпити от ВКР на полка,на армията и на военното министерство,не бе чудо,но никой не можеше да каже нищо съществено за боеца – беглец.\n– Абе,шматко,ти ли си, бе! – рекох,както бих го казал едно време в казармата. Абе, идиот, абе тъпанар, що не се обади още при първата ни среща на Линкълн Скуер, бе!!! – говорех без задръжки и се бутахме един друг стиснали здраво ръцете си и ми идваше наистина да му фрасна един, този път без боксови ръкавици.\nНякогашната „шматка”,сега изискан, американски господин се смееше, представи ни и обясняваше на тридесетина години по-младата му съпруга,че се познаваме още от времето,когато сме служили в една и съща „военна база в армията на България”.На което тя отвърна:\n– Джордж,Ник не престава да ме изненадва! До сега не знаех,че той някога е бил солджър,което е невероятно!!!\nВлязохме в огромния салон. Жена ми и Кейти,младата му съпруга останаха да си приказват, опознавайки се, приличащи на майка и дъщеря, а Колю Шматката ме хвана под ръка да ме представя от човек на човек сред прииждащите му изискани гости. Говореше за мен такива велики работи, че сам не можех да разбера, това за мене ли се отнася или за някой герой от фантастичен роман!!!\nВсъщност,дали в случая „Шматката” не бях аз?!?!\nКъсно през нощта си тръгнахме. Дългата лимузина ни чакаше пред парадния вход на тази невероятно голяма и хубава къща,а собственика и мистър Гинууд изпращайки ни, ми прошушна:\n– Жоро,единственият човек на който съм се разкрил си ти. Сещаш ли се?! М-СЪН-Г.!!!\nЗнае ли някой,какво е това „М-СЪН-Г.”?! Аз също не знам.Но си спомнам,че като деца, като направехме някоя пакост, взаимно и заговорнически си викахме М-СЪН- Г, което означаваше да си мълчим и да не казваме на никого за това.\nГеорги Витанов Богат е български писател. Роден е в гр.Добринище през 1948 г. Завършил е приложни изкуства, специалност Металопластика. Работил е в областите промишлен дизайн, металопластика, пластика от дърво, проектиране на интериор и фасади. Написал е книгите „Козомания”,1985 г., изд.”Народна Младеж”, библиотека „Смяна”. Сборниците разкази и новели „Орташка пушка” – 1986 и „Червена книга”. Негови стихове и разкази са публикувани в България, Европа и САЩ, печелили са литературни конкурси. Лауреат е на литературните награди „Южна пролет”- 1986, „Светлоструй” -1987 и редица други. Почетен гражданин е на градовете Русе и Хасково. Понастоящем живее в Чикаго – САЩ. Литературен наблюдател е на в.„България СЕГА” – Чикаго. Председател е на СЪЮЗА НА БЪЛГАРСКИТЕ ПИСАТЕЛИ В САЩ И ПО СВЕТА.\nКоментарите са изключени за М-сън-г или просякът от „Линкълн скуеър“


Emirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Customer Support\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти\nДетайли за отдел за обслужване на клиенти на Emirates – Емирейтс. Всички обновени детайли и канали за контакт с Emirates – Емирейтс.\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Кол център\nEmirates – Емирейтс телефонен номер в кол център на отдел за обслужване на клиенти: 1-800-777-3999.\nEmirates – Емирейтс работно време на кол център: 24/7.\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Уебсайт\nОбслужване на клиенти, център за знания и самообслужване на Emirates.com: кликнете тук.\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Имейл\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Чат\nEmirates – Емирейтс чат линк на отдел за обслужване на клиенти: кликнете тук.\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Whatsapp\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Facebook\nEmirates – Емирейтс Facebook линк на отдел за обслужване на клиенти: кликнете тук.\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Twitter\nEmirates – Емирейтс Twitter линк на отдел за обслужване на клиенти: кликнете тук.\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти – Адрес\nEmirates – Емирейтс обслужване на клиенти по адрес: Emirates, Dubai Airport, Entrance 1 – Terminal 3.\nRenfe обслужване на клиенти\nagoda – Агода обслужване на клиенти\nAeroflot обслужване на клиенти


Никога не е късно да откажеш цигарите! - Телевизия Европа\nНикога не е късно да откажеш цигарите!\nИнтервю с Вилия Великова, главен експерт към Министерството на здравеопазването, Елена Николова, изпълнителен директор на Асоциация за рехабилитация на зависими „Солидарност”, и Петър Вълков, психолог-консултант, Национална телефонна линия за отказ от тютюнопушенето. Как, къде и кога човек може да се информира за начините за отказване от тютюнопушенето?\nВ България работи Национална телефонна линия за отказ от тютюнопушене с номер 0700 10 323, както и интернет страницата www.aznepusha.bg . И двете инициативи са в изпълнение на Националната програма за ограничаване на тютюнопушенето в България. Информация може да се получи и по електронната поща на consultant@aznepusha.bg . Подкрепата е не само за отказ от активното пушене, но и за предотвратяването на пасивното, защото и двата вида са еднакво опасни.\nЗадължително ли е да се вложи значителна сума пари, за да се откажеш от цигарите?\nПри всички случаи средствата, които ще се похарчат за лечение на тютюневата зависимост, са нищожно малка част от парите, които се харчат за цигари. Като начало е необходима мотивация и увереност, че ще се справиш с проблема. Медикаментите, които подпомагат отказа от цигарите и другите тютюневи изделия, са на приемливи цени. На сайта на „ HELP – за живот без тютюн ”, кампания по инициатива на Европейската комисия, са изредени няколко причини, поради които не е добре да се започва пушенето, една от които е, че тютюнът не е на мода.\nИма ли вече в България сериозен интерес към живота без тютюнев дим?\nВъпреки че България е на второ място в Европа по тютюнопушене, се наблюдава тенденция към неговото ограничаване. Министерството на здравеопазването, съвместно с Музея „Дом на хумора и сатирата” – Габрово, обяви през 2008 г. Национален ученически конкурс „Модерен ли си, или пушиш?” с награден фонд за хумористично-художествени творби. В него участваха 282 ученици с 309 творби! Тези рисунки бяха публикувани от министерството на кориците на ученически тетрадки заедно с имената на победителите и тези тетрадки предизвикаха интереса на младите хора.\nПрез 2010 г. се създаде и Коалицията „За живот без тютюнев дим”, в която участват близо 30 неправителствени организации, лобиращи за промяна на законодателството за пушене на обществени места.\nПочитателите на живота без дим във Фейсбук са над 39 хиляди и броят им непрекъснато расте. В интернет пространството се забелязва увеличаване на алтернативните на aznepusha сайтове и блогове. По време на опита да се въведе пълна забрана на пушенето на закритите обществени места в България над 100 000 българи, живеещи у нас или в чужбина, подкрепиха идеята.\nДоказателство за намаляване на интереса към пушенето е и статистиката. Ако през 2005 г. месечното потребление е било 78 цигари средно на човек, то през второто тримесечие на 2010 г. то е 48 цигари. Следователно близо 40% от българските пушачи през 2005 г. вече са непушачи. За съжаление една част от тях сега не са между живите, защото тютюнопушенето причинява над 25 болести, включително злокачествени образувания, респираторни и сърдечно-съдови болести.\nПрилагат ли се у нас всички модерни и познати по света медицински и психологически начини за отказ от тютюневите изделия?\nУ нас се прилагат почти всички начини за подпомагане отказа от тютюнопушене: работа на професионалисти в специализирани лекарски кабинети, каквито има в цялата страна (над 28 от тях са безплатни), съвременни медикаменти; рефлексотерапия, методът на Алън Кар и др. Информация за тях може да бъде получена както на телефонната линия, така и на сайта www.aznepusha.bg .\nНо без активното участие на човека, пожелал да откаже цигарите, няма да се постигне желаният ефект. Няма магическо хапче или метод, а само упорито следване на целта „да не пуша повече”.\nНерядко на 0700 10 323 се обаждат родители или близки на пушачите, които искат да получат информация вместо тях как се отказват цигари. Всеки път сме честни – докато самият пушач не се обади, усилията на близките в повечето случаи са безрезултатни.\nКаква е успеваемостта сред хората, които са решили да се откажат? Колко от тях остават трайно непушачи?\nНямаме статистически данни по този въпрос. Рядко се получава обратна връзка от хората траен ли е техният отказ от пушене. Необходимо е национално представително изследване, за да се открият групите от хора, които се отказват от тютюневите продукти по критериите: възраст, вид потребление на тютюневи изделия, колко пъти е правен опит да се откажат, какъв е начинът на отказ и др. За съжаление в момента финансовият недостиг не позволява да се направи такова изследване.\nСъс сигурност може да се каже обаче, че хора, които са се отказали със собствена воля, в резултат на силна лична мотивация, стават едни от най-убедените бивши пушачи.\nКъсно ли е да се откажеш, ако например си пушил по 30 цигари 10 и повече години?\nНикога не е късно да откажеш цигарите. Всеки човек може не само да спре да пуши, но и да се убеди, че спирането е по-лесно, отколкото си мисли. Дори ако човек пуши по много цигари в продължение на десетки годни, пак може да ги откаже отведнъж. Но най-добре е изобщо да не се започва. Независимо от възрастта на стартиране човек може да стане изключително зависим. Скоро се обади съпругът на жена, която е пропушила на 61 години и вече 10 години безрезултатно се опитва да спре. Не трябва да се забравя, че някои хора са генетично предразположени към по-високо равнище на зависимост. Затова е много по-лесно да не се започва, отколкото впоследствие да се отделят огромни усилия за лечение.\nКъде желаещите да се откажат от цигарите могат да намерят подкрепа и да контактуват с други отказващи се?\nОсвен подкрепата на тел.: 0700 10 323, интернет страницата www.aznepusha.bg и Facebook групата „Аз не пуша”, българските граждани по региони могат да се обърнат към безплатните кабинети за отказ от тютюнопушене към 28-те Регионални инспекции за контрол и опазване на общественото здраве, където добре обучени консултанти могат да ги подкрепят както по телефона, така и по време на лични срещи в кабинетите. Там те могат да получат квалифицирана помощ и продължителна във времето подкрепа, информационни материали, да се превърнат в доброволци за среда без тютюнев дим. На интернет страницата ни могат да бъдат открити техните адреси и телефони.


Сливен. Клиничната лаборатория към МБАЛ „Д-р Иван Селимински“ - Сливен от няколко дни разполага с още един Имунологичен анализатор CL-1200i - имунологична тестова система, която използва тестове за инвитро диагностика - тироидна функция (тироидни хормони), полова функция (полови хормони), сърдечно-съдови маркери, диабет, анемия, туморни маркери, витамини. Апаратът има широки възможности и позволява въвеждане и на други нови тестове. Това съобщиха от болницата.\n-FT3 тироидна функция;\n-ЧХГ: изследване за бременност;\n-SCCA(маркер за шийката на матка);\n-BNP(сърдечна съдова система);\nКлиничната лаборатория към МБАЛ „Д-р Иван Селимински“ - Сливен е единствената в областта, в която лекари и инженер-химици се грижат за качеството на резултатите. Лабораторията е трето ниво на компетентност по Стандарта за Клинична Лаборатория и е база за обучение. От тук преминават лекари-специализанти, завършили медицина, специализиращи „клинична лаборатория“, завършили обучението си лаборанти, както и бъдещите медицински сестри и акушерки, които се обучават в медицинския филиал на Варненския медицински университет в Сливен. В момента в клиничната лаборатория специализират двама млади лекари.\nЛабораторията разполага с висок клас апаратура за широк спектър изследвания. В нея работят 25 човека – лекари с призната специалност "Клинична лаборатория", лекари специализанти, инженер-химици, медицински лаборанти и санитари. Те осигуряват 24-часово обслужване на пациентите на болницата и граждани, на които се налага извършване на определено изследване. Лабораторията е единствената в областта, която обслужва спешните случаи. Всички апарати са дублирани, което осигурява непрекъснат процес на работа,качество, контрол, възпроизводимост на резултатите.


начална страница > За Нас > Борд на директорите\nХалим Мете (Halim Mete)\nРоден е на 15.05.1948 година в Ризе, Айдере. Завършва основното си образование в град Ризе, средното си образование в гимназията в град Ризе и гимназията в Пендик, Истанбул, а висшето си образование - в Икономическия факултет на Истанбулския университет.\nПо време на гимназиалните си години (1964 година.) той започва да работи в морската компания при баща си и продължава да върши тази работа от 56 години насам. През следващите години той продължава работата си в сектора на международния морски транспорт като съдружник на компаниите.\nДълги години той е бил председател на Управителния съвет и член на Управителния съвет в компании в рамките на Групата от компании на братята Мете (Mete Kardeşler Şirketler Grubu), които са семейни компании, и компании извън групата. Освен работата си, той участва в управлението на много институции и организации, които са свързани с неговия сектор, така също и в такива, работещи по различни социални въпроси и теми. Много от тези него ръководни и служебни функции все още продължават.\nНякои от тези организации са следните:\nВицепрезидент на Съюза на турските търговско- промишлени камари и търговски борси (TOBB),\nЗаместник –председател на Камарата по морска търговия и корабоплаване, член на управителния съвет,\nПредседател на Управителния съвет на АД „ТОВТИМ А.Ш.”\nПредседател на Управителния съвет на TOBB UND,\nПредседател на Съвета на настоятелите на Икономическия и Технологичен Университет на ТОББ (TOBB Ekonomi ve Teknoloji Üniversitesi)\nЧлен на учредителния комитет на университета «Пири Реис”,\nЧлен на Турската асоциация на собствениците на кораби,\nЧлен на консултативния съвет на Фондацията за култура и опазване на околната среда в Черно море,\nЧлен на Управителния съвет на Фондацията за изследване на икономическата политика на Турция (TEPAV),\nБивш президент на турската фондация за военноморско образование (TÜDEV).\nФондация „Образование и култура на TOBB“ (TOBEV) = член-учредител на настоятелството на фондацията.\nЧлен -счетоводител в Управителния съвет на фондация „Турски Лойд”.\nБивш Председател на Управителния съвет на Фондацията за Култура, образованието и солидарност“ на населеното място Ийидере.\nЧлен на Почетния съвет на Асоциацията на възпитаниците на Икономическия факултет (IFMC).\nБивш президент на спортния клуб „Резиспор”,\nПочетен президент на Спортен клуб „Ардешен”,\nЧлен на Фондацията за възпитаниците и персонала - членовете на Икономическия факултет на Истанбулския университет,\nЧлен на Фондацията за социално подпомагане на възпитаниците на Морския факултет на Истанбулския технически университет /ITU/ (DEFAV),\nФондация „Образование, култура и социално подпомагане в град Ризе”,\nФондация „Съюз на асоциациите и фондациите на Ризе”,\nТой е основател и бивш член на Управителния съвет на много други такива организации, като например „Фондация за спастичните деца в Турция”.\nНа 11 ноември 2008 година е награден с „Висока награда на Италианската република“ за приноса му към турско-италианските отношения.\nТой има почетна грамота за заслугите му към общността на TOBB в продължение на 20 години.\nИма почетна грамота за 20 годишната си служба в Гимнастически клуб Бешикташ и все още е член на Висшия съвет.\nСтатиите на Халим Мете се публикуват във вестници и списания и той е посещавал стотици конференции като лектор.\nХалим Мете, който е женен и има 3 деца и дядо на 5 внуци, също е известен със своите анекдоти и е човек, който знае как да се смее и да ви накара да се усмихнете.\nЙомер Четин Нухоглу (Ömer Çetin Nuhoğlu)\nНухоглу, който е завършил Икономическия факултет на Истанбулския университет, започва кариерата си в сектора на международния транспорт и основава „Тирсан Трейлер” (Tırsan Trailer) през 1977 година.\nВ рамките на дейностите на “Тирсан Трейлер”, той реализира основаването и пускането в експлоатация на най -голямата турска фабрика за ремаркета през 1993 година и инвестиция в производствена база за ремаркета в Гоч (Goch), Германия през 1998 година Последната от производствените инвестиции е фабриката за сглобяване на ремаркета, работеща в Тула, Русия, която е пусната в експлотация през 2012 година.\nНухоглу, който участва лично във всички работи и дейности на групата “Тирсан” за цялостно управление на качеството, също е пионер в работата на международния транспортен сектор в тази област. В този контекст той осъществява лидерство и ръкводство в спечелването от страна UND на Националната награда за качество в категорията на неправителствени организации през 2004 година., когато беше президент на UND (Международна асоциация на превозвачите) между 2001-2007 година Нухоглу е преизбран за президент на UND през 2012 година и той продължава да изпълнява длъжността си. За периода април 2006 година.-април 2008 година, той е избран за председател на KalDer, на която организация той е бил заместник-председател в течение на един мандат.\nНухоглу, който също е бил президент на Федерацията на секторните асоциации (SEDEFED) в периода от 2008 година до 2010 година., все още е председател на Асамблеята за транспорт и логистика на TOBB Турция, член на Управителния съвет и член на изпълнителния борд на Съвета за външноикономическите отношения (DEIK),, член на настоятелството на фондацията „Образователни доброволци“ на Турция, член-основател на фондацията „Обществени доброволци”, като той също е и председател на консултативния съвет на фондацията „Нухоглу и роднини на семейството “.\nИззет Салах (İzzet Salah)\nЧЛЕН - КОВЧЕЖНИК НА УПРАВИТЕЛНИЯ СЪВЕТ\nРоден е през 1947 година в Истанбул. Завършил е Анкарското висше учебно заведение по икономика и търговски науки, катедра „Финанси и банкиране – банкова дейност“.\nЗапочвайки кариерата си в сектора на резервните части, Салах продължава като мениджър в компанията за международни превози „Селямоглу Улусларарасъ Наклият” през 1968 година . Той все още продължава да работи в същата компания със званието Координатор и е вицепрезидент на UND (Международна асоциация на превозвачите). Той е също член на ТИР (TIR) комитета на TOBB (Турски съюз на камарите и стоковите борси) и член на Асамблеята на транспорта и логистиката на Турция.\nНосител е на ордена на италианската държава; Владее италиански, английски и френски.\nЮнус Алтун (Yunus Altun)\nРоден е през 1964 година в град Турхал. Завършва началното, основното и средното си образование в град Турхал. В периода между 1982 година и 1988 година той работи като началник на производството, маркетинга и продажбите в частния сектор в Истанбул и накрая като помощник генерален директор в компания, която произвежда аксесоари и мебели за бани.\nПрез 1988 година той продължава длъжността си в компанията, принадлежаща на същата фирма, която е новооткрита в Анкара и осъществява дейност като Регионална дирекция за Анкара и Централния Анадол. През ноември 2004 година той основава настоящата си компания „Аймер Япъ”. Понастоящем той продължава да изпълнява същата си длъжност.\nПрез 2005 година той участва в създаването на Асоциацията на производителите на материали за строителната индустрия, чието кратко име е TIMKODER, и служи като председател на Управителния съвет за 6 мандата през различни години. Той продължава длъжността си като член на Консултативния съвет.\nПрез 2007 година той участва в основаването на TİMFED (Федерация на производителите на материали за строителната индустрия), чиито основатели са асоциациите на Истанбул, Анкара, Денизли и Анталия и TIMKODER. Той продължава да служи и изпълнява длъжност като член на Управителния съвет.\nДлъжностите, които заема Търговската камара на Анкара са следните:\nЗаместник-председател на 4-ти комитет през периода между 2005-2008 години.\nПредседател на 54-ти комитет през периода между 2009-2012 години.\nПредседател на 15-ти комитет през периода между 2013-2017 години.\nЧлен на комитета в периода между 2018-2022 години\nИзбран е за високо консултативен член на Търговската камара на Анкара през периода между 2018 година Тази му длъжност все още продължава.\nБил е член на Управителния съвет на акционерно дружество „TOBBUND Lojistik Yatirim A.Ş.”\nЖенен е, баща е на две деца и дядо на едно внуче.\nМехмет Кая (Mehmet Kaya)\nРоден е на 01.01.1965 година в Шанлъурфа. Започва своя бизнес живот през 1982 година на покрития зеленчуков пазар - хали и „Шира пазар”. В момента се занимава с търговия със зърно.\nТой влезе в стоковата борса в Град Шанлъурфа като член на 15.11.1989 година и изпълнява длъжности като председател на Управителния съвет и на Асамблеята за определени периоди. Той е председател на Управителния съвет на стоковата борса - град Шанлъурфа.\nВ същото време той е председател на Съвета на директорите на акционерно дружество «ГАП Шанлъурфа Таръм Юрюнлери Лисанслъ Депо А.Ш.», Председател на Управителния съвет на акционерно дружество по лицензирано складиране на памучни селскостопански продукти «Şanlıurfa Pamuk Tarım Ürünleri Lisanslı Depoculuk A.Ş.», Член на Съвета на директорите на Националния съвет по памук, Член на Управителния съвет на акционерното дружество по логистика и инвестиции “TOBB UND Lojistik Yatırım A.Ş.”, Член на Съвета по стокови борси на TOBB, вицепрезидент на «Шанлиурфа Технополис», заместник-председател на Управителния съвет на компанията «Шанлъурфа Гъда ОИЗ».\nЖенен е и има 7 деца\nХасан Ялчън Мечикоглу (Hasan Yalçın Meçikoğlu)\nРоден е през 1967 година в Буджак. Продължава образованието си в Буджак и участва в търговията и индустрията, и под влиянието на семейството си, от най-ранна възраст. Мечикоглу, който е трето поколение търговец и индустриалец като семейство, е активен в различни сектори до днес.\nТой е бил активен в различни сектори като производство на тухли, автомобили, търговия с камиони и гуми, търговия с резервни части, управление на автобуси, бензиностанция, мраморна фабрика, управление на кариери и хотелиерство в своята производствена история, която започва с дядо му, в промишления сектор по производство на каросерии и датира от 40 -те години на миналия век.\nПо време на членството си в Общинския съвет на Буджак за 3 мандата, той беше избран за член на Управителния съвет на Търговско -промишлената камара в Буджак през 1999 година Работил е в много области, особено като член на Управителния съвет на Буджакската организирана индустриална зона (BOSB). Той беше избран за председател на Управителния съвет на Търговско -индустриалната камара в Буджак през 2005 година и все още изпълнява тази си длъжност.\nВ допълнение към задълженията си като Председател на Управителния съвет на Търговско -промишлената палата на Буджак, председател на Управителния съвет на организираната индустриална зона - Буджак, той е член на Съвета на директорите на логистичното и инвестиционно акционерно дружество «TOBB UND Lojistik Yatırım A.Ş.».\nШерафеттин Арас (Şerafettin Aras)\nРоден е през 1962 година в Елескирт. Завършва началното, основното и средното си образование в град Мерсин. Между 1979-1994 година той работи на различни длъжности в различни логистични компании. Той е съдружник-основател и председател на Управителния съвет на акционерно дружество „Hilal Trans A.Ş.”, основано през 1994 година. Той е съдружник на акционерното дружество по логистика „GAT Lojistik A.Ş.”, учредено през 2002 година., и председател на Управителния съвет от 2018 година на същото дружество.\nОсвен работата си, той заема длъжности в различни институции и организации.\n2001-2005 гг. - резервно членство в Управителния съвет на UND\n2010-2012 гг. - Председателство на Управителния съвет на сектора за логистика на съюза на бизнесмените „МЮСИАД” (MUSIAD).\n2011-2013 гг. - Заместник-председател на УС на UND\n2013-2018 гг. - Членство в 19-тия Съвет на ITO (Истанбулската търговска камара)\n2013-2015 гг. - Второ председателство на Управителния съвет на UND\n2015-2017 гг. - Второ председателство на Управителния съвет на UND\n2017-2021 гг. - 2-ри председател на Управителния съвет на UND.\nТой продължава да изпълнява длъжността си на 2-ри председател на Управителния съвет на UND за периода 2021-2024 гг. и да служи като член на 20-тия Съвет на ITO през периода 2018-2022 гг.\nМехмет Уйлукчу (Mehmet Uylukçu)\nЗапочва кариерата си през 2001 г. като специалист по митници и търговия в Министерството на митниците и търговията, както е известно по това време.Той е натрупал значителен опит по въпроси като системата TIR, споразуменията за свободна търговия и улесняването на търговията. По време на своята митническа специализация той работи по подпомагане на транзитни системи, като например подпомагане на Националния координатор по транзит, заседания на Съвместната комисия по транзит на Taxud ЕС-ЕАСТ (EU-EFTA), национални консултации по митнически транзит на ЕКО (EIT).\nПрез 2015 година започва работа в Международната асоциация за автомобилен транспорт (IRU), като ръководител на Академия IRU и пътнически транспорт, и работи по проекти на IRU Academy в Турция и Близкия изток, Конвенция TIR и управление на отношенията с акредитирани институции.\nПрез 2017 година започва да работи в ТОББУНД, като помощник генерален директор, отговорен за операциите и връзките с клиентите и от 2019 година изпълнява длъжността Генерален директор\nТой е автор на книгите, озаглавени, съответно „Национален и общ транзитен режим: ключови концепции, обезпечения - гаранции, транзакции - операции, NCTS и опростявания“ и „Книга джобен формат по Общ транзит и NCTS: 100 най-често срещани въпроса и техните отговори“.\nВладее добре английски език.\nНовини и съобщения следете развитието ни.


Михаил Кунчев създава „Осинови герой“, за да се грижи за гробовете на велики българи от миналото. Със съмишленици, събрани в Клуба на грубите джентълмени, го правят безкористно, с пиетет към героизма. Докато търси последния дом на героите, събира и техните истории, неотдавна излезе книгата му „Юнаци, лека нощ“. В нея от забравата излизат съдбите на хора, на които днес дължим това, че я има страната ни.\nТой е популярен и като създател на документалната поредица The No-Mad Chronicles, в която дава безброй гледни точки към темата за смелостта и саможертвата, разказвайки истории от бойното поле, от ежедневието на бойците по света, достигащи до днешния ден.\nЕдна от големите му каузи е популяризирането на историята сред идващото поколение. Автор е на първата детска книга, разказваща историята на цар Борис III, а преди дни излезе и такава за Гоце Делчев и Пейо Яворов.\nТова са каузите на нашия гост, който по освен професия е и главен редактор на реалити формати като „Фермата“, „Игри на волята“, „Стани богат“, „Hell’s kitchen“.\nНека поговорим за героизма. За това защо е важно да пазим паметта за миналото и как от това зависи бъдещето ни.\n– Трябва ли да има война, за да има героизъм?\n– Има разлика между войник и воин. Говорил съм с тюлени, бойци от британските специални сили, пешмерги – кюрдските специални сили, които изнесоха битката срещу Ислямска държава. С всякакви хора, които се бият по горещи точки, и всички са на мнение, че да си воин, не се припокрива с това да си войник. Да, понякога двете вървят в комплект, но съвсем не е задължително. За да воюваш, да сложиш юмруците си там, където е сърцето ти, не е задължително да имаш оръжие.\nВоинът невинаги държи пушка. Понякога например държи самун хляб. Или пък перо и четка.\nЕто, колко български семейства приютиха бежанци от Украйна, при положение че не сме страна с висок стандарт? Всеки може да бъде воин, водейки справедливи ежедневни битки. Има хора, които се борят за къшей хляб всеки ден и те могат да са много повече воини от някои, които са професионални войници, но воюват само за пари и съмнителни каузи или пък са стояли 30 години в казарма, без някога да се появи необходимост да правят това, за което са обучени.\n– Уви, въпреки това, май трябва да приемем, че „естественото състояние на човека е войната, а не мирът“, както казва Георги Бърдаров.\n– Надявам се и пожелавам на българските войници, защото имам много такива приятели, никога да не им се налага да правят това, за което са ги обучили. Пожелавам им от сърце много скучни години в казармите, а вечерно време да са до семействата си, а не на фронта, защото виждаме какъв ужас е войната.\nНаскоро ми попадна автобиографията на Стефан Цвайг и се шокирах. Той разказва как в началото на ХХ век всички, включително и самият той, са мислели: „Господи, ние вече сме културни. Войната е варварщина, която остава в миналия век. Вече нямаме нужда и от армии“.\nИ това е преди две световни войни. Дори в момента живеем в една приказка, смятаме, че сме културно общество. Как през XXI век ще се получи война? Уви, това е нещо, което циклично се повтаря.\n– Може ли и във фейсбук да има героизъм?\n– Социалните мрежи са причината за някои от най-хубавите и най-лошите неща в съвременното общество. Шокирах се, когато настъпи коронавирус кризата, започнаха да публикуват статистики колко са починалите и отдолу много хора започнаха да реагират със смях. Съгласен съм, че всичко трябва да бъде подложено на критично мислене, защото има неща в историята, които се казват от официалните власти и не са били истина. Да, трябва да си имаш едно наум, независимо кой какво ти казва. Но смях при новина за жертви…\nИ сега – при новината за убити руски войници, отдолу хора, които симпатизират на Украйна – смях – намерили, каквото търсели. Убити цивилни граждани в Украйна – смях от другата страна – не били „истински цивилни“, били нацисти, и те си го търсели…\nСъс сигурност умират хора и от двете страни и те не заслужават подобно нещо. Всичките те, независимо на коя страна се бият, са синове или дъщери на някого. Бащи, майки. Смятам, че\nв момента фейсбук наистина е бойно поле.\nДали може да има героизъм там? Според мен героизмът е да устоим на цялата дезинформация и пошлост, която ни залива там.\n– Тъкмо във фейсбук четох да казваш, че „нашите родители мечтаеха да имат право на глас, а децата им откачат, когато някой не е на тяхното мнение. Самототалитаризирахме се“. Много точна ми се стори думата…\n– Дълги години общувам с хора, които се бият в горещи точки в Близкия Изток. Беше ми попаднала много интересна книга за възхода на Ислямска държава и там се говореше за саморадикализиране. Хора, които никога не са мислили, че ще наранят и муха, на базата на това, че някой постоянно им се присмива и ги тормози заради това, че са мюсюлмани, се саморадикализират и стават терористи за изумление дори на най-близките си.\nСъщото се случва в момента. Една група хора постоянно ти се присмива на постовете. Обяснява, че няма коронавирус, ваксините са отрова. Друга пък се радва, че първата щяла да умре без ваксините. И всички се забавляват, че някой, който не е на тяхното мнение, ще пострада. Нали? Нека му! Не заставам на никоя страна, но виждам, че съществува\nмного тежка пропаганда, която включва унижения и присмех спрямо хората, които не са на „нашето“ мнение.\nИ това унижение води до саморадикализиране. Днес ако си чукнем леко колите на улицата, вече излизаме и се пребиваме до смърт. А става дума за смачкана броня, всички имаме „Гражданска отговорност“. Човешкото у нас умира, защото\nфейсбук ни показва, че спокойно и безнаказано можем да сме отвратителни с всеки и това дори започва да ни носи удоволствие.\n– Какъв според теб е пътят да се измъкнем от това?\n– Лошото е, че нямам отговор. Много пъти съм решавал да се откъсна от фейсбук. В същото време преди минути, в Клуба на грубите джентълмени, общност, която създадох преди 3 години, получихме информация, че колега оператор от БНТ е пострадал тежко и има има нужда от кръв. За 30 секунди намерихме човек, който да дари.\nОткъсването не е вариант, защото губим възможността да помагаме. Живеем в едно безбожно време и за мен отговорът е балансът между вярата и това да помним историята. Разбира се, има хора, които не вярват в Бог. Наскоро гостувах в един популярен подкаст и ме питаха\nнаистина ли вярвам, че има отгоре един човек с брада, който ти контролира живота.\nНе мога да ви убедя, че там има Бог. Но със сигурност мога да ви кажа, че само преди 50 години е живял свети Лука Кримски, известен хирург и в същото време свещеник, който въпреки гоненията на комунистите и това, че са го пращали във всевъзможни лагери, е посветил живота си на доброто и това да помага. Владика Йоан Шанхайски, човек, извел хиляди китайски деца от сиропиталищата, за да ги заведе в Америка, когато Китай става комунистически. В момента в Сан Франциско има цели два квартала, които са само наследници на тези деца. Дори да не вярваме, със сигурност можем да изведем от светците уроци за това как да бъдем по-добри хора.\nЗатова така съм кръстил моята кампания за детски книжки – „Минало за бъдещето“. Защото вярвам, че ако помним достойните примери от миналото, ще можем да съградим по-добро бъдеще за децата и внуците си.\n– Теб самия кое те спечели за историята? Някъде четох, че не е била „любов от пръв поглед“…\n– Така е, когато се запознават с мен, хората си мислят, че тези теми ме вълнуват от малък. До 18-годишен обаче аз въобще не се интересувах от история. Израснал съм само с майка ми и, впоследствие го усетих, в един момент от живота си явно съм потърсил достоен мъжки пример. Открих и го припознах в първия ми любим исторически образ, който изненадващо не беше Ботев или Левски, а генерал Стефан Тошев.\nБях изумен, че това, което чета в неговите спомени, е толкова ужасно различно от онова, което уча по история. Че всъщност не бях учил история, а някакъв сбор от математика и география, от дати и места. Тогава вече знаех, че след години ще трябва да кандидатствам с история и всеки път, когато си го помислех, ми ставаше лошо от самата идея, че трябва да науча 5000 дати и 5000 места. Но когато прочетох за първи път спомените на генерал Тошев, се оказа, че\nисторията има съвсем друг вид и той е личният поглед, мисли и страсти на хората, които са я създавали.\nТака на 18 започнах да купувам където и каквото намеря по антикварните книжарници. Бяха такива години, купувах книги, издадени през различните периоди, и по метода на пробата и грешката трябваше да намирам истината по средата. Сега вече е много по-лесно, има държавна агенция „Архиви“ и лесно можеш да провериш всяко нещо, в което се съмняваш.\n– Може би заради това, че сам намираш така историята, днес полагаш толкова усилия да я представяш на децата. С думите на участниците, а не с математико-географията…\n– Абсолютно. Често ме канят да гостувам в училища и винаги подхождам леко резервирано, защото това е изключителна отговорност. Децата са много впечатлителни и е много важно да знаеш с какъв тон и какво ще им кажеш. Можеш да ги спечелиш или точно обратното – да ги загубиш завинаги за каузата, само защото си им бил безинтересен или дори досаден.\nНякои назидателно сочат: „Вие трябва да помните вашите дядовци, иначе сте нищо, нямате история, дърво без корен“. Виждал съм много хора да се отказват от историята само заради такова отношение. Така е, действително имаме огромен дълг към тези преди нас и той е неизпълним, каквото и да правим. Но не това е начинът да го припомняме на обществото. Затова много внимавам с дечицата, но често се шокирам, защото се оказва, че дори отличниците не познават много важни моменти в историята ни. Просто са изтрити от учебниците по някаква необяснима за мен причина.\n– Разкажи някоя история, която привлича вниманието им.\n– Моята дъщеря е на 9 и започна да се интересува живо от това, което възприемам като кауза. Именно затова реших да създам поредица от книги за исторически личности, за които никога не е писано за деца. Първата беше за цар Борис III. Гостувах в няколко училища и видях, че повечето от учениците дори не знаеха за съществуването на този човек. Тъжно е, защото той е един от героите ни, които с личен пример могат да дадат много уроци за живота на нашите деца. Не за историята, за живота.\nПо време на Първата световна война князът е офицер за свръзка и специални поръчения на главнокомандващия българската армия генерал Жеков и много често е на предни линии на фронта. Веднъж по някакъв военно-информационен обмен гостуват офицери от скандинавска страна. По едно време започват да валят снаряди, а окопите са изкопани така, че да поберат войниците, но не и 20-ината новодошли. Някои остават извън окопа, за да могат знатните персони да имат убежище. А цар Борис казва: „Аз ще остана с войниците си отвън“.\nНе бива да се заблуждаваме, че става дума за глупав човек, на когото не му е ясно какво ще стане, ако го уцели снаряд. Но той е живял винаги с идеята, че ако не дава личен пример, това много бързо ще се разчуе и ще подейства зле на морала на войската. Скандинавците се чудят: „Ваше Величество, виждаме, че искате да покажете смелостта си, но не е ли глупаво да оставате там? “. А цар Борис се шегува: „И аз като вас, северните народи, обичам чистия въздух“.\n– Разбират ли децата такива истории?\n– Това е много важен пример, който детето ми веднага разгада и това ме учуди, мислех, че ще трябва да ѝ обяснявам. Каза: „Мисля, че шефовете трябва сами да живеят по начина, по който живеят техните работници“. Да, точно това е, води с пример.\nРазбира се, според учебниците по военна тактика това е един от най-грешните ходове, които офицер може да направи, но същевременно десетилетия наред подобно поведение е вероятно най-важният фактор за нашето самосъзнание и победи на фронта. Пълководците ни винаги са водели най-отпред.\nГенерал Тошев разказва за Сръбско-българската война как е ранен в двете колена и за малко не умира, защото е водил най-отпред. Генерал Вазов за Първата световна разказва как „почнаха да свистят куршуми, аз аха да залегна, но после видях, че моите войници ме гледат и ми стана неудобно“. Дори и 2003 г., когато се случва ужасът в Кербала, лейтенант Саръев, който води войниците си към цистерната – бомба, е най-отпред. Отива да я провери пръв, но тя е взривена дистанционно и той умира.\nНо това е част от легендата и от българския дух. Води с пример. За съжаление, вече сме го забравили.\nАз се опитвам да водя семейството си с пример и вярвам, че ако се върнем към тази и много други забравени ценности на нашите дядовци, ще живеем в по-друго общество.\n– Много ме впечатли проектът ти „Осинови герой“. Почиствате паметниците на значими хора – от генерали до поети. Случвало ми се е да вървя из Софийските гробища, през броени метри да виждам гробовете на хора, които са в учебниците ни по история, литература, изкуство и са тотално занемарени. Защо сме такива?\n– „Осинови герой“ продължава вече пета година. В началото бях склонен съвсем не по християнски да се ядосвам и на роднините, и на народа.\nПървият гроб, който открих, тогава инициативата още беше лична, беше на генерал Тошев. На него има един обелиск над 2 метра и от храстите се подаваха само два пръста. Знаех къде е този гроб и три пъти го подминах, защото не се виждаше. Хората, ако влязат на сайта ни, ще видят на какво приличаше. Тогава бях много краен пред приятелите си: „Тия негови потомци, как може, бе, преиздават книгите му! Като стане въпрос за вземане на пари – супер, а да почистят гроба на дядо си…“.\nВпоследствие стана така, че се запознах с внука на генерал Тошев. Оказа се човек на 80 години, който живее в Швейцария и няма други преки роднини. Разбрах, че абсолютно не съм прав.\nМного често преките роднини са избягали още през 1944-та зад граница, а в семействата на по-далечните пък просто не е говорено за това родство. Естествено, има и такива хора, за които знам, че се грижим за техните дядовци и когато по телевизията има годишнина, този човек е първият, от когото се взема интервю, размахва шапка и обяснява как трябва да помним неговия дядо, но на гроба не е стъпвал от десет години. Нормално е, всякакви хора има.\n– Какъв според теб е най-важният смисъл на проекта? Че припомня историите на тези хора ли?\n– Да. И че ни напомня и че всеки от нас е потомък на герой. Смятам, че в последно време се позавърна желанието на хората да търсят миналото си. Ежедневно получавам по два – три зова за помощ, значи по 1000 на година, „моля ви, кажете ми, много се вдъхнових от ваше изказване, знам, че прадядо ми е участвал в тази и тази война, как да разбера кой е бил“. И аз обяснявам какви са стъпките – кметството, архивите…\nМного хора започнаха да търсят дядовците си, да се вълнуват.\nДори съм по-щастлив от тази част, че им помагам в това търсене, отколкото че сме почистили чисто козметично гробовете.\nНо пък и второтоа ми доставя огромно удоволствие. Винаги отивам на гробищата с усмивка и другарите в началото ме питаха: „Луд ли си? Ние трябва да ги псуваме тия, че са го зарязали?“. А аз отвръщам: „Помисли от друга гледна точка. Ако всичко беше почистено, как щяхме да можем да направим нещо за генерал Вазов? За човека, който е водил нашите дядовци в битка“. Невероятно е да можеш да помогнеш дори с нещо толкова дребно на хората, дали всичко, за да имаш собствена земя и език.\nАко познаваш собствената си история и собствените си дядовци, неизменно ще стигнеш и до величията. През Първата световна война от 5 милиона българи 1 милион са били войници. Значи няма начин нито аз, нито ти да нямаме поне по един дядо, който да е участвал под командването на тези велики българи. Поинтересуваме ли се от дядовците си, неминуемо ще стигнем и до военачалниците им. А после и до тяхната вяра и ценности, които, за съжаление, днес сме забравили напълно.\n– Така е. Аз съм редактор на доста исторически издания за войните от началото на миналия век. Чак след като приключих работата, си дадох сметка, че дядото на дядо ми, който се е казвал като мен – старши подофицер Георги Караманев, е загинал по време на Балканската война. Историята изведнъж стана доста по-лична…\n– Трябва да ги пазим тези неща, да търсим и да разказваме. Ето, вкъщи имаме орден за храброст от Руско-турската освободителна война, някой от дядовците ми е бил опълченец. Сетих се да питам за него тогава, когато вече нямаше кой да ми отговори.\nИмам усещането, че ние, хората между 30 и 50 години, сме последните, които имаме такъв сантимент и лично отношение към историята. Дълг е да търсим историите на дядовците ни и\nда ги предадем на децата си, защото те живеят в различно време, в което ще им трябват.\nДнес всичко се глобализира. Започваме да говорим за войните като за нещо, което не е трябвало да се случва. Да, те са жестоки, но не ние решаваме дали е трябвало и могло ли е да се избегнат. В рамките на ХХ век никога не сме стъпвали като агресор на чужда земя с изключение на много малка част от Втората световна война. Това винаги е било с някакъв идеал. Трябва да помним този идеал и да не отричаме историята си, без да я познаваме добре.\n– Да, но в историята винаги е много трудно да намериш баланса, няма как да си безпристрастен.\n– 45 години се обяснява как цар Борис е бил фашист и тъжното е, че след това някои продължиха да го повтарят като папагали. Скоро в една телевизия ме питаха не се ли притеснявам, че пиша за „спорна“ личност. Само че той не е спорна, а безспорна личност, стига да има кой да провери, а не да повтаря сляпо. Днес имаме достъп до всякакви документи. Докато си говорим, с пет клика мога да вляза в архивите на британците и да видя враговете ни по онова време какво казват за нашия цар. Никъде не се споменава, че е фашист, че е нацист, че е предал евреите. Напротив. Опитваме се да сме пò католици от папата.\nДай да си зачеркнем историята, защото може би е лоша в очите на другите.\nЕй така, за всеки случай. И това, когато дори враговете ни говорят за нашата история с достойнство, а ние я каляме. Много е тъжно.\nСъщото е и да зачеркнем някого заради мъничка част от живота му. Например Александър Протогеров. За него се говори, че може би е участвал в убийството на Тодор Александров и сме го изтрили от историята. Ако наистина е участник в това мерзско убийство, би било ужасно, но от друга страна трябва ли да забравим с лека ръка, че този човек 20 години е проливал кръвта си за родината и има медали за храброст, които мога да наредя оттук до съседния апартамент? Не можем да даваме толкова тежки и най-вече крайни оценки просто на базата на собственото си его Историята се създава от хора. И тя, и те не са толкова прости и едноизмерни.\nЕто, цар Фердинанд. Някои казват : този човек ни донесе 3 национални катастрофи. Говорим за нещо в рамките на 3 – 4 години, но преди това 20 години какво е правил? Че той превръща София в „Малкия Париж“ на Европа. Да, той е противоречива личност. Заради неговото желание да е владетел на една по-голяма сила, е пресилил възможностите, които има. От друга страна, се гордеем с българското военно чудо от Балканската, Междусъюзническата и Първата световна война.Той да не би да няма общо с тези войни? Че той е бил последна инстанция за всяко решение, взето в тях. Как така хем не го харесваме, хем се гордеем с делата му? Не всеки е бил буквално ангел като Гоце Делчев, че да му слагаме едноизмерен етикет. Силните личности са многостранни и често противоречиви. Което не ги прави просто „добри“ или „лоши“.\nТрябва да сме малко по-широко скроени. Това, на което ме е научила работата ми като журналист толкова много години, е, че\nтрябва да се поставиш на мястото на другия. Не за да го оправдаеш, а за да го разбереш.\nЗапочнем ли да разбираме другия, може би ще преминем и през това като си ударим колата, не да излезеш и да се биеш, а да отидеш и да кажеш на другия: „Добре ли си, бе, човек? Това е просто ламарина, голяма работа…“.\n– Защо точно „осинови“ герой?\n– Чувстваме всички тези хора като роднини и исках да е ясно, че ги приемаме като такива, а не просто като далечни герои на пиедестал. Лошото е, че нямаме а дума за това да припознаеш като член от семейството си по-възрастен човек. Ако имаше „обащини“ или „одядови“ герой, щях да го ползвам, но единствената дума е „осиновяване“. Мислех си, че ще има възмущение, „как може, бе, момче на 30 години да казваш, че осиновяваш генерал Вазов“, никой не го каза, което беше много мило.\nНо всички те наистина са ни роднини. Защото пием вода от реките, в които се белеят костите им, и ядем хляб от жито, събрано от полята, напоени с кръвта им.\n– Гледах видеото как откривате гроба на Ботев четник в село, което не съществува. Изглеждаше направо магично. Как стигнахте до тази история?\n– В началото нещата ставаха много трудно. Никой няма право да чисти гроб, който не е на негов пряк роднина. Първите 2 години „Осинови герой“ беше незаконна кампания. Не говорехме много за това, което правим, защото се притеснявахме, че ще ни спрат. После вече ни разрешиха официално и започнахме да пускаме снимки и видеа. Когато хората ги видяха, започнаха да изпращат и истории.\nЕдно от момчетата, което стана член на Клуба на грубите джентълмени, разказа, че поддържа тревните площи в няколко села около Габрово. Потомък на стар чорбаджийски род му разказал за изоставено село и много старо гробище на няколко километра, където бил погребан Ботев четник. Той отишъл, видял, звънна ми веднага и историята се оказа истинска. Много мило ми стана. Търсихме много, оказа се, че е човек, който няма потомци и ние сме последните хора, които се грижат за него.\nОткрихме не само гроба, но и част от неговата история и така той продължава да живее.\n– Коя е твоята любима история, родила се от проекта?\n– Тя е много тъжна, свързана е с откриването на гроба на ротмистър Анастас Сарафов. Не бях чувал името му никога. Повечето ми приятели, занимаващи се с история, също. Когато намерихме този гроб, потърсих в гугъл, последния бастион на популярното познание. Имаше точно нула резултата.\nНа гроба на този човек беше пораснало огромно дърво. Като го махнахме, буквите се бяха запазили с оригиналната си боя отпреди 100 години, което не бях виждал никъде, защото дъждовете измиват подобни надписи само за десетилетие. Тоест, 100 години никой не беше ходил да почисти гроба му. Това е човекът, лично пленил Шукри паша по време на завладяването на Одрин. Човекът, който буквално го е хванал за врата и го е завел при генерал Георги Вазов, за да си предаде сабята.\nАко го помнехме, нямаше да имаме преди 3-4 години този проблем с турците, които твърдяха, че тази сабя никога не е била пленявана. Ние не знаехме как да отговорим, а ротмистър Сарафов в списание „Нашата конница“ от 1918 г. е разказал на две страници точно как са влезли, откъде са минали, как Шукри паша е предал сабята си на Вазов…\nТова е голям проблем. Почти същия като този с Македония. 30 години, каквото и да ни подхвърлят, не успяхме да отвърнем и да разкажем на света какъв ни е проблемът. Ние си го разбираме, но държавите около нас – не, а не правим нищо, за да им помогнем в това. Все повече ще се задълбочават трудностите с нашите съседи, а докато не им отговаряме, те могат да правят каквото си искат. И го правят, защото там стоят и икономически интереси и има достатъчно пари и ресурс за пропаганда. Всъщност, това бе и основната причина детската книжка за Яворов и Гоце да излезе сега, втора, а не, както я бях планирал, седма в поредицата. Трябва да се действа спешно.\nЗабравим ли историята си, ще страдаме не само исторически и духовно, но и икономически. Нашите деца ще живеят в един по-лош, по-пошъл и по-беден свят… Но моята вяра и, разбира се, моята мисия е да дам своя малък принос към усилията на многото българи, които са се опитвали и се опитват да го предотвратят. Нашите дядовци се погрижиха да живеем в едни по-добри времена от техните и сме длъжни да оставим на децата си България такава, каквато я получихме – силна и горда.