Olet täällä: Etusivu ∼ Hamilton ajoi viidenteen voittoonsa Kanadassa\nMercedeksen Lewis Hamilton päihitti voittotaistelussa kahdesti pysähtyneen Ferrarin Sebastian Vettelin sunnuntaisessa Kanadan GP:ssä. Hamiltonille voitto oli jo viides Gilles Villeneuven radalla.\nVettel ampaisi kolmannesta lähtöruudusta kärkeen lähtökiihdytyksessä, jossa Mercedes-kuskit keskittyivät toistensa estelyyn. Hamilton kiilasi hieman härskistikin tallikaveri Nico Rosbergin ulos avausmutkassa, mikä tarkoitti Rosbergin putoamista kymmenenneksi avauskierroksen päätteeksi.\nAluksi näytti siltä, että Vettel lähtee karkuun muilta, mutta hän sortui muutamiin ajovirheisiin radan viimeisessä shikaanissa, mitkä hidastivat hänen menoansa. Kun Jenson Buttonin McLaren-Honda jäi radan varteen, niin Ferrari kutsui molemmat kuljettajansa varikolle virtuaalisen turva-auton aikana.\nFerrarin kahden pysähdyksen taktiikka ei toiminut, sillä Vettel ei pystynyt ajamaan kiinni lopulta vain kertaalleen pysähtynyttä Hamiltonia, joka ajoi toiseen peräkkäiseen voittoonsa tällä kaudella. Ferrarin leiristä myönnettiin heti kisan jälkeen, että voitto kariutui taktiikkavirheeseen. Mercedes-pomo Toto Wolff myönsi, että jos Ferrari olisi pitänyt rata-asemansa, niin heidän ohittamisensa radalla olisi ollut erittäin vaikeata.\nRosbergin kisaa häiritsi erilaiset varoitusviestit, joita ilmestyi aina vähän väliä hänen rattiinsa. Kisan jälkeen selvisi, että Rosbergilta oli loppua bensa ennen ruutulippua, minkä takia näitä viestejä ilmestyi ohjauspyörään. Saksalaiskuski oli lähellä keskeyttää vielä lähdettäessä viimeiselle kierrokselle, kun hän jarrutti valkoisen viivan päällä, yrittäessään ohittaa Red Bullin Max Verstappenia. 18-vuotias Red Bull-kuski piti kylmästi hermonsa, eikä hermoillut Mercedes-kuskin hiillostaessa.\nRosberg oli ruutulipulla lopulta kuudes, mikä tarkoitti hänen MM-johtonsa kaventumista vain yhdeksään pisteeseen tallikaveriinsa nähden. Kun vielä Venäjän GP:n jälkeen momentumi oli vahvasti Rosbergin nurkkauksessa, niin viimeisten kahden kisan aikana se on siirtynyt Hamiltonille, joka ei varmasti halua antaa yliotetta enää takaisin Mercedes-tallikaverilleen.\nBottaksen uran paras kisa\nWilliamsin Valtteri Bottas ajoi yhden uransa parhaista kisoista, kun hän nousi seitsemännestä lähtöruudusta kolmanneksi. Bottas säästeli maltillisesti renkaitaan, eikä pysähdyksissä tai niiden ajoituksissa ollut moittimista. Suomalaiskuski pystyi myös hyvin puolustamaan sijoitustaan muita vastaan.\nMielestäni Bottas teki Kanadan GP:n parhaimman ajosuorituksen, sillä kuten hän itsekin sanoi, niin tämä kolmas sija oli heille melkein kuin voitto. Kyseessä oli mielestäni hänen uransa paras ajosuoritus tähän mennessä, vaikka hän on muutaman kerran sijoittunutkin yhtä sijaa korkeammalle. Bottas avasi palkintokaappinsa Kanadassa myös viime kaudella. Tallikaveri Felipe Massan kisa päättyi keskeytykseen hieman kisan puolivälin jälkeen.\nKuudentena startannut Ferrarin Kimi Räikkönen jäi alussa jumiin Red Bullien taakse. Ferrari yritti pysähtymällä kahdesti saada Räikkösen tyhjälle radalla, mutta tässä kävikin päinvastoin, sillä hän joutui käyttämään enemmän bensaa päästäkseen muista ohi. Tämä taas vaikutti siihen, että Räikkönen joutui säästämään bensaa ajaessaan yksinään. Räikkönen ei vaan saanut autoa samanlaiseen vireeseen kuin Vettel, jotta tuo taktiikka olisi tuottanut hedelmiä, joten hänen edelleen ylsivät Bottas, Verstappen sekä Rosberg.\nFerrarin suomalaiskuski oli ruutulipulla kuudes, kun hän pystyi onneksi pitämään Daniel Ricciardon takanaan. Samalla Vettel nousi tallikaverinsa ohi MM-pisteissä. Toivottavasti Bakun katuradalla Räikkönen saisi auton käyttäytymään haluamalla tavallaan.\nForce Indiat MM-pisteille, Sainzilta upea nousu\nForce India-talli sai molemmat autonsa MM-pisteille, kun Nico Hülkenberg oli kahdeksas ja Sergio Perez kymmenes. Kyseessä oli ensimmäinen kerta sitten viime lokakuun Yhdysvaltain GP:n, kun Hülkenberg sai kerättyä enemmän MM-pisteitä molempien ajaessa pistesijoille.\nCarlos Sainz pilasi lauantaina aika-ajonsa radan 14 mutkaan eli Mestarien muuriin, mutta Sainz korjasi viikonloppunsa loistavalla kisasuorituksella. Toro Rosso-kuski nousi hienosti 20:nnesta lähtöruudusta yhdeksänneksi. Sainz on nyt päihittänyt kaikissa kolmessa yhteisessä kisassaan tallikaveri Daniil Kvjatin, joka pudotettiin alas sisartalliin Venäjän GP:n kolarien jälkeen.\nRenaultin Kevin Magnussen ajoi avauskierroksella suoraan päin Sauberin Felipe Nasria, mikä meni jostain käsittämättömästä syystä täysin tuomaristolta ohi. Toivottavasti jatkossa vastaavia kömmähdyksiä ei tapahdu, sillä tuomariston uskottavuus on aika ohuella tällä hetkellä.\nF1-sarjalla on edessään nopea siirtyminen Azerbaidjaniin, jossa ajetaan jo tulevana viikonloppuna Euroopan GP, Bakun upouudella katuradalla.\nKuljettajien MM-pistetilanne 7/21 kisan jälkeen


Näytetään 25-48 yht. 223 tuotteesta\nKOMPAKTI VÄRIVOIDE Colosé Fond de Teint Compact Nude 4,5 g Kompakti meikkivoide tasoittaa kauniisti ja luonnollisesti ihon kirjavuutta ja epätasaisuutta esimerkiksi couperosaiholla. Pehmeä koostumus sulautuu hetkessä ihoon ja näyttää luonnolliselta. Hoitava koostumus suojaa ihoa kuivumiselta eikä tuki ihohuokosia. Sisältää UVA- ja UVB-suojafiltterin....\nMIESTEN DEODORANT ROLL ON Colosé Deodorant Roll On Intense protection 75 ml Miesten tehokas antiperspirantti takaa pitkäkestoisen suojauksen kainaloille. Se pitää ihon kuivana, raikkaana ja miellyttävän tuntuisena. Antipersipantti hoitaa ja suojaa kainaloita, vähentää epämiellyttäviä tuoksuongelmia sekä säätelee hien liikaeritystä. Ei sotke eikä jätä ihoa...\nEAU DE TOILETTE INDIEN SUMMER\nColosé EdT Indien Summer 50 ml Eau de Toiletten huumaava tuoksu vie sinut matkalle Intian eksoottisiin palatseihin ja salaisiin puutarhoihin. Eteeristen öljyjen tuoksu täyttää mielen energialla, herättää aistit ja jättää virkistävän tuulahduksen iholle.\nMIESTEN EAU DE TOILETTE Colosé EdT for Men Souffle Vert 50 ml Miestensarjan raikkaassa, elegantissa Souffle Vert -tuoksussa on sitrushedelmäisen toiveikas vivahdus veriappelsiinia ja viikunaa. Pehmeät elementit saavat ryhtiä maskuliinisesta setripuun, santelipuun ja guajakkipuun liitosta.


Osaathan hoitaa haavat ja palovammat oikein? - Kansanterveys\nEtusivu » Lapsen terveys » Osaathan hoitaa haavat ja palovammat oikein?\nHakeudu lääkäriin, jos haavat tulehtuvat tai vuotaa runsaasti, jos haavassa on hiekkaa tai multaa. Kuva: Adobe Stock\nSiisteys on haavanhoidon a ja o. Hyvin hoidettuna haavat ja palovammat paranevat yleensä ilman tulehdusvaaraa. Usein ne voidaan hoitaa itse.\nHaavereiden ja haavojen kotihoito:\nPuhdista irtolika haavasta vedellä. Jos haavassa on vieras esine, esimerkiksi naula tai muu haavan aiheuttaja, älä poista sitä itse ellei se aiheuta potilaalle hengitysongelmia. Sulje haava tai haavat haavateipillä tai laastarilla, tai peitä sidetaitoksella, jonka kiinnität haavateipillä. Varmista, että jäykkäkouristusrokote on voimassa.\nSeuraa autettavan hengitystä ja verenkiertoa kunnes paikalle tulee apua. Hakeudu lääkäriin, jos haavat tulehtuvat tai vuotaa runsaasti, jos haavassa on hiekkaa tai multaa, jos kyseessä on eläimen tai ihmisen purema tai jos haavassa on vieras esine. Vaihda sidettä tai laastaria säännöllisesti, anna paranemiselle aikaa.\nPalovammojen sattuessa toimi näin:\nHaavanhoito Lapsen hyvinvointi


Käsitellään vaihdevuodet joogan kanssa\nSe, mikä edustaa yhteiskuntamme vaihdevuosia, on melko tunnettu ja yleisesti ottaen ei kovin lohduttava: iässä, jolloin "vanhuus" pidetään variksenpelätyksi paeta, hedelmällisen jakson loppu on erehtymätön merkki siitä, että läpi kulkeva kohta on ikärajasta.\nKoska pakottaminen iankaikkiseen nuorisoon näyttää melko epärealistiselta (ja joissakin tapauksissa naurettavalta), päätämme suosia toista näkemystä vaihdevuodesta: monissa sivilisaatioissa nainen, joka ei enää voi kuvitella, hankkii valtuudet yhteisön silmissä ja sitä kasvatetaan viisas persoonallisuus ja kuunnellaan suurinta huomiota.\nTämä toinen kuva on varmasti sovittavampi: taistelu väistämättömän ajan kulumisen kanssa on fatuinen ja sen dynamiikan hyväksyminen on aina ollut luonnollista ihmisen elämässä.\nEi ole sanottu, että ne ovat kivuttomia tai vapaita fyysisestä ja emotionaalisesta näkökulmasta, mutta täällä voimme tavata jooga: selvitetään, miten!\nMiksi harjoitella joogaa vaihdevuosien aikana\nEdellisessä kappaleessa esitetystä rauhoittavasta lähestymistavasta huolimatta vaihdevuodet ovat herkkä ajanjakso ja tapa käsitellä sitä vaihtelee suuresti ihmisestä (sekä kulttuurista kulttuuriin).\nJooga voi auttaa naisia kahdesta näkökulmasta, yksi fyysinen ja yksi emotionaalinen . Käytäntö tuo epäilemättä hyödyt keholle ja lievittää joitakin tähän ajanjaksoon liittyviä sairauksia: nivelongelmat, osteoporoosi, unettomuus, krooninen väsymys.\nAsanat edistävät fyysisen tehokkuuden, sujuvuuden ja joustavuuden yleistä paranemista. Tässä yhteydessä on selvää, että mestarin silmän on oltava erityisen tarkkaavainen ja johdonmukainen terveen järjen mukaisesti: vaikka paperilla käännetyt asemat voitaisiin antaa tietylle häiriölle, on välttämätöntä varmistaa asanan todellinen toiminta. oppilaan tuolloin, vielä enemmän, jos hän ei ole täydessä muodossa.\nJuuri tästä syystä mikään ei estä sinua käyttämästä pieniä työkaluja, jotta käytäntö olisi miellyttävämpi, tai auttamaan itseäsi tuolilla, jos sinulla on vaikeuksia istua lattialla. Hienommasta näkökulmasta ei ole harvinaista, että ahdistuksen, masennuksen tai stressin jaksot aiheuttavat tämän elämän jakson, joka johtuu myös vaikeuksista hyväksyä psyykkisiä ja fyysisiä muutoksia.\nPranayama ja meditaatio voivat tulla asanan rinnalle pelkästään tällaisten hetkien kohtaamiseksi ja antamaan suurempaa henkistä selkeyttä, emotionaalista rauhaa ja vakautta . Parannetaan kykyä karsia sisäisiä itsesi rajoittavia ajatuksia ja devalvoitavia päällirakenteita voi vain tasoittaa tietä rauhallisemmalle ja aikuisemmalle hyväksymiselle väistämättömään hetkeen elämässä .\nJooga on erinomainen liittolainen masennuksen oireita vastaan\nOn tärkeää, ettei rajojasi ylitetä\nViimeinen neuvonta koskee suosivan joogan tyyppiä ja yleisesti ottaen käytäntöä: valitaan joogan heikkeneminen, joka ei ole erityisen voimakas tai akrobaattinen, perinteinen hatha-jooga, jonka oppilaalla on leikattu koon mukaan.\nMenopausaalinen käytäntö on lempeä ja makea, ja sitä tulisi ohjata kehon mahdollisuuksien kunnioittamisessa käytännön aikana; mahdollisuuksia, joita voidaan parantaa, mutta jotka on kuunneltava ja hyväksyttävä.\nTällä lähestymistavalla oppitunnin hetki muuttuu fyysisen hyvinvoinnin ja sisäisen rauhan tilaisuuteen, hetkeen, joka antaa itsensä sopusoinnussa kehon ja mielen kanssa.\nKokeile myös kasviperäisiä lääkkeitä vaihdevuosioireiden torjumiseksi


”Verotuksen kokonaistaso ei saa nousta” | Anna-Kaisa Ikonen\n”Verotuksen kokonaistaso ei saa nousta”\nKokoomuksen kansanedustaja Anna-Kaisa Ikonen on valittu hallituksen asettamaan parlamentaariseen maakuntaverokomiteaan. Varajäsenenä toimii kansanedustaja Antti Häkkänen (kok.).\n– Lähden tehtävään avoimin mielin mukaan, mutta en purematta niele ajatusta maakuntaverosta. Verotusoikeus korostaisi sote-maakunnan omaa vastuuta taloudestaan, mutta suhtaudun uusiin verotuksen tasoihin lähtökohtaisesti varauksella, sillä Suomessa kokonaisveroaste on jo nyt huomattavan korkealla, Ikonen toteaa.\n– Suomalaisten verotusta ei tulisi kiristää enää yhtään enempää, päinvastoin, hän jatkaa.\nHallitusohjelman mukaan maakuntien rahoitus perustuu ensi vaiheessa pääosin valtion rahoitukseen, mutta tarkempi pitkän aikavälin rahoitusmalli on vielä ratkaisematta.\nSamoin avoinna on koko sote-uudistuksen tarkempi sisältö, sillä valmistelua on nyt tehty suljetuin ovin. Se vaikeuttaa sekä maakuntaverokomitean työn suhteuttamista kokonaisuuteen että koko uudistuksen arviointia mm. siltä osin, miten se varmistaa palveluiden kestävän järjestämisen ja turvaa ihmisten hoitoon pääsyn.\n– On valitettavaa, että muita osia sote-uudistuksesta ei ole tuotu valmisteltavaksi yhteiseen pöytään. Hallitus on tekemässä suurinta hallinnonmuutosta vuosikymmeniin, joka tulee vaikuttamaan kaikkien ihmisten palveluihin. On täysin välttämätöntä, että valmistelussa tavoitellaan riittävää avoimuutta, Ikonen sanoo.


Kuusaantien meluesteen rakennusurakka alkaa Kaunisnurmella keskiviikkona: Vain yksi kaista käytössä loppukevään, ruuhka-aikaan odotettavissa jonoja - Kouvolan Sanomat\nKuusaantien meluesteen rakennusurakka...\nJulkaistu 25.3.2019 17:18 Muokattu 25.3.2019 17:26\nToinen kaista suljetaan rakennustöiden ajaksi Koriansuoran ja Varuskuntakadun risteysten väliseltä osuudelta.\n400 metrin meluaita rakennetaan Kuusaantien ja Kaunisnurmen väliin. Urakan aikana uloin keskustaan vievä kaista on poissa käytöstä.\nKuusaantielle rakenetaan melueste Koriansuoran ja Kaunisnurmen liikennevaloristeysten väliselle osuudelle. Meluaita rakennetaan Kaunisnurmen puolelle. Kellomäen puoleinen meluaita rakennettiin jo vuonna 2012.\nMeluesteen rakentamisen takia Kuusaantien oikeanpuoleinen kaista Koriansuoran suunnasta keskustaan päin ajettaessa suljetaan Varuskuntakadun risteykseen asti, Kouvolan kaupunki tiedottaa.\nTämän viikon keskiviikkona alkava urakka kestää toukokuun loppuun. Pääurakoitsijana on Graniittirakennus Kallio.\nKäytössä vain yksi kaista Kouvolan keskustaan päin ajettaessa\nUrakan takia liikenteen uskotaan ruuhkautuvan vilkkaimpaan työmatka-aikaan aamulla ja iltapäivällä. Kuusankosken suunnasta Kouvolan keskustaan päin ajavien toivotaan valitsevan Kuusaantien vasen kaista hyvissä ajoin eli viimeistään Korian suoran liikennevaloristeykseen mennessä.\nRuuhkaa välttääksen voi myös valita vaihtoehtoisen reitin Kouvolan keskustaan.\nMeluaidan rakennustöillä ei ole vaikutusta bussipysäkkien sijaintiin. Bussit kulkevat rakennustöiden ajan normaalisti.\nNopeusrajoitus on keskiviikosta lähtien 30 km/h\nKuusaantie muuttuu hieman yli kahden kuukauden ajaksi työmaaksi, ja tiellä liikkuvia pyydetään huomioimaan myös työmaaliikenne. Työmaata ohitettaessa on noudatettava erityistä varovaisuutta.\nMeluesteen rakennustöiden ajan alueella on nopeusrajoituksena 30 kilometriä tunnissa\nKuusaantien eteläreunalle rakenettavalle meluaidalle tulee pituutta yli 400 metriä ja hintaa noin puoli miljoonaa euroa. Summa kattaa suunnittelu- ja rakennuskustannukset.


Apteekkari syyllistyi työturvallisuusrikokseen – Farmaseutille kunnon korvaus – VICTORIA MEDIA\nApteekkari syyllistyi työturvallisuusrikokseen – Farmaseutille kunnon korvaus\nVarsinais-Suomen käräjäoikeus on tuominnut apteekkarin työturvallisuusrikoksesta ja vammantuottamuksesta viidenkymmenen päiväsakon suuruiseen sakkorangaistukseen. Apteekissa oli ollut laatikosto, josta pudonnut laatikko oli jo aikaisemmin aiheuttanut apteekin toiselle työntekijälle vamman. Tästä huolimatta apteekkari ei ollut muuttanut laatikostoa turvallisemmaksi, vaan putoava laatikko aiheutti nyt myös farmaseutille vammoja, joiden vuoksi apteekkari tuomittiin maksamaan farmaseutille korvausta kivusta ja särystä yhteensä 7.500 euroa.\n”Tuomiota voidaan pitää merkittävänä viestinä apteekeille siitä, että työntekijöiden turvallisuus on otettava tosissaan ja havaitut turvallisuusriskit on poistettava viipymättä”, toteaa Farmasialiiton puheenjohtaja Kirsi Kvarnström.\nFarmaseutti sai asian eri vaiheissa lakimiesapua Farmasialiiton kautta ja liiton jäsenyys takasi, että asian hoiti käräjillä työjuridiikkaan ja työturvallisuusasioihin perehtynyt kokenut asianajaja.\n”Ilman ammattiliiton apua käräjille lähtemiseen olisi varmasti suurempi kynnys. Ammattiliiton jäsenyyttä kyseenalaistetaan nykypäivänä, mutta tosiasia on, että työelämässä sattuu ja tapahtuu, eivätkä vastuuasiat aina ole selvät tai mene oikein työntekijän kannalta. Yhteisön ja verkostoitumisen ohella liitto tarjosi tässäkin tapauksessa suoran väylän juuri tähän alaan jo valmiiksi perehtyneen huippuasianajajan tukeen”, Kvarnström summaa.


Tarinoiden Singaporeen! – Ilmainen äänikirjakokeilu | Tripsteri\njulkaistu 22.05.2020 | muokattu 25.05.2020\nMitä enemmän ajattelen Singaporea, sitä enemmän haluaisin olla siellä. Ja kun laitan luurit korville ja äänikirjan päälle, niin olen – ainakin yhden autuaan hetken. Kolme aihetta nousee Singaporeen sijoittuvassa kirjallisuudessa ylitse muiden: perhesuhteet, sukupuoliroolit ja kulttuurillinen rikkaus.\nKaipaan Singaporeen. Oikeastaan kaipaan minne tahansa lämpimään juuri nyt, mutta Singaporeen kaikkein eniten. Matka oli varattu pääsiäiseksi, mutta se tietysti peruuntui.\nKun aloin kirjoittaa tätä artikkelia, ajatukseni harhailivat Marina Bayn superpuista liikekeskustan korkeisiin pilvenpiirtäjiin ja arabikortteleiden värikkäisiin kujiin, Chinatownin katumarkkinoihin ja Sentosan valkeahiekkaisiin rantoihin. Kuvittelin olivani kiireisessä hawker-ruokalassa hörppimässä possunluukeittoa, ja iskeväni hampaani makeaan kaya-toastiin. Tunsin ilmassa durian-hedelmän tuoksun…\nMarina Bay on yhtä puutarhaa. Kuva: Sergio Sala – Unsplash\nTarinoita jotka veisivät mukanaan Singaporen kaduille on tarjolla niukasti, mutta lukukokemukset ovat sitäkin laadukkaampia. Kirjat avaavat ikkunan kaupunkivaltion kulttuuriin, joka on mielenkiintoinen yhdistelmä erilaisia etnisiä perinteitä ja länsimaista kapitalismia. Singapore rakennettiin ryysyistä rikkauksiin kovalla työllä ja kurilla, ja nyt siellä nautitaan boheemisti isoisien kylvämiä hedelmiä.\nKaikki suosittelemani teokset löytyvät Storytelin ääni- ja sähkökirjapalvelusta. Monet niistä ovat englanninkielisiä, mutta on siellä pari suomennettuakin teosta. Tripsterin lukijana saat maksuttoman kokeilukuukauden (30 päivää), kun rekisteröidyt tästä linkistä. Ilmainen äänikirjakokeilu ei sido tilaamaan (etu koskee vain uusia käyttäjiä).\nSingaporen historia on kulttuurillisesti värikäs. Sen voidaan sanoa alkaneen 1800-luvun alussa Stamford Rafflesin saapuessa trooppiselle rämeikölle, jonne hän perusti englantilaisen East India Companyn kauppasataman. Singaporen historiaan on myös vaikuttanut vahvasti Japanin piiritys toisen maailmansodan aikaan, ja Malesian valtion perustaminen, josta Singapore potkaistiin brutaalisti ulos 1965. Itsenäistyminen ei ollut vapaaehtoista, mutta se johti lopulta uskomattomiin rikkauksiin.\nSingaporen menestyksen takana sanotaan olevan Singaporen isäksikin kutsuttu Lee Kuan Yew: Singaporen ensimmäinen pääministeri, joka palveli valtion päämiehenä yli 30 vuotta. Entisenä lakimiehenä Lee Kuan Yew johti maata ankaralla kädellä. Häntä on kritisoitu median- ja sananvapauden rajoittamisesta sekä poliittisten vastustajien kukistamisesta. Hän uskoi, että taloudellinen kasvu onnistuu vain ja ainoastaan lainkuuliaisuudella. Kovasta kurista huolimatta Lee Kuan Yew oli niin rakastettu, että monet vierailijatkin itkivät, kun hän nukkui pois vuonna 2015. Lee Kuaniin voi tutustua Hanna Wilkinsin teoksessa The Lee Kuan Yew Handbook tai kokoelmasta: Up Close with Lee Kuan Yew. Molemmat löytyvät Storytelistä ääni- tai e-kirjoina.\nI was a product of the times, the war, the occupation, the reoccupation, my 4 years in Britain, admiring but at the same time questioning wether they are able to do a better job than we can.\nSingaporeen! Kuva K8 – Unsplash\nSiirtolaiset ovat rakentaneet Singaporen. Kiinalaiset, malajit ja intialaiset – kaikki pistivät hihansa heilumaan, jotta Malesiasta eronnut kaupunki pääsisi jaloilleen itsenäistymisen jälkeen. Juuri kulttuurillisen rikkauden sanotaan olevan yksi Singaporen menestyksen kulmakivistä.\nTämä näkyy myös kirjallisuudessa, missä eri lähtökohdista olevat runoilijat ja kirjailijat ovat pyrkineet ikuistamaan eri kulttuurien sopeutumisen uuteen värikkääseen yhteiskuntaan. Muun muassa Jeremy Tiangin State of Emergency ja Alfian Sa’atin Malay Sketches pureutuvat Singaporen malajien elämään rajan ”väärällä puolen”. Balli Kaur Jaswalin Inheritance taas kurkistaa intialaisen perheen elämään 70-luvun Singaporessa, jossa asenteet intialaisen luokkayhteiskunnan kasteihin, perhesuhteisiin ja yksilön oikeuksiin joutuvat koetukselle.\nTänä päivänä katuja tasoittamassa ovat myös länsimaalaiset ekspatriaatit, jotka auttoivat Singaporen globaaliksi taloustiikeriksi. Modernin näkökulman aiheeseen saan Jennifer Gargiulon kirjasta Diary of an Expat in Singapore, jossa hän kertoo kieli poskessa sopeutumisesta uuteen kotimaahan ja sen veikeisiin kulttuurillisiin tapoihin.\nChinatownin katumarkkinoilla kohtaavat kaikki kulttuurit. Kuva: Soile Vauhkonen\nVaikka Singapore on todella moderni maa eivätkä työelämässä menestyvät naiset ole mikään harvinainen näky, perinteet ja sukupuoliroolit ovat kovasti singaporelaisten mielessä. Kevin Kwanin hitti-romaani Ökyrikkaat Aasialaiset (Crazy Rich Asians) on kevyttä luettavaa Singaporen eliitistä. Kirjassa tutkaillaan kuitenkin vakavasti eriarvoisuutta sekä odotuksia naisen roolista avioliitossa. Kirjalle on myös jatko-osa Ökyrikas tyttöystävä (China Rich Girlfriend). Kevin Kwanin kirjat löytyvät Storytelistä äänikirjoina suomeksi ja englanniksi.\nSukupuolirooleista ja monikulttuurisuudesta kirjoittaa myös Singaporelainen kirjailia Catherine Lim teoksissa Leap Year, Miss Seetoh in the World ja Catherine Lim Collection.\nStorytelissä voit kuunnella äänikirjoja tai lukea e-kirjoja: yli 200 000 kirjan valikoima dekkareista matkakirjoihin ja lastenkirjoista bisneslukemistoon.\nTripsteri tarjoaa kaikille uusille Storytel-asiakkaille kuukauden (30 päivää) ilmaisen kokeilun. Kokeilu ei sido ostoihin ja etu koskee vain uusia asiakkaita.\nLähde siis nojatuolimatkalle ja ota lukuun tai kuunteluun esimerkiksi tässä jutussa esitellyt kirjat. Have a nice trip lah!\nSentosan Palawan beach. Kuva: Soile Vauhkonen\nHelsinki on kotikaupunkini. Olen syntynyt Töölössä rapiat 40 vuotta sitten ja asunut Helsingin eri kaupunginosissa koko…


Emma Karin ryhmäpuhe 9.2.2021 - Vihreät\nEmma Karin ryhmäpuhe 9.2.2021\nJos joku olisi viime helmikuussa kertonut, mitä vuoden aikana tulee tapahtumaan, harva meistä olisi uskonut. Varoituksista huolimatta me emme osanneet odottaa tätä.\nPuimme maskit. Otimme etäisyyttä. Lopetimme halaamisen. Yhtäkkiä me muutimme koko elämämme pitääksemme toisemme turvassa.\nSiinä on myös jotain kaunista, että maailmanlaajuisen kriisin keskellä me suomalaiset menimme metsään.Lähimetsistä ja luontopoluista on tullut paikkoja tavata ystäviä, naapureita ja isovanhempia. Tuntemattoman edessä metsät antoivat meille turvasataman.\nTuntuu oikealta, että me suojelemme juuri tässä hetkessä enemmän metsiä, soita ja lintuvesiä kuin koskaan aikaisemmin.\nSamalla olemme ymmärtäneet yhä selvemmin sen, että asioiden on muututtava. Me alamme nähdä kestämättömän elämäntapamme seurauksia.\nKoronan jälkeen maailma ei tule olemaan ennallaan. Me päätämme, miten rakennamme sen uudelleen.\nKestämätön talous on uudistettava vihreäksi. Luonnon ja ilmaston on määritettävä rajat tehdylle politiikalle.\nIlmastokriisiä ei torjuta yhdellä päätöksellä. Tulevien investointien, uusien verojen, tukien ja normien tulee olla ilmastotekoja.\nKevään puoliväliriihessä käymme läpi kuinka pitkälle olemme päässeet polulla kohti hiilineutraalia Suomea. Me pidämme huolen siitä, että vielä puuttuvat askeleet otetaan.\nMänniskor kan lita på att vi förstår allvaret av pandemin, klimatkrisen och utarmningen av naturens biologiska mångfald. Och vi gör vad som behövs.\nMonelle tämä vuosi on ollut raskas. Yksinäisyys on osunut. Ikävä on kuluttanut. Näkymättömän ja tuntemattoman pelko on ahdistanut.\nJa kyse ei ole vain pandemiasta.\nJo ennen koronaa mielenterveyden ongelmat nousivat suurimmaksi syyksi jäädä työkyvyttömyyseläkkeelle. Yhä useampi jää sairauslomalle mielenterveyssyistä.\nUupumisesta on tullut uusi kansantauti.\nErityisesti nuoret ja naiset näyttävät vetävän itsensä äärirajoille.\nMe olemme jo tehneet, ja tulemme tekemään, useita työllisyystoimia. Näiltä toimilta katoaa kuitenkin pohja, jos työelämässä olevat tippuvat kiihtyvällä tahdilla sieltä pois.\nVihreät haluaa kääntää mielenterveysongelmien takia työelämästä tippuvien määrän selvään laskuun. Tavoitteena pitää olla mielenterveyssyistä työkyvyttömyyseläkkeelle jäävien määrän puolittaminen. Tämä lisäisi työmarkkinoilla olevien ihmisten määrää lähes 10 000 henkilöllä.\nSe jos jokin olisi kova työllisyystoimi.\nTyöhyvinvoinnin, empatian ja työssä jaksamisen tulee olla työllisyyspolitiikan kovaa ydintä.\nMeidän on madallettava kynnystä hakea apua. Meidän on tuotava inhimillisyyttä työelämään. Meidän on kevennettävä erityisesti naisten taakkaa\ntukemalla vastuun jakamista kotona.\nSamalla meidän on pidettävä huolta, ettei tämä aika vie mahdollisuuksia heiltä, jotka eivät vielä ole työelämässä.\nHelsingissä varoituskellot jo soivat, kun ammatillisten opintojen keskeyttäminen on lisääntynyt selvästi etäopetuksen jatkuessa kuukaudesta toiseen.\nMe tarvitsemme matalan kynnyksen apua lapsille ja nuorille. Me tarvitsemme lisää tukea niin päiväkoteihin kuin kouluihin. Ja meidän on torjuttava pandemiaa niin, että päävastuun kantavat aikuiset, eivät lapset.\nMoni voi kysyä, miksi baarit ovat auki mutta monen lapsen harrastuspaikka on joutunut sulkemaan ovensa, tai miksi ravintolat voivat jatkaa,\nmutta museot ja teatterit eivät.\nSuomalaiset ovat valmiita joustamaan paljon, mutta meidän on pidettävä rajoitukset oikeudenmukaisina.\nItselleni tämä on ensimmäinen viikko eduskunnassa vanhempainvapaan jälkeen.\nVauvan kanssa vietettyjen kuukausien aikana olen huomannut miettiväni myös sitä, miten ihmiset tässä talossa jaksavat. Sillä aika armottomalta tämä politiikka kotisohville näyttää.\nSamalla olen lämmöllä ajatellut viime kevättä, jolloin tosipaikan edessä me työnsimme hetkeksi puoluekirjat sivuun ja aloimme yhdessä ohjata tätä maata turvaan.\nKriisissä ihmiset tässä talossa näyttivät parhaat puolensa. Ja ystävät, kaiken huomioiden, me olemme pärjänneet hyvin.\nSuomi on pärjännyt hyvin.\nKriisin pitkittyessä yhä useampi alkaa väsyä. Siksi meillä on jälleen näytön paikka.\nMe voimme omalla toiminnallamme pitää yllä ihmisten luottamusta, vähentää pelkoja, vähentää epäluuloja ja vähentää vihaa.\nMe päätämme, miten me toisistamme ja toisillemme puhumme. Me päätämme, millaista tulevaisuutta me olemme rakentamassa.


Joulutervehdys Kirvun Vilkkaalta!\n22.12.2013 - 31.01.2014\nUpeasti 2013 soutanut joukkueemme: Edessä Vesa Salminen, Seppo Olkinuora ja soutupäällikkö Ville Salminen. Seisomassa vasemmalta Jussi Hämäläinen, Markku Laine, Petri Käkönen, Heikki Hämäläinen vpj., Markku J. Karjalainen, Liisa Rantala, Antti Örn, Outi Örn, (Tuomas Örn, ei vielä airoissa),Marjo Kuosa, Harri Henttonen, Hannu Nieminen pj., ja Kirsi Nummela. Kuva: Heikki Paajanen\nSeuran toiminnasta kuluneena vuonna mainittakoon perinteinen Mommilanjärven soutelu. Kirvulaisten ja -taustaisten osallistuminen moniin suunnistustapahtumiin, sekä Kärkölässä 3.11. järjestetty muistelutilaisuus 1950 luvun voimistelun harjoitustiloissa ent. "Puumalan kehräämössä". Paikalla oli yhteensä 55 henkilöä, kutsuvieraita, yhteistyökumppaneita, ystäviä ja vilkkaalaisia.\nTulevan vuoden 2014 toimintaan tulevat kuulumaan ainakin, perinteinen soutelu, sekä Antrean Esan ja Vuoserannan Säteen haastetapahtuma kirvulaisten lahjoittamasta kiertopalkinnosta! Seuraavassa alustavat säännöt: Osanottajat: Antrea, Kirvu ja Vuoksenranta. Joukkueet: 3 naista ja 3 miestä. Lajit: Kolmiottelu, jonka lajit voivat vaihtua vuosittain. Lajeista päättää järjestävä seura. Lajit julkistetaan vasta kilpailupäivänä, ei etukäteen! Suoritusajankohta talvikautena. Ensimmäisen kisailun järjestää Antrea, sen jälkeen vuosittain kisailun hävinneellä seuralla on järjestelyvastuu! Ensimmäinen koitos tapahtunee maaliskuussa 2014?\nNäillä saatesanoilla Toivotamme kaikille kirvulaisille ja ystävillemme Hyvää ja Rauhallista Joulua, sekä Onnea tulevalle kaudelle!\nKirvun Vilkaan johtokunta\npj. Hannu Nieminen


Enoranta, Siiri: Painajaisten lintukoto (WSOY) by #kirja - issuu\nS i i r i e n o r a n ta\nWerner Söderström osakeyhtiö – Helsinki\nTekijä kiittää Suomen Kirjailijaliittoa, Taiteen keskustoimikuntaa, Kansan sivistysrahastoa ja Alfred Kordelinin säätiötä rahallisista avustuksista tämän ja edellisten kirjojensa kirjoittamisen aikana. Kiitos myös BirdLife Suomi -järjestön poppoolle, joka auttoi kansalaista hädässä, mutta joka ei toki ole vastuussa tämän kirjan sisältämistä lintuihin liittyvistä virheellisistä tiedoista.\n© Siiri Enoranta ja wsoy 2012 ISBN 978-951-0-38932-4 Painettu EU:ssa\nEnsin minä ajattelin rakentaa lautan. Ajattelin kiskoa paljain käsin irti nuoria puita, niiden juuret eivät voineet olla kovin syvässä lietteisessä maassa. Ajattelin, että sidon ne yhteen liaaneilla ja annan mennä. Tietenkään minä en silloin vielä ollut nähnyt vesiputousta. Olin nähnyt siitä unia koko ikäni, mutta en ollut tajunnut kuinka valtava se oli, kuinka se huusi rai voaan taivasta kohden ja sylki vesipärskettä kymmenien metrien päähän. Nähdessäni putouksen ensimmäisen kerran ymmärsin, ettei lautasta olisi mihinkään. Minä vietin rannalla neljä päivää ja olin yhtä paljon haltioissani kuin lamaantunut. Seisoin jyrkänteen reunalla ja katselin alas ja huimaus velloi minussa kuin pikkuveljeni painajainen. Söin mitä satuin löytämään, kitkeriä liesmarjoja ja juuria joissa multa vielä narskui, linnunmunia en koskaan. Kaiversin terävillä kivillä puolilahoa puunrunkoa ontoksi, tekisin siitä veneen. Ymmärsin kyllä ettei minulla olisi paljonkaan mahdollisuuksia selvitä hengissä, se tieto oli minussa mutta en ajatellut sitä. Aioin laskea. Se oli viides päiväni rannalla. En tiedä monesko vapauteni päivä se oli, sillä en ollut nukkunut paljoakaan tai sitten olin 7\nnukkunut koko ajan. Joka tapauksessa olin hukannut tietoisuuden ajasta. Muistin vain kuinka olin kivunnut alas kymmenien metrien korkuisesta kotipuusta selkänahka kihelmöiden, peläten että joku heräisi ja huomaisi minun kadonneen, kuunnellen lintujen miljoonaäänistä säksätystä. Sitten muistin päiväkausia muuttumatonta suota. Ja nyt oli putous. Minä laskin puunrunkoveneeni vesille kaukana putouksesta, siellä missä virta vielä oli sees. Olin tehnyt oksista ja vahvoista lehdistä melat, joilla pystyin jotakuinkin ohjaamaan puunrunkoa, mutta tiesin että kun pudotus alkaisi, niistä ei olisi minulle apua. Nousin veneeseen. Minulla ei ollut mukanani mitään muuta kuin pyjama ylläni. Annoin rungon lipua kiihtyvään virtaan. Hyttyset ja sammakot jättivät minulle hyvästinsä, karpit ja pallokalat jäivät taa, krokotiilitkaan eivät siellä uineet. Katsoin kuinka virta edessäni lakkasi olemasta ja syöksyi pulputen ja kohisten syvyyksiin, sinne minne en saattanut nähdä. Edessäpäin kummallakin puolella jokea kallionseinämät kohosivat huimiin korkeuksiin, tekivät suon laidalle seinän joka peitti taakseen laskevan auringon ja sylkivät joen kapeasta aukosta alas. Kerran vilkaisin taaksepäin. Kotipuuta ei saattanut niin kaukaa nähdä, ei vaikka se oli valtava. Enkä minä halunnutkaan. En enää, en ainakaan pitkään aikaan. Ohjasin puunrunkoani väistellen kiviä, joita vesi kiersi kiukkuisina pärskeinä kuin käärmeenpoikaset. Haukoin henkeäni sillä enää ei ollut paluuta. Oli putous. Oli samea suovesiseinämä ympärilläni kaikissa suunnissa, oli kohina joka läimi minua korville, oli kylmää märkää joka liimasi pyjaman ihooni. En tiennyt missä oli taivas ja missä maa vai oliko enää muuta kuin tämä maailma jossa 8\nvedellä oli kaikki päätösvalta tottelemattomien poikien kohtalosta, oli vauhti. Yritin hengittää mutta nenäni oli suolaista vettä täynnä, muistan vain sormeni jotka vitivalkeina ponnistuksesta rusensivat lahoa puuta ja muistan kuinka putousta oli ikuisesti, ikuisesti kunnes se lakkasi, ja sitten oli pauhu. Vesi tempoi puunrungon minulta ja painoi minut pohjaan huvikseen, hakkasi minua kiviä vasten ja ahtoi suuhuni mutaa. Ajattelin hämmästyneenä että nyt minä kuolen ja sitten olin pinnalla. Olin riemuissani. Minä makasin rannalla henkeä haukkoen ja yökkäilin suustani levää ja lietettä, köhin ja yskin ja nauroin niin etten tiennyt kyyneliäkö ne olivat vai yhä vain putoavaa jokivettä. Katsoin ympärilleni ja siinä oli maailma, koko maailma joka minulta siihen asti oli pidetty salassa, minä olin siinä ja maailma oli minun. Nousin seisomaan ja huusin koska saatoin, karjuin uutta valtaani ilmoille. Olin vapaa! Menisi vielä kauan ennen kuin tajuaisin mitä olin lähdölläni aloittanut.\n1 Minun on hankala laskea menneitä vuosia, koska olen ollut niistä niin suuren osan unessa. Ulkonäköni ei ole koskaan vastannut ikääni. Näytän kai nuorelta pojalta, en lapselta enkä aikuiselta vaan joltain siltä väliltä. Niin kuin minä en myöskään ole totta enkä harhaa vaan jotain siltä väliltä. Ja koska menen laskuissa niin helposti sekaisin, en tiedä kauanko olin kulkenut todellisessa maailmassa ennen kuin ymmärsin, että unet olivat minussa yhä. Että minun oli turha yrittää päästä niiltä karkuun. Koska unet olivat minä. Suolta laskeuduttuani olin lehahdellut ympäriinsä kuukausien ajan kuin nuolihaukka, varmana siitä että jos ummistan silmäni liian pitkäksi aikaa, maailma menee minulta taas ohi, että joku osa siitä jää minulta saamatta, ja minä halusin kaiken. Halusin nähdä Tihkalaitumen tuhannet erilaiset kukat ja Sysmämetsän ikivanhat puut, halusin käydä suurissa kau pungeissa, Harmujassa, Ruinajassa, halusin laskea jokaisen kosken joka laskettavissa oli ja ei ollut, halusin tietää millainen oli Myryjää kaukana pohjoisessa, entä kuinka korkea todella oli Nurjavuori. Mutta vesiputousta minä en halunnut enää nähdä. Halusin tutustua jokaiseen ihmiseen ja tietää mikä oli heidän unelmansa ja miksi, halusin silittää jokaista eläintä ja 10\nhengittää tuulia kaikista ilmansuunnista. En halunnut pysähtyä milloinkaan. Mutta sitten kuulin huhuja Kaarniolasta, kylästä lähellä vesi putouksen alajuoksua, kylästä joka oli lähinnä kotiani, mutta silti en ollut käynyt siellä koskaan. Enhän minä ollut käynyt missään ennen kuin pakenin, en missään paitsi unissani. Kuulin juoruja ja hajanaisia keskustelunpätkiä, ristiriitaisia tarinoita, toivoin että liioiteltuja. Mutta ne kaikki kertoivat samaa: Kaarniolassa ei voinut enää nukkua näkemättä pahoja unia, ja niillä unilla oli voima satuttaa, vaurioittaa, jopa tappaa. Ihmiset puhuivat tapahtumista kuin ne olisivat satua, jotakin aineetonta joka ei koskettanut heitä, ja niinhän ne olivatkin, pelkkää unta. Painajaista. Se ei voinut olla sattumaa. Minä kaipasin kotoa monia asioita, melkein kaikki niistä olin onnistunut työntämään tajuntani nurkkaan, soppeen josta ne eivät päässeet minua häiritsemään. Mutta lintuja ilman oli kummallista olla. Sen minä huomasin joka aamu kun heräsin eikä kukaan laulanut ensimmäisiä heleitä nuotteja tervetulotoivotukseksi auringolle. Huomasin sen päivisin kun kävelin pitkin kärryteitä tai metsäpolkuja eikä pusikossa rasahdellut kuin korkeintaan rusakkojen käpälät, ylitseni ei lentänyt kuin loputon parvi itikoita. Iltaisin lauloivat miljoonat sirkat mutta huuhkajan huhuilua ei ollut, ei haukan huutoa, ei pikkulintujen liverrystä. Siksi minä olin aika epätoivoinen alkaessani etsiä itselleni lintua. Joitakin harakoita olin nähnyt kaukaa, mutta en minä sellaista halunnut. Halusin jonkin nopean, lystikkään, pienen. Alkuun pienen. Enkä minä koskaan olisi uskonut että löytäisin Pikipuhkojan niin pian. Se oli upea aamu, taivas oli täplikäs korkeista, pulleista pilvistä ja valo tuli ja meni sen mukaan miten ne auringon ohi 11\njuoksivat. Siellä ylhäällä tuuli, mutta maan tasolla ilma oli sees ja Tihkalaitumen kukat nostivat uneliaita päitään, ravistivat kastehelmiä terälehdiltään. Olin nukkunut niityllä kengät tyynynäni – olin löytänyt ne tienposkesta, ei niissä ollut kuin yksi reikä oikean isovarpaan kohdalla – ja olin kasteesta yhtä märkä kuin kukatkin. Vaan ei se haitannut, sillä ilma oli lämmin. Tiesin kyllä että muualla oli siihen aikaan kylmä, mutta Tihkalaitumella kupli helle. Se johtui tulivuorista jotka kohosivat etelässä, niistä joiden juurille Ruinaja oli rakennettu. Minun ei tarvinnut ottaa Pikipuhkojaa pesästään, sillä se oli lähtenyt sieltä itse, aivan niin kuin minäkin. Tai ehkä sen äiti oli sysännyt sen pesästä, en tiedä, siinäkin tapauksessa kohtalomme olisi samantapainen. Pikipuhkoja ilmestyi näkökenttääni ehkä sekunniksi, ja jos silloin olisin katsonut pois, emme olisi ikinä ystävystyneet. Mutta minä katsoin siihen. Se oli lentämässä omalla vielä epävarmalla, vaappuvalla tavallaan kohti niityn laidalla kasvavia nukumapuita. Näin heti sen höyhenpeitteestä, että se oli vasta pieni, niin pörröinen se oli. Sen sulat eivät vielä olleet mustat, kovat, sileät. Kun se yritti halkaista nukumapuun siemeniä tajusin, ettei se pärjännyt omillaan. Sen nokka oli liian pieni ja pehmeä. Joten minä menin ja keräsin siemeniä kukkurakaupalla ja pilkoin ne yksitellen puukollani murusiksi. Jätin ne kohtaan jossa heinä oli lyhyempää ja menin itse kauemmas. Sain odottaa hyvän aikaa, mutta Pikipuhkoja tuli. Se ei antanut minun koskettaa itseään vielä ainakaan viikkoon, mutta vaikka se välillä meni kauaskin ja luulin etten löydä sitä enää, se tuli aina takaisin. Niin meistä Pikipuhkojan kanssa tuli ystäviä, ainakin jonkinlaisia. Minä rakastin sitä ja uskon että se piti minusta sen verran kuin se linnunkokoisella kiintymyksellään saattoi. Ei se 12\nollut paljon. Öisin se nukkui vasten kaulaani ja sen höyhenpeite oli suloisen pehmeä, mutta en minä sitä huvin vuoksi ollut kesyttänyt. Minä tarvitsin Pikipuhkojaa lentääkseni sillä. Ja se ei onnistuisi ennen kuin löytäisin Palilan. Palila oli tietäjä, noidaksikin häntä sanottiin. Minulle oli kerrottu että hän pystyisi tekemään Pikipuhkojasta linturatsun, kasvattamaan sen moninkertaiseksi. Minä todella toivoin että Pikipuhkojan aivot kasvaisivat myös. Sen jälkeen mitä olin kuullut sanottavan Kaarniolasta olin ymmärtänyt, että niin vähän kuin sitä halusinkin, minun olisi palattava kotiin. Ja siihen tarvitsin kulkuvälineen. Mutta matkani Palilan luo keskeytyi, kun minut siepattiin. Sinä päivänä tuuli leijutti siimamaisia hämähäkinseittejä vaakasuoraan polkuni poikki kun seurasin Pikipuhkojaa ylös vuorenrinnettä. Se oli jo melko kesy ja oli usein mielellään lähelläni, mutta toisinaan se silti kiukutteli minulle. Se saattoi syödä kädestäni ja istua hetken käsivarrellani, mutta sitten se taas lehahti tiehensä ennen kuin ehdin koskettaa. Olin seurannut sitä viikkokaupalla. Se oli määrännyt tahdin ja melkein suunnankin, vaikka olin yrittänyt johdatella sitä länteen kohti paikkaa, jossa olin kuullut Palilan asuvan. Kynnenaluseni olivat mustat ja polveni naarmuilla kun olin kaivanut sille matoja maasta, ja se kiitti pyrähtämällä tiehensä ja nakkelemalla niskojaan. Mutta en aikonut luovuttaa. En voinut. Pikipuhkoja katsoi minua puunoksalta. Se näytti nauravan minulle, enkä ihmetellyt. En ollut kammannut tukkaani viikkoihin enkä peseytynyt päiväkausiin, minulla oli liian suuret ja likaiset vaatteet, jotka olin löytänyt jostakin tai ehkä ottanut, rispaantuneen pyjamani olin heittänyt pois jo aikoja sitten. Vanhasta purjeenpalasta tehdyssä nyytissä minulla oli kaikki 13\nmitä omistin: puukko, suurennuslasi, köyttä ja vähän ruokaa. Reikäiset kenkäni olin jo kadottanut. Minä viheltelin Pikipuhkojalle hiljaa ja se pöyhi höyheniään yrittäen näyttää välin pitämättömältä. Huomasin kyllä, että sitä kiinnostivat kämmenelläni olevat nukumapuun siemenet ja se oli juuri tulossa ottamaan niitä, kun kaikesta tuli pimeää. Joku oli hiipinyt taakseni. En voi uskoa etten ollut kuullut mitään, eikä Pikipuhkojakaan ollut varoittanut, varsinainen villilintu. Pääni yli heitettiin jotain mustaa ja tunkkaista ja joku tarttui minuun vahvoilla kourillaan kuin petolinnun nokilla. Kaaduin maahan ja olin niin ihmeissäni etten tiedä tappelinko edes vastaan. Se musta tukahduttava oli säkki ja se vedettiin kiinni jalkojeni alta. Joku nosti minut selkäänsä ja lähti raskain askelin matkaan. Hän ei ollut päästänyt ääntäkään. Minä olin pimeässä kaksi päivää. En nähnyt valoa kertaakaan. Unohdin pitkiksi ajoiksi millaista on suoristaa selkänsä kun kyyhötin säkissä polvet rintaa vasten rutistuneina. Sieppaajani vei minut kulkuneuvolla jota en tunnistanut, siitä kuului humiseva, pumppaava ääni ja meno oli ylös alas keinuvaa, kaartelevaa, ja se kulki nopeasti. ”Päästä minut ulos!” minä karjuin, ja ”Minä kyllä kostan tämän!” ja ”Kuka sinä oikein luulet olevasi!” ja kaikkea yhtä typerää mihin hän ei kertaakaan vastannut. Rimpuilin ja potkin säkissäni ja hän iski siihen jollakin kovalla, joka osui minua selkään niin että rusahti ja sen jälkeen makasin hiljaa. Välillä hän raotti säkinsuuta ja pudotti sieltä ruokaa. Aurinko viilsi silmiäni niin etten nähnyt hänen kasvojaan. Päälleni putosi hedelmiä ja kuivattua lihaa. Minä nuuskin kaikkea epäluuloisesti ja nakersin kulmasta, pelkäsin että se oli myrkytettyä. Sen jälkeen päätin että on sama kuolla myrkkyyn kuin rusentua nälästä, ja ahmin. 14\nEnsimmäisenä iltana me menimme sisälle jonnekin, hän laski minut lattialle, avasi säkin ja oli tiessään. Ryömin ulos. Oli pimeää. En nähnyt edes käsiäni joilla hapuilin ympäriinsä ja tavoitin metallihäkin neljä periksi antamatonta kalteriseinää. Haisi pahalle, mutta nurkassa oli kaksi sangollista puhdasta vettä ja lisää hedelmiä. Minun teki niin kovasti mieleni toffeeta, että siitä minä näin unta. En ollut nukkunut pariin viikkoon etten olisi kadottanut Pikipuhkojaa, mutta nyt en keksinyt muutakaan tekemistä. Makasin säkin päällä ja palelin, enkä tiennyt olivatko silmäni auki vai kiinni pimeässä. Unessa menin kotiin ja menin keittiöön. Kaikki oli niin kuin ennenkin, paitsi seininä oli kalterit. Ulkoa kantautui korviini lintujen moniääninen säksätys. Hellalla porisi valtava padallinen toffeeta, sitä jota keitimme Luhtamuuran ja Naukutimalin kanssa joskus kauan sitten, ennen kuin lähdin, kaavimme lusikoilla suuhumme kuumana ja notkeana ja koskaan sitä ei voinut olla liikaa. Otin kuppini kaapista, sen vaaleansinisen jossa luki Lunni, ja koppasin sen täyteen toffeeta. Istuin pöydälle ja ahmin kaiken suuhuni ja hain lisää ja sormeni olivat tahmeat ja yhä minä söin ja leualleni valui toffeeta ja aamulla kun heräsin. Sormeni olivat tahmeat. Ehdin hieroa tahmaa tukkaani ennen kuin tajusin. Hetken luulin tökänneeni sormeni johonkin sellini sontaläjään. Mutta siinä oli sokerikiteitä. Ja se tuoksui makealta. Ja se maistui makealta, mutta enää minun ei tehnytkään mieleni syödä sitä, sillä vatsani oli täynnä. Ja aivan ehdottomasti minä olin hereillä, koska kohta pimeydestä tuli joku joka avasi häkkini oven ja kalautti minua päähän ja sitten musta oli yhä mustempaa. Uneeni tunkeutui tukahtunutta ääntä, kohinaa, korinaa, nyyhkettä, jonkun kipua, ja se ei ollut omaani. 15\nMe matkustimme monta tuntia, eikä sieppaajani vieläkään sanonut mitään. Ajattelin kotia. Ajattelin sisartani Sinikukua ja sitä kuinka hän oli aina halunnut kissanpentua. Taloon, joka oli täynnä lintuja! Mutta hän ei ollut luovuttanut. Hän oli puhunut siitä jatkuvasti ja uneksinut siitä niin kauan että eräänä aamuna hänen tyynyllään oli kehrännyt pieni raidallinen kissa. Sinikukun itsensä tekemä. Eikä hän ollut osannut tehdä sitä oikein. Sillä kissa ei herännyt. Se nukkui kolme päivää ennen kuin me uskoimme, että se ei ollut todellinen, se ei ollut valmis, se oli harha. Kehräävä, pehmeä harha. Pian sen jälkeen Sinikuku laitettiin pois. Ja niin tietenkin myös kissa. Yritin työntää Sinikukun mielestäni, vakuuttaa itselleni, että minä osaisin tehdä sen oikein. Olihan toffeekin ollut niin herkullista. Yhä me matkasimme, tuuli ja minua paleli, revin tahmeaa karamellia hiuksistani ja ihmettelin mistä aineesta oli tehty säkki joka ei päästänyt lainkaan valoa läpi. ”Mitä sinä haluat minusta?” kysyin sieppaajaltani hiljaa, sitten kovempaa, sitten huusin, sitten taas hiljaa. Ei vastausta. Mietin saattoiko hän tietää kuka ja mikä olin, vai oliko minulla vain käynyt huono tuuri. Mietin missä Pikipuhkoja oli ja löytäisinkö sitä enää koskaan. Mietin olisinko auttamattomasti eksyksissä jos joskus pääsisin karkuun, joutuisinko aloittamaan etsintäni alusta. Mietin kuolisinko. Toiseksi yöksi pysähdyimme taloon jonka lattialankut narisivat sieppaajani askelten alla. Hän raahasi minut selässään portaita ylös ja huoneeseen jossa haisi ummehtuneelta ja homeelta. Siellä oli niin kylmää ja kosteaa että ihmettelin oliko minut viety jonnekin missä oli jo talvi. Sielläkin oli metallinen häkki ja sielläkin ilma oli hankalaa hengittää, sielläkin oli pilkkopimeää kun hän avasi säkin suun. 16\nMenin uneen. Menin sinne tahallani, keräsin kaiken itsestäni ja otin mukaan. Se ei ollut ihmisen unta. Päätin että siinä unessa metallihäkin kalterit olivat pehmeät kuin liiaksi keitetty makaroni ja päätin että saatoin mennä niistä läpi. Päätin olevani kevyt kuin kipinäkolibrin rintahöyhen, eikä paljaista jaloistani kuulunut mitään kun hiivin tieheni. Päätin olemattomaksi matkan jonka olimme kulkeneet, ja niin olin kävelemässä vuorenrinnettä pitkin taas. Yritin löytää Pikipuhkojan, viheltelin ja keräsin taskuuni siemeniä nukumapuista jotka riiputtivat väsyneinä oksiaan, istuin kannon päällä hiljaa ikuisuuden, mutta lintu ei tullut. Minä olin kuitenkin vapaa. Vapaa ja poissa. Nyt herää, Lunni, sanoin itselleni, avaa silmät. Enkä saanut niitä auki sillä ne olivat jo. Minua oli varoitettu siitä. Naukutimali, veljeni, oli kertonut kuinka oli yrittänyt hakea Mistelimesikon pois. Tuloksetta. Sillä Mistelimesikko oli mennyt unessaan liian kauas ja nukahtanut nukkuessaan, ja niin hän oli liian monen portin takana. Hän oli olemassa vielä muutaman viikon nukkuvana, ei hän kuihtunut sillä unissaan hän söi, ja vaikkei hän kävellyt minnekään hän saattoi koska tahansa vaihtaa paikkaa ja löytyä mistä sattui. Oli vain ajan kysymys koska hän olisi alkanut uneksia itselleen kissoja tai pahempaa. Niin Mistelimesikkokin laitettiin pois. Ja meitä muita kiellettiin muuttamasta todellisuutta unissamme. En ollut ymmärtänyt, että se saattaisi toimia ulkomaailmassakin. Että me emme olleet olleet kotona siksi että siellä oli unia, vaan unet olivat siellä siksi koska mekin. Mutta nyt olin todellisessa maailmassa. Todellisuudessa, huusin ajatuksissani. Nipistelin käsivarsiani ja räpytin hurjana silmiä auki kiinni auki kiinni. ”Maailma on totta ja minä olen tässä”, huusin ja sitten heräsin. 17\n2 Pikipuhkoja istui olkapäälläni, kun kävelin kohti markkinoita. Olinhan minä toivonut että se kesyyntyisi, mutta nyt olin jo hiukan huolissani. Olin yrittänyt saada sitä lentämään itse, mutta se otti mieluummin ilmaisen kyydin. ”Senkin laiska kana”, sanoin sille kokeeksi. Se katseli minua pyöreillä silmillään ja kallisti päätään. Otin muutaman nukumansiemenen ja pidin niitä käsivarrenmitan päässä, mutta Pikipuhkoja ei lehauttanutkaan siipiään vaan käveli käsivarttani pitkin ottamaan siemenet. ”Senkin strutsi.” Oli kulunut pari viikkoa siitä, kun olin karannut sieppaajaltani. Vasta kun olin kunnolla havahtunut unestani, mieleeni oli tullut että olisin voinut käydä katsomassa kuka sieppaajani oli, ennen kuin pötkin pakoon. Nyt se oli kuitenkin myöhäistä, ja olin päättänyt olla vaivaamatta päätäni sillä. En ymmärtänyt miksi kukaan olisi halunnut siepata minut, enkä saisi ehkä koskaan tietää. Hyväksy elämän tosiasiat, Lunni, sanoin itselleni, sillä nyt olet tosimaailmassa. Olin odottanut Pikipuhkojaa monta päivää ja viheltänyt tuutulaulun niin monta kertaa läpi, että olin pelännyt tulevani 18\nhulluksi. Olin ollut yhtä aikaa varma siitä, etten enää koskaan näkisi lintuani ja siitä, että se palaisi takaisin. Ja lopulta se oli palannut. Se oli tullut maata pitkin pomppien ja pyrstö vipattaen ja sillä oli ollut kauhea nälkä. Eikä se enää sen jälkeen ollut mennyt luotani kauas. Nurjavuoren huippu näkyi kaukana edessäpäin, mutta vuoren juurelle olisi vielä päiväkausien matka. Toivoin, etten kulkenut suoraan kohti sieppaajaani, enhän tiennyt mihin suuntaan hän oli ollut minua viemässä, mutta länteen minun oli mentävä sillä siellä asui Palila. Olin unieni kautta tiennyt Palilasta aina, en tiedä miten tai miksi, mutta eräältä Tihkalaitumen mehiläiskasvattajalta olin kuullut että hän todella oli olemassa ja oli kuin olikin kehittänyt eliksiirin lintujen kasvattamiseen. Tulimme markkinoille ja hälinä kävi voimakkaammaksi. Tuoksui yrteiltä ja hieltä ja kuivalta hiekalta ja muurinpohja pannuissa käristyviltä räiskäleiltä. Toivoin että minulla olisi ollut edes hiukan rahaa, mutta sillä hetkellä en omistanut mitään muuta kuin Pikipuhkojan ja vaatteet päälläni. Puukkoni ja muut tavarani oli ottanut se joka minut sieppasi. Sitä ajatellessani lintu lehahti olkapäältäni tiehensä ja olin entistä köyhempi. Päätin, että se tulisi takaisin. Ja päätin, että on mahtavaa olla keskellä markkinoita. Vasemmalla hampaaton eukko kauppasi kuppaussarvia ja oikealla pieni tyttö myi kuivakukkia, minua vastaan tuli äiti kuuden lapsensa kanssa ja vanha pariskunta käsi kädessä, kuulin sanan sieltä toisen täältä ja siitä tuli puheensorinaverkko joka piti minua. En ollut nähnyt niin paljon ihmisiä samalla kertaa muuta kuin levottomassa unessa tai Harmujassa, kaupungissa jossa olin käynyt jonkin aikaa sen jälkeen kun olin 19\nlaskenut vesiputouksen alas. Pällistelin suu auki ihmisiä jotka kieppuivat ympärilläni, jokainen tiesi minne mennä paitsi minä, kaikki ostivat jotakin paitsi minä, kaikki puhuivat toisilleen paitsi minä, kunnes liinapäinen tyttö kivahti minulle ”Mitäs tuijotat”, ja minä hymyilin. Jonkin aikaa katseltuani ajelehdin kohti hiljaisempia kojuja markkina-alueen laidalla. Ajattelin, että sieltä voisin löytää jonkun jolta kysyä Palilasta, jonkun jolla olisi aikaa puhua. Kojuissa ympärilläni myytiin tavaroita joille en tiennyt nimiä, ruosteisia ja likaisia, toisinaan rikkinäisiä. Minua vastaan katosten välisellä kujalla huojahteli vanha rouva, jolla oli kädessään tahraiset hansikkaat vaikka aurinko porotti, ja joka tämän tästä joi sameaa nestettä lasipullosta. Me huomasimme maahan pudonneen rahan samaan aikaan. Näin jo kaukaa että se oli vain yhden sumanin kolikko, mutta sillä saattaisi silti ostaa pienen leivän tai muutaman hedelmän. Epäröin vielä kun nainen jo syöksähti kolikkoa kohti, ja sitten minä olinkin napannut sen käteeni. Nainen sylkäisi jalkoihini. ”Senkin ahne kakara.” Niin minua ei ollut ennen kutsuttukaan, mutta päätin olla hämääntymättä. ”Minulla on nälkä”, sanoin. ”Ja minulla jano”, murahti nainen. Hän kaatoi viimeiset pisarat kurkkuunsa ja kirosi tyhjän pullonsa. ”Oletteko täältä päin? Ja satutteko tietämään missä asuu Palila?” kysyin välittämättä pahansuopeista silmäyksistä joita hän minuun loi. ”Pysy poissa sen haahkan luota, poika. En neuvoisi menemään sinne.” 20\n”Mutta minun täytyy. Olen kuullut, että hän on keksinyt aineen, jolla – ” ”Niin!” nainen huudahti. ”Aineen, jolla tehdä viattomista luontokappaleista hirviöitä, epämuodostuneita olentoja!” ”Ai, luulin…” ”Luonnotonta!” nainen huusi ja heristi minulle pulloaan. ”Luonnonvastaista.” ”Niin, aivan. Voisitteko silti kertoa missä hän asuu? Itse asiassa hän on varastanut jotakin minulle kuuluvaa, ja aion hakea sen takaisin.” Olin kyllä kuullut moraalista, mutta nukkuessaan on hankalaa perin pohjin oppia, mikä on oikein ja mikä väärin. Niin valehtelu tuli minulta luonnostaan. ”Miksi kertoisin?” Huokaisin. Hyvästi leipä. ”Saat tämän kolikon jos kerrot.” Unohdin teititellä häntä, ja missä minä käytöstapoja olisinkaan oppinut. Nainen tempaisi rahan kädestäni. ”Tästä Piernatietä länteen päivän verran, Nurjavuorta kohti, nukumapuutiheikön kohdalta kääntyy vasemmalle Nurkopolku, sitä viitisen kilometriä ja lammen vierestä oikeaan. Et voi eksyä ellet ole yhtä typerä kuin miltä näytät, ja nyt häivy silmistäni.” ”Kiitos paljon, hyvä rouva”, mutisin ja luikin tieheni ennen kuin hän heittäisi minua pullolla, jota heilutteli uhkaavasti. Olin oikeassa suunnassa! Jätin haikeana markkinoiden tuoksut taakseni, ne kaikki ihmiset joihin en ollut ehtinyt tutustua, mutta minun oli mentävä sillä minulla oli päämäärä. Päämäärä, jota en oikeastaan mielelläni ajatellut. Päämäärä, joka oli 21\nvailla määränpäätä ilman Pikipuhkojaa. Ehdin viheltää melkein koko yksitoistasäkeisen tuutulaulun ennen kuin Pikipuhkoja rysähti olkapäälleni. Sillä oli nokassaan korvapuusti, jonka se hädin tuskin jaksoi kantaa. ”Onko tämä minulle?” Otin onnellisena pullan vastaan. Se oli vähän hiekkainen, arvatenkin pudonnut Pikipuhkojalta muutamaan kertaan, ja siitä oli nokittu kidesokerit päältä, mutta se maistui ihanalta kunhan olin pudistellut suurimman osan sannasta pois. ”Kiitos pikkutipu. Ehkä sinusta sittenkin on johonkin.” Otin linnun kämmenelleni ja annoin sen nukahtaa, kohtahan olisi sen vuoro kantaa minua. En ollut tottunut kävelemään niin pitkiä matkoja. Olin ajelehtija enkä reippailija. Eikä minulla ollut kenkiä. Kävelin pitkin tienpientaretta mieluummin kuin soratiellä, ja jos näin suuria lohkareita kävin kiipeämässä niiden yli vaikka olisin joutunut poikkeamaan tieltä. Lähdin seuraamaan oravia sillä halusin nähdä missä niillä oli pähkinäkätköjä, mutta tietenkin ne pääsivät minulta karkuun. Etsimme yhdessä Pikipuhkojan kanssa hyönteisiä lahonneista puunrungoista, eikä se ollut ensimmäinen kerta kun minäkin maistoin niitä. Meitä vastaan tuli kaupustelijoita ja muita matkalaisia, he kulkivat kärryillä, vaunuilla, hevosilla, muuleilla, melkein kukaan ei ollut jalkaisin. Minä tervehdin jokaista vastaantulijaa. Olin jo kauan sitten tajunnut, että se ei ollut tapana, mutta en välittänyt. Jotkut vastasivat minulle ystävällisesti, toiset katsoivat pitkään. Jotkut käyttäytyivät niin kuin en olisi ollut olemassa, ja enhän minä ollutkaan. Näin pieniä kyliä Piernatien varrella, olkikattoisten mökkien rykelmiä, näin satapäin heinä22\nEnoranta, Siiri: Painajaisten lintukoto (WSOY)\nTaitavasti kudottu unenomainen fantasiaromaani Lunni-pojasta ja hänen huikeasta matkastaan todellisen maailman seikkailuihin vuosien unennäö...


Bonuskoodeja myönnetään antamaan pelaajille ylimääräisiä alennuksia, bonus- tai ilmaispyöräytys tarjouksia kasinoissa. Kaikki kasinot eivät anna bonuskoodeja, mutta ne ovat melko yleisiä, etenkin ne nettikasinot, joissa on eksklusiivisia tarjouksia. Joten jos aiot pelata nettikasinolla ja hyödyntää tervetuliaisbonusta, olemme listanneet joitain parhaista nettikasinoiden bonuskoodi tarjouksistamme tässä oppaassa auttaaksemme sinua saamaan enemmän rahaa rahoillesi.\nMilloin bonuskoodi tulee syöttää\nAktivoidaksesi yllä luetellut bonuskoodit, sinun on usein syötettävä ne uuden tilin rekisteröinnin tai talletuksen yhteydessä. Vaikka bonuskoodit eivät välttämättä aina tarjoa sinulle jotain 10 kertaa parempaa kuin tavalliset kasinotarjoukset, ne ovat tunnusmerkki parhaille saatavilla oleville tarjouksille. Bonuskoodi voi tehdä sinusta oikeutetun monenlaisiin erilaisiin promootioihin. Nämä voivat olla ilmaiskierroksia, ylimääräisiä talletusbonuksia tai joskus jopa ei-talletusbonuksia. Yksi parhaista asioista näiden koodien käyttämisessä on kuitenkin se, että sinulla ei ole mitään menetettävää ja voit voittaa, sillä niitä käytetään usein uusittuihin ja erityisiin kasinobonuksiin. Ja loppujen lopuksi, jos aiot rekisteröityä uudelle kasinolle, ei voi koskaan olla haitaksi saada hieman ylimääräistä yksinkertaisesti kirjoittamalla muutama numero ja kirjain.\nKuinka ja milloin käytän bonuskoodia\nBonuskoodit ovat loistavia tapoja avata erityisiä kasinobonuksia. Vaikka ne eivät aina liity yksinomaisiin ja suurempiin tarjouksiin, on hyvin yleistä, että ne ovat. Kasinot liittävät yleensä koodeja parhaimpiin bonuksiinsa, koska ne haluavat palkita ne uskollisille pelaajilleen. On myös syytä huomata, että bonuskoodeilla on yleensä viimeinen voimassaolopäivä, joten milloin on avaintekijä näistä hyötymisessä. Tästä syystä on erittäin tärkeää syöttää bonuskoodi, kun sinulla on sellainen, jotta et jää paitsi.\nVoinko käyttää samaa koodia eri kasinoilla?\nTämä ei valitettavasti ole kovin yleistä. Kaikilla kasinoilla on omat verkkosivustonsa ja kampanjansa, jotka tarjoavat pelaajille yksilöllisiä ja ainutlaatuisia palkintoja. Joten todennäköisyys, että useat kasinot jakavat saman promobonus koodin, eivät ole kovin todennäköisiä. On kuitenkin yksi tilanne, jossa näin voi käydä. Jotkut saman yrityksen omistamat kasinot voivat järjestää samoja tarjouksia, ja siksi ne käyttävät samaa koodia. Sinun tulee aina palata myös tälle sivulle, sillä ne voivat muuttua, kun kasino tarjoaa toista bonuskoodia erityiseen ja ainutlaatuiseen kampanjaan. Muista myös palata saadaksesi uusimmat bonuskoodit, jotka ovat saatavilla joistakin suosituimmista online-kasinoistamme.\nUudet No Deposit Kasino bonuskoodit\nBonuskoodit ovat kuin kultapölyä pelimaailmassa, ne saavat pelaajille mahtavia tarjouksia melkein tekemättä mitään, joten ei ole ihme, että ne ovat niin haluttuja. Sinun tarvitsee vain löytää bonuskoodi ja käyttää sitä kasinosivustolla oikealla sivulla. Se on uskomattoman yksinkertainen prosessi, jolla on paljon mahdollisia tuottoa. Yksi parhaista bonustyypeistä, joita voit saada bonuskoodeilla, ovat kasinobonukset ilman talletusta. Nämä ovat juuri sitä, miltä ne kuulostavat, kasinoiden bonukset, jotka eivät edellytä sinun ensin tekemää talletusta saadaksesi ne.\nTalletusvapaan bonuksen edut ovat selvät, ettei sinun tarvitse luovuttaa rahaa aloittaaksesi pelaamisen ja voittamisen. Tämä tarkoittaa, että sinun ei tarvitse ottaa henkilökohtaisia riskejä, kun haluat aloittaa pelaamisen uudella kasinolla. Ei-talletusbonuksiin liittyy yleensä korkeammat kierrätysvaatimukset kuin ensimmäisen tai toisen talletuksen bonuksiin, joten vaikka riskiä ei ole, mahdollisten voittojesi saaminen käsiisi kestää kauemmin. Aina kun meillä on uusi talletusvapaa bonuskoodi, tiedämme siitä ja julkaisemme sen täällä, jotta voit nähdä. Muista tarkistaa säännöllisesti, että olet ajan tasalla kaikista käytettävissä olevista mahdollisista koodeista.\nNollavedon ilmaiskierrokset ovat mahdollisia bonuskoodeilla, mutta ne ovat paljon, paljon harvinaisempia kuin muut tarjoukset. Juuri siksi, että ne ovat niin hyviä tarjouksia, saat kirjaimellisesti jotain aivan turhaan. Kuitenkin paljon yleisempiä ja melkein yhtä hyviä ovat ilmaispyöräytys bonus koodit. Ilmaispyöräytykset ovat juuri sitä, pyöräytykset, jotka ovat ilmaisia. Sinun ei tarvitse maksaa niistä rahaa, ja koska sinulla on bonuskoodi, sinun ei tarvitse tehdä talletuksia jne. saadaksesi ne käsiisi. Yleensä ilmaispyöräytysten bonuskoodit antavat sinulle ilmaiskierroksia noin 50 kierroksen rajalla, joskus vähemmän. Monet nettikasinoiden ilmaiskierros bonus koodeista antavat sinulle kuitenkin vielä enemmän, toisinaan 100 ilmaispyöräytystä ja joskus jopa 150+ ilmaispyöräytystä. Näitä ei aina jaeta kerralla, vaan yhtenä suurena eränä. Pikemminkin pitääkseen sinut pelaamassa useiden päivien ajan, kasinot jakavat nämä suuret määrät ilmaispyöräytyksiä pienemmissä erissä. He esimerkiksi jakavat 100 ilmaispyöräytystä 25 ilmaiskierroksen erissä 4 päivän aikana. Asiantuntijatiimimme etsii jatkuvasti ilmaispyöräytysten bonuskoodeja, joten jos olet ilmaispyöräytysten ystävä.\nMistä löytää parhaat kasino bonuskoodit\nJos etsit kasino bonus koodia, kumarru, sillä olet jo sivulla, joka auttaa sinua löytämään anteliaimmat koodit. Nettikasinolla etsimme ja näytämme ahkerasti tarjouksia, jotka vetoavat vierailijoihin. Tällä sivulla on kattava luettelo kasinoista, joita ei kannata jättää väliin, mukaan lukien eksklusiiviset kasinobonuskoodit, joita et löydä mistään muualta. . On monia asioita, jotka sinun on otettava huomioon ennen kasino promokoodien lunastamista. Monet pelaajat tarkastelevat esillä olevaa otsikko bonustarjousta ja valitsevat sen, jolla on eniten ilmaiskierroksia tai talletusta. Tämä ei kuitenkaan välttämättä ole aina paras valinta, sillä on muitakin huomioitavia seikkoja, kuten missä peleissä bonus voidaan käyttää, kuinka kauan sinun on käytettävä sitä ja kuinka korkeat kierrätysvaatimukset ovat. Koska nettikasinot tarjoavat yhä enemmän koodeja, joita voit syöttää itse, alla selitämme, mitä sinun tulee tehdä sellaisen lunastamiseksi.


Carl Wilhelm Rosenlew – Wikipedia\nCarl Wilhelm Rosenlew\n(Ohjattu sivulta Wilhelm Rosenlew (nuorempi))\nCarl Wilhelm Rosenlew (1. lokakuuta 1873 Pori – 22. joulukuuta 1942 Pori) oli suomalainen lääkäri ja W. Rosenlew & Co Ab:n pääjohtaja. \nRosenlewin vanhemmat olivat kauppaneuvos Fredrik Wilhelm Rosenlew ja Emma Karolina Björkman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 (Nya svenska lärovärket i Helsingfors) ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen lääketieteen kandidaatiksi 1895, lääketieteen lisensiaatiksi 1900 ja lääketieteen tohtoriksi 1903.\nRosenlew toimi yleisen sairaalan gynekologisen osaston apulaislääkärinä 1900–1904 ja Helsingin yliopiston patologis-anatomisen laitoksen amanuenssina 1905–1907. Hän oli W. Rosenlew & Co Ab:n pääjohtajana vuodesta 1907 alkaen.\nRosenlew osti 1916 Harvialassa Katumajärven rannalla sijainneen Äikäälän tilan ja laajensi sitä maanostoilla yli 500 hehtaarin kokoiseksi. Hän rakennutti 1919–1924 tilalle Vanajanlinnan nimellä tunnetun punatiilisen metsästyslinnan jonka suunnitteli arkkitehti Sigurd Frosterus. Rosenlew harrasti Vanajanlinnan mailla hirvenmetsästystä ja kartanossa vieraili useita talouselämän ja politiikan merkkihankilöitä. Talousvaikeuksiin joutunut Rosenlew myi linnan 1941 saksalaiselle asekauppiaalle Willi Daugsille ja jatkosodan jälkeen Vanajanlinna joutui saksalaissaatavina Neuvostoliiton haltuun.\nRosenlew oli naimisissa 1897–1922 Olga Kochtomowin kanssa ja vuodesta 1925 Märtha Helena Standertskjöldin, o.s. von Knorring kanssa. \n↑ Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten Rosenlew nr 1009, tabell 12\n↑ Häme-Wiki : Vanajanlinna\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Carl_Wilhelm_Rosenlew&oldid=16289105”\nSivua on viimeksi muutettu 18. helmikuuta 2017 kello 22.13.


Yleensä lainaan cd:t kirjastosta ja lataan ne koneelle ja kännykkään. Mutta aina se ei toimi näin. Toisinaan ihastun johonkin musiikkiin, bändiin, albumiin tai kappaleeseen niin, että minun on se saatava. Näin kävi Kwanin The Die is Cast -albumin kohdalla, samoin kävi Coldplayn A Rush of Blood to the Headin kanssa. Kävelin Anttilan TopTeniin ja ostin levyt. Eri aikaan toki. Molemmilla kerroilla matka kotiin kesti tuskastuttavan kauan.\nNyt halusin vain yhden biisin. Albumi, jolla biisi on, oli lainassa, ja halusin biisin heti. Kyse on True Bloodin 1. tuotantokauden tunnarina soivasta Jace Everettin kappaleesta Bad Things. Olen lumoutunut tästä kappaleesta ja voisin kuunnella tätä replayna loputtomiin. True Bloodin lisäksi olen ihastellut Bad Thingsiä YouTubessa. Se vaan ei pitemmän päälle riittänyt. Pakko saada, halusin sen myös kännykkään soittoääneksi.\nEn tiedä, mistä biisejä saisi netistä ladattua ilmaiseksi. Maksua vastaan musiikkia voi ladata monestakin paikasta. Minä valitsin ensimmäisen vastaan tulleen eli netanttila.com/downloadin. Haluamani kappale maksoi jotain 1,85 euroa.\nNyt voin kuunnella Bad Thingsiä työ- ja kotikoneella sekä kummankin kännykän mp3:n kautta. Työpuhelimeen laitoin sen soittoääneksi. Ihanaa.\nBad Things Jace Everett musiikki soittoäänet True Blood tunnarit


Tietoa meistä | Elementit-E Oy | Tiloja arjen elämyksille.\nRakennamme päiväkoteja, kouluja ja kerhotiloja, joissa haluaisimme omien lastemme viihtyvän.\nRakennamme toimitiloja, joissa itse haluaisimme työskennellä.\nRakennamme hoivakoteja, joissa viihtyisimme itse ja joissa elämä on helppoa ja turvallista.\nValitse kumppaniksi Elementit-E Oy\nTerveellinen rakennustapa – tilat kosteudelta suojattuna koko rakentamisen ajan\nViimeisimpien rakennusmääräysten ja vaatimusten mukaista luotettavaa ja turvallista rakentamista\nKäytämme tunnettuja ympäristöystävällisiä laatumateriaaleja\nTäydellinen suunnittelu ja toimitus avaimet käteen, myös tilaajan suunnitelmilla\nTuotteemme on tarvittaessa aidosti siirtokelpoinen\nKokonaistaloudellinen ja ekologinen valinta\nAsiakkaalle joustava hankintatapa – myynti, leasing tai vuokraus\nElementit-E Oy on sitoutunut toimimaan asiakaslähtöisesti, rehdisti, rehellisesti ja jämptisti kaikessa toiminnassa. Asiakkaalle on helppoa ja turvallista valita kumppanikseen kokenut KVR-urakoitsija, jonka toiminnan laatua arvioidaan luotettavasti ulkopuolisen RALA-auditoijan toimesta vuosittain. RALA-sertifikaattimme sisältää yrityksen johtamiseen sekä asennustyömaan toimintaan liittyvän korkean laadun tunnistamisen ja tunnustamisen.\nKehitämme ja käytämme auditoitua toimintajärjestelmää, jossa huomioimme alan viimeisimmät vaatimukset ja kehitysaskeleet. Käytössämme on myös 2011 valmistunut edistyksellinen ympäristöselonteko, sillä puurakentajana luonto ja maamme vihreä kulta on meille tärkeää päivittäisessä työssämme.\nMeillä on hyvä rakentamisen kokonaisnäkemys. Teemme tuotteen aina niin, että loppukäyttäjä saa käyttöönsä hyvät tilat. Käyttäjä voi keskittyä omaan toimintaansa. Me huolehdimme rakentamisesta. Hallitsemme koko toimitusketjun alusta loppuun ja vastaamme myös siitä. Seuraamme asiakastyytyväisyyttä jatkuvasti.


VYS/E. Pekkarinen: Säveltäjä Tauno Marttinen\nTauno Olavi Marttinen s. 27.9.1912 Helsinki\nTauno Marttisen isä Kristian Adolf Marttinen (1885—1942) opiskeli Ruotsissa parturiksi ja palattuaan Suomeen hän perusti Helsinkiin parturiliikkeen; harrastuksena Kristian Marttinen soitti pianoa ja viulua. Puolisonsa Vilma Johannan (o.s. Rantanen) hän tapasi parturiliikkeessä vuonna 1911, kun Vilma tuli sinne harjoittelijaksi. Vilma Rantasen isä oli kyläpelimanni, joka jätti perheensä Suomeen ja muutti itse Yhdysvaltoihin, jonne perusti uuden perheen. Kristian ja Vilma Marttiselle syntyi kolme lasta, kaikki poikia, vanhin oli Tauno, hänen jälkeensä syntyi Eino Kristian (1914—1990) nuorin oli taidemaalari Veikko Kalmari (1917—2003), Tauno Marttisen puoliso on myös ansioitunut musiikinmaailmassa, tanssipedagogina. Kristian Marttisen suku oli lestadiolaista, varsinkin Kristianin veljet paheksuivat Tauno ja Veikko Marttisen ammatinvalintoja. Tauno Marttisen perhe muutti sisällissodan vuoksi Viipuriin vuonna 1919, Viipuriin isä Kristian perusti uuden parturiliikkeen. Kristian Marttinen perusti Suomen Kähertäjäliiton ja toimitti alan lehteä pari vuosikymmentä. Vaikka Kristian Marttinen olikin ahkera mies, oli hän myös äkkipikainen ja saita mies, mutta humalassa hyvin avokätinen. Perheen ruokaan ei aina riittänyt rahaa, mutta paikallisen teollisuusklubin illanistujaisissa juomien tarjoiluun kyllä rahaa löytyi. Tauno Marttinen aloitti pianonsoiton opiskelun kahdeksanvuotiaana venäläisen opettajan Nikolai Miloradowitzin johdolla. Viipurin reaalikoulu jäi Tauno Marttiselta kesken oppikoulun kolmannen luokan kertauksen jälkeen, sillä musiikki kiinnosti häntä koulua enemmän. Isä laittoi poikansa opiskelemaan parturiksi, sillä tuolloin tapana oli, että poika seuraa isänsä jalanjälkiä. Hän lähti 14-vuotiaana Heinolaan erääseen parturiliikkeeseen opiskelemaan parturiksi, opiskelun lisäksi hän alkoi soittaa elokuvateatterissa elokuvien taustamusiikkia rahaa ansaitakseen. Parturin ammatti ei Taunoa kiinnostanut, jonka vuoksi hänellä oli ristiriitaisuuksia isänsä kanssa.\nTauno Marttisen säveltäjäura alkoi vuonna 1935, kun Viipurissa soitettiin hänen orkesteriteoksensa Yön ääniä lakeuksilla, joka valmistui syksyllä 1934. Vuonna 1940 Marttinen piti sävellyskonsertin Lahdessa, joka konsertti sai hyvän vastaanoton, kuten Viipurissa vuonna 1943 pidetty sävellyskonserttikin. Sävellysopintonsa Marttinen aloitti Viipurin Konservatoriossa: hän opiskeli sävellystä Selim Palmgrenin johdolla ja pianonsoittoa Eino Lindholmin ja Ilmari Hannikaisen johdolla. Hän toimi 1930—1940-luvulla viihdepianistina. Marttinen tutustui myös ikätoveriinsa Wolde Jussilaan, he molemmat soittivat elokuvien taustamusiikkia ja lisäksi samassa yhtyeessä tanssimusiikkia ravintoloissa; he harjoittelivat klassisen musiikin ohjelmistoa ravintolan pianolla ennen paikan aukeamista, tanssimusiikin vuoro oli tämän jälkeen, töitä riitti usein aamuyöhön asti. Pianonsoiton opiskelu Helsingissä loppui, kun Marttisen työpaikka ravintola Vanha Venetsia suljettiin ravintoloitsijan jäätyä kiinni laittomasta pirtunmyynnistä, minkä jälkeen Marttisella ei ollut työtä eikä rahaa, vaikka jopa Eino Lindholm yritti auttaa. Tämän jälkeen Marttinen joutui palaamaan Viipuriin vanhempiensa luokse; musiikkiopinnot kuitenkin jatkuivat Viipurin musiikkiopistossa, teoriaopinnot Olavi Ingmanin johdolla, sävellystä opetti Peter Akimov ja pianonsoittoa Eleanor Friskin johdolla. Armeija Marttinen suoritti Lappeenrannan rakuuna-rykmentissä vuosina 1933—1934. Palvelusaikanaan hän sai siirron kirjuriksi loukattuaan itsensä pudottuaan hevosen selästä, palvelusaikanaan hän hankki viinaa upseereille ja viihdytti päällikköjä soittamalla heidän juhlissaan. Loma-anomuksiinsa hän opetteli väärentämään päällikön nimen ja sai siten normaalia enemmän lomapäiviä. Armeijan jälkeen Marttinen jatkoi opiskelujaan Viipurin musiikkiopistossa. Keväällä 1935 Marttinen muutti takaisin Helsinkiin kun hän sai työtarjouksen pianistina ravintola Lepakosta. Hän aloitti musiikkiopintonsa Helsingin konservatoriossa, jossa opettajina toimi Selim Palmgrenin ja Ilmari Hannikaisen lisäksi Heino Kaski.\nViihdemuusikon ura alkoi hänen saatua töitä 15-vuotiaana erään kesäravintolan pianistina. Marttinen oli perustamassa Rytmimuusikeri-yhdistystä joulukuussa 1937, yhdistyksen tarkoitus oli kehittää ja viedä eteenpäin tanssimusiikkia, Marttinen alkoi myös toimia yhdistyksen sihteerinä. Marttinen oli lisäksi jazzmusiikin vastustaja. Talvisodan sytyttyä vuonna 1939, joutui myös Marttinen sotaan, hän sai määräyksen palvella talvisodassa asevelvollisuusjoukko-osaston mukaisesti ratsulähettinä. Tässä tehtävässä hän toimi Karjalan kannaksella. Välirauhan aikana, syyskuussa 1940 Marttinen piti sävellyskonsertin kotikaupungissaan Lahdessa, jonne hän oli muuttanut jo ennen talvisodan syttymistä. Jatkosodassa Marttinen kaatui pyörällä ja loukkasi polvensa, jonka vuoksi hän joutui kenttäsairaalaan, polven parannuttua hän palveli viihdytysjoukoissa, joissa hän toimi säestäjänä, hän osasi pianon lisäksi soittaa myös harmonikkaa.\nEräällä saksalaisille joukoille pidetyllä kiertueella Alakurtissa vuonna 1944 Marttinen tapasi Puolanteen tanssiryhmän mukana olleen 22-vuotiaan Ilmi Tellervo Tuomiston. Puolanne-ryhmä esitti tanssinäytelmäteosta Valoa kohti, johon Tauno Marttinen oli säveltänyt musiikin. Palatessaan viihdytyskiertueelta Helsinkiin Tauno ja Ilmi kihlautuivat, avioliiton he solmivat 29.10.1944 ja jäivät asumaan Helsinkiin. Ilmin isä oli vanginvartijan Johan Leonard Tuomiston ja hänen vaimonsa Ellen Sofia Laihon tytär. Tauno ja Ilmi Marttiselle syntyi viisi lasta, Hannu 1945, Kristiina 1947, Helena 1949, Rauno 1954 ja Tuomas, joka kuoli aivan pienenä, vuonna 1958. Sodan jälkeen Marttinen piti Helsingissä kaksi sävellyskonserttia, jotka kriitikot haukkuivat kaikilta osin; sävellyskonserttien huonoon vastaanottoon vaikutti osaltaan todennäköisesti Marttisen ura viihdemuusikkona. Konserteissa kriitikoiden käytös oli myös erittäin törkeää, sillä nämä aikamieskriitikot istuivat joukkona samalla rivillä sekä pilkkasivat ja nauroivat esityksien aikana. Tauno Marttinen toimi Zoo-nimisen sirkusorkesterin kapellimestarina; tämä sirkus saapui esiintymään Hämeenlinnaan vuonna 1949. Aulangon hotellin silloinen johtaja mieltyi orkesterin soittoon niin paljon että pestasi Marttisen orkestereineen hotelliinsa vakituiseksi esiintyjäksi, tämän jälkeen Tauno ja Ilmi Marttinen muuttivat Hämeenlinnaan, tämän jälkeen häntä pyydettiin myös kaupunginorkesterin johtajaksi. Uutena johtajana Marttinen päätti perustaa Hämeenlinnaan musiikkiopiston. Hämeenlinnaan muuton jälkeen Marttisella riitti vihamiehiä, tämä johtui lähinnä katkeruudesta, kun vieras ihminen muuttaa kaupunkiin, alkaa johtaa kaupungin orkesteria ja perustaa sinne vielä oman musiikkiopiston; yksi näistä vihamiehistä oli kuoronjohtaja Veikko Rouhiainen.\nElokuvasäveltäjänä Marttinen teki yhteistyötä Teuvo Tulion kanssa säveltämällä useisiin hänen elokuviinsa musiikin salanimellä Tauno Tuomisto; myöhemmin Marttinen kuitenkin vaati, että musiikki olisi tehtävä oikealla sukunimellä Marttinen, ja Tulion oli pakko suostua tähän vaatimukseen. Marttinen perusti Hämeenlinnan musiikkiopiston ja hänestä tuli opiston rehtori perustamisvuodesta 1950 vuoteen 1975. Hämeenlinnan kaupunginorkesterin johtajana Marttinen oli v. 1949—1958. Marttisen sanoituksia ja sävellyksiä ovat levyttäneet esimerkiksi A. Aimo (Aimo Andersson), Kauko Väyrynen, Aino Takala, Timo Mikkilä, Pentti Koskimies, Olavi Virta, Matti Tuloisela, Juhani Inkinen, Maiju Kuusoja ja Georg Malmstén, minkä lisäksi Marttinen on johtanut useissa Olavi Virran levytyksissä Virtaa säestänyttä orkesteria ja soittanut Olavi Virran taustalla. Musiikillisista ansioistaan Marttinen on saanut Vuoden kantele-mitalin (1991).\n© Viihdemusiikin Ystävien Seura ry & E. Pekkarinen, maaliskuu 2006


Lauantaina tuhansia uusia ravintoloita | ET\nLauantaina tuhansia uusia ravintoloita\nTeksti Sari Alho Kuvat Ravintolapäivä\n16.5.2014 klo 15:00\nIhmiset jonottavat Kallion Herkut -myyntipöydälle Karhupuistossa Helsingissä. Tarjolla on vegaanisia leivonnaisia. Kuva Tuomas Sarparanta.\nEija Linkola kaataa kahvia. Puurobaarissa hautuu suomalaista superruokaa: Salaisen Reseptin kaurapuuroa, uutispuuroa ja ohrapirtelöä. Kuva Kimmo Lind.\nVille Hulkkonen Tuffan Tyrnibaarissa Helsingin Vallilassa. Kuva Heidi Uutela.\nKettu kokkina -ravintolassa Tampereella pääruokana on kullankeltaista kurpitsakeittoa linsseillä, kaurakermalla ja sienillä, seurana leipää sitruuna-nokkospestotäytteellä. Kuva Ella Kiviniemi.\nFalafeliz-ravintolan tarjoilut maistuvat Albin Silfverbergille ja Marika Mäklinille töölöläisellä sisäpihalla. Taustalla Liisa Kirjavainen ja Siiri Laari. Kuva Roy Bäckström.\nLe Garage Helsingin Kulosaaressa. Lounaalla Maire ja Paavo Halttunen. Kuva Heidi Uutela.\nLeipä voi olla myös taideteos. Kuva Hulda Sif Ásmundsdóttir.\nAnni Ahlberg (vas.) ja Meeri-Emilia Särkkä (oik.) hyväntuulisina Slurpsnam-ikkunakioskin keittiössä. Kuva Eino Nurmisto.\nSushia valmistumassa huutokauppaa varten, jossa hintaa korotettiin 50 senttiä huudolta. Kuva Tuomas Sarparanta.\nSuolaisia piiraita Asemapäällikön kahvilassa Lahdessa. Kuva Lassi Häkkinen.\nAulikki Åkerberg nauttii juustopiknikin ja rypälemehua. Elävä swingmusiikki maistui myös. Kuva Anssi Kumpula.\nJoona Sorsa (vas.) ja Pirjo Littunen myyvät glögiä ja rahkahomejuustopipareita Senaatintorilla. Kuva Anssi Kumpula.\nRavintolapäivää vietetään jälleen lauantaina. Tänä vuonna mukana on myös Martta-järjestö.\nYmpäri Suomen, myös maaseuduille, nousee tuhansia pop up -ravintoloita.\nRavintolapäivänä kuka tahansa voi perustaa päiväksi ravintolan kotiinsa tai vaikkapa ulos. Päivän tarkoituksena on pitää hauskaa, jakaa uusia ruokakokemuksia sekä nauttia yhteisestä ympäristöstä porukalla.\nMarttojen pop up -ravintoloissa tarjotaan länsiafrikkalaisia makuja. Martat kokkaavat ravintolapäivänä makuja Kamerunista, joka on Marttojen kehitysyhteistyön kohde- ja kumppanimaa vuosina 2012–2014.\n- Yhteistyökumppanimme Kamerunissa opastavat köyhiä naisia hyvään ravitsemukseen ja käyttämään kotitaloustaitojaan omien yritysten perustamiseen. Koko perhe hyötyy ja hyvinvointi lisääntyy, kertoo Marttaliiton kansainvälisestä toiminnasta vastaava Terhi Lindqvist.\nTänä vuonna vietetään vielä kaksi ravintolapäivää, sunnuntaina 17.8. ja lauantaina 15.11.\nRavintolapäivien nettisivulta voit etsiä lähimmän ravintolan.\nRavintolapäivänä elintarvikkeiden tilapäinen myynti on sallittua eikä toiminnasta tarvitse tehdä ilmoitusta ympäristökeskukseen. Ravintolapäivänä ravintolan pitäjiltä ei edellytetä hygieniaosaamistodistusta.\nLähde: Martta-järjestö, Evira


Tule meille töihin! Etsimme suntiota! - Siuntion suomalainen seurakunta\nPyhän Pietarin pojat\nTule meille töihin! Etsimme suntiota!\nSuntion tehtäviin kuuluu tilojen ja tilaisuuksien valmistelua, järjestyksenpitoa, siivousta, kiinteistönhoitoa, huolehtia tilojen turvallisuudesta sekä osallistuminen hautaustoimen tehtäviin kuten hautapaikkojen näyttämiseen ja hautaan laskuun.\nArvostamme kokemusta alan työtavoista ja menetelmistä, oma-aloitteisuutta, ammatillista ja itsenäistä työotetta sekä hyviä vuorovaikutus- ja yhteistyötaitoja. Kummankin kotimaisen kielen taito (suomi ja ruotsi) vaaditaan.\nEduksi voidaan katsoa suntion ammattitutkinto ja käytännön ammattitehtävissä hankittu kokemus. Odotamme sitoutumista seurakunnan arvomaailmaan.\nTyössä noudatetaan yleistyöaikaa neljän viikon jaksossa. Työ painottuu viikonloppuihin, juhlapyhiin sekä ilta-aikoihin. Vapaapäivät ovat arkipäivisin ja kerran kuussa on viikonloppuvapaa.\nTehtävään valittavan henkilön tulee olla ev-lut. kirkon konfirmoitu jäsen. Koeajan pituus on kuusi kuukautta. Palkkaus on KirVESTES:in mukaan vaativuusryhmässä 403 (peruspalkka 2.176,55 euroa), lisäksi voidaan maksaa henkilökohtaista palkanosaa osaamisen ja työkokemuksen perusteella. Valittavan tulee ennen työsuhteen vastaanottamista esittää hyväksytty lääkärintodistus terveydentilasta. Haastatteluun kutsuttaville ilmoitetaan asiasta henkilökohtaisesti.\nHakemukset lähetetään sähköpostitse, ingeborg.malm@evl.fitai osoitteeseen Siuntion seurakuntayhtymä, Kalansinkuja 5, 02570 Siuntio 22.10.2021 klo 16 mennessä, otsikkokenttään teksti/kuoreen merkintä ”Suntio”. Lisätietoja antaa talouspäällikkö Ingeborg Malm, 040 535 3600. Tietoa Siuntiosta: www.siuntio.fiLinkki avautuu uudessa välilehdessä ja seurakunnista: www.siuntionseurakunta.fi ja www.sjundeaforsamling.fiLinkki avautuu uudessa välilehdessä.


Maanrakennuksen ammattilainen Varsinais-Suomessa - Kaivuuliike Mäkelä Oy, Aura, Turku\n040 717 8763\nMaanrakennustyöt ja maansiirtotyöt Aurassa ja lähikunnissa\nTeemme louhintatyöt tehokkaalla ja näppärällä poravaunulla.\nAmmattilaisemme tekevät sinun talollesi vakaan ja vahvan pohjan.\nTeemme piha-alueiden kaivuutyöt ja salaojitukset Varsinais-Suomen alueella.\nPiha- ja nurmialueiden muokkaus- ja tasoitustyöt sekä muut pihatyöt.\nKaivuuliike Mäkelä Oy\nTeemme kaikki maanrakennukseen ja maansiirtoon liittyvät työt Varsinais-Suomen alueella. Palveluihimme kuuluvat louhintatyöt, rakennusten pohjatyöt, kaivuutyöt, salaojitukset, viherrakentaminen ja pihatyöt. Kalustomme on laadukas, ja uusimme sitä aina tarpeen mukaan. Hyvän kaluston lisäksi työt tehdään monen vuoden kokemuksen tuomalla ammattitaidolla ja aikataulussa pysyen. Meiltä löytyvät koneet 1,5 tonnista aina 25 tonniin. Tarvittaessa vuokraamme sopivia koneita, jos ei itseltä löydy tai käytämme yhteistyökumppaneita.\nPalvelemme sekä yksityisiä että yritysasiakkaita ja teemme töitä myös alihankintana.\nLouhintatyöt Varsinais-Suomen alueella\nTeemme myös erilaisia louhintatöitä asiakkaan tarpeen mukaan Varsinais-Suomen alueella. Toteutamme louhinnan tehokkalla poravaunulla, jolla työt tulee tehtyä sekä nopeasti että huolellisesti. Louhintaa tarvitaan etenkin talonrakennuksen ja talon laajennusrakentamisen yhteydessä, viher- ja piharakentamisessa, vesi- ja viemärikanaalien rakentamisessa, tarvekivilouhinnassa ja maarakennuksessa. Asiakkaitamme ovat yksityiset kotitaloudet ja erilaiset yritykset, kuten maarakennusalan yritykset ja maatilayritykset, sekä julkinen sektori, kuten kunnat ja kaupungit.\nOta meihin yhteyttä, kun tarvitset louhintaa!\nTalonrakentaja – meiltä saat kaikki talonrakennuksen maanrakennustyöt!\nUudistalon rakentamista varten kannattaa mahdollisimman moni palvelu tilata samalta tekijältä. Ota meihin yhteyttä jo varhaisessa vaiheessa ja tilaa kauttamme kaikki talonrakennuksen maanrakennustyöt, kuten talon pohjatyöt ja kalliolouhinnat, piha-alueesi salaojitukset ja muut kaivuutyöt. Talon rakentamiseen liittyy myös viihtyisän piha-alueen suunnittelu ja toteutus. Kauttamme saat kaikki viherrakentamiseen liittyvät palvelut.\nOta meihin yhteyttä ja katsotaan, kuinka me voimme palvella juuri sinua!\nOvt-tunnus / Verkkolaskuosoite: 003727859018\n(Verkkolaskun välittäjätunnus on DABAFIHH, jos välittäjänne on pankki.)\n040 717 8763 Lassi Mäkelä, toimitusjohtaja, työnjohto, pohjarakentaminen\n040 077 5917 Erno "Eetu" Hirvensalo, työnjohto, pohjarakentaminen ja viherrakentaminen\n050 366 2574 Jenna Mäkelä, taloushallinto, laskutus


Talkkarointia - NLY\nNuori Lääkäri 4/14 politiikka\nKerrostaloihin ei enää vuosikymmeniin ole rakennettu talonmiehelle asuntoa, vaikka nämä laadukasta työtä tekivätkin. Huollosta vastaavat kiinteistöhuoltoyhtiöt. Sopimus on tehty niin, että talon asukkaiden tarpeet ovat etusijalla. Lumet eivät jää talvella luomatta ja rappukäytävien lamput vaihdetaan. Yhtiöiden toiminta on jatkuvasti suurennuslasin alla ja reklamaatioita tulee herkästi. Liikkuuhan tässä järjestelyssä suoriteperusteinen raha ja yhtiöiltä odotetaan sopimuksen mukaista toimintaa. Jos laatu ei ole kohdallaan, neuvotellaan korjaavat toimenpiteet.\nKiinteistöhuoltoyhtiöllä ei ole rajattua käytäntöä siitä, kuka saa levittää jäiselle pihalle hiekat, kunhan työ tehdään ja taloyhtiön asukkaiden on turvallista kulkea. Työtä saattaa tehdä kokeneemman ammattilaisen valvonnassa oleva vielä koulutuksessa oleva henkilö, joka tarvittaessa kysyy neuvoa. Jos hän hiekoittaa väärin, ei pillastuta ja revitä sopimuspapereita sanoen: ”tällä pihalla ei sitten hiekoita enää kukaan muu kuin supisuomalainen yli 10 vuotta täysipäiväistä hiekoituskokemusta omaava henkilö, joka muuten tullaan hallituksen päätöksellä palkkaamaan suoraan taloyhtiön palvelukseen. Vaikka rekrytoinnissa tulee menemään pitkään, se ei haittaa.” Liukastelkoot asukkaat ja jääkööt parvekekaiteiden pultit kiristelemättä.\nJulkisessa keskustelussa on jo vuosikausia unohtunut potilaslähtöisyys, kun aiheena on suomalainen perusterveydenhuolto. Mediassa keskitytään marginaalisiin asioihin, jotka eivät ole vuosikausia sitten rapautuneen systeemin ydinongelmia. Eivät vuokralääkäriyritykset ole vieneet perusterveydenhuoltoa ahdinkoon: sen teki systeemi itse ja kylmä fakta siitä, että ajat ovat muuttuneet. Yritykset on perustettu ”talkkaroimaan” suomalaista perusterveydenhuoltoa. On kiistatonta, että monessa pienessä terveyskeskuksessa ei olisi vuosikausiin ollut lääkäriä, jos kunnan yhteistyökumppanina ei olisi ollut ”huoltoyhtiötä”. Räystäät olisivat retkottaneet ja porraskäytävät olleet pimeinä.\nLausuntokierroksella on nyt esitys muutoksesta asetukseen koskien terveydenhuollon ammattihenkilöitä. Asetusmuutoksella sosiaali- ja terveysministeriö pyrkii rajaamaan lääketieteen kandidaatin työskentelyä em. yritysten palveluksessa. Perusteluiksi tähän tarjotaan ongelmia työn ohjauksessa ja valvonnassa. Miksei laiteta ongelmia yhteisellä työllä kuntoon? Potilaille tarjottava laadukas palvelu on kaikille yhteinen tavoite ja sen eteen ollaan valmiita tekemään työtä. Ministeriön taustamuistiossakin todetaan, että vuokratoiminnassa on paljon positiivista, mutta myös ongelmia on esiintynyt. Sellaista toimialaa ei ole, jossa ei ajoittain olisi toiminnallisia haasteita. Ongelmat eivät ratkea kuin taikaiskusta työntekijän palkanmaksajaa vaihtamalla, tarvitaan toiminnallisia muutoksia.\nEsitys tulee tämän sisältöisenä myös vaikeuttamaan kuntien mahdollisuuksia toimia asukaslähtöisesti. Virkamiesten mahdollisuudet rekrytoida lääkärien sijaisia ja reagoida yllättäviin tilanteisiin ovat rajalliset. Ei ole tarkoituksenmukaista, että ylilääkärit käyttävät aikaa vaikeaksi osoittautuneeseen rekrytointiin: ”huoltoyhtiöstä” saa yksinkertaisella tavalla hankittua apua, jos omat ponnistelut eivät riitä. Tällä taataan se, että potilaat saavat tarvitsemansa hoidon.\nEi jätetä politikoinnin vuoksi lumia kokonaan luomatta, jos joskus on autokatoksen eteen jäänyt se inhottava jäinen rantu. Osaavat talon omat ”Pikkaraiset” tarvitsevat tukea. Huolehditaan mieluummin koulutuksella ja ohjauksella siitä, että jatkossa kolataan huolellisemmin.\nKirjoittaja on henkisesti nuori lisensiaatti, joka antoi periksi fyysiselle ikääntymiselle karvankasvun siirtyessä päälaelta ylähuulen päälle. Päivisin hän toimii päivystyspalveluista vastaavana Attendolla, muina aikoina puhaltelee mm. saippuakuplia perheensä kanssa.


Kyrö: Suomen urheilu ei nouse\nKari-Pekka Kyrö kertoi Ylen A-teemassa, miksi Suomen urheilu ei nouse - eikä työllisyyskään\nKari-Pekka Kyrö kertoi Ylen A-teemassa, miksi Suomen urheilu ei nouse - eikä työllisyyskään.\nYlen A-teeman teemana 22.03.2018 oli kysymys, miksi Suomen huippu-urheilu ei nouse. Olennaisen syyn kertoi elinkautisesta toimintakiellosta vapautettu Kari-Pekka Kyrö. Hän sanoi, että koko huomio on keskistetty ylätasolle, urheilujärjestöihin ja niiden johtoon, ja ihmetteli, kuinka kaukana käytännön toimijasta nämä ovat.\nMyös hiihtouransa lopettanut Sami Jauhojärvi sanoi, että hiihtäjän ja valmentajan taso jää paitsioon, vaikka hiihtäjän tulisi olla liikkeellepaneva voima. Samansuuntaisia näkemyksiä esittivät keihäänheittäjä Sanni Utriainen ja kolmiloikkaaja Kristiina Mäkelä.\nTässä Kyrö lausui yleisen totuuden, joka pätee sekä urheiluun että talouteen ja jonka julkilausui kirjassaan Pieni on kaunista taloustieteilijä E. F. Scumacher: ”Puhujan arvovalta on suoraan verrannollinen etäisyyteen, joka hänellä on tuotantoon".\nTätä voi kutsua suorastaan Scumacherin säännöksi, ellei laiksi. Urheilun ”tuotanto” syntyy urheilijan ja valmentajan yhteistyönä samalla tavoin kuin talouden tuotanto yrittäjän ja työntekijän yhteistyönä, siksi nämä ovat paitsiossa ja estradia hallitsevat instituutiot, jotka Sitran Muutoksen Suomi -raportin mukaan ovat jääneet ajastaan jälkeen ja vieraantuneet ihmisten arjesta kykenemättä palvelemaan heitä (www.openfinland.net 14.01.2009: Muutosvastarinnan Suomi ja Parkkinen: Hyvästit muumimaalle s. 32).\nSamasta syystä Suomen työllisyys laahaa, eikä talous pikkupyrähdyksiä lukuun ottamatta nouse. Tästä oivallinen näyttö saatiin A-teeman edellisestä teemasta työttömyyskeskustelussa [www.kaukoparkkinen.com 16.02.2018: Ylen A-teema: puolitoista tuntia ”pitsinnypläyskerhon” tyhjää jauhamista työttömyydestä].\nSiinä vain tilanne oli sikäli heikompi, että paikalla ei ollut ketään, joka olisi pystynyt kertomaan samat arkiset tosiasiat kuin Kyrö ja kumppanit. Tehtävä olisi kuulunut Suomen yrittäjille, mutta sekin on puolueiden kylkeen liimautuessaan erkaantunut arjen tasosta, ja keskustelussakin sitä edusti ”pääekonomisti”, joka puhui täysin samaa kieltä kuin ylätason instituutiot.\nSuomi olisi käännettävä 180 astetta, takaisin normaaliasentoon. Samalla tulisi hankkia kate Schumacherin kirjan nimelle, sillä tänään pieni on kaunista vain kauniissa juhlapuheissa.


Analyysi: Glasgow’n ilmastokokouksesta jäi käteen karvaita pettymyksiä, kasa lupauksia ja oikeita edistysaskeleita – WWF Suomi\nUutiset | 18/11/2021\n”Kerran vuodessa järjestettävissä YK:n ilmastokokouksissa julkaistaan enemmän lupauksia kuin uutenavuotena. Tänä vuonna kokous alkoi valtiojohtajien puhemaratonilla, jossa kannustettiin maailmaa reagoimaan ilmastokriisiin. Parin kokousviikon aikana järjestettiin satoja tapahtumia, joissa valtiot, yritykset ja monet muut toimijat julkaisivat sitoumuksia ja lupauksia”, Bernt Nordman sanoo.\n”Lupaukset ovat toki vasta lupauksia, mutta niillä on tärkeä poliittinen merkitys: ne antavat signaalin siitä, että yhtä suurempi osa yhteiskunnasta on valmis muutokseen”, Nordman sanoo.\n”Teollistuneilla mailla on siten erityinen moraalinen vastuu auttaa kehittyviä maita rakentamaan vähähiiliseen teknologiaan perustuvaa energiajärjestelmää ja sopeutumaan ilmastonmuutokseen”, Nordman sanoo.\n”Oma lukunsa on ilmastonmuutoksen kehittyvissä maissa aiheuttamien vahinkojen korjaaminen ja korvaaminen eli niin sanottu Loss & Damage -teema. Glasgow’ssa päätettiin perustaa uusi elin suunnittelemaan ja hallinnoimaan tätä korvamerkittyä rahoitusta. Rahoitusvastuusta ei kuitenkaan päästy vielä sopuun, mikä oli suuri pettymys kehittyville maille”, Nordman sanoo.\nWWF Suomen ilmastovastaava Bernt Nordman oli paikalla Glasgow’n ilmastokokouksessa.\n”Vuonna 2015 solmitussa Pariisin sopimuksessa ei mainita fossiilisia polttoaineita. Tilanne on sama, kuin jos keuhkosyövän ehkäisemiseksi laaditussa toimenpideohjelmassa ei mainittaisi sanallakaan tupakkaa”, Nordman päivittelee.\n”Monien kehittyvien maiden mielestä niillä on moraalinen oikeus hyödyntää fossiilisia energialähteitä hyvinvoinnin kasvattamiseksi aivan kuten kehittyneet maat ovat saaneet tehdä aiemmin. Näiden kehittyvien maiden mielestä nyt on erityisesti kehittyneiden maiden vastuulla lopettaa fossiilisten käyttö. Tämä solmu aukeaa vain, jos kehittyneet maat varmistavat, että uusiutuviin energialähteisiin perustuva teknologia on kaikkien kehittyvienkin maiden saatavilla”, Nordman sanoo.\n”Glasgow’n kokouksen loppulauselman muotoilu on suomalaisesta näkökulmasta surkuhupaisa – ja muuten täsmälleen sama kuin ilmastokokouksen alla pidetyn G20-maiden kokouksen päätöslauselma sekä USA:n ja Kiinan Glasgow’ssa julkaiseman yhteisen julistuksen teksti. Konsensukseen päästiin vain siitä, että ilman hiilidioksidin talteenottoa toimivaa hiilivoimaa pyritään vähentämään ja että fossiilisten polttoaineiden tehottomia tukia pyritään poistamaan. Tämä kunnianhimon taso ei ole lähelläkään riittävää, mutta siitä huolimatta kirjaus on huomattavasti aiempaa parempi.”\nPariisin sopimus on rakennettu vapaaehtoisuuden varaan. Yhteinen tavoite on sovittu, mutta jokainen maa päättää itse, millä panostuksella se talkoisiin osallistuu. Toimia ei määrätä ylhäältä alas eikä sanktiomekanismia ole.\nKeskiössä ovat niin sanotut NDC-dokumentit, joissa kuvataan maiden sitoutumista ilmastotoimiin. Suomi kuuluu EU:n yhteiseen NDC-dokumenttiin, jonka mukaan EU:n nettopäästöt vähentyvät vähintään 55 % vuoden 1990 tasosta vuoteen 2030.\n”Ilmastosopimuksen sihteeristölle ennen Glasgow’n kokousta toimitettujen ilmastositoumusten täysi toimeenpano johtaisi noin 2,5 asteen keskilämpötilan nousuun vuoteen 2100 mennessä. Marraskuun kokouksessa annettiin uusia lupauksia, mutta vasta kun sopimusosapuolet ovat päivittäneet NDC-dokumenttejaan, voidaan uskottavasti arvioida, miten lähelle 1,5 asteen polkua päästään”, Nordman sanoo.\n”Glasgow’ssa kehotettiin maita, joiden ambitiotaso on vielä kaukana toivotusta, päivittämään NDC-dokumenttinsa jo ensi vuoden ilmastokokoukseen. Vapaaehtoisuuteen perustuva sopimusjärjestelmä toimii vain, jos osapuolet voivat luottaa siihen, että kaikki raportoivat toimenpiteensä ja tuloksensa avoimesti ja tarkasti. Avoimen raportoinnin pelisäännöstä on neuvoteltu pitkään, ja Glasgow’ssa otettiin iso askel eteenpäin.”\n”Glasgow’ssa sovittiin, että niin sanottu isäntämaa tekee korjauksia omiin päästötilastoihinsa Pariisin sopimuksen mukaisille kansainvälisille hiilimarkkinoille lasketuista päästövähennysyksiköistä. Ulkomaille ’myydyt’ ilmastotoimenpiteet siis poistetaan hankkeiden isäntämaan päästölaskelmista, joka ei voi enää käyttää niitä kuittaamaan oman NDC-suunnitelmansa tavoitteita. Näin ollen vain päästövähennysyksiköiden ’ostaja’ voi laskea hankkeen ilmastohyötyjä itselleen. Korjauksia kutsutaan nimellä Corresponding Adjustment”, Nordman selittää.\n”WWF on erittäin pettynyt, että uusille Pariisin sopimuksen hiilimarkkinoille päästetään vanhoja CER-yksiköitä, jotka ovat peräisin Kioton sopimuksen mukaisista CDM-hankkeista, joiden laatuvaatimukset ovat heikompia. Jo toteutettujen hankkeiden päästövähennysyksiköt eivät tuo mitään ilmastohyötyjä. Kokouksen aikana kävi hyvin selväksi, että tällainen myönnytys maille, joilla on vielä paljon hyödyntämättömiä CER-yksiköitä, oli ehto sovun löytämiseksi. WWF:n tehtäväksi jää nyt varmistaa, että kukaan ei osta näitä roskakrediittejä”, Bernt Nordman sanoo.\nPariisin sopimuksen toimeenpanosta neuvotteleminen jatkuu jo ensi vuonna seuraavassa ilmastokokouksessa (COP27), joka järjestetään Egyptin Sharm-el-Sheikissä.


🚗 Toronto Autonvuokraus - Rentalcargroup.com\nHalpa Autonvuokraus Toronto\nKiertoajelu vuokra-auton kanssa Toronto\nRentalcargroup.com tarjoaa autonvuokrausta yli 35 000 paikkakunnalla, kaikilla tärkeimmillä lentoasemilla ja kaupungeissa ja rautatieasemilla. Tämän sivun alla näet kartan kaikista autovuokraamoista, joiden kanssa työskentelemme Toronto.\nEi luottokorttimaksuja ja maksuton autonvuokrauksen peruutus kohteessa Toronto\nKun matkustat perheen ja lasten kanssa, suosittelemme valitsemaan auton, jossa on tilaa matkatavaroille ja tarpeeksi tilaa lastenistuinten asentamiseksi. Lasten on matkustettava vain lastenistuimessa / korokeistuimessa riippuen painosta tai pituudesta. Rentalcargroup.com tarjoaa laajan valikoiman farmariautoista minibusseihin kohteessa Toronto.\nHyödyllistä tietoa Toronto\nFaktoja autonvuokraus Toronto\nViime kuussa, keskimääräinen vuokra-auton pituus Toronto oli 10 päivää.\nKeskimääräinen vuokra-auton pituus Toronto on 9 päivää.\nKaikkein varattu vuokra-auto tyyppi tällä hetkellä Toronto on STANDARD autot.\nViime vuonna eniten varata vuokra-auton tyyppi Toronto oli STANDARD autot.\nKuinka paljon se maksaa vuokrata auton Toronto? Viime kuussa, keskimääräinen vuokra-auton hinta oli 1376 USD.\nViime vuonna, kuinka paljon se maksaa vuokrata auton Toronto? Viime vuonna keskimääräinen vuokra-auton hinta oli 558 USD.\nMikä on nykyinen keskimääräinen päivittäinen hinta vuokrata Toronto? Viime kuussa, keskimääräinen vuokra hinta oli 135 DOLLARIA per päivä.\nKuinka paljon se maksaa vuokrata auton Toronto viimeksi kuluneiden 12 kuukauden aikana? Viime Vuonna keskimääräinen vuokra hinta oli 62 DOLLARIA per päivä.\nauton vuokraus yritysten saatavilla Toronto ovat: Alamo.\nToronto Autonvuokraus arvostelut\nKatso viimeiset 5 asiakasarvostelua. Asiakkaamme arvioivat Toronto autovuokraamon keskimäärin % palautteen perusteella.


» Vaasan kasvu vaatii investointeja peruspalveluihin ja työllisyyteen\nMuutama yleistasoinen huomio budjetin investointiosasta SDP:n valtuustoryhmän puolesta. Kiitos virkamiehille ja kaupunginhallituksen jäsenille hyvästä valmistelusta.\nSosialidemokraattinen valtuustoryhmä on syksyn aikana valmistautunut syvällisesti budjetin käsittelyyn. Valmistautumisen pohjana toimivat ryhmämme valitsemat painopisteet: julkisten palveluiden alasajon lopettaminen, erityistä tukea tarvitsevien nuorten asettaminen etusijalle, kaupungin henkilöstön jaksamisen parantaminen, ikäihmisten palvelut, julkinen liikenne ja kaupungin vetovoimaisuuden kehittäminen.\nVaasa on Suomen 15. suurin kaupunki, joka tavoittelee kasvua. Budjettikokouksessa asettamamme 150 000 asukkaan tavoitteen myötä nousisimme maan 7. suurimmaksi kaupungiksi heti niin sanotun suurten kaupunkien sixpäkin jälkeen. Tuohon joukkoon pyrkii moni muukin ja pärjätäksemme kilpailussa meidän on kuntaliitosten lisäksi saatava kaupungin vetovoimaisuus paranemaan reippaasti. Vetovoima syntyy ennen kaikkea työpaikoista ja toimivista palveluista. Vertailemalla kaupunkien investointisuunnitelmia tuleville vuosille saamme pienen käsityksen siinä, mitkä ovat edellytyksemme Suomen suurimpien kaupunkien joukkoon.\nInvestoimme Vaasan kaupunkikonsernissa käsittelyssä olevan suunnitelman mukaan seuraavan kolmen vuoden aikaan 41 m€ vuodessa. Väestömäärältään nykyisin Vaasaan verrattavissa olevien kaupunkien joukossa Vaasa pärjää investointitasollaan hyvin. Tulevan kolmen vuoden aikana vähemmän kunnianhimoinen investointitaso on niin Hämeenlinnassa (ka: 30,4m€/v) kuin Seinäjoellakin (ka: 33,7m€/v), mutta esimerkiksi Joensuu investoi meitä enemmän, keskimäärin 44,3 m€ vuodessa.\nKun taas katsomme tulevaisuuden tavoitettamme ja pyrkimystämme maan suurimpien kaupunkien joukkoon, vertaamme itseämme toisenlaiseen ryhmään. Yli 100 000, mutta alle 150 000 asukkaan kaupungeista vähiten investoidaan Kuopiossa, jonka investoinnit kolmessa vuodessa ovat keskimäärin 77 m€, Jyväskylä investoi 96 m€/v ja selvästi eniten kasvuunsa panostaa Lahti, jonka kaupunkikonsernin investoinnit ovat keskimäärin jopa 203 m€ vuodessa tulevina kolmena vuotena.\nMahdollisten kuntaliitosten myötä tulemme painimaan tässä kasvuhakuisten kaupunkien sarjassa. Kaupungin strategia edellyttää siis, että tulevina vuosina keskustelemme myös tavoitteidemme kannalta riittävästä investointitasosta. Pelkkä investointien taso ei tietenkään ratkaise, vaan tarvitaan myös uskottavia investointihankkeita, jotka parantavat työllisyyttä ja palveluita. Näitä voivat olla toteutuessaan niin WasaStation, satamatie ja laivainvestointi kuin uusien koulujen, päiväkotien ja ikäihmisten asuntojen rakentaminen.\nJätimme valtuustokauden alussa aloitteen sisäilmaongelmien ja oireiden kartoittamisesta ja korjaamisesta. Aloitettamme ei ole vielä käsitelty valtuustossa, mutta talotoimi tekee tietojemme mukaan yhä parempaa työtä sisäilmaongelmien korjaamiseksi ja ensi vuoden budjetissa on jo huomioitu mm. Vanhan Vaasan koulun ja Keskuskoulun tilanteet. Kun emme vielä tiedä tarkkoja korjaustarpeita ja suunnitelmia, on tässä vaiheessa vaikea arvioida tarvittavia rahasummiakaan, mutta edellytämme investointibudjettiin lisättäväksi kirjausta, että valtuusto myöntää sisäilmaongelmien korjaamiseen ensi vuoden aikana lisämäärärahaa suunnitelmien valmistuessa. Tämä on tärkeä viesti niin Talotoimelle kuin vaasalaisille lapsille, vanhemmille ja kouluissa työskenteleville ihmisille. Sisäilmaongelmat korjataan ja niihin puututaan.\nKasvava korjausvelka näkyy paitsi sisätiloissa, myös kaupungin kaduilla. Kunnallistekniikan 2,5 miljoonan euron määräraha mm. katujen saneeraukseen tuntuu kovin pieneltä suhteessa Vaasassa näkyviin katujen monttuihin ja halkeamiin. Emme tässä kokouksessa tee esitystä, mutta toivomme ensi vuonna selkeää kuvaa kaupungin katuverkon ylläpidosta ja kehittämisestä, jotta liikenneturvallisuus säilyy ja kadut ovat käyttökelpoisia.\nIllan pisin keskustelu tullaan todennäköisesti käymään jäähallin laajentamisesta. Kaikille on varmasti pitkään ollut selvää, että halli on remontoitava. Tänään päätetään siitä, millainen remontti tehdään ja kuinka paljon hallia laajennetaan. SDP:n valtuustoryhmässä on asiasta erilaisia mielipiteitä ja jokainen tulee toimimaan äänestyksessä oman arvionsa mukaan.


23.05.2019 - Rantapohja\nPäivän lehti 23.05.2019\nIi 23.05.2019 16:00\nLuovat tekstit potilaiden iloksi\nIin kansalaisopiston Kevyesti kynällä – luovan kirjoittamisen kurssi halusi kuluneena lukuvuonna tehdä jotain kuntalaisia ilahduttavaa. Kohteeksi valikoitui terveyskeskus ja sairaanhoidon vuodeosasto, jonne ryhmä luovutti teksteistään koostettuja julisteita sekä tekstivihkosia.\nNuoret oppivat yrittäjyyskasvatuksesta työelämätaitoja\nJokirannan koulun kahdeksas- ja yhdeksäsluokkalaisia on voinut kevään ajan bongata Kiimingin K-Supermarketin aulasta myymässä itsetehtyjä leivonnaisia. Myyntipäivät ovat osa yrittäjyyskasvatusta, jota opiskellaan pitkänä valinnaisaineena yläkoulun kaksi viimeistä vuotta.\nMielipiteet 23.05.2019 00:01\nKuivaniemi 23.05.2019 00:01\nOpettajan uusi ura\nKuivaniemellä, köökin syyshämäräään ilmestynyt Leo Ylitalo on Göteborgissa asuva ruotsinsuomalainen, joka on siirtynyt opettajanpöydän takaa kirjallisuuden kiehtovaan maailmaan. Piakkoin, elokuussa kolmannen romaaninsa julkaisevan kirjailijan tuotantoa leimaa kansanomainen huumori, tragikomiikka sekä rehevä kerronta.\nKääntäkääpä autoilijat ne valot pois siitä “auto”-asennosta, koska silloin ei takana ole valoja ollenkaan. Yleensä ne valot kuitenkin sammuvat, kun auton sammuttaa, ei tarvitse olla sillä automaatilla. Kiitos.\nRuoppauskalusto odottaa Martinniemessä\nHaukiputaan edustan merialueen ja Kiiminkijoen suiston ruoppaus on jälleen ajankohtaista. – Kalusto on siirretty Martinniemeen, mutta emme voi aloittaa, ennen.…..\n50 vuotta: Susanne Puirava pitää Kiimingin puolta\nSusanne Puirava muutti Oulusta Kiiminkiin ollessaan 13-vuotias. Hän muistaa ensimmäisen päivänsä uudessa yläkoulussa yhä elävästi — niiteillä ja hakaneuloilla vaatteensa tuunannut punkkarityttö jännitti kovasti, että ottavatko pienen kylän nuoret häntä mukaan porukkaan. Lapsena Susanne haaveili fysioterapeutin, liikunnanopettajan ja lastenlääkärin ammateista, ja peruskoulun jälkeen liikunnallisen nuoren tie olisi ollut auki urheilulukioon. Susanne valitsi kuitenkin toisin. Susannen puheliaisuus ja rohkeus tarttua haastaviinkin aiheisiin ovat avanneet ovia myös yhdistystoimintaan, ja hän on toiminut useamman vuoden Pohjois-Kiimingin Omakotiyhdistyksen puheenjohtajana.