1 YT20 HINNOITTELUN PERUSTEET\n2 2 HINNOITTELUN PERUSTEET SISÄLTÖ SIVU 1. MYYNTIHINTAAN VAIKUTTAVAT TEKIJÄT Kilpailijoiden hinnat Omakustannusarvo Hintajousta eli hintaherkkyys 4 2. TOIMIALAKOHTAISET EROT HINNOITTELUSSA Kauppa Teollisuus Palvelut Asennusliiketoiminnan hinnoittelu HINNOITTELUN VAIKUTUS KATTEESEEN Alennusten vaikutus katteeseen Hinnankorotuksen vaikutus katteeseen ja myyntimäärään Varaston kiertonopeuden vaikutus katteeseen 17 Emme vastaa virheellisten tietojen aiheuttamista vahingoista.\n3 3 1. MYYNTIHINTAAN VAIKUTTAVAT TEKIJÄT Yrityksen tuottaman tuotteen tai palvelun hinnan määrittäminen on monivaiheinen prosessi. Viime kädessä liikeyritys yrittää asettaa hinnan siten, että yritys saavuttaa taloudelliset ja muut tavoitteensa sekä menestyä kilpailussa muita tuottajia vastaan. Tuotteen myyntihinta riippuu kysynnän suuruudesta ja markkinoilla olevista kilpailevista tuotteista eli tarjonnasta. Jos määrällinen tarjonta on niukkaa, on hinnoittelu vapaata, eikä tuotteen ominaisuuksilla on suurta merkitystä. Tarjonnan lisääntyessä kysyntä kohdistuu tuotteeseen, jossa asiakas hyötyy hinta huomioiden eniten. Huomionarvoista on, että pääsäännön mukaan kaikki ostopäätökset tehdään tunteella. Ostajalla on kuitenkin tarve pystyä järjellä perustelemaan päätöksensä sekä itselleen että muille. Tästä seuraa se, että mitä ei sanota ostoperusteeksi (=tunnetaso), onkin usein todellinen ostoperuste. Impulssi hankintaan tulee käyttötarpeesta, mutta välinetarpeet (ostajan halu kuvata itseään tuotteen kautta) ratkaisevat tuotevalinnan. Koska välinetarpeilla on ratkaiseva merkitys ostopäätökseen, on tuotekin syytä nähdä markkinoinnillisena hyödykkeenä. Hinta on vain osa hyödykettä. Seuraavassa kuitenkin keskitytään hinnan asettamiseen todellisten tuotanto- ja myyntikustannusten kautta, jotka kuitenkin pitkällä tähtäyksellä ratkaisevat yrityksen kilpailukyvyn. 1.1 Kilpailijoiden hinnat Ostotilanteessa asiakas vertailee eri tuotteiden hintoja ja ominaisuuksia, jotka torilla myytäviä perunoita (sama lajike, sama koko) lukuun ottamatta harvoin ovat suoraan vertailukelpoisia. Eri paikkakunnilla kilpailu saattaa olla hyvinkin rajoitettua, jolloin on saavutettu selkeä kilpailuetu. 1.2 Omakustannusarvo Yrityksen tuotantokustannusten hyvä tuntemus on avainasia erityisesti tiukassa hintakilpailu tilanteessa. Teollisuudessa ja rakentamisessa tiedontarve korostuu, sillä ns. kypsillä toimialoilla laatuerot ovat niin vähäiset, että hinta ja maksuehdot ratkaisevat kaupan. Kaupan toimialalla hinnoittelussa on runsaammin pelivaraa markkinoinnin ja mielikuvan ansiosta. Merkkituotteita valmistavan vaatetustehtaan on tiedettävä tuotantokustannuksensa ja pystyttävä kilpailukykyiseen tuotantoon, jotta kaupalle jää ansaintamahdollisuus markkinointikustannukset huomioiden. Kuvio: Omakustannushinnoittelun ja myyntihinnan muodostuminen MYYNTIKATE (myyntihinta omakustannearvo) OMAKUSTANNEARVO VÄLILLISET KUSTANNUKSET (toimitilat, rahoituskulut, mainonta, toimihenkilökulut, toimistokulut jne.) VÄLITTÖMÄT KUSTANNUKSET (raaka-aineet, tavarat, apuaineet, pakkaukset, rahdit, tuotantoväen palkat) MYYNTIHINTA 1.3 Hintajousto eli hintaherkkyys. Asiakkaan halua ostaa silloin, kun tuotteen hinta muuttuu, kutsutaan hintajoustoksi. Kysyntä on joustavaa, jos myynti laskee enemmän kuin mitä hintaa nostetaan. Esim. 5 %:n hinnankorotus johtaa 10 prosentin myynnin laskuun. Vastaavasti hintaa lasketaan 5 %, niin myynti kasvaakin 10 %. Asiakkaat ovat siis hyvin hintatietoisia. Neutraalissa kysyntätilanteessa hinta ja myynti kulkevat käsikädessä. Sen sijaan joustamaton kysyntä osoittaa asiakkaiden olevan huonosti hintatietoisia, jos myynti laskee prosentuaalisesti vähemmän kuin hintaa nostetaan. Kysyntä voi olla myös ristijoustavaa, eli jonkun toisen tuotteen hinta laskettaessa toisen tuotteen myynti pienenee (maito vs. mehu ja päinvastoin). Tuotteet siis korvaavat toisiaan. Kaikkia edellä mainittuja hintaherkkyysvaikutuksia on vaikea ennakoida.\n4 4 2. TOIMIALAKOHTAISET HINNOITTELUEROT Eri toimialoilla hinnoittelutavat poikkeavat toisistaan merkittävästi. Vähittäis- ja tukkukaupassa kustannusrakenteesta suurimman osa muodostavat myyntiä varten hankitut tuotteet, kun taas hissihuoltoja tekevässä työliikkeessä suurin kuluerä on henkilöstön palkat. Teollisessa tuotannossa määräävä kustannus voi olla työstökoneen hankintahinta. Seuraavassa perehdytään eri toimialojen kustannuslaskentaan ja hinnoitteluun. 2.1 Kauppa Kauppa pitää sisällään sekä vähittäis- että tukkukaupan. Nämä ostavat valmiita tavaroita, jotka sitten myydään sellaisinaan eteenpäin. Kaupassa ainoita välittömiä kustannuksia ovat tavarakustannukset. Myyntihinta lasketaan seuraavalla kaavalla. MYYNTIHINNAN LASKENTA = 100 x välittömät kustannukset myyntikateprosentti Usein yrittäjä tekee karkean virheen hinnoitellessaan katetta alhaalta ylöspäin eikä ylhäältä alaspäin, niin kuin pitäisi. Jos yrittäjä olettaa, että 35 % myyntikate saadaan hintaan kertomalla välittömät kustannukset 1,35:llä, jolloin 100 tuotteen hinnaksi tulisi 135. Koska hinta lasketaan ylhäältä alaspäin kaavasta 100 x ( )/135, niin katteeksi tuleekin vain 26 %. Oikea laskutapa on (100 x 100)/(100 35), jolloin hinnaksi tulee 153,85. Rahassa ero on tuntuva. Käytännössä myyntikate vielä putoaa edellisestäkin, sillä hinnasta voidaan antaa alennusta, tuotteesta tulee reklamaatioita ja hävikkiä (myymälävarkaudet, tuotteen rikkoontuminen tai likaantuminen). Kaupan toimialasta riippuen kate vaihtelee n.15 % (autokauppa) n.60 %:iin (muotivaatteet). ESIMERKKI PC - Tarvikeliike ostaa tukkurilta 1500 kappaleen tarjouserän USB -muistitikkuja hintaan ilman arvonlisäveroa. Rahtija pakkauskulut ovat 140 ilman arvonlisäveroa. Yrittäjä päätti, että muistitikut hinnoitellaan kilpailukykyiseksi, mutta katetta olisi saatava 50 %. Lopullinen kate jää kuitenkin tuntuvasti pienemmäksi, sillä tavaraa varastetaan 4 %:a ja kaikista toimista huolimatta 10 % jäi myymättä. Millaiseksi lopullinen myyntikate muodostuu? HINNOITTELULASKELMAT Laskun summa ilman arvonlisäveroa 7500,00 Rahdit ja pakkauskulut 140,00 Välittömät kustannukset 7640,00 Myyntikate 50 % 7640,00 Myyntihinta ilman arvonlisäveroa ,00\n5 5 HINNOITTELULASKELMAT Lisätään arvonlisävero 24 % 3667,20 Asiakashinta ,20 Laskennallinen myyntihinta = Asiakashinta/1500kpl 12,63 Pyöristetty myyntihinta 11,90 Myynti yhteensä 1290 kpl (hävikki 210 kpl) ,00 - josta arvonlisäveroa 2971,16 Myyntituotoksi jäi ,83 Myyntikatetta jäi koko erälle 4739,83 - jolloin myyntikateprosentiksi tulee 4739,83/12.379,83 x 100% eli 38,3 % Esimerkki osoittaa, että myyntikatteen asettamisessa on oltava huolellinen. Jos tarvikeliikkeen yrittäjä olisi hinnoitellut oikein tavoitteenaan 50 % myyntikate koko ostoerälle, olisi hintalapun täytynyt olla peräti 14, ALENNUKSET Alennukset syövät tehokkaasti katteen, jolloin muutaman prosentin hinnan lasku vaati paljon lisämyyntiä menetetyn katteen takaisin saamiseksi. Mikäli olet alalla, jossa perinteisesti annetaan alennuksia (esim. huonekalu-, autoja konekauppa) niin jätä tinkivaraa hintoihin. Periaatteena on, että asiakkaat, jotka helpottavat ja vähentävät myyntityötä, ovat oikeutettuja alennukseen. Tällaisia asiakkaita ovat mm. suuria määriä kerralla ostavat asiakkaat kanta-asiakkaat asiakkaat, jotka ostavat sesonkimyynnin ulkopuolisina aikoina (esim. kesärenkaat talvella) eivät ole reklamointi herkkiä (mm. rakennusalalla ja valmistavassa teollisuudessa vaikuttaa paljon) maksavat laskut ajallansa tai heti Alennusmyynti on tapahtuma, jossa kauppa myy loppuun tavarat, joita ei enää aio pitää valikoimassa tai tavaraa on jäljellä enää yksittäiskappaleita. Tällöinkin alennushintaisten tuotteiden menetetty myyntikate tulee saada maksuun normaalihintaisten tuotteiden myynnissä. Kampanjahintoja käytettäessä tavoitteena on pidettävä kokonaismyyntimäärien lisääntymistä ja kampanjan ohessa myytäviä normaalihintaisten tuotteiden myynnin lisääntymistä. Kampanjahinnoittelussa on usein mukana myös tavarantoimittaja antamalla lisäalennuksia kampanjaerälle HÄVIKKI Vähittäiskaupassa kärsitään aina hävikistä. Sitä aiheuttavat myymälävarkaudet, tavaran rikkoontuminen tai tuoretavarassa myyntipäivän ylittyminen. Hävikin määrä voi helposti olla 4 % koko myynnistä. Hävikki on otettava mukaan myyntihintaa määritettäessä. 2.2 Teollisuusyritykset Teollisuusyrityksen tuotehinnoittelu on selkeästi vaikeampaa kuin kaupan alalla, vaikka sielläkin käytetään usein myyntikateperusteista hinnoittelua. Ongelman tuottaa todellisen omakustannushinnan määrittäminen. Jo toiminnassa olevan yrityksen laskelman tekeminen on helppoa verrattuna siihen, että yritys aloittaa toimintansa valmistaen omia tuotteitaan joko tilauspohjaisesti tai myyden omia tuotteitaan suoraan lopulliselle käyttäjälle. Hinnoittelussa on osattava ottaa huomioon välittömien kustannusten lisäksi seuraavat tekijät, jotka kohottavat tehtävän tuotteen hintaa välillisesti. Niiden kustannukset on sijoitettava tuotteen myyntihintaan.\n6 6 Ns. yleiskustannuksia ovat mm. seuraavat: kirjanpidon ja palkanlaskennan kustannus varaston, pakkaajan, lastaajan tms. työntekijän ja trukin ja/tai pakettiauton kustannus teollisuushallin kunnossapito ja piha-alueiden puhtaanapito myyntimiehen kustannus suunnittelijan kustannus koneiden huoltokustannukset tilojen lämmitys- ja sähkökulut jne. Kustannukset on siis vyörytettävä tuotteiden hintoihin. Kun kustannukset osataan vyöryttää, voidaan hinnoittelumielessä valmistaa mitä vain toimialan tuotetta. Oleellisinta on tietää, kuinka kauan tuotteen tekemiseen menee aikaa ja paljonko raaka-aineet maksaa. Seuraavassa esimerkissä tutustutaan sisustustuotteita valmistavan yrityksen hinnoitteluun omakustannushinnoitteluperiaatteella ESIMERKKI Tiina on ammattitaitoinen sisustussuunnittelija ja päättää ryhtyä valmistamaan erilaisia sisustustuotteita. Hän omaa myös käytännön työkokemusta sisustustuotteiden valmistamisesta ja myynnistä. Hän tietää alan hintatason ja tuntee tarkkaan kilpailijat sekä heidän hintansa. Niinpä hän on päättänyt perustaa oman liikkeen ja houkutellut mukaan muutamia hyvin tuntemiaan ammattitaitoisia ompelijoita. Seuraavassa laskelma uusien tuotteiden hinnoittelusta ja yrityksen kannattavuudesta. 1. Yleiskustannusten laskenta Kehitysyhtiöltä löytyy tuotantotila, jonka vuokra on vain 4 /neliö. Sadan neliön tilaan sovitetaan neljän hengen tuotanto Tiinan lisäksi. Tiina arvelee ehtivänsä tuotantoon vain neljänneksen työajastaan. Myynti ja hallinto vievät muun työajan. Koneet hankitaan käytettyinä hintaan alv 0 %. Tiina päättää, että koneet on saatava kokonaan maksetuiksi neljässä vuodessa. Työntekijäiden palkaksi on sovittu 12 /tunti. Palkkaa Suomessa pitää maksaa 2150 tunnista, ja kun lomat vähennetään, niin nettotyöajaksi jää 1750 tuntia. Itse ommellessaan Tiina ajattelee tyytyvänsä samaan palkkaan. Vuosikustannukset ovat seuraavat. työvoima 4,25 henkilöä x tuntipalkka 12 x 2150 tuntia x sotumaksut 1,35 = koska sairaustapauksia teollisuudessa on 8 % työajasta, on se huomioitava = teollisuushallin vuokra 400 x 12 kuukautta = 4800 sähkö 200 /kk x 12 kuukautta = ompelukoneiden pääomakulut lasketaan annuiteettilaskelmalla. Koroksi tulee asettaa toivottu sijoitetun pääoma tuotto 15 %, hankintahinta 35000, jälleenmyyntiarvo 0 euroa. Vuotuiseksi pääomakuluksi tulee koneet vaativat huoltoa ja varaosia, neuloja yms. Varataan 20 % pääomakuluista = lisäksi kirjanpito ja konttorikulut, palo- ja vastuuvakuutukset sekä myyntimatkojen kulut, arvio ompelijan palkan lisäksi Tiina toivoo saavansa alkuvaiheessa kuukausipalkan x 1,35 = vuodessa. ESIMERKKI YLEISKUSTANNUSTEN LASKENTA KUSTANNUSTEKIJÄ KUSTANNUS VUODESSA 1. Työntekijöiden palkat sivukuluineen Poissaolokustannukset Teollisuushallin vuokra Teollisuushallin käyttökulut Ompelukoneiden pääomakulut Koneiden ylläpitokulut 2920\n7 7 7. Toimisto yms. kulut Yrittäjän palkka KUSTANNUKSET YHTEENSÄ KUSTANNUS TYÖTUNTIA KOHDEN ON /(4,25 X 1750 TUNTIA) = 30,73 2. TUOTTEEN MYYNTIHINNAN VOI LASKEA KAHDELLA ERI TAVALLA Tiina ryhtyy laskemaan yhden vakiotuotteen omakustannehintaa kulurakenteensa mukaan. RAAKA-AINEET YKSIKKÖHINTA ALV 0 % MÄÄRÄ HUKKA-% YHTEENSÄ Kangas A 20,00 0,2 M2 3 4,12 Napit 0,10 8 KPL 0 0,8 Tuotemerkki/tuotetiedot 0,2 Työkustannukset 15 minuuttia eli 30,73 /h 7,68 Tuotteen hinta ilman voittoa 12,80 Suomalaiset yritykset tuottavat voittoa keskimäärin 4-15 %, joten Voittoa Tiina hakee 15 % jolloin myyntihinnaksi tulee 12,80 x 100/(100-15) = 15,05. SAMAN TUOTTEEN MYYNTIHINNAN LASKENTA MYYNTIKATTEELLA LASKETTUNA Valmistavan teollisuuden myyntikate tulee olla vähintään 30%, jota Tiina käyttää laskelmassaan. Laskelma näyttää seuraavalta: RAAKA-AINEET YKSIKKÖHINTA ALV 0 % MÄÄRÄ HUKKA-% YHTEENSÄ Lanka A 20,00 0,2 m2 3 4,12 Napit 0,10 8 kpl 0 0,8 Tuotemerkki/tuotetiedot 0,2 Välittömät työkustannukset 12 /h 1/4 h eli 15 min. sotukerroin 1,65 4,95 VÄLITTÖMÄT VALMISTUSKUSTANNUKSET 10,07 Kun myyntikatevaatimus oli 30 %, on hinta (100 x välittömät kustannukset)/ (100 MYYNTIKATE) eli (100 x 10,07)/(100 30) = 14,38. Katteella laskettu myyntihinta on edullisempi kuin myyntikatteen mukaan laskettuna. Tiina miettii hintaa asiakkaan kannalta sillä hän tietää vähittäiskaupan hakevan tuotteesta 50 % myyntikatetta jolloin hinta kerrotaan kahdella. Tällöin vähittäismyyntihinnaksi tulee arvonlisäveron jälkeen 35,66-36,33 eli myyntihinnaksi jällenmyyjä hinnoittelee 35, Tuotteen lopullisen hinnan määrittäminen Tuotteen lopullisen myyntihinnan määrittäminen on vaikea tehtävä. Tiinan pitää tietää, millä hinnalla vähittäiskauppa pystyy tuotteen myymään, kuinka pitkä on tuotteen elinkaari, kuinka nopeasti on löydettävä uusia tuotteita ja mitä kilpailijat tekevät. Pääkilpailija on oma työnantaja, jolla on Tiinan ansiosta hyvä jälleenmyyjäverkosto. Tiina tietää, että uuden tuotteen on oltava selkeästi parempi päästäkseen myyjän hyllyyn. Kun muut argumentit ovat alussa vähissä, kiinnittyy kauppiaan huomio hintaan.\n8 SARJATUOTANNON HINNOITTELU JA VOLYYMIN VAIKUTUS TUOTTEEN HINTAAN Sarjatuotteita valmistavan yrityksen tuotevalikoima muodostuu useista erilaisista tai kokoisista, mutta samaan tuotesarjaan kuuluvista tuotteista. Sarjatuotantolaitoksen kustannustekijät ovat seuraavat: Taulu 1: Tuotantoyrityksen kustannusjakauma KUSTANNUSLAJI KUSTANNUSTEKIJÄT KUSTANNUSNIMIKE KUSTANNUSTEN KANTAJA Välittömät valmistuskulut Raaka-aineet ja osat Tuotantotyöntekijät Raaka-ainehävikki Välittömät valmistuskustannukset Tuotteiden valmistuskustannukset Hankintakustannukset Ostohenkilöstö Varastotyöt Raaka-aineiden yleiskustannuslisä Tuotteiden valmistus-kustannukset Valmistuksen yleiskustannukset Tuotantojohto Työnjohto Tuotantosuunnittelu Tuotesuunnittelu Tuotannon energiakulut Tehdaskunnossapito Tuotantovälineiden hankinta- ja ylläpitokulut Valmistuksen yleiskustannuslisä Tuotteiden valmistuskustannukset YLLÄ MAINITUT KUSTANNUKSET YHTEENSÄ = TUOTTEEN HINTA VALMISTEVARASTOSSA Myynnin yleiskustannukset myyntihenkilöstö markkinointikulut Myynnin yleiskustannuslisä Tuotteen myyntihinta Hallinnon yleiskustannukset Yritysjohto Taloushallinto Kiinteistöjen ja konttorin hankinta- ja ylläpitokulut Konttoritilojen energiakulut VOITTOTAVOITE Hallinnon yleiskustannuslisä Tuotteen myyntihinta KAIKKI YLLÄ MAINITUT KUSTANNUKSET YHTEENSÄ = TUOTTEEN MYYNTIHINTA Seuraavassa esimerkissä tarkastellaan venttiileitä valmistavan tehtaan hinnoittelua. ESIMERKKI Valve Oy valmistaa LVI -venttiileitä. Koska tuotantoa tehdään sarjatyönä, on lähtökohdaksi laskettu tietty vuosittainen kapasiteetti, joka täytyy saavuttaa kokonaisliikevaihdon aikaansaamiseksi. Jos kapasiteetin käyttöaste on alhaisempi kuin laskennallinen, johtaa se vääjäämättömästi tappiolliseen lopputulokseen. Laskelmissa lähdetään varalta siitä tilanteesta, että kapasiteetista saadaan myydyksi vain 80 %. Näin varmistutaan ainakin riittävän korkeasta hinnasta. Eri asia on, saadaanko markkinoilta laskettua hintaa. Varmuusvaraa kuitenkin jää.\n9 9 HINNOITTELULASKELMAT Koska tuotevariaatioita on kymmeniä, on tarpeettoman vaikeaa ryhtyä laskemaan omakustannushintaa jokaiselle erikokoiselle lämmönvaihtimelle. Valitaan laskennan perusteeksi myydyin koko, ja oletetaan valmistettavan sitä koko vuosi. Tämä on viisasta mm. siksi, että myydyin kokoluokka on luultavasti myös kilpailluin hinnaltaan. Jos tämän tuotteen myyntihinta on kilpailukykyinen, ollaan kannattavuusuralla edellyttäen, että laskennallinen kapasiteetti saadaan myytyä. Seuraavassa taulukossa tarkastellaan yrityksen kustannusten ja liikevaihdon muuttumista eri käyttöasteilla. KUSTANNUKSET KÄYTTÖASTE 80 % 100 % 120 % 1. Välittömät valmistuskulut (muuttuva) - raaka-aineet ja osat tuotantotyöntekijjöiden palkat muut muuttuvat valmistuskulut Hankintakustannukset (kiinteä) osuus välittömistä valmistuskuluista = raaka-aineiden yleiskustannuslisä 5,7 % 4,5 % 3,8 % 3. Valmistuksen yleiskustannukset (kiinteä) osuus välittömistä valmistuskuluista = valmistuksen yleiskustannuslisä 10,8 % 8,6 % 7,2 % VALMISTUSKUSTANNUKSET Hallinnon yleiskustannukset osuus valmistuskustannuksista = hallinnon yleiskustannuslisä 16,9 % 13,9 % 11,8 % 5. Myynnin yleiskustannukset osuus valmistuskustannuksista = myynnin yleiskustannuslisä 18,6 % 15,3 % 13,0 % YRITYKSEN LIIKEVAIHTO Suhteellinen liikevaihto ,8 131,7 Laskentataulukko osoittaa selkeästi, kuinka suuri merkitys tuotannollisessa yrityksessä on käyttöasteella. Käyttöasteen noustessa 80 prosentista 100 prosenttiin nousee liikevaihto 15,8 prosenttia. Liikevaihtoa syntyy euroa enemmän, joka siirtyy suoraan tuloslaskelman alimmalle eli voittoriville! Tuloverotus syö osan voitosta, mutta siitäkin huolimatta merkitys on melkeinpä ratkaiseva. Käytännössä 100 % käyttöasteeseen pääseminen on lähes mahdotonta, sillä esim. sairaustapaukset verottavat tehoa. Yli 100 prosentin käyttöaste taas tarkoittaa ylitöitä tai esim. toisen työvuoron käyttöönottoa. Yksittäisen tuotteen hinnoittelu voidaan laskea em. taulukossa olevien yleiskustannusten prosenttiosuuksien avulla. Kun tunnetaan tuotteen välittömät valmistuskustannukset (raaka-aineet ja osat, tuotantotyöntekijäin palkkakulut ja muut muuttuvat valmistuskulut), voidaan tuotteen myyntihinta laskea seuraavasti: TUOTTEEN MYYNTIHINNAN MÄÄRITTÄMINEN YLEISKUS- TANNUSLISIEN AVULLA KÄYTTÖASTE 80 % 100 % 120 % 1. Välittömät valmistuskulut 10,30 10,30 10,30 2. Raaka-aineiden yleiskustannuslisä 0,58 0,47 0,39 3. Valmistuksen yleiskustannuslisä 1,11 0,89 0,74 TUOTTEEN VALMISTUSKUSTANNUKSET 12,00 11,66 11,43 4. Hallinnon yleiskustannuslisä 2,03 1,62 1,35 5. Myynnin yleiskustannuslisä 2,24 1,79 1,49 TUOTTEEN MYYNTIHINTA ALV 0 % 16,26 15,07 14,27 Suhteellinen hinta ,7 87,8 TEOLLISESSA TOIMINNASSA ON VÄLTTÄMÄTÖNTÄ SEURATA KÄYTTÖASTETTA ETENKIN SILLOIN, KUN HINNOITTELU ON PERUSTUNUT LÄHES 100 % KÄYTTÖASTEESEEN. JOS TILAUSKANTA OSOITTAA KÄYTTÖASTEEN LASKEVAN ALLE HINNOITTELUTASON, ON NOPEASTI LEIKATTAVA KUSTANNUKSIA JA/TAI TEHOSTETTAVA MARKKINOINTIA.\n10 JAKELUKANAVAT HINNOITTELUSSA Koska ilmaista työtä ei ole (maksutonta voi kyllä olla), on tuotteen saattamisesta lopullisella käyttäjälle maksettava jotain jokaiselle välittävälle jakeluportaalle. Tällöin varsinkin kuluttajatuotteissa tuotteen vähittäismyyntihinta voi tehdashintaan nähden olla jopa viisinkertainen. Seuraavassa taulukossa tarkastellaan eri asioita tavaran tuottajan kannalta. Huomioitavia seikkoja myyntikanavaa suunniteltaessa tuottajan kannalta tarkasteltuna: MYYNTIPROSESSI -VAIHTOEHDOT Tuottaja -> käyttäjä Tuottaja -> tukkukauppa -> vähittäiskauppa -> käyttäjä Tuottaja -> vähittäiskauppa -> käyttäjä Tavaran liikkuminen tuottaja -> käyttäjä 1) tuottaja -> tukkukauppa -> vähittäiskauppa -> käyttäjä 2) tuottaja -> vähittäiskauppa -> käyttäjä 1) tuottaja -> vähittäiskauppa -> käyttäjä 2) tuottaja -> käyttäjä 3) tuottaja -> käyttäjä Rahan liikkuminen käyttäjä -> tuottaja tukkukauppa -> tuottaja vähit.kauppa -> tuottaja Luottoriski tuottaja tukkukauppa vähittäiskauppa Tuottajan osuus myyntihinnasta yleensä 100 % Tavaran liikkeen mukaan 1) % 2) % 3) % Tavaran liikkeen mukaan 1) % 2) % Myyntitapahtumasta vastuussa tuottaja vähittäiskauppa vähittäiskauppa 2.3 Palveluyritykset Palveluyritys valmistaa asiakkaalleen palvelun, joita ovat esim. asianajotyöt, kirvesmiestyöt, siivous, kirjanpito, mainostoiminta jne. Yleisimmin palveluyrityksen hinnoittelu perustuu työntekijän työhön käyttämään aikaan ja työntekijälle maksettavaan palkkaan. Lisäksi veloitushinnassa otetaan huomioon työn sesonkiluontoisuus ja toiminnan käyttöaste. Vesibussiyrittäjän on kerättävä vuosiansionsa muutaman kesäviikon aikana. Kaikki sesongin ulkopuolinen myynti on ylimääräistä, jolloin sitä kannattaa myydä huonommallakin hinnalla. Kotitalousvähennys kannattaa hyödyntää hinnoittelussa ja palvelujen myynnissä Valtion kädenojennus palveluyrityksille on kotitalousvähennys, jolloin kotitaloudet voivat vähentää kuluja tehtävästä työstä (ei tarvikkeista eikä matkakuluista). Vähennykseen oikeuttavia töitä ovat esim. kodin kunnossapitoja perusparannustyöt, tietotekniikan asennus- ja neuvontapalvelut, siivoustyöt ja lasten hoito. Koneiden ja laitteiden korjaus ei kuulu kotitalousvähennyksen piiriin. Palveluyrityksen pitää harjoittaa veronalaista toimintaa ja olla merkitty ennakkoperintärekisteriin. KOTITALOUSVÄHENNYS 2013 Vähennyksen suuruus arvonlisäverollisesta työkorvauksesta on 45 %. Vähennyksen suuruus on korkeintaan 2000 / henkilö eli perhe voi vähentää yhteensä Vähennyksen omavastuu on 100 /henkilö. KOTITALOUSVÄHENNYS 2014 Vähennyksen suuruus arvonlisäverollisesta työkorvauksesta on 45 %. Vähennyksen suuruus on korkeintaan 2400 / henkilö eli perhe voi vähentää yhteensä Vähennyksen omavastuu on 100 /henkilö. Tuntihinnan yksinkertaisin laskusääntö: Jos yrityksellä ei ole konekantaa ja myydään pelkkää työpanosta, on arvonlisäverollinen veloitustuntihinta 3 x työntekijän tuntipalkka. Jos yrityksellä on lisäksi konekantaa ja työkaluja tai työhön kuluu jotain tarveaineita, on arvonlisäverollinen veloitustuntihinta 4 x työntekijän tuntipalkka.\n11 11 ESIMERKKI Kirvesmies myy omalla toiminimellään työpanoksensa sillanrakennustyömaalle. Kirvesmiehen palkka on 16 euroa, joten urakoitsijalta laskutetaan 64 euroa tunnilta sisältäen arvonlisäveron. Urakoitsija edellyttää, että kirvesmiehen perustyökalut, mittalaitteet yms. omasta takaa. Laskutustuntihinta 4 x 16 euroa/tunti = 64 euroa/tunti sis. arvonlisäveron YHDEN HENKILÖN TYÖLIIKE Edellisessä esimerkissä veloitushinta laskettiin karkeasti yksinkertaistaen. Seuraavassa perehdytään tuntihinnan laskentaan todellisiin kustannuksiin perustuen. Laskenta kulkee seuraavasti 1) Todellisen työajan selvittäminen Tuntihintaa laskettaessa suurimmat virheet tehdään laskutukseen oikeuttavan ajan arvioinnissa. Suomalainen 8 tunnin työpäivää tekevän työntekijän todellinen työssäoloaika on 1750 tuntia, mutta palkka hänelle maksetaan 2150 tunnilta. Todellinen tehollinen työaika jää vielä huomattavasti työssäoloaikaan alhaisemmaksi ollen vain n. 70 %. Laskennan pohjana käytetään 1300 laskutustuntia vuodessa. Tällä tuntimäärällä on saatava katettua kaikki yritystoiminnan kustannukset ja saatava yrittäjälle palkka. 2) Palkkatason asettaminen Palkkatason asettamisessa on perusteltua lähteä samasta työstä työntekijälle maksettavasta palkasta. Em. paremman palkkatason tavoittelu edellyttää myös laadullista tms. eroa tavanomaiseen verrattuna. Palkka lasketaan luonnollisesti kaikille 2150 tunnille ja sosiaaliturvamaksukerroin 1,3 lisäksi. Yrittäjän palkka = ammattimiehen tuntipalkka x 2150 tuntia x 1,3 Laskelmissa vuosipalkka otetaan mukaan kiinteänä kuluna, sillä yrittäjän joutuu nostamaan itselleen palkkaa yrityksestään kaikkina vuodenaikoina työtilanteesta riippumatta. 3) Vuositason kiinteiden kulujen selvittäminen Yrityksellä on joukko kustannuksia, jotka on maksettava työtilanteesta riippumatta. Tiedot löytyvät toteutuneesta tilinpäätöksestä tai yritystoiminnan alussa laaditusta Yritystulkki YT4 Taloussuunnitelmasta. 4) Korkokulujen selvittäminen Laske ottamiesi lainojen vuotuiset korkokustannukset pankkikuluineen. Tiedot löytyvät toteutuneesta tilinpäätöksestä tai tulosennusteesta. 5) Poistojen selvittäminen Kaikki käyttöomaisuus on kuluvaa, jota on uudistettava tai korjattava määräajoin. Vuotuisten poistojen määrä on siis otettava huomioon hinnoittelussa, sillä niiden poisjättäminen merkitsee liian alhaista hintaa. Rahaa ei kerry uusintainvestointeihin tai uudistuksessa syntyvän velan maksuun. Huomaa, että poiston suuruus ei ole saman kuin lainan takaisinmaksuaika. Varsinkin liiketoiminnan alussa otetaan pitkien takaisinmaksuaikojen lainoja, jopa pitempiä, kuin mitä laitteiden kuluminen edellyttäisi. Paras tapa yrityksen talouden hallinnassa on, että lainan lyhennysaika ja koneen poistoaika ovat samanpituiset. 6) Voittotavoitteen määrittäminen Yrityksen tuotoksi ei riitä pelkkä palkka. Yrittäjä on ottanut riskiä, ehkä sijoittanut aiemmin ansaitsemiaan rahoja yritykseen, joille on saata kohtuullinen korko. Suomalaisten huippuyritysten vuosivoitto on lähes 20 %, mutta keskiarvo lienee 4 5 % vaiheilla. 7) Katetarve Edellä mainittujen kohtien yhteenlaskettu summa ilmoittaa katetarpeesi eli summan, joka sinun on yrittämisellä hankittava pysyäksesi tavoitteissasi. Palveluyrityksessä kate syntyy hinnoittelemalla laskutettavat työtunnit riittävän korkeiksi. Jos toimintaan liittyy välitettävää tai tavaroita, jotka myydään asennettuna, on niistä saatava myyntikate osaltaan vähentämässä työstä tarvittavaa katetta. Toisaalta tarvikkeiden ostaminen ja edelleen myyminen sitoo rahaa, jolle on saatava korko. 8) Palveluyrityksen arvonlisäveroton minimituntihinta = katetarve / laskutettavat tunnit\n12 12 ESIMERKKI Kirvesmies Erkki Lehtinen on työskennellyt pitkään rakennusliikkeessä ja on ollut mukana tekemässä lähes kaikkia rakennustöitä. Erkki on kypsynyt ajatukseen ryhtyä itsenäiseksi rakennusyrittäjäksi, jonka toimintaajatuksena on tehdä rakennusten peruskorjauksia, vakuutusyhtiöiden kosteusvaurioremontteja ja omakotitalojen laajennuksia toimialueena oma asuinkunta. Hän suunnittelee varustavansa pakettiauton työvälineillä. Erkki ryhtyy laskemaan veloitustuntihintaa. Yksinyrittäjän ongelma on laskutettavien tuntien pitäminen riittävän korkealla tasolla. Kirvesmieheltä kuluu työaikaa hukkaan työkaluhuollossa, tilitoimistokäynneissä ja auton kunnossapidossa. Myös työmaalta toiselle siirtymiseen menee aikaa, sillä työtä ei aina voida muiden urakoitsijoiden vuoksi tehdä yhtäjaksoisesti ilman keskeytyksiä. Tuntimittarin voi käynnistää vasta, kun on päässyt työmaalle. Kahvi- ja ruokatauotkin tuppaavat venähtämään pitkiksi tuttujen omatoimirakentajien kysellessä ammattimiehen neuvoja. KUSTANNUSLASKELMA 1. VUOSI ERKIN BRUTTOTULOTAVOITE palkan perusteena olevat vuosityötunnit vuodessa bruttotuntipalkka euroa/tunti 14 - Laitehankintoihin otetun lainan lyhennykset ja korot lainan pääoma nostohetkellä lainan vuosikorko (annuiteetti- eli tasaerälaina) 5,0 % - sovittu takaisinmaksuaika kuukausina 60 YRITYKSEN NETTOTUOTTOTAVOITE KIINTEÄT KULUT (ilman arvonlisäveroa ) Yrittäjäeläkemaksu alennusta ei huomioida hintaa vääristävänä tekijänä 23,7 % - eläkkeen perusteena oleva YEL -vuosipalkka (Yrittäjäeläkkeen ansiotaso on liian pieni) Muut vakuutukset yrittäjän tapaturmavakuutus n. 1,7 % YEL -palkasta yrittäjän henkivakuutus muut yrittäjien vakuutukset 340 Pakettiauton rahoitusleasingvuokrat (Ostettu rahoitusleasingillä eli auto on oma kolmen vuoden päästä) käytetyn auton hinta leasingin vuosikorko-% 6 % - sovittu takaisinmaksuaika kuukausina 36 Työkalut, työvaatteet 660 Tietoliikenne- ja pankkiyhteyskulut nettiliittymämaksut, postimaksut, pankkiyhteyskulut 552 Kirjanpito 480 Toimistokulut 240 Matkakulut kilometrikorvaus / km (omakustannushinta, kattaa käyttökulut esim. polttoaine, huollot, vakuutus) 0,30 Markkinointi (Paikallislehti mainos 1xkk, palveluhakemistoilmoitus. Käyntikortit painatettu ja pakettiauton teippaus) 1 100\n13 13 KUSTANNUSLASKELMA 1. VUOSI Lehdet ym. sellaiset (päivälehti ja ammattilehdet) 500 Muut kulut yrittäjäjärjestön jäsenmaksut Veronmaksajat ry:n jäsenmaksu 60 - muut kulut 500 KIINTEÄT KULUT YHTEENSÄ MYYNTIKATETARVE = LIIKEVAIHTOTARVE Arvonlisävero 24 % KOKONAISMYYNTI / LASKUTUS jos laskutustunteja 1300 vuodessa, niin verollinen laskutustuntihinta on 51,00 (50,72 ) - jos laskutustunteja 1500 vuodessa, niin verollinen laskutustuntihinta on 44,00 (43,96 ) Laskutustuntien määrällä ratkaiseva merkitys tuntihinnan suuruuteen! PALVELUYRITYS, JOSSA ERIPALKKAISTA TYÖVOIMAA Erilaista palkkaa ansaitsevien työntekijäin hinnoittelu perustuu työllistämisajatukseen eli asiakas maksaa sen mukaan, minkä verran on kunkin työntekijän palveluita käyttänyt. Kaikki yrityksen kustannukset kohdistetaan mahdollisimman oikeudenmukaisesti kullekin työntekijälle. Seuraavassa esimerkissä tarkastellaan tilitoimiston hinnoittelua. ESIMERKKI Tilivarma Oy on tavanomainen Suomalainen tilitoimisto. Yritys ei varsinaisesti ole erikoistunut mihinkään taloushallinnon erikoisalaan, vaan palvelee oman paikkakuntansa pienyrittäjäkuntaa ja viljelijöitä suorittamalla tavanomaisia kirjanpitotöitä ja laskemalla yritysten henkilökunnan palkkoja. Yrityksessä työskentelee omistajatoimitusjohtaja, 5 kirjanpitäjää ja yksi toimistoapulainen. Kirjanpitäjät hoitavat peruskirjanpidon ja palkanlaskennan, toimitusjohtaja valmistelee tilinpäätökset ja veroilmoitukset sekä hoitaa hallinnon. Toimistotyöntekijä huolehtii toimistorutiineista. KUSTANNUSLAJIT KUSTANNUSPAIKAT JA VUOSIKUSTANNUKSET KIRJANPITO TILINPÄÄTÖS ATK HALLINTO YHT 1. Palkat ja sotu toimitusjohtaja /80 % /20 % - 5 kirjanpitäjää /100 % - toimistotyöntekijä /100 % 2. Vuokrat ja siivous yleiststo + aulatilat / 30 m2 - toimitusjohtaja / 30 m2 - ATK ja arkisto 2160 /30m2 - kirjanpitäjät /100 m2 3. Atk-leasing ja huolto Atk-tarvikkeet Yleiskulut 660 / 30 % / 70 % Poistot /75 % 350 /25 % 1 400\n14 14 KUSTANNUSLAJIT KUSTANNUSPAIKAT JA VUOSIKUSTANNUKSET KIRJANPITO TILINPÄÄTÖS ATK HALLINTO YHT YHTEENSÄ Atk-kulujen jako /85 % 1134 /15 % Kulut jaetaan 6 työntekijän kesken Hallintokulujen jako Kulut jaetaan laskutustuntien suhteessa LASKUTUSKULUT LASKUTUSTUNNIT/V tuntia 1240 tuntia 9040 h TUNTIHINNAT 31,18 /tunti 44,13 /tunti Saadut tuntihinnat tarkoittavat, että työntekijjöiden vuosilomat on laskettu mukaan veloitettavaan hintaan. Asiakkaan laskun suuruus määräytyy tehdyn työpanoksen mukaan. 2.4 Asennusliiketoiminnan hinnoittelu Tyypillistä asennusliiketoiminnassa yrityksen liikevaihto muodostuu asennustyöstä ja asennuksen yhteydessä myytävien tarvikkeiden myynnistä. Tarvikkeiden myynti poikkeaa vähittäiskaupasta siinä, että asennettavat tuotteet hankitaan asiakaskohtaisesti. Tuotteita ei vähittäiskaupan tapaan ole hyllyssä pieniä asennustarvikkeita lukuun ottamatta. Vastuu oikean tuotteen tilaamisesta on asennusliikkeellä. Tarkastellaan seuraavan esimerkin valossa asennusliikkeen hinnoittelua. ESIMERKKI KW Sähköasennus Ky on sähköasennusyritys pikkukaupungissa. Omistajayrittäjä tekee suunnitelmat, laskee urakat ja johtaa yritystä. Hänen lisäkseen muita toimihenkilöitä ovat sähköteknikko työnjohtajana ja toimisto/varastotyöntekijä hoitamassa juoksevia talousasioita, puhelinta, varastoa jne. Asentajia on kymmenen, jotka liikkuvat toimipaikalta asennuskohteisiin Sähköasennuksen pakettiautoilla. KUSTANNUSTEKIJÄT 1. Asentajien palkat + sotu 50 % edellisestä HINNOITTELULASKELMA 2. Toimitusjohtajan palkka + sotu ENSIASENNUS 70 % laskutuksesta HUOLTOTYÖ 30 % laskutuksesta josta hallinto- ja toimistotyötä 50 % josta tarjouslaskentaa ja valvontaa 50 % (100 % = ) 3. Työnjohto + sotu 50 % Toimisto/varastotyöntekijä + sotu 50 % Matka ja toimitilakustannukset Poistot koneista ja laitteista Voittotavoite 20 % sijoitetulle pääomalle 20 % x KUSTANNUKSET YHTEENSÄ\n15 15 HINNOITTELULASKELMA KUSTANNUSTEKIJÄT Asentajien laskutustunnit yhteensä / vuosi eli 1300 tuntia / asentaja ENSIASENNUS 70 % laskutuksesta osuus 70 % eli tuntia HUOLTOTYÖ 30 % laskutuksesta osuus 30 % eli tuntia 1. Ensiasennustyön hinta Em. taulukosta nähdään, että ensiasennustyön kokonaismenekki on 9100 tuntia. Ensiasennustyön kustannustekijöitä ovat yrityksen kaikki kustannuslajit, mutta toimitusjohtajan tarjouslaskenta ja valvontakustannukset kohdistuvat tälle työlajille kokonaan. Laskutushinta euroa / 9100 tuntia = 51,50 euroa / tunti Valvonta- ja suunnittelutöiden laskuttaminen erikseen saattaisi hinnoitteluteknisesti olla parempi ratkaisu kuin kokonaishinta. Tavallinen tallaaja ei välttämättä tiedä, että sähköistykseen liittyy tarkka lopputarkastus ja selkeät käyttöohjeet piirustuksineen, jotka voisi rajata tarjouksen ulkopuolelle. Tällöin laskutushintaa voisi pudottaa lähes 5 euroa eli laskutushinta olisi vain 46,55 euroa / tunti. Viimeiseen maksuerään sitten lisättäisiin lopputarkastuskulut. 2. Huoltotyön hinta Huoltotyön kustannuksia ei rasita tarjouslaskenta eikä valvontatyö lainkaan. Tällöin Laskutushinta euroa / 3900 tuntia = 48,04 euroa / tunti 3. Ensiasennusurakan tarjoushinnoittelu Yrityksen toimitusjohtaja on saanut pöydälleen urakkatarjouspyynnön pellettilämmitteisestä 10 huoneiston rivitalosta. Kokemuksesta yrittäjä tietää, että tason 2 eli hyvän tason sähköistykseen menee asennustyötä 135 tuntia asuntoa kohti ja tarvikkeisiin ostohintojen mukaan laskettuna euroa. 1. Asennustyö 10 asuntoa x 135 tuntia x 51,50 /tunti = euroa, jolla hinnalla työlle saadaan yrityksen kannalta täysi kate. 2. Tarvikkeiden ostohinnan päälle on laskettava myyntikate, jonka määrää arvioidaan halutun sijoitetun pääoman tuoton mukaan. Vaikka korkotaso onkin maltillinen, on perusteltua saada sijoitetulle pääomalle % vuotuinen tuotto. Kokemuksesta yrittäjä tietää, että aina tulee virheellisiä tuotteita tai asennusvirheitä, joita joudutaan takuuseen korjaamaan. Niitä kuluja ei maksa kukaan, vaan ne on saatava maksuun asiakkaalta. Tällä työmaalla ei voi vedota edes suunnitteluvirheisiin, koska suunnitelmat on tehtävä itse. Tarvikkeiden myyntihinta myyntikatteen laskukaavan mukaan: Myyntihinta = (100 x ostohinta) / (100 myyntikate) = (100 x )/(100-30) = euroa eli myyntikatetta saadaan euroa. Koska rivitalohanke kestää 10 kuukautta, on tuon ajan katetarve euroa x 10 kk/ 12 kk = euroa. Tarvikkeiden hinnaksi tarjoukseen tulee ostohinta euroa + korko euroa = euroa 3. Rahoituskustannuksilla on varsinkin pitkäkestoisella työmaalla merkitystä. Maksupostit kulkevat aina jälkijunassa maksettuihin palkkoihin ja tarvikelaskuihin nähden. Keskimääräiseksi rahoitustarpeeksi tulee 2 kuukautta, jolle korkovaatimus on viivästys-koron verran eli 10 % vuotuista korkoa. Rahoitettava summa = asennustyöt + tarvikkeet sisältäen katteen = euroa, jolle rahoituskulua 10 % x 2 kuukautta / 12 kuukautta = euroa TARJOUSLASKELMAN YHDISTELMÄ 1. Asennustyöt Tarvikkeet Rahoituskustannus Yhteensä = arvonlisävero 24 % e HINTA ASIAKKAALLE\n16 16 3. HINNOITTELUN VAIKUTUS KATTEESEEN Hinnoittelulla on ratkaiseva merkitys liiketoiminnan kannattavuuteen. On lyhytnäköistä ajatella, että hintojen alentaminen parantaisi kannattavuutta, vaikka myynti lisääntyisikin. Taloudellisesti olisi kaikkein järkevintä pyrkiä löytämään korkein mahdollinen hintataso, joka yhdistettynä sopivaan työmäärään tuottaa parhaimman kokonaistuloksen. 3.1 Alennusten vaikutus katteeseen ja myyntimäärätarpeeseen Alennukset vaikuttavat erittäin tuhoisasti katteeseen. Jo muutaman prosentin hinnan lasku vaati paljon lisämyyntiä menetettyjen kate-eurojen takaisinsaamiseksi. Alennusten antaminen on myös myyntiteknisesti väärä toimenpide, sillä halpa hinta vääristää hintamielikuvaa ja heikentää yrityksen imagoa. Ihmiset ovat tottuneet ajatukseen, että Halpaa ja hyvää ei saa samassa paketissa. Mikäli hintaa on laskettava, on se tehtävä lisäämällä määrää tai antamalla kylkiäisiä. Tällöin hintamielikuva ei heikkene. ALENNUS % MYYNTIKATEPROSENTTI 15 % 20 % 25 % 30 % 35 % 1 % % % % ,5 % % Oheisesta taulukosta nähdään, että jos 20 % myyntikatteella myytävästä tuotteesta antaa 5 prosentin alennuksen, on myyntiä lisättävä 33 prosenttia saman katerahan ansaitsemiseksi. Esim. Tuotteen hinta on ollut 100 ja sitä on myyty 20 %:n myyntikatteella 100 kappaletta. Päätät laskea hinnan 95 euroon. Jos myynti ei nouse 133 kappaleeseen, olet menettänyt nettorahaa. 3.2 Hinnankorotuksen vaikutus katteeseen ja myyntimäärätarpeeseen Hinnan korotuksella on lähes yhtä nopea vaikutus tuloksen kehittymiseen, kuin edellisessä kohdassa mainitulla hinnanalennuksella oli tuloksen heikkenemiseen. Käytännössä hinnankorotuksen toteuttaminen on vaikeaa, sillä yleiset perusteet hintojen korottamiseen ovat heikot. Inflaatio on vähäinen, korot alhaiset, raaka-aineiden hinnat melko tasaiset ja palkkakehitys maltillista. Samalla tuottavuuden lisäys syö korotustarvetta. Hintoja on syytä nostaa joka vuosi noin 3 prosentilla, sillä inflaatio on olemassa. Jos unohdat hinnankorotukset 3 vuodeksi, on kolmannen vuoden jälkeen antanut 9 prosentin alennuksen. Ansaitaksesi samat kate-eurot on parhaimmassakin tapauksessa myyntiä lisättävä 15 %! Todellisuudessa enemmän, sillä kustannukset ovat tosiaankin nousseet. Seuraava taulukko osoittaa, kuinka paljon myynti saa pienentyä kate-eurojen pysyessä samana. KOROTUS% MYYNTIKATEPROSENTTI 15 % 20 % 25 % 30 % 35 % 1 % % % % ,5 % % Esim. Tuotteen hinta on ollut 100 ja sitä on myyty 15 %:n myyntikatteella 100 kappaletta. Päätät nostaa hinnan 103 euroon. Vaikka myynti laskisi 83 kappaleeseen, säilyisi nettoraha samana. Tuskin myynti kuitenkaan niin paljoa laskee?\n17 Varaston kiertonopeuden vaikutus katteeseen Alennusten ja hinnankorotusten ohella kolmas merkittävä vaikutus katteeseen on varaston kiertonopeudella eli sillä ajalla, kuinka nopeasti tavara on varastoon saavuttuaan muuttunut rahaksi. Nopealla tavaran kierrättämisellä vaikutetaan ratkaisevasti käyttöpääoman tarpeeseen ja lainarahalla toimivan yrityksen rahoituskulut pienentyvät oleellisesti. Kiertonopeuteen vaikuttaa myös ostoerän suuruus. Nopeinta varaston kierto on ruokaravintolatoiminnassa, jossa liha saapuu aamulla keittiölle ja rahaksi se on muuttunut jo iltapäivään mennessä. Laskun maksuaika on kuitenkin 7 päivää. Esim. Vertaillaan seuraavassa kahden samanhintaisen tuotteen katerahan määrää suhteessa kiertonopeuteen. ESIMERKKI Vertaillaan kahden erihintaisen tuotteen katerahan määrää suhteessa kiertonopeuteen. Kauppiaan vaihtoehtoja ovat ottaa myyntiin erä hyväkatteisia design-valaisimia pieni erä tai suuri erä huonompikatteisia bulkkivalaisimia. Kalliin tuotteen kiertonopeus on 180 päivää ja halvan 30 päivää. Esimerkki osoittaa, että käyttämällä sama ostosumma halvempaan ja pienikatteisempaan tuotteeseen saadaan suurempi tuotto. TUOTE 1 TUOTE 2 Ostohinta Myyntihinta Myyntikate 139 /37,6 % 129 /34,9% Ostoerä 100 kpl 10 kpl Tuottovaatimus sijoitetulle pääomalle 15 % (15 % korko x keskimääräinen varasto) 1725 /vuosi 180 /vuosi Oheisesta taulukosta nähdään, että jos 15 %:in myyntikatteella myytävän tuotteen hintaa korotetaan 3 %, saa myynti pienentyä 17 % ja kateraha säilyy entisenä. Vuosimyynti 100 kpl 100 kpl Kiertonopeus 180 pv 36 pv Rahtikulut 2 x 50 = x 15 = 150 Katetuotto vuodessa varaston korkokulu + rahti VUOSIKATETUOTTO ESIMERKKI Vertaillaan kahden samanhintaisen tuotteen katerahan määrää suhteessa kiertonopeuteen. Kauppiaalle tarjotaan mahdollisuutta ostaa tuotetta suurissa erissä, jolloin hän saa paljousalennusta. Toinen vaihtoehto on ostaa pienemmissä erissä, mutta pienemmällä katteella. Esimerkki osoittaa, että ostamalla suuri kertaostos paremmalla katteella ei korvaa menetettyä varastointi- ja rahoituskustannusta. Kun lisäksi otetaan huomioon muodin tai trendin muuttumisen, rikkoutumisen jne. riskit, ei varastoon ole järkevää ostaa tavaraa seisomaan pitkäksi aikaa. Design-valaisin Bulkkivalaisin Ostohinta 80 7,10 Myyntihinta 169 9,90 Myyntikate 109 /64,5% 2,80 /28,3% Ostoerä 50 kpl/ kpl/4000 Tuottovaatimus sijoitetulle pääomalle 15 % (15 % korko x keskimääräinen varasto) 150 / erä 11,70 / erä Kiertonopeus 180 pv 30 pv\n18 18 Rahtikulut Katetuotto myyntierästä varaston korkokulu + rahti ,70 VUOSIKATETUOTTO Nopea varaston kierto korvaa pienen kateprosentin, jos rahoituskulut ovat korkeat.\nYT20 HINNOITTELUN PERUSTEET kosek.fi 2(20) HINNOITTELUN PERUSTEET SISÄLTÖ 1. MYYNTIHINTAAN VAIKUTTAVAT TEKIJÄT 3 1.1 Kilpailijoiden hinnat 3 1.2 Omakustannusarvo 3 1.3 Hintajousto eli hintaherkkyys 3 2.


KESÄMEKOSSA – Dots\nKoti NOTEBOOK of Dots KESÄMEKOSSA\nJulkaistu May 03, 2018\nKevät kukoistaa ja me dotsilaiset olemme jo alkukesän tunnelmissa. Valoa riittää pitkälle iltaan ja terassit täyttyvät iloisista ihmisistä. Myös grillikausi ja kesäjuhlat alkavat häämöttämään edessämme; on syntymäpäiväjuhlia, valmistujaisia ja juhannuskekkereitä.\nTämä tarkoittaa sitä, että on aika myös kaivaa vanhat kesävaatteet esille ja mahdollisesti hankkia uusia. Usein yksikin uusi kesämekko voi pelastaa koko kesägarderobin ja me dotsilaiset suosimmekin kestäviä ja klassisen trendikkäitä valintoja. Niiden kanssa elää pitkään kyllästymättä ja ne ovat hyvistä materiaaleista valmistettuja, eli eivät mene nyppyisiksi moneen vuoteen. Laadukkaiden klassikkomekkojen kaveriksi käy mitkä vain aurinkolasit ja kesäballerinat tai korkokengät; miksei myös sporttiset tennarit.\nTänä keväänä ja kesänä kukat ja simppelit värit ovat erityisen trendikkäitä, mutta myös luotettavia klassikkoja, jotka pujahtavat päälle varmasti myös tulevina kesinä. Kesällä mekko riittää sellaisenaan, syksyisin mekot puetaan sukkahousujen ja nahkatakin seuraksi ja talvisin settiin lisätään lämmin neule. Ei siis tarvitse pelätä, etteikö klassiselle kesäjuhlamekolle tulisi käyttöä myös kylmemmällä säällä.\nJuuri sinua ja sinun juhlapäivääsi ajatellen olemme varanneet myymälöihimme ja verkkokauppaan erän kauneimpia mekkoja. Nyt kannattaa selata koko mekkovalikoima läpi, sillä arvomme toukokuun Vip-etuna kaikkien mekon ostaneiden kesken lahjakortin hemmottelevaan manikyyriin!\nVoittaja arvotaan 1.6. kaikkien mekkojen ostaneiden asiakkaiden kesken.\nIhanaa kesän odotusta kaikille teille ihanille Dots babeille!


Arkkitehtuurimme vuosikymmenet 1930-1950 by Arkkitehtuurimuseo / Museum of Finnish Architecture - Issuu\nsuomen rakennustaiteen museo rakennustietosäätiö rts rakennustieto oy\nRakennustieto Oy www.rakennustieto.fi PL 1004 (Runeberginkatu 5) 00101 Helsinki puh. 0207 476 400 Suomen rakennustaiteen museo www.mfa.fi Kasarmikatu 24 00130 Helsinki puh. (09) 8567 5100 Kannen kuvat: etukansi, 1930-luvun julkisivukaakeli, Alkon Salmisaaren tehdas, Helsinki; takakansi, liuskekiveä ja rappausta 1950-luvulta, asuinkerrostalo, Siltatie 1, Helsinki Graafinen suunnittelu: Salla Kiehelä Tekijä on saanut tukea Maxit Oy:ltä Paperi: Gallerie Art Silk 150g © Tekijä, Rakennustieto Oy ja Rakennustietosäätiö RTS Julkaisijat: Suomen rakennustaiteen museo, Rakennustietosäätiö RTS Kustantaja: Rakennustieto Oy Kirjapaino: Karisto Oy, Hämeenlinna 2008 ISBN 978-951-682-875-9\nLaman ja elpymisen kautta uuteen sotaan\nIlmaa, valoa ja vehreyttä\nValon ja värin leikkiä valkoisella pinnalla\nKodikkuus väistyy tehokkuuden tieltä\nArkkitehdit ja rakennusteollisuus yhteistyössä\nMALMIN LENTOKENTÄN HALLINTORAKENNUS\nS.O.K:N KONTTORI- JA VARASTORAKENNUS\nKeskukset laajenevat, asuntoalueet metsittyvät\nKoristerappausta ja liuskekiveä\nKodikasta tarvikepulasta huolimatta\nSäännöstely ja materiaalipula\nSOTAINVALIDIEN VELJESLIITON AMMATTIOPPILAITOS\nOY STARCKJOHANN & CO:N LIIKERAKENNUS\nSodan raunioista länsimaiseksi hyvinvointivaltioksi\nKaupunkikeskusten mittakaava kasvaa\nOpinahjoja ja ostosparatiiseja\nToimiva kaupunkikoti pieneen tilaan\nMateriaalikokeiluja ja parvekkeita\nHelsingin Suojeluskuntapiirin hyökkäysnäytös Kampin harjoituskentällä 2.11.1930.\nUuden Suomen erikoispainos ”Sota on alkanut” 1.9.1939.\nEnsimmäisen maailmansodan seurauksena Eurooppaan oli syntynyt yksitoista uutta valtiota, joista suurimmassa osassa oli ainakin aluksi demokraattinen hallitusmuoto. Ennennäkemätöntä tuhoa aiheuttanut sota ja Saksaa nöyryyttänyt Versailles’n rauha eivät kuitenkaan luoneet pohjaa rauhanomaiselle kehitykselle. Velkaantuminen ja nopeasti etenevä inflaatio estivät yhteiskuntaolojen vakiintumisen. Monissa maissa demokraattinen järjestelmä joutui väistymään diktatuurin tieltä. Toisen maailmansodan kynnyksellä Euroopassa oli jo useita valtioita, joissa valta oli keskitetty yksiin käsiin. Italian fasistisen puolueen perustanut Benito Mussolini nimitettiin hallituspäälliköksi jo 1922. Saksassa tulivat kansallissosialistit Adolf Hitlerin johdolla valtaan 1933 ja Espanjaa hallitsi vuodesta 1938 kenraali Francisco Franco. Neuvostoliittoa johti rautaisella kädellä V. I. Leninin kuoleman jälkeen Josif Stalin, joka järjesti 1930-luvun puolenvälin jälkeen mittavat puhdistukset vastustajiensa keskuudessa. 1930-luvun viimeisinä vuosina suursodan uhka oli jo todellinen. Hitler liitti Itävallan Saksaan, miehitti Tšekkoslovakian ja hyökkäsi Puolaan. Espanjassa oli jo tätä ennen käyty verinen sisällissota, jossa ensimmäistä kertaa käytettiin massiivisia ilmapommituksia siviiliväestön tuhoamiseksi. Tieto pommituksista levisi nopeasti kaikkialle maailmaan. Espanjan-sodan jälkeen kaupunkisuunnittelusta vastaavat insinöörit, arkkitehdit ja sosiologit ryhtyivät pohtimaan, miten ilmapommitusten tuhoja voitaisiin vähentää. Paloturvallisuutta lisättiin ja uudet asuinalueet sijoitettiin mahdollisimman kauas keskuksista ja teollisuusalueista. Asuinrakennusten väliin jätettiin tilaa, jotta yhden pommin aiheuttama tuho olisi mahdollisimman vähäinen. Suomalaisessa Rakennustaito-lehdessä esiteltiin jopa erilaisia katto- ja välipohjarakenteita, jotka hidastaisivat pommien putoamista rakennusten sisällä. Suomi ei ollut osallistunut maailmansotaan, mutta 1918 käyty verinen sisällissota aiheutti tuhoa kaupungeissa ja taajamissa. Vastaitsenäistyneellä maalla ei tässä vaiheessa ollut vielä omaa armeijaa. Puolustuslaitos jouduttiin luomaan maailmansotien välisenä aikana lähes tyhjästä. Osana sitä toimivat ennen sotaa\nperustetut suojeluskunnat eli valkokaartit. Ensimmäiset kasarmit rakennettiin puusta Kiviniemeen, Terijoelle ja Valkjärvelle. Sotilasrakennusten suunnittelu keskittyi puolustusministeriöön, jossa toimi 1930-luvulla yksi maamme suurimmista arkkitehtitoimistoista. Siellä suunniteltiin vaaleaksi rapattuja kasarmeja, sairaaloita, sotilaskoteja ja asuintaloja. Keski-Suomeen rakennettiin keskeiset sotatarviketeollisuuslaitokset, kuten kivääri-, ruuti- ja tykkitehtaat. Jyväskylän maalaiskunnassa sijainnut Suomen ensimmäinen asetehdas Tikkakosken Rauta- ja Puuteollisuus Oy alkoi 1930 valmistaa Suomen armeijalle kuuluisaa Suomi-konepistoolia. Vuonna 1934 puolustusministeriö aloitti Tampereen Härmälässä valtion lentokonetehtaan ja lentokentän rakennustyöt. Valtion tykkitehdas valmistui Jyväskylän Rautpohjaan 1938. Uusien rakennusten ohella armeija tarvitsi myös vaatteita, kulkuneuvoja ja aseita. Vuonna 1933 sotamarsalkaksi nimitetty Carl Gustaf Mannerheim käynnisti kampanjan armeijan määrärahojen lisäämiseksi, ja eduskunta myönsikin vuosina 1934–35 varoja puolustuslaitoksen perushankintoihin. Suomen puolustusjärjestelmä suunniteltiin alun perin idästä ja etelästä mahdollisesti tulevien hyökkäysten torjumiseksi. 1930-luvun lopulla Mannerheim pyrki parantamaan Suomen suhteita Ruotsiin. Hän katsoi, että länsinaapuri oli mahdollisen sodan syttyessä paras yhteistyökumppani, koska maiden väliset kulkuyhteydet olivat hyvät ja ruotsalainen sotatarviketeollisuus toimintakykyinen. Ulkopolitiikassa ei tämän vuoksi katsottu hyvällä suomalaisten ylioppilaiden 1930-luvun alussa ylläpitämää kieliriitaa ruotsinkielisten kanssa. Äärioikeisto ei Suomessa saavuttanut koskaan vastaavanlaista asemaa kuin sillä oli Saksassa ja Italiassa ennen toista maailmansotaa. 1920-luvun lopulla perustetun Lapuanliikkeen radikaali toiminta johti kuitenkin vakavaan poliittiseen kriisiin. Kommunismia vastustavan liikkeen jäsenet ryhtyivät 1930-luvun alussa muun muassa kyyditsemään eli muiluttamaan liikkeen kannalta epätoivottuja henkilöitä. Kommunisteja kuljetettiin jopa itärajan taakse Neuvostoliittoon. Yleistä pahennusta herättänyt presidentti Ståhlbergin ja hänen vaimonsa kyyditseminen Joensuuhun sekä Mäntsälän aseellinen kapinayritys 1932 koituivat liikkeen kohtaloksi. Näiden tapahtumien seurauksena Lapuanliike lakkautettiin 1934. Sen perintöä vaali kuitenkin äärioikeistolainen Isänmaallinen Kansanliike -puolue, joka sai yli kymmenen eduskuntapaikkaa sekä vuosien 1933 että 1936 vaaleissa. Jatkosodan päätyttyä 1944 puolueen toiminta kiellettiin. Oikeistolainen aktivismi osui samaan aikaan maailmanlaajuisen taloudel-\nlisen laman kanssa. New Yorkin pörssiromahduksesta kesällä 1929 alkanut kriisi hiljensi myös Suomen vientimarkkinat. Valtio ryhtyi tiukkoihin säästötoimiin, joiden seurauksena palkat laskivat ja työttömyys kasvoi. Pahin lama metalli-, vaneri- ja paperiteollisuudessa kesti noin kolme vuotta, mutta rakennusteollisuus alkoi elpyä vasta vuosikymmen puolenvälin jälkeen. Rakennusyrityksille aikaisempina vuosina runsaskätisesti myönnetyt luotot jäädytettiin lähes kokonaan. Ongelmaksi muodostui myös työvoiman liikkuminen parempien työtilaisuuksien perässä paikkakunnalta toiselle. Tästä oli seurauksena, että osa 1920-luvun ”hullujen vuosien” aikana rakennetuista asunnoista jäi tyhjilleen. 1930-luvun ensimmäisinä vuosina Suomessa rakennettiin vain noin 7000 asuntoa ja julkinen rakentaminenkin oli lähes kokonaan seisahduksissa. Arkkitehdit kokivat ensimmäistä kertaa koko ammattikuntaa rasittaneen työttömyyden. Pohjoismainen yhteistyö muodostui vaikeassa taloudellisessa tilanteessa oleville arkkitehdeille ja rakennusmestareille tärkeäksi henkireiäksi.\nMartta Martikainen-Ypyä: Autopataljoonan kasarmi, Helsinki 1935. Rakennus edustaa puolustusvoimien nk. ”valkoista funkista”.\nTykistöleiri Perkjärvellä Karjalan Kannaksella 1930luvun puolivälin tienoilla.\nMäntsälän kapina. Miehet suojeluskunta-talon edustalla 6.3.1932.\nPresidentti K.J. Ståhlbergin paluu Helsinkiin Lapuan liikkeen toimeksi panemalta kyyditysmatkalta 1930.\nKaupunkialueita oli ryhdytty Suomessa 1910-luvulta lähtien jakamaan vyöhykkeiksi. Teollisuus ja asuminen erotettiin toisistaan ja keskusta-alueet varattiin yksinomaan hallinto- ja liikerakennuksille. Suunnitteluun vaikutti jo tässä vaiheessa liikenteen nopea kasvu. Suuntaus jatkui 1920-luvulla, jolloin kaupunkien keskukset olivat suurimman mielenkiinnon kohteena. 1930-luvulla kaupunkisuunnittelu muuttui tieteellisemmäksi. Suunnittelun apuvälineenä alettiin käyttää kaikenlaisia tilastoja ja laskelmia esimerkiksi kuolleisuudesta ja syntyvyydestä sekä hyödyntää lääketiedettä ja luonnontieteitä. Suomeen 1920-luvun lopulla Keski-Euroopasta levinneet ajatukset kaupunkien uudistamisesta olivat jatkoa aikaisemmalle kehitykselle. Suurin muutos edellisiin vuosikymmeniin oli kuitenkin uudenlainen avoin rakentamistapa, joka merkitsi luopumista perinteisistä kaupunkitiloista kuten katuja reunustavista yhtenäisistä taloriveistä, toreista ja korttelipihoista. Ihanteena oli avara, vihreä, valoisa ja hygieeninen kaupunki. Rohkeimmissa suunnitelmissa kaupunkikeskuksien viheralueiden määrä saattoi olla jopa 90 prosenttia pinta-alasta. Luonnonläheinen rakentaminen oli ollut tavoitteena jo 1900-luvun alun puutarhakaupunkisuunnitelmissa. 1930-luvulla ihanteena oli, että alueista muodostuisi itsenäisiä kaupunkeja kauppakeskuksineen ja bussiasemineen, mutta käytännössä niistä tuli keskusten palveluista riippuvaisia esikaupunkeja. Uutta oli se, että asuintalot haluttiin rakentaa kaikki yhdellä kertaa, yhden rakennuttajan toimesta ja mielellään tehdasvalmisteisista osista. Maailman suurkaupunkien keskustoissa muutos jatkui nopeana. Liiketonttien arvon noustessa joutuivat vanhat rakennukset yhä enenevässä määrin purku-uhan alaisiksi. Uusi sukupolvi ei arvostanut historiallista kerrostuneisuutta, vanha kaupunkirakenne sai väistyä uuden tieltä. Umpikorttelit julistettiin pannaan, ja purettujen rakennusten tilalle suunniteltiin korkeita, vapaasti seisovia taloja. Tunnetuin historiallisista arvoista piittaamattomista kaupunkisuunnitelmista oli sveitsiläisen arkkitehdin le Corbusierin Pariisiin, Seine-joen pohjoispuolelle tekemä Voisin-suunnitelma vuodelta 1925. Lähempänä suomalaisia suun\nKaarlo Borg: Lamellitalo-suunnitelma Helsinkiin Tehtaankadun varrelle 1933.\nOle Gripenberg: Suunnitelma asuinrakennuskortteliksi Mannerheimintie-Linnankoskenkatu-Minna Canthinkatu-Ruusulankatu, Helsinki 1936. Suunnitelma ei toteutunut, mutta piirustuksesta näkyy, kuinka arkkitehti on yhdistänyt vanhan umpikorttelirakenteen avoimeen kaupunkisuunnitteluun.\nHilding Ekelund ja Martti Välikangas: Olympiakylän asemapiirros 1940. Rakennusten välissä on runsaasti puita ja pensaita. Alueen istutussuunnitelman teki Elisabeth Koch.\nOtto-I. Meurman: Joensuun keskustan uudelleenjärjestely. Piirustus on päivätty 12.11.1937. Arkkitehti on sijoittanut väljästi korkeita piste- ja lamellitaloja kaupunkia halkovalle vihervyöhykkeelle. 12\nP.E. Blomstedt: Kotkan kaupungintalon kilpailuehdotus 1931 edustaa nk. ”laivaromantiikkaa”.\nL. Finell: Ehdotus Helsingin Erottajalle rakennettavaa maanalaista mukavuuslaitosta varten, 1935. Piirustuksessa on 1930-luvulle tyypillisesti kuvattu moderneja urbaaneja ihmisiä yövalaistuksessa.\nAlvar Aalto: Paimion parantola, 1930–33.\nTaloudellisen laman aikana, jolloin kaikesta oli pulaa, karsittiin rakennuksistakin kaikki mikä miellettiin turhaksi. Tilojen suunnittelussa ja materiaalien valinnoissa pyrittiin säästämään. Muutos alkoi vähitellen jo 1920-luvulla ja johti lopulta siihen, että esimerkiksi julkisivuista katosivat kaikki koristeet. Yhä useampi arkkitehti alkoi olla sitä mieltä, että rakennukset tuli suunnitella tarkoitustaan vastaaviksi. Ajateltiin, että rakennuksen ulkoasu muotoutui itsestään kauniiksi, kun sisätilat suunniteltiin toimiviksi. Tätä suunnitteluperiaatetta alettiin kutsua funktionalismiksi tai ”funkikseksi”. Sana on johdettu funktio-sanasta, joka tarkoittaa toimintaa tai tehtävää. Funktionalismin edustajat eivät keskittyneet pelkästään arkkitehtuurin ja muotoilun uudistamiseen. He ottivat kantaa myös yhteiskunnallisiin kysymyksiin, työväestön ja vähävaraisten puolesta. Liike oli demokraattinen ja kansainvälinen. Sen keulakuvaksi nousi sveitsiläinen arkkitehti le Corbusier, jonka mukaan ihmiskunnan pelastus oli uudessa arkkitehtuurissa. Saksassa keskeisessä asemassa oli arkkitehti Walter Gropiuksen 1919 perustama Bauhaus-koulu. Koulun opetus käsitti kaikki taiteen alat, ja sen vaikutus ulottuu pitkälle meidänkin päiviemme arkkitehtuuriin, valokuvaukseen, kirjapainotaiteeseen ja muotoiluun. Uusi niukkaeleinen tyyli ei syntynyt pelkästään taloudellisen laman seurauksena. Se liittyi laajempaan yhteiskunnalliseen murrokseen. Nopeassa tahdissa kehittyvässä Euroopassa syntyi ajatus ”uudesta ihmisestä”, joka harrasti liikuntaa, autoilua ja elokuvia. Edistykselliset naiset ryhtyivät käymään töissä kodin ulkopuolella, leikkasivat tukkansa lyhyiksi ja ryhtyivät polttamaan tupakkaa. Katseet kohdistettiin tulevaisuuteen; uusi arkkitehtuuri miellettiin sekin osaksi suurta muutosta. Funktionalistit olivat sitä mieltä, että vanhat talot voitiin huoletta purkaa ja että uudisrakennuksetkin voitiin tarvittaessa suunnitella väliaikaisiksi. Modernista tuli muotisana, jolla oli vahva positiivinen lataus. Koneita ja tekniikkaa ihailtiin siinä määrin, että niistä tuli suosittuja aiheita maalaustaiteessa ja valokuvauksessa. Arkkitehtuurissa koneromantiikka ilmeni siten, että rakennuksiin ja sisustuksiin otettiin aiheita valtamerilaivoista ja autoista. Koteja ryhdyttiin\nLoppuvuodesta 1939 Helsingin Messuhallissa avatun asuntonäyttelyn juliste.\nKaj Englund: Uudelleen vuonna 1940 Messuhallissa avattu asuntonäyttely.\nModernin, hygieenisen ja tarkasti mitoitetun pienasunnon suunnittelusta tuli yksi funktionalistien tärkeimmistä tehtävistä. Asuntosuunnittelua pidettiin niin tärkeänä, että eri puolilla Eurooppaa järjestettiin kongresseja ja aiheeseen liittyviä näyttelyitä. Asuntonäyttelyt saivat suuren huomion osakseen, ja niiden synnyttämä keskustelu ja väittely tekivät funktionalismin periaatteet nopeasti tunnetuiksi laajoille kansalaispiireille. Modernin asuinrakennuksen perusmalliksi muotoutui lamellitalo. Sanan suomenkielinen vastine on ”kaitiotalo”, mikä kuvaa hyvin rakennusten kapeaa muotoa. Talojen rungot tehtiin niin kapeiksi, ettei huoneistojen keskelle jäänyt pimeitä tiloja. 1930-luvulla mottona oli: ”Huoneeseen, johon ei tule auringonvaloa, tulee lääkäri”. Terveydellisiin syihin vedoten kerrostaloihin rakennettiin myös huoneistokohtaiset parvekkeet. Tällaiset on esimerkiksi Alvar Aallon Karhulaan 1938–39 suunnittelemissa matalissa kerrostaloissa sekä samaan aikaan Lauttasaarentie 9:ään rakennetussa talossa, jonka suunnitteli Aallon toimistossa 1930-luvun alussa työskennellyt Aarne Ervi. Funktionalismin avoin rakennustapa mahdollisti usean eri talotyypin rakentamisen samalle alueelle. Lamellitalojen lisäksi asuinalueille saatettiin sijoittaa 9–12-kerroksisia pistetaloja sekä rivi- ja omakotitaloja. Arkkitehdit keskustelivat eri puolilla Eurooppaa siitä, mikä olisi sopiva kerrosluku tornitaloissa. Le Corbusier oli sitä mieltä, että mitä korkeampia rakennuksista tehtiin, sitä väljemmin alue saatettiin rakentaa. Saksassa pidettiin 10–12-kerroksisia taloja parhaina. Sunilan tehtaan asuinalueella on sekä rivi- että kerrostaloja. Olympiakylään rakennettiin 1940-luvun alussa kuusi pistetaloa, jotka tosin ovat vain nelikerroksisia. Myös Helsingin Lastenlinnan alueelle 1930-luvun lopulla rakennetut lamellitalot ovat matalia. Nämä arkkitehtien ja rakennusmestarien suunnittelemat kolmikerroksiset rakennukset ovat yksinkertaisia, mutta huolellisesti mitoitettuja. Syynä siihen, ettei avointa rakennustapaa suosittu kaupunkien ydinalueilla oli se, ettei vanhoja asemakaavoja ehditty uusia riittävän nopeasti. Esimerkiksi\nArkkitehtuurimme vuosikymmenet 1930–1950 vie lukijansa Suomen historian vaikeimpiin vuosiin sodan ja jälleenrakentamisen vuosikymmenille. 1930-luvun nousukaudella modernismista tuli nuoren itsenäisen valtion vertauskuva. Marraskuussa 1939 taloudellinen nousu taittui sotaan, jonka tuhojen korjaaminen työllisti rakennusalaa seuraaviksi vuosikymmeniksi. Materiaalipulasta ja rakentamisen suuresta määrästä huolimatta sodan jälkeen rakennettiin laadukasta ympäristöä. Kovan paineen alla suomalainen arkkitehtuuri nousi kansainväliseen maineeseen. Suomalaisen arkkitehtuurin tarina jatkuu. Sarjan edellisen osan Arkkitehtuurimme vuosikymmenet 1900–1920 tavoin seurataan vuosikymmen kerrallaan yhteiskunnallisten tapahtumien ja rakennusteknisten keksintöjen vaikutusta arkkitehtuuriin. Joka vuosikymmeneltä esitellään lisäksi neljä ajalleen tyypillistä rakennusta. Arkkitehtuurimme vuosikymmenet on selkeä ja monipuolinen tietokirjasarja jokaiselle, jota rakennettu ympäristömme kiinnostaa. Se auttaa lukijaa erottamaan eri aikakerrostumat materiaalien, tyylipiirteiden ja yksityiskohtien avulla ja katsomaan arkiympäristöään uudella tavalla.\nSuomalaisen arkkitehtuurin tarina jatkuu. Sarjan edellisen osan Arkkitehtuurimme vuosikymmenet 1900–1920 tavoin seurataan vuosikymmen kerral...


Suunnittelua: eteinen – Kulti ylitin budjetin\nheinäkuu 5, 2018 Category: Sisustus Tags: eteinen, sisustus\nTästä postauksesta alkaa Suunnittelua- sarja jossa esittelen jokaisen tulevan talon tilan suunnitelma kerrallaan. Tervetuloa mukaan suunnittelemaan!\nAloitetaanpa sieltä mistä kaikki sisälle astuessa alkaa eli eteisestä. Aiemmin olenkin jo maininnut ettei meille tule erillistä arkieteistä vaan yksi iso eteinen. Arkieteinen on varmasti näppärä, mutta jos minulla on huone johon voi dumpata kaiken katseilta piiloon, niin sen huoneen ovea ei muutaman päivän jälkeen enää uskalla/ pysty avata. Parempi siis olla vain yksi iso (9,9m2) eteinen.\nKokoa eteisellä tulee olemaan 9,9m2.\nUlko-oven molemmin puolin on 2000mm korkeat ja 300mm leveät ikkunat, ja vastapäätä ulko-ovea tulee pariovet. Oven vasemmalle puolelle jää syvännys jossa on pieni allas ja käsisuihku, niin saa pestyä kuraiset haalarit ja koirien mutatassut. Ehkäpä mieskin voi käydä siinä pesulla jos joutuu pitkäksi aikaa ulkoruokintaan. 😉 Ulko-oven edustalle (1mx1,7m) tulee koko seinän mitalta tummanharmaata kuramattoa jonka alla on viemäri. Tämä idea pöllitty Koti rakennetaan tunteella- blogista (iso suositus), lisää voi katsoa täältä.\nKuva: Koti rakennetaan tunteella- blogi\nSitten se tärkein, nimittäin kaappitila. Vasemmalla puolella oleva kaapisto tulee liukuovilla ja pidempi kaappiseinä tavallisilla ovilla. Ikkunan viereen haluan kuvan mukaisen syvennyksen, yläkaapeilla kylläkin. Kaapinovet olisi näillä näkymin valkoiset ilman mitään uria.\nLattialaatta voisi kuramaton alla olla perus harmaa 10×10 ja näkyvällä osalla kuvan mukainen 30×60 laatta. Syvennyksen kohdalle seiniin laitetaan sama laatta mosaiikkina.\nUlko-ovea vastapäätä olevalle seinälle tulee valkoiset ikkunalliset pariovet joten eteisestä näkee suoraan talon läpi takapihan mäntymetsään. Pariovet saavat kaverikseen Boråstapeter Flora- tapetin kontrastia tuomaan. Hassu juttu muuten, pari vuotta sitten en tykännyt kyseisestä tapetista ollenkaan, ja nyt olen ihan rakastunut. <3 Nyt onkin haasteena saada sama muutos tapahtumaan miehen päässä. 😀\nSitten vielä se lemppari eli valaistus. Tilaan tulee paljon luonnonvaloa mutta sehän ei näin Suomessa kovin pitkälle riitä, ainakaan talvella. Jotta pukeminen onnistuu pakkastenkin tultua, kuramaton kohdalle upotetaan pari lediä ja keskellä eteistä katseen kääntäisi puoleensa neljän rykelmä alla olevista valaisimista.\nEteisen kohdalla tavoitteena on luoda tila, joka kutsuu astumaan peremmälle ja herättää mielenkiinnon, saaden vieraan pohtimaan millaista peremmällä on. Mitäs olette mieltä, onnistuuko tällä suunnitelmalla? 🙂


Miksi jumppatunteja aina vähätellään? 7 erinomaista syytä harrastaa ryhmäliikuntaa | Me Naiset\nklo 9:03 | 20.11.2016\nJumppatunnilla ei tarvitse itse pähkäillä, mitä tekee ja kuinka paljon. Kuva: Shutterstock\nPorukassa on voimaa! Asiantuntija kertoo, miksi jumppatunti on loistotapa treenata ja miten siitä saa tehot irti.\nSiellä ne vain heiluttelevat liian pieniä painoja, tekevät koiranpissiliikkeitä ja nostavat kantaa peppuun, eikä mistään ole mitään hyötyä. Menisivät salille.\nRyhmäliikuntaohjaaja, fysioterapeutti Katri Djerf on törmännyt varsinkin naisten suosimiin jumppatunteihin kohdistuviin ennakkoluuloihin, jotka ovat usein turhia. Djerf ohjannut pitkään erilaisia jumppatunteja ja työskentelee myös personal trainerina.\nListasimme Djerfin kanssa syitä käydä ryhmäliikuntatunnilla:\n1. Jumppakin kehittää\nYhdessä asiassa jumppatuntien kriitikot ovat oikeassa: lihasmassaa jumppatunnilla ei valtavasti kasvateta.\n– Jumpassa voi kehittää voimaa, mutta vain tiettyyn pisteeseen asti. Ryhmäliikuntatunnilla välineet eivät riitä siihen varsinkaan alavartalon voimaliikkeissä, ja isossa ryhmässä ohjaajan on mahdotonta varmistua siitä, että kaikki tekevät hyvällä tekniikalla, Djerf sanoo.\nMonia muita tärkeitä asioita tunneilla voi kuitenkin kehittää: esimerkiksi koordinaatiota, tasapainoa, liikkuvuutta, peruskestävyyttä ja maksimikestävyyttä.\nParhaiten ryhmäliikuntatunneilla treenaava kehittyy, kun muistaa nämä asiat:\n1. Käy erilaisilla tunneilla. Vaihtele lihaskuntoa, aerobista kuntoa ja liikkuvuutta kehittäviä tunteja.\n2. Valitse lihaskuntotunteja, joilla tehdään isoilla painoilla – hyvästä suoritustekniikasta tinkimättä.\n3. Uskalla lisätä painoja ja kokeilla liikkeiden vaikeampia versioita. On hyvä huolehtia, että tekee liikkeen oikein, mutta moni nainen arkailee turhaan vaikeustason nostamista tai isompia painoja, vaikka voimaa ja tekniikkaa riittäisi.\n4. Älä aina treenaa täysillä. Joka kerta ei kannata mennä rankimpaan jumppaan, ja lepopäivät ovat tärkeitä kunnon kehittymisen kannalta. Moni ajattelee turhaan, että esimerkiksi niska ja selkä -tunnit ovat mummojumppaa. Kehonhuollosta olisi hyötyä kaikille.\nLiikuntaa voi ajatella pyramidina, jonka pohjalla leveänä perustana on arjen aktiivisuus. Seuraavaksi tulee peruskestävyys, jota kehittää esimerkiksi kevyesti ajettu spinning tai muut jumppalukkarin kevyemmät tunnit. Toisiksi ylimpänä on vauhtikestävyys, jota suurin osa jumppatunneista kehittää. Ylimpänä, pienenä kärkikolmiona, on maksimikestävyys, jota voi harjoittaa esimerkiksi intervalliharjoittelussa, kuten HIIT-treenissä.\nDjerfin mukaan iso ongelma on, että moni käy vain vauhdikkaissa jumpissa ja laiminlyö rennomman treenin ja kehonhuollon. Venyttelytuntien lisäksi kehoa voi huoltaa vaikka joogassa tai putkirullailutunnilla.\nLue myös: Hyvin venyy! Tämä liikkuvuustreeni vie vain 10 minuuttia\n2. Mieli tyhjentyy, kun keskittyy askeliin\nRyhmäliikuntatunneilla treenaaminen kehittää mielen lisäksi päätä, esimerkiksi keskittymiskykyä. Koreografinen tai muuten haastava tunti tyhjentää pään arkisista murheista, kun on pakko keskittyä siihen, mitä on tekemässä. Eräänlaista mindfulnessia siis!\n3. Tärkeintä on löytää treenimuoto, josta tykkää\nJos jumppa tuntuu kivalta, se on täydellinen liikuntamuoto juuri sinulle.\n– Tärkeintä on, että nauttii liikunnasta. Kaiken harjoittelun ei tarvitse tuntua koko ajan kivalta, mutta pitää löytyä syy, jonka vuoksi menee kerta toisensa perään tunnille tai salille.\n”Salilla ei ole pakko käydä.”\nDjerfin mukaan terveyden kannalta riittää vallan mainiosti, jos on aktiivinen arjessa ja käy ryhmäliikuntatunneilla – varsinkin jos valitsee erilaisia tunteja, jotka harjoittavat sekä kestävyyttä että lihaskuntoa. Lihaksia ei tarvitse kasvattaa, jos se ei ole oma juttu, mutta jotain voimaharjoittelua olisi hyvä tehdä.\n– Salilla ei ole pakko käydä. Lihaskuntoa voi treenata muutenkin, Djerf sanoo.\nKahdesta neljään vaihtelevaa jumppatuntia on hyvä määrä viikossa, mutta vielä tärkeämpää on olla aktiivinen arjessa eli muistaa hyötyliikunta.\n4. Porukka motivoi treenaamaan\nYksikseen liikkuessa tulee helposti haahuiltua tai välteltyä inhokkiliikkeitä varsinkin, jos ei ole kokenut treenaaja. Tunnilla ohjaajan tsemppi ja ympäröivät ihmiset auttavat jaksamaan.\nLisäksi ryhmäliikunnassa tapaa erilaisia ihmisiä ja parhaimmillaan saa kavereita.\n5. Tunnille on helppo tulla\n– Ryhmäliikuntatunti on helposti lähestyttävä, Djerf sanoo.\nEi tarvitse miettiä liikkeitä ja toistomääriä. Jumppatunnilla on ammattilaisen laatima ohjelma ja voi vain totella käskyjä.\n6. Musiikki tsemppaa\nMusiikista saa usein lisävirtaa. Se myös tekee treenaamisesta hauskempaa.\n7. Jokaiselle löytyy jotakin\nYksi rakastaa tanssillisia tunteja, toinen kammoaa askelsarjoja. Molemmille löytyy ryhmäliikuntatunteja, ja muutenkin niiden valikoima on nykyään loputon. Jos salsa tai stepaerobic ei ole juttusi, ehkä pilates, ilmajooga tai vesijumppa on.\nOsalla tunneista käy miehiä ja naisia ja osalla pelkkiä naisia. Djerf on huomannut, että jumppatuntien naisvaltaisuus on kulttuurisidonnaista.\n– Olen asunut ja vetänyt jumppia myös Italiassa, ja siellä miehetkin käyvät koreografisilla tunneilla.


Ravustuskausi käynnistyy verkkaisesti: Tiedätkö, kuka saa myydä rapuja? | Pyhäjokiseutu\nKesän rapusaaliin odotetaan olevan hyvä, sillä viime kaudelta vesiin jäi tavanomaista runsaammin pyyntikokoisia sekä tänä kesänä saaliskokoon kasvavia rapuja. Parhaat saaliit saadaan viileän alkukesän vuoksi tavanomaista myöhemmin. Ravustuskausi alkaa perjantaina 21.7. kello 12.\nLuonnonvarakeskuksen koeravustuksissa Päijänteellä todettiin täplärapujen mädinkehityksen olevan pari viikkoa jäljessä. Luken, Itä-Suomen yliopiston ja Kalatalouden Keskusliiton rapuasiantuntijat arvioivat, että parhaat rapusaaliit saadaan tänä kesänä noin 2 viikkoa tavanomaista myöhemmin. Naaraita saadaan runsaasti vasta elokuun puolella niiden vaihdettua kuorensa. Naaraat vaihtavat kuorensa kunhan poikaset ovat ensin kuoriutuneet ja lähteneet pyrstön alta. Suurissa, hitaasti lämmenneissä järvissä myös koiraat voivat olla heikosti pyydettävissä kauden alkaessa. Jokiravunpoikasten kuoriutuminen voi ajoittua jopa 2-3 viikkoa myöhemmäksi kuin täpläravun poikasten, joten jokirapujen paras pyyntikausi alkanee hieman myöhemmin kuin täplärapujen vastaava.\nKalastuslain myötä ainoastaan ELY-keskukseen rekisteröityneet kaupalliset kalastajat saavat myydä rapusaaliita. Rekisteröitymistä ei tosin vaadita, jos ravustaja myy ravustuskauden aikana korkeintaan 300 rapuasuoraan kuluttajille.\nTäpläravun istutukset kiellettyjä. Kielto koskee kaikkia istutuksia: myös sellaisia, jotka tehdään vesistöihin, joissa jo on täplärapuja. Kielto liittyy vieraslajien haittojen ehkäisyyn ja suomalaisen luonnon monimuotoisuuden turvaamiseen. Samalla rajoitetaan rapuruton leviämistä täpläravun mukana.\nVesistöstä toiseen liikkuvan on huolehdittava kalastus- ja ravustusvälineiden huolellisesta desinfioinnista. Lisäksi on muistettava, että rapuja saa säilyttää sumpuissa tai muissa vastaavissa laitteissa vain siinä vesistön osassa, josta ne on pyydetty. Rapurutto on tuhoisa jokirapukannoille ja haitallinen tai tuhoisa täplärapukannoille.\nLuonnonvarakeskus kerää rapuhavaintoja\nTietoja rapuhavainnoista ja rapukannoista kerätään www.kalahavainnot.fi internetsivustolla.\nHavaintojen avulla arvioidaan jokiravun uhanalaisuutta ja suunnitellaan raputaloutta. Tiedot jokirapuesiintymistä jäävät tutkijoiden, kalatalousviranomaisten ja -neuvonnan käyttöön.


Kesätyöpaikat 2020: kiinteistöasiantuntija, Helsinki, WSP Finland Oy\nIlmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1315228\nKesätyöpaikat 2020: kiinteistöasiantuntija, Helsinki\nTehtävässä pääset osallistumaan erilaisiin kiinteistöalan asiantuntijaprojekteihin. Haemme rakennus- ja kiinteistöalasta innostuneita innostuneita tulevia ammattilaisia, joilla on hyvät tietotekniikka- ja projektityövalmiudet. Arvostamme aiempaa kokemusta rakennusalalta.\nToimit osaamistasosi mukaan avustamassa vaihtelevissa ja monipuolisissa rakennusalan hankkeissamme. Olet osana isompaa projektitiimiä, joten pääset seuraamaan oman työsi lisäksi myös kokeneiden asiantuntijoiden tehtäviä.


Kestovaipoilla kohti kestävämpää tulevaisuutta? - Ilmiö\nKestovaipoilla kohti kestävämpää tulevaisuutta?\nKestovaippaperheiden vanhemmat kokevat, että ekologisia kulutusvalintoja tekemällä he ovat ainakin yrittäneet taistella ympäristötuhoa vastaan. Perheiden arjessa näkyy monin tavoin se, että ilmastonmuutokseen reagoiminen on tällä hetkellä sälytetty yksilöiden vastuulle. Päävastuun kestovaippoihin liittyvästä työstä kantavat yleensä perheiden äidit.\nSuomessa on keskusteltu pitkään syntyvyyden laskusta ja lapsettomuuden yleistymisestä. Kehityksen syinä on nähty muun muassa nuorten aikuisten keskittyminen omaan elämäänsä, sosiaalisen median välittämät vaihtoehtoiset mahdollisuudet ja negatiivinen uutisointi lapsiperhe-elämästä. Helsingin Sanomien haastattelussa Väestöliiton Väestöntutkimuslaitoksen tutkimusjohtaja Venla Berg toteaa, että käynnissä on laajempi kulttuurinen murros perheellistymiseen liittyen. Pyrkimys hankkia lapsia ei ole enää itsestäänselvyys.\nEhdotan, että syntyvyyden laskuun liittyy myös ympäristöhuoleen kytkeytyviä syitä. Ilmastonmuutoksen aikakautta leimaa uudenkaltainen perheellistymisdilemma: voiko ekologiselta jatkuvuudeltaan epävakaaseen maailmaan lisääntyä ensinkään? Potentiaaliset lapset jätetään yrittämättä, koska maapallon ekologinen kestävyys on uhattuna.\nLapsia kuitenkin syntyy ilmastokriisistä huolimatta, vaikka vähenevissä määrin. Millaista on vanhemmuus, jossa pelko maailman tilasta ei ole saanut valitsemaan lapsettomuutta, mutta jossa se vaikuttaa vanhemmuuden toteuttamiseen?\nTässä kirjoituksessa pureudutaan ympäristöhuolta kokevien äitien ja isien ajatuksiin vanhemmuuden ekologisesta kestävyydestä ja kulutuskriittisestä perhearjesta. Kulutuskriittisiä arkikäytäntöjä halkomalla voi päästä käsiksi eetokseen, jonka mukaan vastuu ilmastonmuutokseen reagoinnista lepää yksilöiden harteilla. Arkielämää tarkastellessa tullaan paljastaneeksi yhteiskunnalliset reunaehdot, joiden puitteissa yksilöt tekevät moraalisia valintojaan. Tässä kirjoituksessa esitän, että yhteistä vastuuta kantavat hartiat ovat sangen sukupuolittuneet.\nKun yksilön valinnat määrittävät toiminnan, suuntia on monia perustavanlaatuisemmista teoista, kuten vapaaehtoisesta lapsettomuudesta, epämukavuuden sietämiseen, kuten kestovaippojen käyttöön. Vaihtoehtona on myös olla tekemättä mitään ilmaston hyväksi. Tosiasiassa kuitenkin ilmastonmuutosta hillitseviä poliittisia päätöksiä tarvitaan niin valtion, EU:n kuin globaalilla tasolla ja muutoksia tulee tapahtua kaikilla toiminnan tasoilla. Vain siten ilmastonmuutokseen voidaan isossa mittakaavassa vaikuttaa.\nYhteiskuntamuotomme on rakennettu aineiden tuotannon ja kuluttamisen sykliin. Kulutustavaraa tehotuotetaan ylijäämäksi asti. Lapsiin kohdistuvaa kulutusta tarkastelevassa sosiologiassa on todettu, että kuluttaminen voi ilmentää vanhemmalle paitsi identiteettiä, myös rakkautta lasta kohtaan. Samalla lapsiin kohdistuva kuluttaminen koetaan sosiaalisesti hyväksytyksi kuluttamiseksi.\nKestovaipat ovat kankaista valmistettuja pestäviä vaippoja, joita käytetään useasta syystä. Niiden koetaan olevan ympäristöystävällisiä ja toisaalta ihoystävällisiä pikkulapsen herkälle hipiälle. Kestovaippoja saatetaan käyttää myös identiteetin ilmaisijana.\nMyös kestovaippojen edullisuus suhteessa kertakäyttövaippoihin on monen kestovaippoja käyttävän mukaan suuri etu. Kestovaipat ovatkin paitsi ympäristöhuolta kokevan, myös taloudellisesti rationaalisen vanhemman valinta. Yksittäinen kestovaippa maksaa noin 10–20 euroa, ja jos kaikki ostaa uutena, kestovaippoihin on mahdollista kuluttaa suuriakin summia rahaa. Oman aineistoni mukaan tavallista on kuitenkin käyttää vaippahankintoihin varsin maltillisesti rahaa, kokonaisuudessaan vain muutamia kymmeniä euroja. Pihistely onnistuu, kun vaipat hankkii käytettynä internetin kestovaippamarkkinoilta, joilta tutkittavani kertoivat tehneensä löytöjä jopa ilmaiseksi.\nArjessa yksilön vastuuta korostava eetos konkretisoituu, kun kuluttaja valitsee tavaroita, joiden ajattelee olevan ekologisesti kestäviä.\nKestovaippojen ekologisen jalanjäljen on tutkimuksissa pohdittu olevan melko samanlainen kuin kertakäyttövaippojen. Hiilijalanjäljen vertailuissa ei kuitenkaan ole otettu huomioon valmistuksen ja materiaalien ohella tyypillistä kestovaippojen käyttöä: harva kestovaippoja suosiva ostaa kaikki vaipat uutena. Aineistossani oli useita perheitä, jotka eivät olleet ostaneet uutena yhtäkään kestovaippaa. Kestovaipat eivät oletusarvoisesti ole päästötön tai edes ekologinen vaipatustapa, mutta tietyin reunaehdoin niistä voi saada ympäristöä verrattain vähän vähemmän kuormittavan.\nKuluttamiseen perustuvan yhteiskunnan onkin esitetty olevan murroksessa. Siinä missä aiemmin yhteiskunta rakentui uuden materian tuotannolle ja käytetyn poisheitolle, on nyky-yhteiskunnassa nähty olevan alati enemmän kiertotalouteen kannustavia elementtejä. (Aiheesta Ilmiössä mm. Elina Matilainen sekä Olli Pyyhtinen & Jarno Valkonen.)\nArjen kulutusvalintojen voi ajatella tänä päivänä olevan moraalisen velvoitteen värittämiä, kun yksilötason kestäviä valintoja korostetaan niin politikoinnissa kuin mainonnassakin. Arjessa yksilön vastuuta korostava eetos konkretisoituu, kun kuluttaja valitsee tavaroita, joiden ajattelee olevan ekologisesti kestäviä. Marketeissa ja myymälöissä valinnanvaraa on hyllymetreittäin, ja lähes jokaisessa tuoteryhmässä kuluttajan on mahdollista valita toisia ”vihreämpi” vaihtoehto. Kestävä kuluttaminen muotoutuu identiteettipoliittiseksi käytännöksi, joka jakaa kuluttajat ryhmiin ja luo poliittista vastakkainasettelua.\nKestovaippailu kulutuskriittisenä toimintana\nVanhemmuuden voi ajatella olevan sarja käytännön tekoja, joilla ilmennetään koettua rakkautta ja huolenpitoa. Kestovaipat valitaan käyttöön, koska niiden uskotaan olevan paitsi lapselle, myös ympäristölle parhaaksi.\nTutkimani vanhemmat tiedostavat, että heidän yksilölliset kestotuotevalintansa ovat vain pisaroita valtameressä, eikä ruohonjuuritason toiminnalla pelasteta maailmaa ympäristökatastrofilta. He haluavat kuitenkin omalla toiminnallaan osallistua taisteluun ympäristötuhoa ja ilmastonmuutosta vastaan. Vanhemmat kokevat, että kestovaippoja lapsillaan käyttämällä ja muita ekologisia kuluttamisen valintoja arjessaan tekemällä on edes yrittänyt taistella ympäristöä riistäviä kulutusyhteiskunnan normeja vastaan.\nVaikka kulutusta itsessään ei kritisoidakaan, on kestotuotteisiin ja käytettynä ostettuun materiaan kuluttaminen kulutuskriittistä toimintaa: kertakäyttöisiin uusiin tuotteisiin, kuten vaippoihin, kuluttaminen olisi haastateltaville järjen, moraalin ja joissain tapauksissa identiteetinkin vastaista toimintaa.\nHaastateltavat halusivat vanhempina suojella omaa jälkikasvuaan tulevilta katastrofeilta parhaansa mukaan.\nVanhemmat laittavat oman kulutusyhteiskunnallisesti normatiivisen mukavuudenhalunsa sivuun, kun he täyttävät lastensa tarpeita ekologisiksi kokemillaan tavoilla. Esimerkiksi neljän lapsen isä Henrik pohti tutkimushaastattelussa olevansa arkisissa askareissaan laiska, mutta silti mieluusti käyttävänsä aikaa ja vaivaa vaativia kestovaippoja lapsillaan, koska ne ovat kaikin puolin kertakäyttöisiä vaippoja järkevämpi valinta.\nLasten tulevaisuuden ympäristöolosuhteet huolettavat tutkimiani vanhempia jopa ympäristöahdistukseen asti, ja muovijätteen tuottamista halutaan omassa kotitaloudessa välttää viimeiseen asti, kuten kahden lapsen äiti Krista haastattelussaan painokkaasti ilmaisi. Haastateltavat halusivat vanhempina paitsi suojella omaa jälkikasvuaan tulevilta katastrofeilta kukin parhaansa mukaan, myös valmistella heitä tuntemattomaan tulevaisuuteen: kuten yhden lapsen vanhemmat Terhi ja Kusti ilmaisivat, on heille tärkeää kasvattaa lapsi yhteiskuntakriittiseksi toimijaksi ”pelkän kuluttajuuden” sijaan.\nSukupuolittuneet käytännöt kestovaippa-arjessa\nYmpäristötietoisuus ei kuitenkaan tarkoita tasa-arvoa. Syksyllä 2020 ilmestyneen pro gradu -työni aineistosta kävi ilmi, että vaikka kulutuskriittiset valinnat ilmentävät perheissä usein vanhempien yhteistä ekologista ideologiaa, ovat niihin liittyvät arkikäytännöt usein tavalla tai toisella sukupuolittuneita.\nJo vaippojen valinta perheeseen on ennen kaikkea äidin tekemä valinta: isät valitsivat kestovaipat käyttöön äitien vahvasta myötävaikutuksesta. Äidit esittivät idean kestovaippojen käytöstä, he hankkivat vaipat ja he opiskelivat sekä hallitsivat niiden huoltoon liittyvän moninaisen tietopääoman. Äidit usein petasivat kestovaippojen käytön isille mahdollisimman helpoksi: he mahdollistivat kestovaippojen arkikäytön siten, että isien oli vaipanvaihtotilanteessa helppo valita kestovaippa kertakäyttöisen sijaan. Kestovaippojen käytön organisointi arkisine metatöineen oli ensisijaisesti äitien kotityön alaa.\nKahden lapsen äiti Liisa sanallisti havainnon toteamuksellaan, että mikäli kestovaippahuolto ei perheessä olisi hänen vastuullaan, heillä ei käytettäisi kestovaippoja näin ahkerasti. Yhden lapsen äiti Maria pohti samansuuntaisesti, että jos hänkin perheen isän tapaan kävisi töissä eikä hänellä siten olisi arjessa näin paljoa aikaa huoltaa kestovaippoja, vaipat todennäköisesti vaihtuisivat heidän perheessään kertakäyttöisiin. Toiset äidit kokivat isiä enemmän olevansa vastuussa kestovaippahuollosta, mikä saattoi liittyä isää vahvemman ideologisen valinnan kokemukseen. Äitien vahva tahto käyttää lapsilla kestovaippoja sai heidät myös tuntemaan, että he olivat kestovaippahuollosta päävastuussa.\nNaiset ovat ylipäätään miehiä aktiivisempia ekologisissa arjen valinnoissa, kuten kierrättämisessä.\nHoiva on lähtökohtaisesti yhä naisten kotityön aluetta. Myös vastuiden jakautumiset kestovaippailun arkisissa käytännöissä kertovat hoivan sukupuolittuneisuudesta.\nTuoreet tutkimukset antavat vahvaa viitettä siitä, että suomalaisisät jakavat vanhemmuutta ja kantavat vastuuta lapsista alati enemmän. Myös haastattelemani perheet ilmensivät nykyaikaista jaetun vanhemmuuden ideaalia. Vanhemmuuden jakaminen ei kuitenkaan tyypillisesti ylettynyt kestovaippoihin liittyvään, ajallisesti verrattain vaativaan hoivaan asti.\nTutkimusten mukaan naiset ovat ylipäätään miehiä aktiivisempia ekologisissa arjen valinnoissa, kuten kierrättämisessä. Kestovaippojen käytön valinnassa yhdistyykin kahden arkisen toiminnan, hoivan ja ekologisten käytänteiden, sukupuolittunut luonne.\nEkologiset arjen valinnat ovat yhteiskunnassamme yksilöiden vastuulla. Perhetasolla yksilön vastuu konkretisoituu esimerkiksi vaippojen valintana ja -huoltona, joista päävastuun kantaa useimmiten perheen äiti. Henkilökohtaiseksi koetut arkiset valinnat eivät siis palaudu yksilötasoon, vaan ne ovat hoivan sukupuolittuneiden rakenteiden sävyttämiä.\nKirjoitus perustuu syksyllä 2020 ilmestyneeseen pro gradu -tutkielmaan Pisarana valtameressä: Materiavälitteinen ekovanhemmuus kestävän kuluttamisen tekona.\nKuvat: bannerikuva Laura Ohlman (Unsplash), tekstin kuvat järjestyksessä Marcin Jozwiak (Unsplash), Annie Spratt (Unsplash), designedbypk (Pixabay)\nAnnariina Kiponoja (YTM) on ihmisen ja materian arkisesta yhteiselosta kiinnostunut sosiologi, jonka tutkijansydän sykkii niin perhe-, kulutus- kuin sukupuolentutkimuksellekin. Tällä hetkellä Kiponoja käynnistelee väitöskirjatutkimusta kestovaippoja lapsillaan käyttävistä vanhemmista ja työskentelee Tampereen yliopistossa tuntiopettajana sekä aikuiskasvattajana vapaan sivistystyön puolella.\nKirjoittajalta Mona Mannevuo\t| 4.6.2021\nKirjoittajalta Juulia Heikkinen\t| 13.5.2022\nAlakärppä, Outi & Sévon, Eija & Rönkä, Anna (2020): Perheen perustamisen odotukset nuorten lapsettomien naisten elämänkulussa. Yhteiskuntapolitiikka 85(1): 5–16.\nEerola, Petteri (2015): Hoivaisyys kulttuurisena valtavirtana. Katsaus suomalaisten miesten isyyskertomuksiin. Yhteiskuntapolitiikka 80(4): 414–419.\nKiponoja, Annariina (2020): Pisarana valtameressä. Materiavälitteinen ekovanhemmuus kestävän kuluttamisen tekona. Pro gradu -tutkielma, Tampereen yliopisto.\nLehtonen, Turo-Kimmo (2008/2015): Aineellinen yhteisö. Tutkijaliitto, Helsinki.\nPuig de la Bellacasa, María (2017): Matters of Care. Speculative Ethics in More Than Human Worlds. University of Minnesota Press, Minneapolis.\nValkonen, Jarno, Pyyhtinen, Olli, Lehtonen, Turo-Kimmo, Kinnunen, Veera, & Huilaja, Heikki (2019): Tervetuloa jäteyhteiskuntaan! Aineellisen ylijäämän kanssa eläminen. Vastapaino, Tampere.\nAnnariina Kiponoja – 20.11.2020


Keliaakikot Madeiralla - Glu.fi\nMe kaksi keliaakikkonaista kävimme reilu viikko sitten viikon matkalla Madeiralla. Tässä tulee matkakertomusta, kuinka pärjäsimme.\nLennot olivat Finnairin koneella ja gluteeniton ateria saatiin matkatoimistosta tilatun mukaisena mennen tullen nimellä varustetulla tarjottimella.\nHotellimme Funchalissa oli Mimosa-hotelli Dorisol-ketjusta. Mimosa sijaitsee melko jyrkän rinteen päällä (kadun reunassa 138 porrasta mäkeen ylös). Huonevaraus oli ilman aamiaista ja siihen olimmekin ihan tyytyväisiä. Huoneessa oli pieni keittosyvennys, jossa 2-levyinen liesi, jääkaappi ja tiskiallas sekä astioita ja keittovlineitä kahdelle. Kahvinkeitintä/vedenkeitintä ja leivänpaahdinta ei ollut. Matkaan varattiin puolikas Vuohelan tattarilimppua, kaura- ja tattarihiutaleita, helmiryynejä ja kahvipaketin puolikas. Niistä saimme keitettyä aamupuurot sekä -leivät ja välipalat. Suomalainen kahvikin maistui erittäin hyvältäpkkusihtillä suodatettuna.\nFunchalissa tutkailimme paikallista ravintolatarjontaa - pääasiassa Lidon hotellialueelta. Valtaosassa ainakin tuon alueen ravintoloita ruokalistasta oli myös suomenkielinen versio (enemmän tai vähemmän oikeinkirjoitettuna) sekä monen muunkin kielinen lista (vähintään englanniksi).\nEka iltana, tiistaina, söimme jo Suomessa etukäteen tsekatussa ravintolassa Little Mermaid, jolle löytyy jopa suomenkileliset nettisivutkin (restaurantlittlemermaid.com). Ravintola onkin madeiralais-suomalainen. Ateriamme oli laakakivipihvi (härkää) dippikastikkeineen uuniperunalla. Ruoka oli mahtavan hyvää. Jälkkäriksi kunnon jätskiannos tai hedelmäsalaattia. Laakakivipihvi on ilmeisesti seudun tyypillinen ruoka, koska sitä oli lähes joka ruokapaikan listalla.\nTorstaina suuntasimme kaupunglle ja vanhaan kaupunkiin jossa söimme lihavartaan (härkää sekin) lisukkeineen, paikkana Estrela do Mar. Todella maukasta. Tuo lihavarras on myös paikallinen erikoisuus.\nKeskiviikkona ja perjantaina olimme matkatoimiston retkillä ja niihin sisältyi lounas. Toinen ruokapaikka oli Santanan teemapuistossa, toisen nimi ei jäänyt mieleen ja matkaopaskin palasi jo kirjastoon.\nLauantaina söimme lähiravintolassa nimeltä La Bamba, jonka omistajarouva oli meitä tervehtinyt aina ohikävellessämme. La Bamba on mm. italialaista ruokaa tarjoileva paikka, söimme turistilounaan, mikä myös oli todella maittava. Listalta olisi löytynyt vaikka mitä herkkuja. Jälkkäriksi hedelmäsalaattia.\nSunnuntaina viimeisen illan kunniaksi päätimme törsätä enemmän ja valitsmme ruokapaikakaksi todella tyylikkään The Granny's Housen. Portilla oli tyylikkäästi pukeutunut herra, joka ensimmäiseksi ojensi madeiraviinilasit käteen ja sitten kilisti kelloa, että vieraat ovat saapuneet, jotta alempana osasivat olla vastassa. Todella hieno paikka, puutarhaa eri puolilla ja näkymä merelle. Ruuaksi valitsimme grillipihvin -ilman kastiketta. Lisukkeena keitetyt vihannekset ja ransakalaiset. Ja jälkkäriksi - mitäs muuta kuin minulle mahtava jätskiannos ja matkakumppanille hedelmäsalaattia.\nMaanantaille tuli vielä yksi ennaltasuunnittelematon ruokailu, kun paluulento olikin muutaman tunnin myöhässä. Suosimme lähiravintoloista vielä kokeilematta ollutta ravintolaa Fora Lodas, joka on erikoistunut intialaiseen ruokaan, meille Tandoorin kanaa riisillä. Ja kyllä maistui.\nPortugali/Madeira on ilmeisesti kalaruokien mekka, mutta meistä kumpikaan ei ole kalan ystäviä, joten jätimme fisut ja mustekalat ym. jatkamaan uiskenteluaan valtameressä.\nMatkassa oli portugalin kielisiä kielikäännöskortteja ja vaikutti, että tarjoilijat eivät niihin eka kertaa törmanneet. Lappunen tutkittiin huolella ja käytiinpä keittiössä vielä varmistamassa, että ruuan voi tehdä gluteenittomana. Tosin valintamme olivat sellaisia, joissa ei ollut juurikaan kastkkeita mietittävänä.\nHintataso listaruuassa on jonkin verran edullisempi kuin Suomessa. Parillakumpillä sai ruuan, viinin ja vielä juomarahankin (suositus n. 10 % laskun määrästä). Muille ruokapaikoille kuin tuolle Little Mermaidille en löytänyt nettisivuja.\nJouduimme täydentämään omaa ruokavarastoa jonkin verran. Hedelmiä ja vihanneksia löytyy ruokakaupasta edullisesti ja tuoreena. Pikkubanaanit olivat makeita ja maukkaita (viljellään Madeiralla). Tavallisessa ruokakaupassa (Pingo-kauppa) gluteenittomat tuotteet rajoittuvat maissikakkuihin ja suklaalla kuorrutettuihin riisikakkuihin. Muuta eivät silmämme havainneet. Tuolla gluteenittomia tuotteita on saatavana Bioforma-liikkeistä (Portugalin keliakiasivujen mukaan Funchalissa 4 Bioforma-kauppaa). Valikoima suppeami kuin Suomessa. Noin metrin pätkä hyllyä kahdessa kolmessa rivissä. Tarjolla paria Schärin leipää, espanjalaisten valmistajien (Sanavi, Santiveri) keksejä (edullisia) ja muffinsseja. Lisäksi tietysti riisikakkuja, yhtä sorttia makarooneja ja mysliä. Siinäpä taisivat valikoimat olla. Esim. mitään hiutaleita puuroa varten emme nähneet (kiitos omien hiutaleiden). Ilmeisesti hotelliaamiaiseenkaan ei tuolla puuro kuulu? Apteekeissa on ilmeisesti saatavana myös gluteenitonta, mutta lähiapteekin ollessa sunnuntaina kiinni, se jäi selvittämättä. Seuraava keliaakikkomatkaaja voi käydä tutkimassa sen.\nPaluulentomme oli myöhässä ja Finnairin piikkiin saimme lentoasemalla välipalan, joten lentoaseman tarjonnan pääsimme arvioimaan. Normaali-ihmisille oli tarjolla cokista/limpparia ja suolainen piirakka ja makeaa. Ajattelimme onko meidän välipala pelkkä limppari ? Ei. Hetken mietintä ja sitten kysyttin, käykö meille salaatti ? Ja muutaman minuutin päästä tuotiin salaaattilautaset pöytään. Todella hyvää palvelua loppuun saakka.\nKaiken kaikkiaan matkakokemus oli pelkästään positiivinen ja uskallamme suositella Madeiraa paikkana, jossa keliaakikkokin pärjää. Ihmiset oivat ystävällisiä ja avuliaita, emmekä ruokavaliolappuinemme kokeneet olevamme hankalia asiakkaita. Paikalliset osaavat hyvin englantia ja osaavat palvella silä kielellä.\nAi niin, muistaakseni Kari kirjoitti että kolikkoja mukaan matkalle. Tuolla maassa myös pätee se, että kannattaa varata 5-20 euron seteleitä ja kolikkoja mukaan. Kaupoissa on ilmeisesti aika vähän vaihtorahaa ja jo kaksikymppisellä maksaessa kysyttiin, eikö olisi kolikoita ?\nToivottavasti tässä nyt tärkein anti tulikin. Ja tervemenoa Madeiralle ! Kannattaa !\nVaraa edullinen matkapaketti Madeiralle\nVaraa Funchalin edullisin hotellihuone\nCherry66 31.7.2016 12:27\nHei! Madeiran kohdalla haluaisin mainita hotelli Belmond Reid's Palacen afternoon tean, englantilaisen iltapäiväteen ja kauniiden terassimaisemien ystäville. Tämä teehetki on hieman hintava, mutta upea ja rauhallinen tapa nauttia lämpimästä iltapäivästä. Kattauksia on kaksi, ja sähköpostilla pyysin gluteenitonta - onnistui hienosti, tarjoilut olivat moitteettomat ja lisää sai jos halusi. Tee vain kannattaa valita huolella (hotellin oma blend oli vaisu valinta), sitä nimittäin tuodaan myös lisää mutta aina samaa sorttia.\nReetta 1.6.2013 12:14\nToinen Madeiran reissu tehty huhtikuussa. Ihan hyvin pelitti syömiset nytkin. Kummasti nuo askeleet vei tuonne Lidon suuntaan, jossa hyvä ravintolatarjonta. Sinne oli myös lyhyempi matka kuin keskustaan. Bioforma-kaupassa tuli käytyä myös leipävarastoa tankkaamassa.\nmuurame 3.7.2011 10:16\nKiitos mahtavasta tietopaketista, lähdössä reissuun kohta ja koetan sitten omasta puolestani lisätä, jos jotain lisättävää enää on\njo10vuotta 23.10.2009 12:01\nLisäämpä edelliseen kattavaan kertomukseen muutaman oman kokemuksen viimeviikolta. Hotellimme Quinta Bela Sao Tiago sijaitsi vanhankaupungin keskellä. Aamiainen kuului hotellihintaan ja sain kaksi itse leivottua gluteenitonta sämpylää!! Kohtuullisen maukkauta ja tietenkin aamiaisella oli sitten saatavilla runsaasti hedelmiä ym.\nMuutoin söimme lähinnä vanhassa kaupungissa ja hyvin sain ruokaa. Mukana oli tietenkin lappunen ja sen luettuaan tarjoilija osasi kertoa oliko valintani sopivaa tai sitten hän ehdotti jotain muuta vaihtoehtoa.\nKävimme mm. Jango- ja Riso- ravintoloissa sekä Jangon vieressä ja vastapäätä olevissa ravintoloissa(nimeä ein muista).\nLentomme myöhästyi puoli vuorokautta huoltohenkilön laskettua koneeseen vessan säiliövettä 100 litraa ylimääräistä. Meille järjestettiin ateria Funchalin ravintolassa alkupaloineen ja jälkiruokineen. Pääruokana oli valittavana kanaa ja espada-kalaa, joista ainakin kana oli gluteenitonta. (Söin Espada-kalaa myös aiemmin gluteenittomana siis ei leivitetty)\nMyös esim. levada-retkellä tarjottu herkullinen tomaattikeitto oli myös gluteeniton (maiskis)\nSiis pelkästään positiivinen matka. Oli muuten ensimmäinen Etelä-Eurooppaan suuntaunut matka, jolla sain gluteenitonta leipää hotellissa.\njosefa 23.3.2009 10:14\nTosi kiva löytää tällainen matkakertomus.Pääsiäismatka Madeiralle on minulla tämän kevään ohjelmassa.\nPaju 22.3.2009 12:49\nLidon alueen ravintolat melkein puolet kalliimpia kuin ostoskatujen takana olevat ravintolat, joissa myös monessa on "lista suomeksi". Ruokakin parempaa kuin ns. turistiruoka.\nReetta 1.3.2009 21:42\nTulipa pitkä jorina - ja vielä jäi pois se, että Little Mermaidista saa jopa gluteenitonta leipää listan mukaan !\nJezu 1.3.2009 20:14\nTosi hyvä ja kattava kertomus. Tässähän alkaa matkakuume iskeä\nKeliakiakäännös portugaliksi 3\nPortugali ‐ Lisääjä harmonikka ‐ 7.3.2010\nPane tämä selitys muutamalle paperiliuskalle ja ota liuskat lompakkoon. Ei väliä vaikka jokin niistä jäisi ravintolan...\nPortugali ‐ Lisääjä Ron-keli ‐ 10.10.2012\nLomailin lokakuun alussa vajaan viikon Lissabonissa. Jo kauan glu.fi:tä seuranneena on minunkin aika jakaa omia...\nGluteenitonta Portugalin Albufeirassa\nPortugali ‐ Lisääjä LG1982 ‐ 23.1.2011\nMatkamessujen hengessä voisi viimein kirjoitella matkakertomuksia. Ohessa kokemuksia Portugalin Albufeirasta keväältä...\nLuontaistuotekauppa celeiro dieta\nPortugali ‐ Lisääjä KariK ‐ 14.9.2010\nKaupunkia tutkiessa löytyi tällainen paikka. Näyteikkunassa oli iso Gluteeniton logo ja näytteilla oli paljon erilaisia...\nTavaratalon ruokaosastolla hyvä valikoima gluteenittomia tuotteita.\nRavintola, jossa g-merkinnät


Lukon pitkäaikainen maalivahtivalmentaja Mikael Vuorio teki kahden vuoden jatkosopimuksen - Jääkiekko - Satakunnan Kansa\nLukon pitkäaikainen maalivahtivalmentaja Mikael Vuorio teki kahden vuoden jatkosopimuksen\nMikael Vuorio on ollut Lukon maalivahtivalmentaja jo seitsemän kautta.\nMikael Vuorio (kuvassa oikealla) jatkaa Raumalla. Arkistokuva toukokuulta 2017.Kuva: Kari Mankonen / Arkisto\nLukon pitkäaikainen maalivahtivalmentaja Mikael Vuorio on tehnyt kahden vuoden jatkosopimuksen seuran kanssa.\nVuorio aloitti Lukon liigajoukkueen maalivahtivalmentajana jo kaudella 2013–2014.\nLukon urheilujohtaja Kalle Sahlstedt korostaa Vuorion merkitystä seuran junioritoiminnalle.\n– Hän tuntee maalivahtivalmennuksessa mukana olevat toimijat Raumalla ja sateenvarjoseuroissa, kun osa hänen työnkuvastaan on junioripuolella, urheilujohtaja Sahlstedt sanoo Lukon tiedotteessa.\n– Yritämme vielä entisestään terävöittää C-juniorien ja sitä nuorempien ikäluokkien toimintaa Raumalla ja sateenvarjoseuroissa. Annamme sinne enemmän työtunteja. Se on yksi painopistealueistamme ensi kaudella, Sahlstedt jatkaa.\nLiigassa Lukko aikoo Sahlstedtin mukaan ottaa seuraavan askeleensa kolmikolla Vuorio, Oskari Setänen ja Lassi Lehtinen.\n– Olemme päässeet tämän (maalivahtikaksikon) kanssa jo todella pitkälle. Viime kaudella maalivahdit olivat tasaisia ja pelasivat kumpikin kovalla tasolla. On järkevää jatkaa samalla kolmikolla, Sahlstedt kertoo.


Suklaamuru ja Kermakaramelli + yks salmiakkipastilli: Mä mökötän nyt\nLähettänyt Millan klo 22.09\nHerne 28. lokakuuta 2009 klo 8.33\nkyllä veti hymyn\nihan vaivihkaa vaan.\nEi se ole aina Kivaa\nkoiran olo, kun\nArjaanneli 28. lokakuuta 2009 klo 13.00\nMä oon kyllä myötätuntonen, mutta mitä tulee pökäleen syöntiin, niin ymmärrän kyllä sitä matalampaa:)\nSen on varmaan vähän vaikeeta ajatella pussailevansa teitä, jos ootte menny alkupaloiks vetämään kissanpötköjä.... yyyhhh!\nMillan 28. lokakuuta 2009 klo 13.56\nEi ole, ei Herne ;-)\nArjaanneli osui taas tismalleen asian ytimeen ;-)\nOuti 28. lokakuuta 2009 klo 15.12\nVoihan pökäle! Kyllä Doriskin on sitä mieltä, että ylimääräiset pökäleet kuuluu koiran suuhuh. Hyh, hyh. Siksi on ikävästi järjestetty sellaiset kissanvessat, että sinne ei koiruus pääse.\nMillan 28. lokakuuta 2009 klo 15.22\nMiten te olette siinä onnistuneet Outi? Meilläkin oli vessoja ennen vaan huoneissa, jonne koiranpennut eivät päässeet. Nyt kasvettuaan niiden odottaisi oppivan, että kakalla mässäily ei kertakaikkiaan käy. Vielä ei ole oppi mennyt perille.\nSemmoisia katoksellisia vessojakin on kokeiltu, mutta kyllä koirut sinnekin pääsevät, mutta Piiskukissa sen sijaan ei, koska se ei mahdu! :)\nisopeikko 28. lokakuuta 2009 klo 17.08\nTiedätkös Usma. Peikostakin on omituista että ihmiset tekevät tarpeensa sisällä mutta hätistävät koirat pihalle tarpeilleen. Niin ja jotkut kissatkin saavat tarpeilla sisätiloissa. Se on aika epistä, mutta se varmaan johtuu siitä että on kissan päivät ja koiran elämä.\nSusanna 28. lokakuuta 2009 klo 22.20\nMiettikääs nyt, millainen maku on aamulla suussa, kun herää. Mitähän sitä on oikein yöllä tultu tehtyä? ;-)\nUsma 29. lokakuuta 2009 klo 10.03\nIhmiset tietysti on muutenkin vähän omitusisia, mutta joskus eika kivoja. Kai se pitää vaan sietää, Isopeikko.\nVoi, Susanna ;-D Saiskohan ihmisille uskoteltua, että ne on kävelly unissaan ja.. hmm...tätä täytyy pohtia. Me lapinkoirat ollaan kyllä rotumääritelmän mukaankin aika ovelia, niin, että se vois vaikka meiltä onnistua.


Pistävä löyhkä piinaa Oulussa ja tunkeutuu myös talojen sisään – asukas: "Mietin, miten voi olla noin paha haju" | Yle Uutiset | yle.fi\nPistävä löyhkä piinaa Oulussa ja tunkeutuu myös talojen sisään – asukas: "Mietin, miten voi olla noin paha haju"\nNuottasaaren tehdasalueen suunnasta kulkeutuvat hajut puhuttavat laajalti Oulussa.\nStora Enson uuden kartonkitehtaan hajuhaitat eivät ole jääneet naapurustolta huomaamatta.\nAsutuksen kyljessä olevan tehtaan hajut aiheuttavat laajaa keskustelua Oulussa. Hajujen myös ennakoidaan jatkuvan viikkoja.\nHajuhaittojen aiheuttaja on vielä epäselvä, ja sen selvittämisessä saattaa kestää.\nPohjois-Pohjanmaan ely-keskuksen ylitarkastaja Vesa Malm on selvittänyt tilannetta yhdessä metsäteollisuusyritys Stora Enson kanssa. Hänen mukaansa hajujen lähde ei ole tehtaan piipussa eli kyse ei ole savukaasujen hajuista.\nMalm sanoo, että päästöjen lähde on prosessin alkupäässä, mutta kaikkia hajun lähteitä ei ole onnistuttu paikantamaan.\n– Muutamia paikkoja on löytynyt, mistä haju pääsee matkalla jätevedenpuhdistamolle.\nElyn selvitysten mukaan tehtaalla ei ole rikottu lupia, vaan kyse on monimutkaisen prosessin alkukangertelusta.\nNuottasaaren tehtaista on leijaillut tänä talvena hajuja lähiympäristöön.Taneli Kärki / Yle\nStora Enso on polkaissut alkuvuoden aikana kartongin tuotannon käyntiin Oulun Nuottasaaressa, ja yhtiö ennakoi jo tammikuussa, että tämä voi aiheuttaa hajuhaittaa. Niiden piti kuitenkin loppua, kun tuotanto pääsisi käyntiin. Toisin on käynyt.\n– Prosessi on vain niin monimutkainen. Vaikka tekijät ovat kokeneita ja ajaneet soodakattilaa, nyt on alla aivan uusi peli, Malm sanoo.\nHänen mukaansa koko ajan etsitään toimivaa koneen käytön ajomallia ja neuvoja on haettu muun muassa Varkaudesta, jossa kartonkikoneen käynnistys aiheutti samanlaisia ongelmia.\nNuottasaaren tehtaasta myönnettiin aiemmin maaliskuussa Ylelle, että "prosessin toiminnassa on parannettavaa".\nHajut poikivat vilkkaan keskustelun\nKeskustelu hajuhaitoista on käynyt kiivaana erityisesti sosiaalisessa mediassa, ja valituksia on tehty myös ely-keskukselle. Valitusten mukaan hajuhaittojen kyytipoikana on tullut myös kurkun ärsytystä ja päänsärkyä.\nKävimme kysymässä aiheesta myös alueen asukkailta.\nVeera Veikkolainen.Timo Nykyri / Yle\nVeera Veikkolainen kertoo, että kunnon hajuja on tupsahdellut tehtaasta aina silloin tällöin.\n– Välillä tupruttaa ihan sisälle asti.\nRiitta Saaranen.Risto Degerman / Yle\nTehtaan naapurissa asuva Riitta Saaranen sanoo elävänsä siinä toivossa, että ongelma ratkeaa, vaikka hajujen leviäminen yllättikin.\n– En minä vielä ole kuitenkaan hermostunut, hän sanoo.\nLinnea Saaranen.Risto Degerman / Yle\nSaarasen kanssa kävelylenkillä ollut Linnea Saaranen asuu hiukan kauempana tehtaasta. Hajut ovat tulleet hänellekin tutuiksi, vaikkei niitä kovin usein olekaan hänen kotinsa suuntaan levinnyt.\nYksi yö on jäänyt Saarasen mieleen.\n– Se oli niin paha haju, että minun piti panna nenä peiton alle, ja minä mietin, miten voi olla noin paha haju.\nMikko Mustonen.Risto Degerman / Yle\nMuutaman kilometrin päässä Lintulan kaupunginosassa asuva Mikko Mustonen muistaa hyvin myös vanhan "perinteisen" Oulun hajun, joka aiempina vuosina piinasi kaupunkilaisia.\n– Kyllä se 70-luvulla haisi raha Lintulassakin, mutta nyt on ollut monia vuosia, ettei ole ollut hajuhaittoja, Mustonen sanoo.\nViime aikoina on tehtaalta tuttuja hajuja riittänyt hänen mukaansa Lintulaankin asti.\n– Nyt on jotain erilaista ilmassa, kun haisee niin pahalle.\nStora Enson Oulun-tehdas on tuntunut asukkaiden nenissä ennenkin.Risto Degerman / Yle\nVoit keskustella aiheesta lauantaihin 20. maaliskuuta kello 23:een asti.\nStora Enson uuden kartonkitehtaan aloitus haisee pistävästi oululaisten nokkiin – tehtaanjohtaja: "Prosessin toiminnassa on parannettavaa"\nOuluStora EnsopaperiteollisuusmetsäteollisuusMetsäteollisuus- ja -talousyrityksetPohjois-PohjanmaaKotimaan uutiset