vellikaara Vettasia Muonion ja Äkäslompolon alueen saamen historia - PDF\nvellikaara Vettasia Muonion ja Äkäslompolon alueen saamen historia\nDownload "vellikaara Vettasia Muonion ja Äkäslompolon alueen saamen historia"\n1 vellikaara Vettasia Muonion ja Äkäslompolon alueen saamen historia Siv Rasmussen Muonion kunta 2008\n2 Sisällysluettelo Esipuhe... 3 Hankkeeseen osallistuneet tahot... 4 Saamelainen vai lappalainen... 6 Nimikäytäntö... 8 Saamelaiset... 8 Muonio ja Kolari Ihmisten väliset suhteet Suikki Sarri Vasara, Sieppi, Vettainen, Nutti Sieppi Vettainen Kitti Junkka Saamelaisten hengellinen elämä Kieli Haastattelut Maahinen vaihtaa lappalaislapsen Hakovuoteella Lähteet... 73\n4 Esipuhe Tämä julkaisu on laadittu huhtikuun 2007 ja tammikuun 2008 välisenä aikana toteutetun Muonion ja Äkäslompolon alueen saamen historia -hankkeen tuloksena. Tarkoituksena on ollut tutustuttaa suuri yleisö alueemme saamelaishistoriaan. Hankkeella on ollut kaksi pääkohderyhmää: matkailuyritykset ja koulut. Julkaisulla pyritään antamaan oppaille ja opettajille mahdollisuus yksinkertaisella tavalla etsiä ja löytää tietoa alueen saamelaishistoriasta edelleen matkailijoille ja koululaisille välitettäväksi. Aiheet ja niiden laajuus on syytä valita siten, että ne vastaavat yksittäisen ryhmän edellytyksiä, kuten ikää, tiedon tasoa ja kielitaitoa. Ylimpien luokkien oppilaat pystyvät lukemaan julkaisua ja omaksumaan sisältöä jo omin päin. Hankkeen varhaisimmassa ideointivaiheessa ajateltiin, että tässä yhteydessä käsitellään vain Muonion alueen saamelaista historiaa. Varsin pian kuitenkin selvisi, että työhön on luonnollista ottaa mukaan myös Äkäslompolo, koska alueen poronhoito liittyy läheisesti Muonion poronhoitoon. Suunnittelun myöhäisemmässä vaiheessa mukaan otettiin Kolarin alue kokonaisuudessaan ja Kolarin kunta yhdeksi rahoittajaksi. Muonion ja Äkäslompolon alueen saamen historia -hanke sai alkunsa vuoden kestäneen kypsyttelyvaiheen jälkeen. Aivan aluksi pohdittiin, millä tavalla alueen saamelaishistoriaa olisi mahdollista tutkia, ja varsinainen hanke (projekti) käynnistyi keväällä Muonion ja Kolarin kuntien saamelaisia ja saamelaishistoriaa käsittelevät kirjoitukset ovat varsin hajallaan monissa eri teoksissa ja vaikeasti saatavilla olevissa tutkimusraporteissa. Projektin lähtökohtana oli toivomus, että näiden kahden kunnan saamelaishistoriasta laadittaisiin kokonaisvaltainen esittely. Sellaista ei ole tehty aikaisemmin, mikä on hankaloittanut sekä paikallisten asukkaiden että turistien mahdollisuutta tutustua historian tähän puoleen. Alusta lähtien ajatuksena oli kytkeä hanke matkailutoimintaan, jotta matkailijoille pystyttäisiin antamaan oikeaa tietoa oman paikkakunnan saamelaisuudesta. Ajatuksena on ollut myös se, että paikallinen väestökin saa mahdollisuuden tutustua oman kuntansa historiaan suhteellisen helposti. Siksipä kummankin kunnan kulttuuri- ja koulutoimi on ollut hankkeessa mukana. Tämän projektin puitteissa ei ole ollut mahdollista käsitellä näiden kahden kunnan saamelaishistorian kaikkia osa-alueita. Siksi olemme keskittyneet eritoten 1800-luvulla eläneisiin saamelaisiin ja niiden käyttämiin alueisiin, mutta mukana on aineistoa myös 1800-lukua edeltävältä ajalta ja 1900-luvulta. Kaikkien saamelaisperheiden taustaan ja sukulaisuussuhteisiin ei ole ollut mahdollisuuksia syventyä yhtä paljon. Työn yhteydessä on tutkittu kirjallisuutta ja arkistoja, tehty haastatteluja ja käyty niin vanhoilla asuinpaikoilla kuin pyhillä paikoillakin. Julkaisun ensimmäisessä osassa luodaan katsaus saamelaishistoriaan yleisesti ja kummankin kunnan saamelaishistoriaan. Julkaisun keskiosassa kerrotaan melko yksityiskohtaisesti alueen monista saamelaissuvuista ja lopussa on otteita hanketyön aikana tehdyistä haastatteluista. Haastattelut on tallennettu Muonion kunnan arkistoon CD:lle ja myös paperiversiona, joita voidaan käyttää myös mahdollisen myöhemmän tutkimuksen yhteydessä. Julkaisua on saatavana Kolarin ja Muonion kouluista ja kirjastoista sekä Muonion kunnantalosta. Julkaisu on pyritty toteuttamaan siten, että sen kopiointi on helppoa. Toivottavasti julkaisua käytetään ahkerasti ja sen ottavat omakseen etenkin opettajat, joiden tehtävänä on välittää tietoa paikallisesta historiasta lapsille ja nuorille, kuten myös aikuisopiskelijoille.\n5 Hankkeeseen osallistuneet tahot Hankkeen (projektin) hallinnoijana on toiminut Muonion kunta. Taloudellista tukea ovat myöntäneet Lapin työvoima- ja elinkeinokeskus, Muonion ja Kolarin kunnat sekä seuraavat yritykset ja yhdistykset: Ahdin kotamaa Harrinivan Lomakeskus Oy Jerisjärven Muijat kyläyhdistys ry Karilan navettagalleria, Samikka Keimiön Koukkaus Kuukkeli-lehti Kylmämaan Ohjelmat Oy Lomamaja Pekonen Ky Lumiperhonen Oy Metsähallitus, Luontokeskus Kellokas Osuuskunta Lapin Aarnivalkea Polar Action Oy T:mi Samin Porotila Tunturilapin tuvat Ylläksen Lapinkylä Oy Ylläksen Loma Oy, Lomakeskus Seita. Lapin työvoima- ja elinkeinokeskuksen myöntämästä rahoituksesta osa tulee Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR). Hankkeen ohjausryhmään ovat kuuluneet Elli Kangosjärvi (puheenjohtaja), Muonion kunnan edustaja Markku Kurkkio, Kolarin yrittäjien edustaja Paula Pekonen, Muonion yrittäjien edustaja Tarja Vuorinen, Kyläkulttuuria Tuntureitten Maassa ry:n edustaja Hilkka Oksala, asiantuntija Anne Ristioja, Lapin työvoima- ja elinkeinokeskuksen edustaja. Johtoryhmän sihteerinä on toiminut hankkeen johtaja ja vastuuhenkilö Siv Rasmussen. Projektiin sisältyy myös haastatteluja ja alueen saamelaishistoriaa käsittelevää perinneaineistoa. Haastatteluja ovat tehneet ja aineistoa keränneet talkootyönä Arto Enojärvi, Ahti Kaulanen, Markku Kurkkio ja Hilkka Oksala. Seuraavia henkilöitä on haastateltu: Pasi Baas, Hannu Friman, Manu Friman, Vilho Friman, Hille Kangosjärvi, Mikko Kangosjärvi, Veikko Kangosjärvi, Aatos Kaulanen, Jaakko Satta, Kalle Sieppi, Erkki Suikki, Sami Tiensuu, Kaija Vaattovaara ja Kalevi Vasara. Lisäksi olemme keskustelleet monen muun henkilön kanssa ja saaneet heiltä meille tärkeää tietoa. Arkeologi, filosofian maisteri Hilkka Oksala on toiminut hankkeen asiantuntijana ja osallistunut työhön merkittävällä panoksella. Hän on antanut meidän käyttää Kolarin ja Muonion menneisyyttä koskevia laajoja tietojaan, jotka ulottuvat ajallisesti jääkaudesta aina meidän päiviimme saakka. Olemme saaneet käyttää apunamme myös vielä julkaisematonta Saarenputaan aluehistoriaa käsittelevää aineistoa, jota on kerätty yhteistyössä Saarenputaan asukkaiden kanssa ja jonka toimittamisesta Oksala vastaa.\n6 Arto Enojärvi on toiminut hankkeen johtajan oikeana kätenä. Hän on ollut aktiivinen hanketyön kaikissa vaiheissa tehden jo käynnistämisvaiheessa suuren työn etsiessään sopivia yhteistyökumppaneita. Enojärvi on antanut kaiken mahdollisen tukensa ja apunsa koko projektin keston ajan. Hän on tarjonnut apuaan erinäisiin pieniin ja suuriinkin haasteisiin vastaamisessa ja esittänyt parannusideoita sekä lukenut kaikki tekstit läpi kriittisin silmin. Markku Kurkkio, Hilkka Oksala ja Anneli Uusitalo ovat lukeneet aineistoa ja esittäneet lukuisia sitä koskevia hyödyllisiä kommentteja ja parannusehdotuksia. Lämmin kiitos heille kaikille hankkeeseen osallistumisesta ja kaikesta hankkeeseen liittyvästä avusta. Suurkiitos myös seuraavien virastojen ja laitosten henkilökunnalle: Muonion kirjasto, Oulun maakunta-arkisto, Nordkalott biblioteket, Kolarin ja Muonion kirkkoherranvirastot ja Muonion kunta. Tekstit Siv Rasmussen Suomennos Heli Eroma (norjan kielestä) Haastattelutekstit Arto Enojärvi Valokuvat Siv Rasmussen ja Arto Enojärvi Kansikuva Kota Niesajoen latvoilla Kolarissa, kuvaaja Hilkka Oksala Ulkoasu ja painatus Luoteis-Lappi Muoniossa tammikuussa 2008 Siv Rasmussen Siv Rasmussen ja hänen lapsensa metsäsaamelaisten kodalla Arvidsjaurissa\n7 Saamelainen vai lappalainen Käsitteiden käyttö Hankkeen nimen osa, saamen historia, on herättänyt jonkin verran vastalauseita. Niitä esittäneiden henkilöiden mielestä ei ole syytä puhua saamelaisesta vaan lappalaisesta historiasta. Käsitystään he perustelevat sillä, että saamelaisista on alettu puhua vasta viime aikoina. Ennen vanhaan puhuttiin aina lappalaisista ja he itsekin käyttivät tuota samaa nimitystä. Jotkut ovat sitä mieltä, että Muoniossa ja Kolarissa aikaisemmin poronhoitoa harjoittaneet lappalaiset eivät kuuluneet nykyään saamelaisiksi kutsumaamme kansanryhmään ja että heidän nimittämisensä saamelaisiksi on siksi harhaanjohtavaa. Käsittelen tässä ensin viimeksi mainittua väitettä. Suurin osa paimentolaisporonhoitoa Muoniossa ja Kolarissa ja 1800-luvuilla harjoittaneista oli saamelaisia. Paria poikkeusta lukuun ottamatta kyse ei ollut suomalaisista vaan poroja paimentavista henkilöistä, joita elinkeinonsa takia kutsuttiin lappalaisiksi. Tämän todistaa se perinpohjainen työ, jota tämän hankkeen yhteydessä on tehty kunkin yksittäisen suvun juurten selvittämiseksi. Ensimmäinen väite, jonka mukaan he itsekin kutsuivat itseään lappalaisiksi, on vain osittain totta. He kutsuivat itseään aivan selkeästi lappalaisiksi silloin, kun he puhuivat suomalaisten kanssa; sitä nimitystähän suomalaiset käyttivät heistä, ja heidän kieltään suomalaiset kutsuivat lapiksi. Keskustellessaan muiden saamelaisten kanssa saameksi he kyllä käyttivät sanoja saamelaiset ja saame. On muuten melko tavallista, että kansan omankielinen nimitys poikkeaa ympärillä asuvien kansojen niistä käyttämästä nimityksestä. Alkuperäiskansat ja muut vähemmistöryhmät ovat joutuneet yleisesti kokemaan tilanteita, joissa uudisasukkaat ja valtaväestö ovat kutsuneet niitä halventavalta tuntuvilla nimillä. Nykyään useimmat saamelaiset haluavat itseään kutsuttavan saamelaisiksi eikä sellaisilla nimillä kuin lappalaiset/lapper (Suomi/Ruotsi) ja finner/fennit (Norja). Mielestäni tavalla tai toisella saamelaisen kulttuurin ja historian kanssa tekemisissä olevien henkilöiden, kuten esimerkiksi opettajien, tutkijoiden, matkanjärjestäjien, oppaiden, matkamuistojen myyjien, on syytä ottaa tämä toivomus huomioon. Sen takia tämän julkaisun yleisessä tekstiosiossa käytetään johdonmukaisesti sanoja saamelainen ja saamelaiset, mutta tekstissä voi törmätä myös sanoihin lappalainen ja lappalaiset. Tällöin on kyse kirjoista tai muista asiakirjoista saaduista tai haastatteluihin perustuvista tiedoista, jotka on esitetty alkuperäisessä muodossaan. Uskontotieteen professori Juha Pentikäinen kirjoittaa: Sana lappalainen olisikin aika palauttaa vanhaan historialliseen merkitykseensä tarkoittamaan pyyntikulttuurin perinteistä elämäntapaa ja talousjärjestelmää ruotsin leva som lapp vastakohtanaan landsbo eli lantalainen, jolloin sana saamelainen viittaisi kieleen ja etnisiteettiin. Rajaus puolustaa paikkaansa siksikin, että lappalainen kielen ja kulttuurin nimityksenä on tuottanut virhetulkintoja, joita varhempi lappologia on tulvillaan. Niihin kuuluu esimerkiksi ajatus siitä, että Lappi-alkuisten paikannimien levinneisyys todistaisi muinaisesta saamelaisasutuksesta. eteläisintä Suomea myöten. Päinvastoin on ajateltavissa, että Lappipaikannimistö viittaisi paikkoihin, joissa harjoitettiin lappalaista elintapaa. Tässä katsannossa monen suomalaisen Lappalainen-sukunimi ei olisikaan todiste vanhoista saamelaisjuurista vaan ehkä esiisän elinkeinosta. Saamelainen on nimitys, jota nykysaamelaiset itse itsestään johdonmukaisesti käyttävät.\n8 Sana määrittää keskeisesti sisäistä identiteettiä ; yksilö kokee kuuluvansa ryhmään jonka jäsenten välillä vallitsee emotionaalinen side. Kun ulkoisen identiteetin on yleensä katsottu pohjautuvan todellisiin tai havaittaviin ryhmänsisäisiin tunnusmerkkeihin kuten kieleen, rotuun tai uskontoon, voisi ajatella, että sana lappalainen mittaisi ulkoista, saamelainen taas sisäistä identiteettiä. Onhan sana lappalainen koettu saamelaisten kesken vieraana siksi, että se on valtakulttuurin antama käsite vähemmistöstään. Vaikka käsitepari saamelainen/lappalainen voisi em. perustein puolustaa paikkaansa, en sitä seuraavassa suosi. Lappalainen-käsite on tutkimushistoriallisen painolastin pölyttämä, esimerkiksi rodun tai uskonnon osalta pikemminkin eri-ikäisten pohdiskelujen tulos kuin pohjautunut mihinkään todellisiin tai havaittaviin tunnusmerkkeihin. (Pentikäinen 1995:22) Yhteenveto saamelaisten kansannimistä ja niiden alkuperästä Sámi/sápmi/sápmelaš Näitä saamenkielisiä sanoja ovat saamelaiset käyttäneet kaikilla saamenkielisillä alueilla. Jo viikinkiaikana ne olivat käytössä. Saamelaisten omat nimitykset sámi/sápmi/sápmelaš ja suomalaisen kansanryhmän, hämäläisten, nimi polveutuvat samasta alkuperäismuodosta sämä. Tätä sanaa käytettiin yhteisessä saamelais-suomalaisessa kantakielessä. Sana šämä liittyy tiettävästi balttilaiseen sanaan žeme/zeme ja venäläiseen sanaan zemlja, jotka molemmat tarkoittavat sanaa maa. Fennit / hiihtävät fennit Vuonna 98 ennen Kristusta roomalainen historioitsija Tacitus kirjoitti kaukana pohjoisessa asuvasta fenni-nimisestä metsästystä ja pyyntiä harjoittavasta kansasta. Yleisen olettamuksen mukaan he olivat saamelaisia, mutta kyse on voinut olla myös suomen kieltä puhuneiden useiden kansojen yhteisnimityksestä. Monet kirjoittivat 500-luvulta lähtien hiihtävistä fenneistä. Sanat skriđa á skium tarkoittivat muinaisnorjaksi å gå på ski, eli hiihtää, ja termiä hiihtävät fennit on tulkittu käytettävän siksi, että saamelaiset haluttiin erottaa muista suomen kieltä puhuvista kansoista. Muinaisnorjankielisessä kirjallisuudessa saamelaisista käytettiin tavallisesti nimitystä finner. Nimen uskotaan perustuvan monissa germaanisissa kielissä esiintyvään verbiin finna/finner, joka tarkoittaa löytää, ja liittyvän siihen, että saamelaiset olivat metsästäjiä ja pyytäjiä, eli kansa, joka hankki elantonsa etsimällä ja löytämällä saalista. Lappalaiset Sana lop tai lopar esiintyy venäläisten kronikankirjoittajien teoksissa vasta noin luvulta lähtien. Saxo Grammaticuksen noin vuonna 1200 kirjoittamassa teoksessa sitä käytetään maakunnan nimenä muodossa Lappia. Useiden itämerensuomalaisten kansojen itsestään käyttämät nimet ovat peräisin sanoista, jotka tarkoittavat kiilaa tai kangastilkkua, joka on ommeltu toiseen kankaaseen kiilaksi. Tällä on tiettävästi yhteyttä siihen, että eri kansojen välisen kaupankäynnin yhteydessä käytettiin apuna kiiloja eli tilkkuja. Tuon menetelmän avulla oli tarkoitus pysyä selvillä siitä, kuinka paljon itse kukin oli velkaa. Sana lapp tarkoittaa skandinaavisissa kielissä vielä tänä päivänäkin pientä kankaan- tai nahanpalaa. Lappalainen on ollut saamelaisista yleisesti käytetty nimi Suomessa ja Ruotsissa, mistä nimitys levisi myös Norjaan. (Hansen/Olsen 2004: 45 51)\n9 Nimikäytäntö Joku saattaa ehkä ihmetellä sitä, että niin monella tässä julkaisussa mainitulla entisajan saamelaisella ja suomalaisella oli ruotsalainen nimi. Ne olivat heidän virallisia nimiään, ja juuri niitä on käytetty kirkonkirjoissa, manttaaliluetteloissa ja veroluetteloissa. Samoja muotoja olen käyttänyt tässäkin julkaisussa pääasiassa siksi, että tällöin myös muut samoja lähteitä käyttävät henkilöt voivat löytää ne. Päivittäisessä elämässä heidän kutsumanimenään käytettiin kulloinkin puhutun kielen mukaan joko etunimen saamen- tai suomenkielistä muotoa. Koska en kuitenkaan voi kaikkien osalta tietää heidän kutsumanimiään, olen katsonut, että virallisia nimiä ei ole syytä ryhtyä kääntämään puhekieleen, sillä se taas voi johtaa harhaan. Niissä tapauksissa, joissa heidän kutsumanimensä on tiedossa, nimi on kirjoitettu sulkuihin virallisen nimen jälkeen. Monessa tapauksessa heitä kutsutaan tällä päivittäisessä puheessa käytetyllä nimellä sitten myöhemmässä tekstissä. Etunimen ja sukunimen lisäksi oli tavallista käyttää myös isän nimestä johdettua jälkiosaa, joka oli pojilla son ja tyttärillä dotter. Ennen kristinuskon saapumista Saamenmaahan saamelaiset käyttivät alkuperältään saamelaisia ja osittain suomalais-karjalaisia etunimiä, mutta nimet kiellettiin ja ne hävisivät käytöstä. Muutamat etunimet ovat kuitenkin säilyneet sukuniminä kuten Sarri ja Päiviö. Sukunimiä alettiin käyttää 1600-luvulla. Jotkut nimet ovat ruotsalaisia ja toiset suomalaisia, mutta se ei tarkoita suvun olevan välttämättä ruotsalaista tai suomalaista alkuperää. Monissa tapauksissa saamelaisille antoivat sukunimen papit ja veronperijät, koska saamelaiset eivät olleet aiemmin käyttäneet sukunimiä. Viralliset saamelaiset sukunimet olivat 1800-luvulla jo vakiinnuttaneet asemansa ja ihmiset tiesivät, mitkä sukunimet viestittivät kyseisen suvun olevan saamelainen. Tuohon aikaan täällä Muoniossa ja Kolarissa eläneitä saamelaisperheitä olivat Sarri, Suikki, Nutti, Unga, Vasara, Vettainen, Sieppi, Jaukka, Palokka, Junkka, Riimi ja Koffelo sekä ehkä vielä joku muu suku. Lisäksi tänne tuli naimakaupan myötä saamelaisia naisia ainakin seuraavista suvuista: Marakatt, Labba, Kitti, Kalsok, Tomma, Nyman, Aslak, Hetta ja Piltto. Naiset käyttivät omaa sukunimeä 1800-luvun lopulle saakka. Monet saamelaisnimet hävisivät käytöstä, koska saamelaiset ryhtyivät uudisasukkaiksi ja ottivat tilan nimeen perustuvan sukunimen. Saamelaiset Nykypäivän saamelaiset Saamelaiset ovat kansa, joka asuu neljän maan, Venäjän, Suomen, Ruotsin ja Norjan, alueella. Heidän asuma-alueestaan käytetään saamenkielistä nimitystä Sápmi, joka voidaan suomentaa sanalla Saamenmaa. Sápmi-sanaa käytetään koko tuolla suurella alueella, joka ulottuu Venäjältä Kuolan niemimaalta luoteeseen Ruotsin Taalainmaalle ja lounaaseen Norjan Hedmarkiin. Nykyään saamelaiset elävät suurimmassa osassa tuota aluetta vähemmistökansana. Vain Kautokeinon, Karasjoen, Tenon (Tana) ja Uuniemen (Nesseby) kunnissa Pohjois-Norjassa ja Utsjoen kunnassa Suomessa saamelaiset muodostavat enemmistön. Muilla alueilla saamelaiset ovat kotikunnassaan vähemmistönä, joskin monissa kunnissa on pie-\n10 nehköjä alueita, joiden väestö on pääosin saamelaista. Suomessa saamelaisten kotiseutualueen muodostavat Enontekiön, Utsjoen ja Inarin kunnat sekä Sodankylän kunnan pohjoisosa. Saamelaisten tarkkaa määrää ei ole koskaan laskettu, mutta heitä lienee Eniten saamelaisia asuu Norjassa ( ) ja Ruotsissa ( ). Suomessa asuu saamelaista, ja Venäjällä on rekisteröityä saamelaista. Monet saamelaiset asuvat perinteisten saamelaisten asuinalueiden ulkopuolella, etenkin pääkaupungeissa ja niiden läheisyydessä. Saamen kielen asema on vahvin alueilla, joilla saamelaisväestö on enemmistönä. Monet saamelaiset eivät osaa omaa kieltään, mikä johtuu kansallisvaltioiden aiemmin saamen kieleen ja kulttuuriin kohdistamasta painostuksesta. Tänä päivänä saamelaisia toimii kaikilla yhteiskunnan eri aloilla. Poronhoito, metsästys ja kalastus ovat olleet tärkeitä kulttuurin ylläpitäjiä, ja niistä moni saamelainen ottaa yhä leipänsä. Saamen kieli on saanut uutta nostetta nuoremman polven kiinnostuttua sekä omista että omien vanhempien juurista. Paremmat opiskelumahdollisuudet ja lisääntynyt saamen kielen käyttö erilaisissa työtehtävissä, mm. virastoissa, radio- ja tv-työssä, opetuksessa, ovat auttaneet kielen säilymisessä ja myös kielitaidon ylläpidossa. Saamen kieli eli saame Saamen kieli kuuluu suomalais-ugrilaiseen kieliryhmään ja on läheistä sukua suomelle ja eestille. Saamen kielen eri muunnelmia on kymmenen. Niiden erot ovat niin merkittäviä, että jotkut luonnehtivat niitä omiksi kieliksi, toiset taas pitävät niitä pikemminkin murteina tai kielimuunnoksina (variantteina). Koska saamelaiset asuivat Fennoskandian ja Venäjän alueella ennen valtioiden rajojen muodostamista, eri murteet eivät seuraa tämän päivän valtioiden rajoja. Suurin osa saamenkielisestä väestöstä puhuu pohjoissaamea. Suomessa pohjoissaamea puhutaan kaikissa neljässä saamelaisten kotiseutualueeseen kuuluvassa kunnassa ja kaikissa niissä Norjan kunnissa, joissa saamelaiset ovat enemmistönä, sekä Ruotsin pohjoisimmissa osissa. Suomessa Inarin alueella puhutaan pohjoissaamen lisäksi koltansaamea ja inarinsaamea. Muonion ja Kolarin metsäsaamelaiset puhuivat luultavasti eri murretta kuin myöhemmin Ruotsin ja Enontekiön tunturialueilta saapuneet pohjoissaamenkieliset. Mistä saamelaiset ovat peräisin? Saamelaista kulttuuria ja historiaa eteenpäin vievät henkilöt, kuten opettajat ja oppaat, törmäävät usein kysymykseen, mistä saamelaiset ovat peräisin. Vielä nykyäänkin monet tuota pohtivat, vaikka saamelaisilla on alkuperäiskansan asema, mikä tarkoittaa, että he ovat tulleet tänne ennen muita kansanryhmiä. Tämä johtuu ajattelutavasta, joka juontaa juurensa kansallisvaltioiden muodostumisesta 1800-luvulla. Aikaisemmin valtakunnat olivat suuria ja tarjosivat tilaa monille erilaisille kansoille ja kielille, kun taas uudemman ajattelutavan mukaan jokaisella kansalla oli oikeus omaan maahan. Tilaa ei kuitenkaan ollut saamelaisten kaltaisille pienille kansoille. Heitä pidettiin pohjolaan muualta tulleina muukalaisina. Heidän uskottiin tulleen Uralin takaisilta kaukaisilta seuduilta, ja yleisen käsityksen mukaan heidän kehitystasonsakin oli alempi kuin muiden pohjoismaisten kansojen. Nykyajan tutkijat ovat kuitenkin aikoja sitten hylänneet moiset teoriat. Sen sijaan nyt kysytään, milloin, missä ja miksi saamelainen kansallisuus (etnisyys) on syntynyt. Siitä onkin esitetty erilaisia teorioita.\n11 Suomalaisen arkeologin Christian Carpelanin käsityksen mukaan kantasaamelainen kulttuuri kehittyi Suomen eteläosissa ja levisi sieltä maan muihin osiin ja Skandinaviaan. (Kanta)saamelaista kansallisuutta (etnisyyttä) alkoi edustaa väestö, joka koostui niin lännestä ja idästä kuin etelästäkin useiden tuhansien vuosien aikana maahan muuttaneista väestöryhmistä. Saamelainen etnisyys näyttää syntyneen osin vastapainoksi maanviljelykulttuurille, joka oli kehittynyt Etelä-Suomeen Baltian maista kotoisin olleiden talonpoikien muutettua maahan. Tuon alueen entisissä pyyntiyhteiskunnissa ryhdyttiin harjoittamaan maanviljelyä ja karjataloutta, kun taas Suomen pohjois-, itä- ja sisäosissa jatkettiin pyyntielinkeinojen harjoittamista. Suomalainen kulttuuri ja kieli ovat tiettävästi syntyneet maanviljelijäväestön keskuudessa, eli siis Baltiasta Suomeen muuttaneiden ja maassa aiemmin pyyntielinkeinoja harjoittaneen kansan muodostaman sekaväestön, kun taas saamelainen kulttuuri kehittyi jäljellä olevan pyyntiväestön keskuudessa. Historialliset lähteet ja paikannimet todistavat, että myös Suomen eteläisissä osissa asui saamelaisia aina 1500-luvulle saakka. Saamelaiset sulautui suomalaiseen ja karjalaiseen väestöön, joka oli tuolloin muuttanut entisille saamelaisalueille. (Carpelan 2004) Jacob Fellman on kirjoittanut muistiin erään mielenkiintoisen vanhan joiun. Hän toimi 1800-luvun alkupuolella pappina Utsjoella ja Inarissa ja kuuli saamelaisten joikaavan heidän alkuperästään kertovaa joikua. Saamelaisten historia jaetaan siinä kolmeen eri aikakauteen. Ensimmäisen aikakauden alussa saamelaisten esi-isät löytävät oman maansa, kukistavat maan syntyperäiset asukkaat ja oppivat tärkeitä kulttuurisia taitoja, kuten tulen tekemisen. Myöhemmin maahan tulee uusi kansa, joka on sukua edelliselle mutta jonka kulttuurin taso on korkeampi. Se osaa mm. kesyttää kotieläimiä. Uusi kansa painostaa aikaisemmin tullutta kansaa, mutta vähitellen nämä sulautuvat yhteen. Kolmatta ajanjaksoa kutsutaan kuninkaan aikakaudeksi. Tuolloin hallitsijat tuovat omat lakinsa Saamenmaahan, jossa aikaisemmin on sovellettu luonnonlakeja, ja saamelaisia vaaditaan lopettamaan typerä käyttäytyminen. (Solbakk 1990:18 19) Joiun jakamisella eri aikakausiin ja eri kansojen kuvauksella on hämmästyttävän paljon yhtäläisyyksiä arkeologien teorioihin erilaisista kulttuurimuodoista ja siitä, millä tavalla uudet ja vanhat väestöryhmät ovat vaikuttaneet toisiinsa. Joiku on syntynyt ns. kirjoituksettoman kulttuurin aikana, mikä merkitsee usein sitä, että se on saattanut välittyä sukupolvelta toiselle ja olla alkuperältään ikivanha kuten Kalevala. Saamelaisten historiallinen tausta Tacituksen kirjoitusta vuodelta 98 jälkeen Kristuksen kuvataan tavallisesti vanhimmaksi saamelaisia käsitteleväksi kirjalliseksi lähteeksi, mutta kuten aiemmin on mainittu, hänen käyttämänsä käsite fenni saattaa olla useiden kansanryhmien yhteisnimitys. Monet eurooppalaiset ovat kirjoittaneet saamelaisista 500-luvulta lähtien ja myöhemmin keskiajalla, mutta kaikille on yhteistä se, että he eivät itse olleet tavanneet saamelaista. He kirjoittivat vain siitä, mitä olivat kuulleet toisten kertovan. Ensimmäinen kirjallinen lähde, jonka kirjoittaja oli itse henkilökohtaisesti tutustunut saamelaisiin, on Ottarin kertomus 890-luvulta. Ottar oli pohjoisnorjalainen suuri päällikkö, joka kertoi kotimaastaan Englannin kuninkaan Alfredin luona vieraillessaan. Kuningas pani omat kirjurinsa kirjoittamaan muistiin asiat, joita Ottar kertoi tuosta pohjoisesta maasta. On mahdollista, että Ottar asui Tromssan lähistöllä. Hän itse kertoi, että hän asui kaikista norjalaisista pohjoisimpana ja että hänen pohjois- ja itäpuolellaan asui pelkästään saamelaisia. Hänellä oli kuusisataa poroa ja kotieläimiä. Saamelaiset maksoivat veroa hänelle ja muille päälliköille. Myös pohjoismaisessa saagakirjallisuudes- 10\n12 sa on lukuisia kertomuksia saamelaisista. Myöhemmin keskiajalla saamelaiset alkoivat herättää lisääntyvää kiinnostusta ympärillä asuvien kansojen valtaeliittien keskuudessa. Muut kansat ostivat saamelaisilta etenkin turkiksia ja kuivattua kalaa tai ryhtyivät verottamaan heitä. Maiden välisiä rajoja ei ollut tuolloin vielä vedetty (rajanvetoja käytiin ja 1800-luvuilla) ja sekä Venäjä, Tanska Norja että Ruotsi verottivat saamelaisia. Joillakin alueilla heitä verottivat kaikki kolme valtakuntaa, joillakin kaksi ja joillakin alueilla vain yksi. Saamelaiset ja saamelaisten asuinalue ovat näytelleet pohjoismaiden historiassa merkittävää roolia. Valtakunnat halusivat laajentaa alueitaan ja pitivät tärkeänä todistaa, että niillä oli oikeudet johonkin tiettyyn alueeseen. Ensin tavoitteeseen pyrittiin verottamalla paikallisväestöä ja valvomalla alueella käytävää kauppaa. Myöhemmin maat pyrkivät puolustamaan riippumattomuuttaan (suvereniteettia) sellaisilla merkittävillä toimilla, kuten tekemällä lähetystyötä, rakentamalla kirkkoja ja saattamalla saamelaiset omien valtiollisten oikeusjärjestelmiensä alaisiksi. Toiminnan seurauksena Saamenmaassa otettiin käyttöön erinäisiä virallisia asiakirjoja kuten veroluetteloita, käräjäpöytäkirjoja ja kirkonkirjoja. Aineistoa säilytetään arkistoissa, ja aineisto on käytettävissämme vielä tänäkin päivänä. Samoihin aikoihin julkaistiin monia saamelaisia käsitteleviä kirjoja. Tärkein niistä lienee ruotsalaisen arkkipiispan Olaus Magnuksen kirjoittama, vuonna 1555 ilmestynyt pohjoisten kansojen historiasta kertova teos, Historia de gentibus septentrionalibus. Magnuksella oli itsellään Saamenmaata koskevaa ensi käden tietoa. Myös vuonna 1673 ilmestynyt Johannes Schefferuksen teos Lapponia on merkittävä. Schefferuksen kirja perustuu saamelaisia käsittelevään tieteelliseen aineistoon, pappien saamelaisalueelta keräämiin tietoihin ja saamelaisopiskelijoiden antamiin tietoihin. Saamelaisista ja saamelaisten olosuhteista kertovia kirjoja julkaistiin ja 1700-luvulla. Harvoin tuolta ajalta on julkaistu kirjallisuudessa saamelaisten omia tekstejä. Sodankylän Orajärveltä kotoisin olevan Olaus Sirman, joka oli saamelainen pappi, lauluja on julkaistu. Saamelaisten olosuhteita käsitellään varsin monessa ja 1900-luvulla ilmestyneessä kirjassa. Lapinkylä eli siida Monet olettavat poronhoidon olevan saamelaisten vanhin elinkeino. Olettamus ei kuitenkaan pidä paikkaansa, sillä ensimmäiset saamelaiset saivat toimeentulonsa harjoittamalla pyyntikulttuuria, jonka tärkeimpiä kulmakiviä olivat kalastus ja erilaisten turkiseläinten pyynti. Pyyntikulttuurin varhaisessa vaiheessa ihmiset saattoivat asua yhdessä perheryhmässä, johon kuului kahdesta neljään perhettä. Vähitellen pyyntitapoja alettiin tehostaa ja kehitettiin menetelmä, jolla villiporoja pyydystettiin pyyntikuoppien (peurakuoppien) avulla. Suuriin pyyntikuoppiin perustuva pyydystystapa vaati entistä suuremman työpanoksen ja enemmän ihmisiä, joten perheryhmän kokoa jouduttiin kasvattamaan. Se on saattanut luoda pohjan saamelaiselle lapinkylälle, siidalle, josta on vielä olemassa historialliselta ajalta peräisin olevia jäänteitä. Ne olivat pieniä paikallisyhteisöjä, ja sana siida tarkoitti sekä kyseisellä maantieteellisellä alueella asuvia ihmisiä että nimenomaan heidän käyttämäänsä aluetta. Siidat sijaitsivat tavallisesti jonkin vesistön (joen, järven tai vuonon) tuntumassa, ja siitojen väliset rajat kulkivat usein harjuja pitkin. Käsitteen siida merkitys on nykysaamessa hieman aiempaa suppeampi, vaikka perusmerkitys on samana säilynytkin. Usein kuulee väitettävän, että perinteinen siida hiipui saamelaisten alkaessa harjoittaa täyspaimentolaisuuteen perustuvaa poronhoitoa. Tuolloin porojen kanssa vaellettiin kaukana toisistaan sijaitsevien kesä- ja talvilaitumien välillä. Saamelaisten oli pakko ryhtyä 11\n13 käyttämään siidan ulkopuolella sijaitsevia alueita, ja heidän oman siitansa alueelle tuli muita porojensa kanssa vaeltavia saamelaisia. Tuon tyyppinen poronhoito kehittyi luvuilla, eli samaan aikaan kun kansallisvaltiot saivat Saamenmaassa yhä enemmän jalansijaa määräämällä veroja ja lisäämällä kaupankäynnin valvontaa sekä tehostamalla oikeudenkäyt- Arto Enojärvi tutkiskelee tuohikaton rakennetta Arvitsjaurissa töä, lähetystyötä ja kirkkojen rakentamista. Kaikki tuo on kokonaisuutena katsoen varmaan osaltaan heikentänyt siidajärjestelmää. Lapinmaan rajat Tornionlaaksossa Saamelaiset ovat ennen asuttaneet koko nykyisen Lapin läänin ja Norrbottenin alueen. Sen osoittavat saamenkieliset paikannimet, joita esiintyy näiden alueiden pohjoisosista aina eteläosiin saakka. Niitä löytyy myös Pohjanmeren rannikolta ja Tornionjokisuulta, minkä arkeologiset löydöt vahvistavat. Niiltä alueilta, jotka ovat jääneet Lapin rajojen ulkopuolelle, on saamelaisista vaikea löytää historiallista kirjattua tietoa. Lapin raja sijaitsi Pellon pohjoispuolella Sorvassa jo vuonna Vielä tuohon aikaan Lapin rajan pohjoispuolen vesien ja maiden käyttöoikeudet tunnustettiin lappalaisille kuuluviksi. Vuonna 1584 Lapin raja vedettiin tällä alueella Muonion nykyisen kunnanrajan pohjoispuolella sijaitsevan Sonkamuotkan kohdalta. (Vahtola 1991: 221, ) Vaikka Enontekiön ja Muonion rajalta etelään Tornionlaakso ei ole kuulunut Lapin rajojen sisäpuolelle vuoden 1584 jälkeen, näillä alueilla on asunut saamelaisia. Oksala kirjoittaa: Vielä 1600-luvun lopulla viranomaiset ovat selvästi järjestäneet vainoja Ala- ja Ylitornio pitäjien lappalaisille, jotka maaherra Graanin julistusten mukaan oli pakolla siirrettävä lapinkyliin. Tällainen julistus annettiin Ylitorniolle vuonna 1695, jolloin myös uudisasutusplakaatti vahvistettiin. Tornion porvarikauppiaat tukivat tätä politiikkaa pidättämällä omistamansa ajoporot tiukasti tunturiseudulla, jossa ainoastaan taattiin maanomistajalle aiemmat tulonsa, josta valitettiin. Näin alueita pyrittiin selvästi varaamaan pelkästään uudisasutukselle. Kuitenkin jo 1730-luvulla kertoo Maupertuis n astemittausretkikuntaan kuulunut Outhier tavanneensa lappalaisia useissa paikoissa alemmassa Tornionjoen varressa ainakin Pelloon korkeudelle saakka, minne asti Outhier n omat retket ulottuivat. Kyseessä näyttävät olleen tyypilliset metsälappalaiset, jotka asuivat kodassa, kasvattivat ja ajoivat ahkiossa vähälu- 12\n14 kuisia porojaan sekä lypsivät niitä. Lappalaiset toimivat retkikunnalle etevinä oppaina, jotka tunsivat alueen maastot tarkkaan. (Oksala 2006:258) Ruotsin toteuttama hallintojärjestelmä Saamenmaassa Vuoteen 1809 asti Suomi kuului Ruotsin kuningaskuntaan myös Suomen saamelaiset. Ruotsin saamelaisalueet oli jaettu moniin Lapinmaihin. Lännessä ja pohjoisessa oli Tornion Lappi ja idässä Kemin Lappi. Kussakin Lapinmaassa oli myös lapinkylä, ja kaikki lapinkylät jaettiin veromaihin. Veromaa oli selkeästi rajattu maa-alue, jota yksittäiset saamelaiset tai perheet käyttivät ja josta he maksoivat veroa. Vanhimmat lapinkylät näyttävät vastanneen saamelaista siidaa. Vähitellen yksi tai useampi vanha lapinkylä yhdistettiin suureksi lapinkyläksi. Nykypäivän Enontekiön ja Kiirunan kunnat kuuluivat Tornion Lappiin ja Kittilän ja Sodankylän kunnat Kemin Lappiin. Kolari ja Muonio eivät olleet kirjattuina kumpaankaan. Oikeus käydä kauppaa ja periä veroja Kemin Lapissa oli alun perin Kemin pirkkalaisilla. Tornion pirkkalaisilla taas oli vastaavat etuoikeudet Tornion Lapissa. Pirkkalaiset olivat kauppiaita, jotka kävivät kauppaa saamelaisten kanssa ja verottivat heitä. Kun Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa alkoi vuodesta 1553 periä veroja saamelaisilta käyttäen omia verovoutejaan, voudit olivat usein pirkkalaisia tai ainakin pirkkalaista sukua. Ruotsissa 1600-luvun alussa vallassa ollut kuningas Kaarle IX päätti, että Lapinmaille tulee perustaa kiinteitä markkinapaikkoja ja rakentaa markkinakojuja ja kirkkoja. Siellä oli määrä pitää myös käräjiä. Kaupankäyntiä oli tarkoitus järjestää siellä kaksi kertaa vuodessa, ja kaikkien, jotka halusivat käydä kauppaa, tuli oleskella markkinapaikoilla markkinoiden keston ajan, eli kahdesta kolmeen viikkoon. Kaupankäynti markkina-aikojen ulkopuolella oli ankarasti kielletty. Kussakin Lapinmaassa valittiin markkina- ja kirkkopaikaksi yksi saamelaisten perinteisistä talviasuinpaikoista, mikä antoi alkusysäyksen Saamenmaassa yhä edelleen sijaitsevien lukuisten väestökeskusten laajentumiselle ja kehittymiselle. Jokkmokissa järjestetään vieläkin joka vuosi helmikuussa suuret talvimarkkinat, joiden 400-vuotista taivalta juhlittiin vuonna Kauppiaat olivat kiinnostuneita käymään kauppaa etenkin saamelaisten kanssa, koska he ansaitsivat hyvin ostaessaan saamelaisilta kaikenlaisia turkiksia ja myydessään niitä edelleen maan eteläosissa tai ulkomailla asuville ostajille. Mutta myös saamelaiset olivat kiinnostuneita tästä kaupankäynnistä, sillä he saivat nahkojen vastineeksi tavaroita, joita heillä ei muuten olisi ollut mahdollisuutta ostaa. Sisämaan saamelaiset joutuivat 1600-luvulla kokemaan paljon uusia asioita: Ei riittänyt, että heidän oli pakko kokoontua tiettyyn aikaan tiettyyn paikkaan voidakseen käydä kauppaa, vaan he joutuivat myös ruotsalaisen oikeuskäytännön alaisiksi, ja heidän oli tutustuttava Ruotsin uskontoon, kristinoppiin. Viranomaisten lisääntynyt kiinnostus pohjoisista alueista näkyi myös pyrkimyksenä päästä louhimaan malmia. Monilla paikkakunnilla käynnistettiin kaivostoimintaa, mutta se ei tarjonnut usein kovinkaan merkittäviä ansioita. Alueen saamelaiset joutuivat kuljettamaan malmia poroilla, mikä oli raskasta ja terveydelle vaarallisesta työtä ja rasitti niin ihmisiä kuin eläimiäkin. Seuraavaksi Lappi avattiin uudisasukkaille. Vuonna 1673 annettiin asuttamisesta plakaatti, jossa luvattiin uudisasukkaille 15 vuoden verovapaus, mikäli he muuttavat Lappiin asumaan. Siihen asti Lapinmaa oli ollut varattuna alueen perinteisiä elinkeinoja harjoittaville henkilöille, jotka olivat yleensä saamelaisia. Lapinmaan elinkeinoilla on lähtökohtaisesti tarkoitettu metsästystä ja kalastusta, mutta myöhemmin niihin on sisällytetty myös poronhoito. Muiden kansanryhmien edustajilla ei virallisesti ollut mitään mahdollisuutta asettua 13\n15 Lapinmaahan asumaan, mutta jotkut uudisasukkaat olivat kuitenkin löytäneet tiensä sinne jo vuotta aikaisemmin. Monet uudisasukkaat solmivat avioliiton saamelaisnaisten kanssa ja saivat siten vain saamelaisille alun perin kuuluneita oikeuksia, esimerkiksi kiihkeästi tavoitellun majavanpyyntioikeuden. Alueelle muuttanut suomalaisväestö aiheutti saamelaisille paikka paikoin suuria ongelmia. Vaikeuksia aiheutti erityisesti suomalaisten kaskiviljely, sillä linnut ja muut eläimet pakenivat savua ja lähtivät tuhoutuneilta laidunalueilta. Pohjoisen sisämaan kesä on lyhyt, eivätkä maanviljely ja lampaanhoito pystyneet tarjoamaan uudisasukkaille riittävästi elantoa, joten he metsästivät ja kalastivat aivan kuten saamelaisetkin. Myös Lapin ulkopuolella sijaitsevilta alueilta tulleet talonpojat pyysivät kesäisin runsain määrin kalaa Lapin järvistä. Lukuisat kalastusoikeuskiistat todistavat, että asiat eivät sujuneet järvien tuntumassa aina perin rauhallisesti. Saamelaisille kävi yhä vaikeammaksi elättää itsensä vanhoilla elinkeinoillaan. Ratkaisuna oli joko uudisasukkaaksi ryhtyminen tai muutto muualle. Uudisasukkaiksi ryhtyneet saamelaiset suomalaistuivat muutamassa sukupolvessa. Muonio ja Kolari Kivikausi ( vuotta ekr.) Muonion ja Kolarin ensimmäiset asukkaat saapuivat tänne viime jääkauden päättyessä vuotta sitten. Ei ole varmaa tietoa, mistä päin he tulivat mutta mahdollisesti kaikista muista ilmansuunnista paitsi lounaasta, jonne mannerjää vetäytyi. Tuohon aikaan Pohjanlahti oli suuri sisäjärvi, Ancylusjärvi, joka ulottui luultavasti aivan pohjoiseen, Muonion kunnan eteläosaan saakka. Aareasta ja Kihlangista, joiden uskotaan sijainneen Ansylusjärven rannalla, on löydetty kivikaudelta peräisin olevia asuinpainanteita. Muoniossa tiheimmin asutettu alue sijaitsi kivikaudella kunnan itä- ja pohjoisosien suurten järvien, Äkäsjärven ja Jerisjärven, tuntumassa ja Muonionjoen rannan läheisyydessä hautausmaan alueella. Muoniosta on löydetty asuinvallipainanteita yhteensä 30 paikasta, ja niistä kahdeksan sijaitsee Äkäsjärven itäpuolella. Niistä suurin osa on ilmeisesti peräisin keskikivikaudelta. Lisäksi on löydetty tulisijoja, asuinsijojen kuoppia, pyyntikuoppia, mahdollinen hautapaikka, kivilouhoksia ja paikkoja, joissa on valmistettu työkaluja kivestä. Kivikauden ihmiset käyttivät myös muita materiaaleja kuin kiviä, esimerkiksi nahkaa, puuta, luuta ja keramiikkaa. Tuon ajan muoniolaisilla oli varmaan nahasta valmistettuja vaatteita ja erilaisia puisia työkaluja, mutta kaikki ovat aikojen saatossa kadonneet tai tuhoutuneet. Joitakin luulöytöjä on tehty mutta ei ainuttakaan keramiikkalöytöä. Kivikaudella Kolarin alue oli osittain Ancylusjärven pohjaa, mutta rannoilla asui ihmisiä. Kivikaudesta kertovia löytöjä on tehty Kolarissa varsin monissa paikoissa, kuten Pasmajärvellä, Ruokojärvellä, Vaattojärvellä, Venejärvellä, Niesaselässä, Hannukaisessa, Ylläsjärvellä, Luosujärvellä, Äkäslompolossa, Pohjasenvaarassa ja Sieppijärvellä. Viimeksi mainitut kylät olivat Ancylusjärven saaria. Etenkin hylkeenpyynnin ja kalastuksen oletetaan houkutelleen kivikauden väestöä asettumaan asumaan juuri näille alueille. Arkeologi Hilkka Oksala on löytänyt Hannukaisesta asuinvallipainanteita, jotka saattavat olla peräisin jopa niiltä ajoilta, jolloin alueella harjoitettiin hylkeenmetsästystä. Sekä Kolarissa että Muonios- 14\n16 sa muinaistutkimuksia tehnyt Oksala arvelee, että kivikautisen Kolarin kivityökalut olivat yleensä ulkonäöltään hieman karkeampia kuin vastaavat Muoniosta löydetyt työkalut. Kaikesta päätellen Kolarissa käytettiin mieluimmin paikallista materiaalia, kun taas Muoniossa yleisemmin maahan tuotua materiaalia kuten vihreäkiveä. Metallikausi ( vuotta ekr vuotta jkr.) Metallikaudeksi kutsutulta ajanjaksolta on Muoniossa tehty runsaasti löytöjä. Kyse on ollut sekä esineistä että kiinteistä jäänteistä. Kiinteistä jäänteistä voidaan esimerkkinä mainita pyyntikuopat (peurakuopat), seidat, saivojärvet, kodan tulisijat, kodanpohjat ja asuinsijat, jotka oli rakennettu saamelaisten (lappalaisten) perinteiden mukaan tai jotka olivat tyypiltään saamelaisia. Irtolöytöjä ovat puolestaan pohjalaistyyppinen suksi, puinen reenjalas, puukulho, kirveet, veitset, nuolenkärki ja tikari. Metallisten työkalujen malli osoittaa, että niiden valmistajat olivat olleet yhteydessä pohjoisen Skandinavian kanssa. Muoniosta on kirjattu kaikkiaan 30 pyyntikuoppaa, jotka muodostavat joko pyyntikuoppajärjestelmän osan tai ovat yksittäisiä kuoppia. Kuoppia käytettiin villiporoja (peuroja) pyydystettäessä, ja niitä esiintyy koko saamelaisten asuinalueella. Muoniossa on paikallistettu myös 12 seitakiveä. Kolarissa ei ole tehty kovinkaan paljon tältä aikakaudelta peräisin olevia irtolöytöjä. Esimerkiksi metalliesineitä ei ole löydetty lainkaan. Sen sijaan siellä on pystytty kirjaamaan monia muuntyyppisiä löytöjä, jotka viittaavat siihen, että metsäsaamelainen metsästys- ja pyyntikulttuuri ja vähitellen myös paikallinen poronhoito kehittyivät juuri metallikaudella. Kolarissa on kirjattu seuraavan tyyppisiä löytöjä: saamelaisten perinteisiä asuinpaikkoja, saamelaisia paikannimiä, pyyntikuoppia, kodanpohjia, poroaitoja, asuinpainanteita, hautausmaita (hautasaaria ja kesähautoja), uhripuita, porojen lypsyaitauksia, seita ja muinaisajalle tyypillinen suksi. Kolarin Pitkäjärvenmaasta on tallennettu ja 1300-lukujen näytetulokset, kun taas Muonion Jokijärven painanne ajoittuu 1400-luvulle. Kummankin painanteen voidaan tulkita viittaavan talviasumuksiin vahvojen joko soikeahkojen tai pyöreänurkkaisten suorakaiteisten seinärakenteiden ja niiden ympäröimien, voimakkaasti poltettujen tulisijojen perusteella. Toisaalta rakenteet muistuttavat perinteistä kivikauden tyyppistä taloa, mutta myös historialliselta ajalta dokumentoidut lapinkotavallit tuottavat samankaltaisen jäänteen. (Oksala 2006: 255) Muonio ja Kolari historiallisesta näkökulmasta Muonio löytyy kirjallisista lähteistä vasta 1550-luvulta, jolloin siitä käytettiin nimeä Muonionniska. Tuolloin lähteissä puhuttiin kalastusoikeuksista (nautintaoikeuksista), joita Tornion, Ylitornion ja Pellon talonpojilla oli Muonion järviin. Tornionjoen vesistön eteläosissa asuvat talonpojat kävivät joka vuosi kalastamassa seudun pohjoisosissa. Monet heistä olivat pirkkalaisia tai pirkkalaista sukua, mikä tarkoittaa heidän olleen myös kauppakansaa, ja kalahan oli haluttua kauppatavaraa. Yksi tunnetuimmista henkilöistä, joilla oli Muoniossa kalastusoikeuksia, oli Ylitornion Armassaaressa asunut lapinvouti Olof Anundsson Tulkki (Olli Anundinpoika Tulkki). Hän omisti lukuisten Muonion alueen järvien kalastusoikeudet. Kaloja pyydettiin suuria määriä. Niitä kuivattiin ja myytiin etelään. Suurin osa kaloista vietiin Tukholmaan mutta jonkin verran myytiin myös ulkomaille. Muonio ei ollut tässä suhteessa mitenkään erikoisasemassa, sillä suurten jokien varrella sijaitsevilta alueilta kotoisin 15\n17 olevat talonpojat tekivät vastaavanlaisia kalastusmatkoja myös muille kalaisille seuduille. Heillä oli kullakin alueella vakituisessa käytössä kalavesiä, joilla he kalastivat vuosittain ja joihin he saivat vähitellen oikeudet niin, että niitä oli mahdollista ostaa, myydä, vaihtaa, vuokrata ja periä (Anttila 2005:36 42 ). Kalavedet sijaitsivat toisinaan kaukana kotiseudulta, joten joidenkin piti matkata jopa 300 kilometriä veneellä jokia pitkin. Nykyään Tornionjokilaakson talonpoikien entisistä kalavesistä tunnetaan parhaiten Jerisjärvi, kenties sen rannoilla sijaitsevien vanhojen kalapirttien takia. Monet tilat ja kylät ovat syntyneet siten, että Tornionlaakson alaosista kotoisin olleet talonpojat alkoivat ensiksi käydä melko syrjässä sijaitsevilla alueilla kausiluonteisesti. Myöhemmin heidän poikansa perustivat uudistilan joko varsinaisen kalakämpän sijaintipaikalle tai sen läheisyyteen. Muonion ensimmäinen uudisasukas on tiettävästi ollut Olof Olofsson Tulkki (Olli Ollinpoika Tulkki), aiemmin mainitun Olof Anundsson Tulkin poika, joka asettui asumaan Niemenpäähän. Anttila kirjoittaa: Muoniossa olleita kalapirttejä oli varmasti tarvittu muuhunkin kuin kalastukseen. Lapinkauppa oli luonteeltaan vaihtokauppaa, jossa turkiksia ja kalaa hankittiin elintarvikkeilla ja kankailla. Tämä vaati epäilemättä tukikohdan lappalaisten asuttamilla alueilla. Siihen viittaa sekin, että Niemenkenttä sijaitsi vanhalla markkinapaikalla, samoin kuin osaltaan myös se, että monet Muonion talollisista toimivat myöhemmin torniolaisten kauppiaiden hankkijoina ja välittäjinä. (Anttila 2005:42 43) Muonion tavoin Kolari löytyy kirjallisista lähteistä vasta 1500-luvun puolivälistä, jolloin niissä Kodanpohja Kurtakon Pitkäjärvenmaassa 1200-luvulta on maininta Pellosta kotoisin olleiden talonpoikien kalastusoikeuksista. Ensimmäinen uudisasukas oli Savosta kotoisin ollut Pehr Kolar (Pekka Kolari), joka asettui 1580-luvulla asumaan Kolariin. Perimätiedon mukaan Pekan tullessa Kolariin saaressa asui saamelaisia, jotka Pekka ajoi pois. Uudisasukkaiden rakentaessa 1680-luvulla ensimmäiset tilansa Kurtakkoon Kurtakonniemellä asui saamelaisia. Heillä oli siellä kotansa ja lypsyaitauksensa. Itse nimi Kurtakko liittyy saamelaisten lypsämiin poroihin. Perimätiedon mukaan Sieppijärven alueen on löytänyt Sieppi-niminen saamelainen. Hänet lähetettiin matkaan Pajalan Könkään ruukista (Kengis bruk), ja hänen tehtävänään oli etsiä sopiva paikka, johon uudisasukkaat voisivat asettua asumaan. Hän palasi takaisin ja kertoi löydöstään seuraavalla tavalla: Löysin mie ison jängän, ison jängän, ja löysin mie järven, ja siihen tuli joki ja siinä oli niin paljon lintuja, että olivat minut kaataa, kun lentoon lähtivät. Ja kaksi vaaraa oli järven ympärillä, toinen lännen, toinen iän puolella. (Paulaharju, Kalske 2000:19) 16\n18 Raportissa vuodelta 1740 kerrotaan metsälappalaisten olleen vahvasti ryhtymässä uudisasukkaiksi ja karjankasvattajiksi. Ylitornion urkuri Johan Portin toteaa lappalaisten siirtymisestä talonpojiksi, ja hänen mukaansa lappalaiset solmivat uudisasukkaiden kanssa avioliittoja. Tällainen kehitys Kolarin alueella on todennäköisintä vasta 1750-luvulta lähtien, jolloin maatalouspohjaisia uudistiloja alettiin voimallisesti perustaa nykyisiin järvikyliin. (Oksala 2006:258) Muonion ja Kolarin saamelaiskulttuuri ennen suomalaisten saapumista Muinaisaineisto, saamelaisperäiset paikannimet ja perinneaineisto todistavat sen, että Muonion ja Kolarin alueella oli saamelaisväestöä suomalaisten sinne muuttaessa ja että saamelaiskulttuurilla oli näillä seuduilla vanhat juuret. Saamelaiset harjoittivat metsästykseen ja kalastukseen perustuvia elinkeinoja; luultavasti heillä oli myös pieniä porotokkia. Lapinkylät eli siidat oli usein muodostettu sellaisiksi, että niiden keskellä oli vesistö. Siksi onkin luonnollista ajatella, että Muonionjoen varrella saattoi aikoinaan sijaita oma siida, joka muodostui nykyisten Pajalan, Kolarin ja Muonion kuntien osista. Suurilla kalaisilla järvillä, samoin kuin metsästä ja tuntureilta saatavalla riistalla, on täytynyt olla ratkaisevan tärkeä merkitys siidalle. Ehkä saamelaiset häädettiin pois näiltä järviltä jo siinä vaiheessa, kun Tornionjokilaakson talonpojat kalastivat täällä kesäaikaan eikä uudisasukkaita ollut vielä kovinkaan paljon luvulla elänyt pappi Johannes Tornæus kertoo, että jo ennen hänen aikaansa talonpojat riistivät järvet saamelaisilta. Jotkut saamelaiset ovat jo tuolloin saattaneet muuttaa lähistöllä oleviin siitoihin tai kauempana sijaitseville seuduille, minkä takia hylätyt siidat rappeutuivat. Vierekkäiset siidat ovat tämän jälkeen saattaneet hyödyntää Muonion ja Kolarin alueen osia yhdessä, mutta alueista jouduttiin kilpailemaan Tornionjokilaakson talonpoikien kanssa. Vuoden 1560 veroluetteloista käy ilmi, että Ingrittsbyn saamelaisilla oli oikeus kalastaa Muonion Utkujärvellä. Jotkut kertomukset osoittavat saamelaisten ja talonpoikien kalastaneen järvillä yhdessä. Ingrittsby on Suonttavaaran entinen nimi. Paulaharju kertoo: Oravaisten saaresta Torniosta kävi täällä muuan isäntä kalastamassa lappalaisten kanssa. Lupasi puolet saaliista lappalaisille. Mutta syksyllä veikin kaikki kalat. Lappalainen sanoi: Kotisi näet, mutta et siihen pääse. Siihen hukkuikin mies koskeen Oravaisten saaren sivuun. (Paulaharju, Kalske 2000:47) Miksi Lapinmaan raja vedettiin Sonkamuotkan kohdalle? Uskon Tornionlaakson eteläosassa asuneiden suurtalonpoikien vaikuttaneen siihen, että Lapin raja sijoitettiin juuri Sonkamuotkan kohdalle. Kuten edellä on kerrottu, näille voutien ja pirkkalaisten sukua oleville suurtalonpojille oli itselle etua siitä, että he voivat käyttää hyödykseen näitä alueita, joilla oli tarjottavanaan merkittäviä luonnonvaroja, etenkin kaloja. Tärkeää se oli myös siksi, että kauempana etelässä suurtilojen ympäristössä alkoi olla puutetta tilasta ja talonpoikien pojat tarvitsivat uuden alueen, jolle he voisivat rakentaa omat uudisrakennuksensa. Muonion ja Kolarin jättäminen Lapinmaan ulkopuolelle merkitsi, että ainoastaan Lapinmaassa voimassa olevat erityiset määräykset eivät tarjonneet suojaa Muonion ja Kolarin saamelaisille. 17\n19 Meidän aluettamme valaisevaa lähdemateriaalia on tunnetusti saatavana vain vähän, mutta kaikesta päätellen saamelaiset olivat selkeän alistetussa asemassa suomalaisiin talonpoikiin nähden. Jotakin perinneaineistoa on kuitenkin saatavilla, kuten esimerkiksi tieto siitä, että Kolarin ensimmäinen suomalainen uudisasukas karkotti saamelaiset saaresta. Tuttu on myös kertomus siitä, että saamelaiset ja suomalaiset taistelivat keskenään Muonion Kilpimellassa. Alistettu asema muuttui ilmeisesti erityisen vaikeaksi Muoniossa, jossa vouti vaati omissa nimissään itselleen kalastusoikeuksia. Muuten on vaikea selittää, miksi tästä alueesta tehtiin vuonna 1584 ei-saamelainen alue; aluehan muodosti yhdessä nykyään Ruotsin puolella sijaitsevien viereisten alueiden kanssa kiilan Tornion ja Kemin Lappien väliin. Tämän alueen väestö on lisäksi ollut saamelainen ammoisista ajoista lähtien. Minulla ei kuitenkaan ollut mahdollisuuksia tutkia asiaa lähemmin tämän hankkeen puitteissa. Mainitsen sen kuitenkin, jotta voitte ihmetellä ja pohtia asiaa, ja ehkä joku intoutuu tarkempiin tutkimuksiin. Säilyikö joitakin osia vanhasta metsäsaamelaisesta kulttuurista hengissä? Lappi pakenee, Lanta sakenee -sanonta on tunnettu niin kirjallisuudessa kuin puheissakin (lappalaiset ja lantalaiset). Se kertoo, mitä tapahtui, kun saamelaiset ja suomalaiset kohtasivat. Sanonta on osittain totta: saamelaisia on siirtynyt pohjoiseen Suomen Lappiin sekä Norjan ja Ruotsin puolelle samaan aikaan kun suomea puhuva väestö muutti yhä kauemmaksi pohjoiseen. Monet saamelaiset jäivät kuitenkin asumaan vanhoille alueilleen. Ryhdyttyään uudisasukkaiksi ja mentyään naimisiin suomalaisten kanssa he vähitellen sulautuivat suomalaiseen talonpoikaisväestöön. Tällä tavalla vanha metsäsaamelainen kulttuuri ja kieli hävisivät Lapinmaan eteläisimmistä osista oletettavasti myös Muoniosta ja Kolarista, mitä ei ole juurikaan tutkittu. Muinaislöydöt ja perinneaineisto todistavat, että jotkut ovat jääneet tänne asumaan ja jatkaneet vanhojen metsäsaamelaisten elinkeinojen, kuten metsästyksen ja kalastuksen, harjoittamista, mitä on vähitellen täydennetty poronhoidolla. Paulaharju kertoo Juvakainen-nimisestä saamelaisesta, joka asui Kolarinsaaressa nykyisen hautausmaan kohdalla. Tämä oli tiettävästi asunut Kolarinsaaressa 1760-luvulta lähtien. Perimätietojen mukaan kolarilainen Jaukan suku Vanha poroaita Juvakaisenmaassa on vanha metsäsaa- 18\n20 melainen suku, joka on asunut paikkakunnalla ennen suomalaisia. Satan suku on asunut Sattajärven läheisyydessä Ruotsin puolella ja on tiettävästi tällä alueella alkuperäinen saamelaissuku. Suku on tullut Suomen puolelle, missä saman Satta-nimen on ottanut myös alempaa Tornionlaaksosta saapunut talollissuku. Näyttää siltä, että vanha metsäsaamelainen kulttuuri säilyi parhaiten Kolarin kunnan itäosissa. Muonion ja Kolarin saamelaisten alkuperä Muoniossa ja Kolarissa eli 1800-luvulla saamelaista sukua. Useimmat olivat peräisin muista melko läheisistä joko Ruotsin tai Suomen puolella sijaitsevista kunnista tai kirkkopitäjistä. Osa saamelaisista oli syntynyt Enontekiön Peltojärvellä ja Suonttavaarassa, sekä Ruotsissa Kaaresuvannossa, Jukkasjärvellä, Pajalassa, Ylitorniolla (Övertorneå) ja Ylikainuussa (Överkalix). Muutamat saamelaissuvut olivat tulleet Sodankylästä ja Kittilästä. Näiden lisäksi oli joitakin harvoja sukuja, esimerkiksi Jaukan suku Kolarissa, jotka tiettävästi ovat olleet vanhoja metsäsaamelaisia sukuja ja eläneet täällä jo ennen suomalaisten tuloa. Muoniossa ja Kolarissa ja 1800-luvulla asuneiden poronhoitoa harjoittaneiden perheiden jäsenistä on eri lähteissä käytetty erilaisia nimityksiä. Vanhimmat Kolarin ja Muonion saamelaiset, joista löytyy tietoa kirkonkirjoista, ovat syntyneet 1700-luvulla. Heitä kutsuttiin metsälappalaisiksi luvulla kirjoihin merkittiin monia uusia nimityksiä, joista tavallisin oli lappalainen joko yksinään käytettynä tai yhdyssanan osana, kuten lappalaisrenki, lappalaisnainen, lappalaismies, lappalaispiika, lappalaispoika, lappalaistyttö. Muita tuolloin yleisesti käytettyjä käsitteitä olivat raitio, raitiolappalainen, porovartija ja paimen. Sanalla lappalainen alkavat nimitykset näyttävät useimmissa tapauksissa viittaavan ihmisiin, joiden pääelinkeinona oli poronhoito, jotka olivat paimentolaisia ja joko syntyperäisiä saamelaisia tai saamelaisen elämäntavan avioliiton ja elinkeinon kautta omaksuneita henkilöitä. Lappalaisrenki tai lappalaispiika saattoi paimentaa poroja vanhempiensa siidassa tai lähteä muille töihin myös poropaimeneksi. Toisesta ryhmästä käytetyt nimitykset näyttävät enemmänkin tekevän eron taloudellisen toimeentulon takaavien eri työtapojen välillä, mutta on hieman epäselvää, missä määrin ne eroavat toisistaan. Tavallisesti käsitteen raitiolappalainen selitetään tarkoittavan poronomistajaa, joka maksua vastaan otti tehtäväkseen paimentaa pysyvästi paikoillaan asuvan väestön poroja. Porot pidettiin yhdessä porosaamelaisen omien porotokkien kanssa. Näitä raitiolappalaisia on usein kuvattu rikkaiksi poronomistajiksi. Myös porovartijoiksi tai porovahdeiksi kutsutuilla henkilöillä näyttää olleen omia tokkia ja vaikuttaa siltä, että ainakin muutamat heistä paimensivat ainakin aika ajoin muiden poroja. Kaikesta päätellen raitiolappalaiset olivat jonkin verran korkeammassa asemassa kuin muut porosaamelaiset. Mikä oli raitiolappalainen? Käsitteen raitiolappalainen alkuperän selvittämiseksi meidän on palattava keskiaikaan. Tuolloin saamelaisten tehtäväksi annettiin ensin pirkkalaisten ja sittemmin myös pappien, voutien ja Lapinmaan muiden virkamiesten kyyditseminen. Alueilla, joilla oli kaivostoimintaa, saamelaisia velvoitettiin huolehtimaan myös kaivosten tarvitsemista kuljetuksista. 19


Verkkoa arkistoitaessa haravan annetaan koota mahdollisimman kattavasti jossakin maassa julkistettu aineisto. Yksinkertaisimmillaan haravan annetaan koota kaikki aineisto omasta maa-domainista, esimerkiksi Suomessa *.*.fi:stä ja Ruotsissa *.*.se:stä. Tästä voidaan jatkaa kokoamalla Internet-nimipalvelujen ylläpitäjiltä tai muulla tavoin tiedot suomalaisten organisaatioiden ylläpitämistä *.*.com, *.*.org, *.*.net jne. palvelimista. Esimerkiksi Ruotsissa kootusta aineistosta vain noin 60 % on *.*.se-domainista, ja Suomessa tulokset ovat olleet samantapaisia. Valitettavasti emme ole saaneet kotimaisten palvelimien osoitteita suoraan nimipalvelujen ylläpitäjiltä tai domain-nimiä myyviltä firmoilta. Onneksi olemme saaneet yhteistyökumppaniksi suomalaisen tiedonhakuportaalia ylläpitävän yrityksen, jolta saimme kesällä 2003 aloitettavaa toista hakukierrosta varten noin 60.000 suomalaisen palvelimen osoitetiedot. Ilman tätä apua emme pystyisi keräämään etenkään muissa domaineissa kuin .fi:ssä olevaa aineistoa kovinkaan kattavasti.\nVaikeinta on löytää ulkomaisilla palvelimilla olevia yksittäisiä suomalaisia sivustoja. Meillä ei ole mitään arviota siitä, miten kattavasti nämä sivustot on saatu talteen, ja toivommekin että näiden palvelujen ylläpitäjät kertovat meille havaitsemistaan puutteista tai perustamistaan merkittävistä uusista sivustoista.\nJos dokumentissa on niin sanottuja inline-kuvia, ne kerätään aina arkistoon ja tallennetaan samaan pakettiin alkuperäisen dokumentin kanssa. Arkistoon voi siis päätyä myös ulkomaista materiaalia, jos suomalainen verkkosivu ei ole ”kokonainen” ilman sitä. Toisaalta osa kotimaisesta aineistosta voi olla alun perin oikeudettomasti verkkoon siirrettyä tai muuten sisällöltään laitonta. Jos ongelmia ilmenee, kansalliskirjastolla tulee olemaan mahdollisuus poistaa arkistossa oleva dokumentti yleisökäytöstä. Tutkimuksen tarpeita varten nämäkin aineiston kannattaa ainakin minun mielestäni säilyttää.\nKeruuohjelmistoa voidaan tietenkin soveltaa paljon rajatummin (miksei myös laajemmin) kuin kansallisella tasolla. Periaatteessa mikä tahansa yliopisto tai ammattikorkeakoulu voisi käyttää haravaa omilla www-palvelimillaan olevien dokumenttien keruuseen ja tallennukseen. Näitä projekteja suunniteltaessa kannattaa kuitenkin miettiä tarvitaanko omaa arkistoa kun kansalliskirjasto tallentaa aineiston varsin kattavasti.\nDokumenttien keruuta voidaan haluttaessa tehostaa normaalikäytännöstä. NEDLIB-harava voidaan esimerkiksi opettaa olemaan välittämättä robots.txt-tiedostossa olevasta kiellosta kerätä dokumentteja www-palvelimelta tai jostakin sen hakemistosta. Tällöin on valmistauduttava kiukkuisten webmastereiden valituksiin siitä, että haravamme käyttäytyy huonosti. Ja suojatussa hakemistossa ei välttämättä todellakaan ole mitään merkittävää. Jos jokin palvelin tai hakemisto on suojattu käyttäjätunnuksella ja salasanalla, ne voidaan määritellä keruuohjelmaan. Tämä edellyttää sopimusta palvelimen ylläpitäjän tai julkaisijan kanssa.\nLopputuloksen kannalta merkittävää on myös se, miten haravointi ajoitetaan. Ruotsissa on kerätty kaikki aineisto tietyin väliajoin; näin saadaan otos verkon sisällöstä jonakin ajankohtana. Suomessa aineisto pyritään saamaan talteen pari kertaa vuodessa. Tämän menettelyn ongelma on se, että usein muuttuva aineisto, esimerkiksi verkkosanomalehdet, ei tule mukaan. Lisäksi erikoistilanteisiin kuten vaaleihin liittyviä erikoissivustoja kuten ehdokkaiden omia, usein hyvin lyhytikäisiä sivuja ei saada talteen. Näitä ongelmia voidaan lievittää keräämällä esimerkiksi lehtien sivut aina tarpeen mukaan, ja tekemällä esimerkiksi vaalien yhteydessä erikoispoimintoja. HYK keräsi keväällä 2003 eduskuntavaaleihin liittyvät sivut, joita saatiin talteen noin 15.000.\nHaravoinnin kannalta pahin ongelma on niin sanottu deep Web; aineisto joka on tallennettu tietokantoihin ja joka rakennetaan dynaamisesti aina käyttäjän sitä pyytäessä. Nykyisillä tekniikoilla haravat eivät yllä tähän aineistoon. On vaikea arvioida miten suuri osa relevantista aineistosta jää saamatta, mutta todennäköisesti osuus on merkittävä. Toivottavasti joko haravoinnin tai tietokantojen tekniikka tai verkkojen käyttö kehittyy niin, että ongelma saadaan ratkaistuksi.


Pisla Uunineduspelti HTT 400x700mm, sinkitty | Netrauta.fi\nHTT Designin selkeä linjaisesti muotoiltu uunineduspelti on tarkoitettu suojaamaan lattiaa takasta mahdollisesti lentäviltä kipinöiltä. Tuotenimi: UUNINEDUSPELTI 828 Valmistajan tuotenumero: 4170 0250 Värit/materiaalit: sinkitty Mitat...\nTuotteen Uunineduspelti HTT 400x700mm, sinkitty kuvaus\nTuotenimi: UUNINEDUSPELTI 828\nValmistajan tuotenumero: 4170 0250\nMitat: 40 x 70 cm\nRommi · 4.2.2019\nPelti oli sellainen kuin sen tuleekin olla ja se tuli ehjänä ja nopeasti perille.\nVastaus - Pislan asiakaspalvelu:\nHienoa kuulla, että kaikki on mennyt nappiin tuotteen kanssa.\nkurkki · 10.11.2018\nHarvinainen löytö, ihme sinänsä!\nIsolla kuorma-autolla (hassua kyllä!) perille tuotu 70 cm leveä takaneduspelti. Mistään rautakaupoista tuota kokoa ei löytynyt. Vaikka tuonti maksoi paljon enemmän kuin itse tuote, kokonaisuus tuli silti puolet halvemmaksi kuin rautakaupasta ostettuna olisi tullut!\nmikakaki · 27.10.2017\nYksinkertainen takaneduspelit. Toimii eikä vaadi liiaksi huomiota.\nppjl · 8.1.2016\nOstettu mökille hellan teen suojaksi, kyllä toimii.\nTapsahdus · 13.1.2015\nOikea koko ja ehjänä perille\nPuoli vuotta ollut käytössä ja on kuin uusi edelleen


KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. 160 cm - 200 cm | Suomen Ase Budo ja Erä Oy\nHinta Alkaen 39,00€ 56,00 €\nKWON ekstra-kevyt ja todella suosittu karate ottelupuku Competive. Suunniteltu erityisesti otteluihin ja kilpailuharjoituksiin. Takin leikkaus pitkä, pidennetyillä hihoilla. Housut pitkillä lahkeilla ja kiristettävällä kuminauhavyötäröllä.- Todella kevyt (n. 7,5 oz.) Miellyttävää kudotulla kuviolla olevaa materiaalia, 55% puuvillaa ja 45% polyesteria.\n- Valkoinen vyö sisältyy hintaan.\nMalli: KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. Koko 160 cm, 39,00 € (56,00 €) (Tilapäisesti loppunut)KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. Koko 170 cm, 39,00 € (56,00 €) (Tilapäisesti loppunut)KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. Koko 180 cm, 39,00 € (56,00 €) (Tilapäisesti loppunut)KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. Koko 190 cm, 43,00 € (62,00 €) (Varastossa)KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. Koko 200 cm, 43,00 € (62,00 €) (Varastossa)\nValitse malli KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. Koko 160 cm KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. Koko 170 cm KWON Competive Karate kilpailupuku, valkoinen. Koko 180 cm


Ruusuvuorella oli paikkansa huippumiestä vastaan, Coric kuitenkin liian varma ratkaisupaikoissa | Urheilu | Keskisuomalainen\nEtusivu » Urheilu 3.2.2021 10:40\nEmil Ruusuvuori. Markku Ulander / LEHTIKUVA\nSuomen kaksinpeliykkösen Emil Ruusuvuoren pelit tenniskauden ensimmäistä grand slam -turnausta Australian avoimia edeltäneessä Melbournen ATP-turnauksessa päättyivät toiselle kierrokselle. Turnauksen neljänneksi sijoitettu ja maailmanlistalla sijalla 25 oleva Kroatian Borna Coric oli parempi luvuin 7–5, 6–4.\nTasaisesti väännetyssä kohtaamisessa Ruusuvuori johti avauserää syötönmurrolla 4–2, mutta Coric kiristi rinnalle ja vei erän. Toisen erän ainoa murto tuli yhdeksännessä pelissä Ruusuvuoren menettäessä syöttönsä. Maailmanhuipun otteet ratkaisuhetkillä tekivät vaikutusta Ruusuvuoreen.\n– Ihan ookoo ottelu itseltä, mutta hän (Coric) oli vain parempi ratkaisevilla hetkillä erien lopussa. Hän sai palloja kenttään ja syötti hyvin, kun tarvittiin. Krediittiä hänelle, pelasi hyvin ottelun avainkohdissa, Ruusuvuori totesi.\nRuusuvuori pysyy Melbournessa vielä toivottavasti pitkään. Ensi viikolla alkavaa Australian avoimia varten on vielä treenikentällä hiomista, johon Coric-ottelu tarjosi ainakin lisämotivaatiota.\n– Näitä pelejä (huippuja vastaan) tarvitsee, jotta näkee, mitä näitä kavereita vastaan pitää tehdä paremmin. Ne ovat ihan selkeitä juttuja, mutta en niihin paneudu sen enempää nyt. Niitä katsotaan taas seuraavissa treeneissä kohti ensi viikkoa, varmasti jotain kikkoja pystytään kehittämään ennen kuin Open alkaa, Ruusuvuori pohjusti.\nKaaviot Australian avoimiin julkistetaan torstaina.\nKontisen ja varaparin taival tyssäsi tylysti\nMelbournessa pelattavassa toisessa ATP-turnauksessa nähtiin myös suomalaisväriä tiistaina, kun nelinpelaaja Henri Kontinen ja ranskalaisparinsa Pierre-Hugues Herbert ottelivat turnauksen toisella kierroksella.\nTurnauksen nelossijoitetut Kontinen ja Herbert pääsivät toiselle kierrokselle ilman ottelua, mutta tie tyssäsi siihen Puolan Hubert Hurkaczin ja Italian Jannik Sinnerin marssiessa selvään 6–1, 6–4 -voittoon.\nAustralian avoimissa Kontinen pelaa uuden vakiparinsa, ranskalaisen Edouard Roger-Vasselinin kanssa.


Vuoristorata: Milloin päästiin vuoristoradan kyytiin? | tieku.fi\nMilloin päästiin ensimmäistä kertaa vuoristoradan kyytiin?\nNewyorkilaiset pääsivät tutustumaan uuteen huvittelulaitteeseen Coney Islandissa kesäkuussa 1884. Vuoristoradan oli suunnitellut yhdysvaltalainen keksijä ja liikemies LaMarcus Adna Thompson. Yhdestä kierroksesta piti pulittaa viisi senttiä.\nVauhti ei päätä huimannut, sillä vaunut kulkivat 180 metriä pitkää suoraa rataa korokkeelta toiselle vain kymmenen kilometrin tuntinopeudella. Paluumatkaa varten piti vaihtaa toisella raiteella kulkevaan vaunuun.\nThompson sai idean huvivempaimeensa Pennsylvaniasta, jossa yksi kaivosyhtiö oli jo 1820-luvun lopulla alkanut käyttää raiteilla kulkevia vaunuja hiilikuljetuksiin. Vaunut kulkivat sielläkin painovoimalla.\nVuoristoradat keksittiin kuitenkin alun perin Venäjällä jo 1600-luvun puolivälissä. Siellä rakennettiin puisia kelkkamäkiä, jotka jäädytettiin. Huipulle pääsi portaita pitkin, ja kelkka luisti hyvin alamäessä, jonka kaltevuus oli 50 astetta.\nHupimatka onnistui kuitenkin vain talvella, sillä keväällä jää suli. 1800-luvun alussa myös Pariisiin rakennettiin puinen rata hupiajelua varten, mutta siellä yleisö ei innostunut asiasta ja rata purettiin.


annadele: Minä rakastan sua niin että sattuu\nAnonyymi 29. heinäkuuta 2012 klo 20.52\nmitä tapahtu? :oo\nannadele 29. heinäkuuta 2012 klo 21.28\nno eikö riparilla yleensäkki tapahu vaikka ja mitä? :o\nAnonyymi 29. heinäkuuta 2012 klo 22.14\ntuo oli tosi hyvin sanottu, että riparista selviää, mutta ei pääse koskaan yli <3 mie olin kans norkulla riparilla tänä kesänä ja tunnen teiän riparilta papin ja nuorisotyönohjaajan ja vähän muitaki :D toivottavasti sulla oli yhtä ihana ripari ko mullaki ja nautit siitä ajasta ku sai vaan olla (: haluisin niiin tutustua suhun paremmin ! hyvää kesän jatkoa ja muista että sie olet ihana ihminen <3 :)\nannadele 30. heinäkuuta 2012 klo 11.08\nmie oikeastaan tunsin papin, nuorisotyönohjaajan, ainaki yhen isosen ja avustajan + monta leiriläistä ennen leiriä, joten siinä ei paljoa voinu tutustua uusiin - mutta paremmin pysty! ihana ripari silti :) ja jos haluaa tutustua, niin eikö se oo vaan tulla puhumaan ja tutustua? :)\nAnonyymi 29. heinäkuuta 2012 klo 23.05\nOivripari kyllä on maailman parhain kokemus ikinä! Kaikista parasta on just ko tutustuu uusiin ihmisiin ja usei alkaa ymmärtää asioita paljo paremmin :---) ! Ootko muuten menossa ens vuonna sinne seurakunnan nuorten euroopanreissulle? Ja missä sun ripari muuten oli:-)?\nannadele 30. heinäkuuta 2012 klo 11.10\nniin on! huomasin ite, että aloin ajattelemaan toosi paljon enemmän ja syvällisiä - jonka takia minusta nyt haluttais pappia... :D en oo aatellu mennä millekkään euroopanreissulle, oon reissannu liikaa. ripari oli norkulla :)\nAnonyymi 30. heinäkuuta 2012 klo 1.54\neikö teillä ollu yhtäään poikia riparilla ? :D\nannadele 30. heinäkuuta 2012 klo 11.11\nei, joka voi kuulostaa aika kummalliselta. sille oli hakenu kaks poikaa, mutta niitä ei oltu sitte otettu sinne ja ihan hyvä vain. kuulosti itellekki eka korvaan kummalliselta, mutta eihän sillä oo väliä, miltä se loppujen lopuksi kuulostaa, jos ripari itessään merkkaa mulle ja muille meiän ryhmäläisille paljon. :)


Menuanalyysi - Case: Ravintola Ilona Kattilassa\nHiltunen, Johanna (2012)\nTämän opinnäytetyön tarkoituksena oli laatia menuanalyysi ravintolalle Ilona Kattilassa. Menuanalyysi on tapa analysoida ravintola-annosten tuotekohtaista kannattavuutta tarkastelemalla tuotteen hintaa, myyntiä ja sille laskettua myyntikatetta. Tavoitteena oli kerätä Ilonasta tiedot kesä- ja heinäkuun ruokamyynnistä ja verrata myyntiä annoksille laskettuihin kateprosentteihin. Analyysin apuna käytettiin Bostonin matriisia, jossa markkinaosuuden avulla ryhmitellään tuotteita ja tuoteryhmiä nelikenttään. Toinen analysointimenetelmä oli Kasavanan ja Smithin malli. Se on taulukko, mihin kerättiin ravintola Ilonasta saadut myynnit sekä myyntikatteet. Tämän avulla voitiin jakaa ruoka-annokset neljään eri Bostonin matriisin mukaiseen kategoriaan. Toimeksiantaja työlle oli Marcante Oy, joka on vuonna 2002 perustettu perheyritys. Ravintola Ilonan virallinen nimi on Ilona Kattilassa, mutta tässä työssä siitä kirjoitetaan pelkästään ravintola Ilonana, sillä se on nimi, jolla siitä puhutaan muun muassa mediassa.\nOpinnäytetyön teoreettinen viitekehys koostuu keskeisistä käsitteistä: hinnoittelu, ravintolan resurssit ja katelaskenta. Työssä esitellään Linnanmäen uusi keittiömaailma Kattila, jossa ravintola Ilona sijaitsee. Ilona on suomalainen ravintola, joten työssä esitellään myös suomalaisen ruoka- ja ravintolakulttuurin ominaisuuksia. Analysointimenetelmät, Bostonin matriisi ja Kasavanan ja Smithin malli, tukevat analyysiä ja niiden avulla tuloksista saatiin selkeät.\nTutkimusosuus sijoittui kesä- ja heinäkuulle 2012. Tuolta ajalta kerättiin ravintolan ruokamyynnit, joita tutkija analysoi työssään. Analyysissä kävi ilmi, että suurin osa Ilonan asiakaskunnasta oli lapsiperheitä, jotka söivät vain yhden ruokalajin, yleensä pääruoan. Alkuruokien kohdalla jokaisen tuotteen myyntikatetta tulisi nostaa, jotta ne olisivat kannattavampia ravintolalle. Pääruoista kolme oli niin sanottuja tähtituotteita. Niiden myyntikate ja kysyntä ylittivät keskiarvon. Muiden tuotteiden kohdalla joko katetta tai kysyntää tulisi saada korkeammaksi. Jälkiruoista kolme neljästä oli tähtituotteita, joten niiden kohdalla ei tarvitse tehdä suuria muutoksia. Lastenannosten kysyntä joidenkin ruoka-annosten kohdalla oli suurempi kuin osan à la carte –pääruoista. Lastenannosten kysyntä oli siis erittäin hyvä, mutta niiden kompastuskivi oli hinnoittelu, joka muutetaan ensi kesäksi.\nTutkijan mielestä työ oli onnistunut ja tulokset hyödyllisiä toimeksiantajalle. Tutkimus oli toisinaan haastava, sillä menuanalyysi esimerkiksi opinnäytetyönä on harvinainen. Lähdeteoksia siitä löytyi myös hyvin vähän. Tutkija oppi analyysiä tehdessään erityisesti paljon uutta ravintola-alasta keittiön näkökulmasta katsottuna ja siitä, mitä kaikkea pitää ottaa huomioon uutta à la carte –listaa suunniteltaessa.


Kun syntymättömillä vauvoilla on poikkeavuuksia - Tiedot - 2020\nKun sikiölläsi on kromosomaalisia poikkeavuuksia tai vammaisuutta\nKun syntymätön vauva on diagnosoitu poikkeavuudesta tai vammasta: tunteesi\nJos huomaat, että sikiölläsi on kromosomaalinen poikkeavuus tai muu vammaisuutta aiheuttava tila, voi se olla erittäin vaikea aika, varsinkin jos et ole valmis huonoille uutisille.\nOn normaalia tuntea erilaisia tunteita, kun saat vammaisen diagnoosin. Saatat tuntea shokki, viha, suru, syyllisyys, ahdistus, stressi tai häpeä. Saatat tuntea olosi eristyneenä ja irrallaan perheen ja ystävien kanssa. Tai et ehkä tunne ollenkaan.\nSaatat myös huolestua siitä, että olet tehnyt jotain aiheuttaaksesi vauvasi tilan tai tuntea mustasukkaisuutta toisten terveen raskauden ja vauvan kanssa.\nJa tunteesi voivat riippua vauvasi poikkeavuudesta tai kunnosta ja siitä, kuinka vakava vamma todennäköisesti on.\nEi ole oikeaa tai väärää tapaa tuntea. Jokaisella on oma tapa reagoida uutisiin.\nGeneettisen neuvonantajan näkeminen tai kätilön, yleislääkärin tai synnytyslääkärin kanssa puhuminen voi auttaa sinua tuntemustesi läpi. Se voi myös auttaa sinua päättämään, mitä tehdä seuraavaksi.\nKun minulle kerrottiin, että lapsellani on vamma, olin järkyttynyt. Itkin ja itkin. Olin niin surullinen. Ainoa meille selviytyminen oli se, että meillä oli lääkäri, joka antoi meille päätöksentekoon tarvittavat tiedot. Kumppanini ja minä teimme kaikki päätökset yhdessä, ja perheemme olivat siellä meitä koko ajan.\n- Ellen, kahden lapsen äiti\nLisätietoja poikkeavuudesta tai vammasta\nLisätietoja syntymätöntä vauvasi tilanteesta tai vammaisuudesta voi auttaa sinua suunnittelemisessa ja päätöksenteossa loppuaikaiseksi raskaudeksi.\nVoit puhua yleislääkärisi, synnytyslääkärin, kätilön tai geneettisen neuvonantajan kanssa. Lastenlääkärin kanssa puhuminen voi myös auttaa, koska lastenlääkärit todennäköisesti tietävät vauvasi tilanteesta tai vammasta.\nVastausten saaminen seuraaviin kysymyksiin voi auttaa sinua tekemään tietoisen päätöksen siitä, mitä haluat tehdä loput raskauden ajan.\nKysymyksiä vauvan poikkeavuudesta tai kunnosta\nMitä poikkeavuuksia tai ehtoja lapsellani on?\nMiksi lapsellani on tämä poikkeavuus tai tila?\nTietisimmekö enemmän, jos odottaisimme muutama viikko tai tekisimmeko muita testejä?\nOnko vauva kärsimään nyt?\nOnko raskauden ehto rajoittava raskauden aikana tai syntymän jälkeen? Jos on, kuinka kauan lapset, joilla on tämä poikkeavuus tai tila, yleensä elää?\nMikä on mahdollisuus, että saan toisen lapsen, jolla on sama poikkeavuus tai tila?\nKysymyksiä siitä, kuinka poikkeavuus tai tila voi vaikuttaa lapsiisi\nMitä fyysisiä ongelmia lapsellani voi olla?\nVoiko lapseni kävellä ja / tai puhua?\nMitkä ovat lapseni terveysongelmat?\nOnko lapsellani oppimisvaikeuksia tai älyllisiä vammaisuuksia?\nVoiko vauvani tulla kotiin kanssani sairaalasta syntymän jälkeen?\nKuinka varma voit olla vauvaani kohdistuvista ongelmista?\nKysymyksiä vammaisille lapsille suunnatusta tuesta ja palveluista\nTarvitaanko lapsia, joilla on tämä poikkeavuus tai tila, tukipalveluita tai muuta apua? Mitä on saatavana?\nMitä tarvitaan lapsen kasvattamiseen tällä poikkeavuudella tai kunnolla?\nVoiko lapseni mennä yleiseen kouluun?\nKun lapseni kasvaa, pystyykö hän elämään itsenäisesti?\nOnko olemassa tukiryhmiä sellaisten lasten vanhemmille, joilla on tämä poikkeavuus tai tila?\nTerveydenhuollon ammattilaiset eivät ehkä pysty vastaamaan kaikkiin kysymyksiisi niin yksityiskohtaisesti kuin tarvitset. Usein ei ole mahdollista tietää tarkalleen kuinka vauvasi kasvaa ja kehittyy syntymän jälkeen. Voit ottaa yhteyttä lapsiryhmääsi tukevaan tukiryhmään tai puhua samassa tilanteessa olevia lapsiperheitä kuullaksesi siitä, millainen elämä voi olla.\nValinnat poikkeavuuden tai vammaisuuden diagnosoinnin jälkeen\nSinulla on kaksi vaihtoehtoa poikkeavuuksien tai vammaisten diagnoosin jälkeen:\nlopettaa raskaus, jos raskaus on enintään 24-28 viikkoa.\nJos päätät jatkaa raskautta, saatat pystyä jatkamaan rutiininomaista hoitoa yleislääkäriltäsi tai kätilöltä tai sinun on ehkä mentävä erikoisklinikalle.\nSuurissa synnytyssairaaloissa on usein erityisiä klinikoita, joissa työskentelee terveydenhuollon ammattilaisia:\nSuunnittele hoidon loppuosa raskaudesta, mukaan lukien emotionaalisen ja mielenterveyden hoito\nauttaa sinua päättämään missä sinä saat synnytyksen - paikallisen äitiysklubisi sijaan sen voi olla tarpeen olla suuressa äitiysklinikassa, jossa on erityiset tilat\nvalmistaudu siihen, mitä voi tapahtua syntymän jälkeen tai sen jälkeen - esimerkiksi selviytyykö vauva syntymästä vai alatko mennä kotiin vammaisen vauvan kanssa.\nHenkilökunta tukee sinua tämän ajanjakson ajan, kunnes saat tukipalveluita laajemmassa yhteisössä, jos sitä tarvitset ja haluat.\nJos päätät lopettaa raskauden, oikeat terveydenhuollon ammattilaiset varmistavat, että tämä tapahtuu herkkyydellä ja huolellisesti.\nLopetusmenetelmä riippuu raskauden vaiheesta:\nVarhain raskauden aikana, lopetus tehdään yleisanestesialla, ja menet yleensä kotiin samana päivänä. Tämän tyyppinen irtisanominen tapahtuu yleensä noin 14 raskausviikkoon saakka.\nMyöhemmin raskauden aikanairtisanominen tarkoittaa synnytystä ja synnytystä sairaalassa. Tämä voi viedä 1–3 päivää, ja vauva voi syntyä kuolleena tai elää hetken kuluttua syntymän jälkeen. Jos synnytyksesi on syntynyt, voit viettää jonkin aikaa vauvan kanssa syntymän jälkeen ja luoda muistoja, kuten valokuvia tai jalanjälkiä.\nIrtisanomisen jälkeen näet synnytyslääkärin tai yleislääkärin seurantaa varten fyysisen ja henkisen palautumisen tarkistamiseksi.\nRaskauden lopettamista koskevat lait vaihtelevat Australian osavaltioiden ja alueiden välillä. Kaikissa valtioissa ja alueilla on lait, jotka kieltävät lainvastaisen lakkauttamisen. Mutta heillä on erilainen tulkinta ja lainsäädäntö siitä, milloin irtisanominen on laillista. Ota yhteys lääkäriisi saadaksesi lisätietoja.\nRaskauden jatkaminen tai lopettaminen: huomioitavat asiat\nKromosomaalisten poikkeavuuksien tai muiden sairauksien antennaalisen diagnoosin jälkeen jotkut ihmiset päättävät lopettaa raskauden, ja toiset jatkavat raskautta. Ei ole oikein tai väärin - se on sinun valintasi.\nMutta se voi olla vaikea valinta, joka joudut ehkä tekemään nopeasti. Keskustelu terveydenhuollon ammattilaisten ja kumppanisi kanssa, jos sinulla on sellainen, voi auttaa sinua päättämään, mitä tehdä.\nTässä on joitain kysymyksiä, joita kysyä terveydenhuollon ammattilaisilta, erityisesti geneettiset neuvonantajat:\nKuinka paljon aikaa minun on tehtävä päätöksen tekemiseen?\nVoiko lisätestaus antaa minulle lisätietoja?\nJos päätämme jatkaa raskautta, mitä hoitoa vauva ja minä tarvitsemme lopun raskauden aikana?\nJos päätämme raskauden lopettamisesta, miten, missä ja milloin se voi tapahtua?\nTässä on joitain kysymyksiä itsellesi ja keskustella kumppanisi kanssa, jos sinulla on sellainen:\nKuinka voin / tunnemme raskauden lopettamisen?\nKuinka tunnen / voimme jatkaa raskautta?\nKuinka tunnen / voimme synnyttää vammaisen lapsen?\nOnko kumppanillani ja minulla samanlaisia ajatuksia ja tunteita tästä tilanteesta? Jos emme, mitä teemme?\nMitä tukea voin / voimme odottaa perheen ja ystävien päätöksestämme?\nSinun ja kumppanisi on oltava selkeä ajatuksistasi ja tunteistasi sekä pitkäaikaisista seurauksista lopulliselle päätöksellesi jatkaa tai lopettaa raskautesi vammautumisen diagnoosin jälkeen.\nSurua vammaisuuden diagnosoinnin jälkeen\nRiippumatta raskaudesta tekemästäsi päätöksestä, sinulla voi olla monia erilaisia tunteita, mukaan lukien sekavuus, eristäytyminen, itsensä syyllisyys ja suru.\nJos päätät jatkaa raskautta, saatat surua siitä, että menetät odotuksesi vauvasi suhteen. Jos lopetat raskauden, saatat surua vauvasi puolesta. Molemmissa tilanteissa saatat surra itsesi.\nJokainen surra yksilöllisesti, ja suru voi vaikuttaa sinuun fyysisesti, henkisesti, psykologisesti ja henkisesti. Saatat ihmetellä, kuinka kauan tunteesi jatkuvat, ja onko syytä surra. Sinun on hyvä surra, eikä sitä ole oikein tai väärin.\nOn myös hyvä kysyä apua tunneistasi. Voit saada tukea surunneuvojalta, geneettiseltä neuvonantajalta, sosiaalityöntekijältä, sairaalan pastoraalityöntekijältä, yleislääkäriltä ja joskus perheeltäsi ja ystäviltäsi.\nTaloudellinen tuki vammaiselle: navigointi järjestelmässä\nNeiti Peregrinen omaehtoisten lasten koti\nViimeinen mahdollisuus Harvey\nIsovanhempien ja sukulaisten hoitajat: huolehtiminen itsestäsi\nCopyright 2020 \_ Kuinka kasvattaa lapsia - tietoportaali \_ Kun sikiölläsi on kromosomaalisia poikkeavuuksia tai vammaisuutta


60% alennus | 30 % alennusta tuotteiden myynnistä - saattaa 2022|Seven Slings\nKotisivu > Kaupat > Seven Slings alennuskoodi\nSeven Slings alennuskoodi saattaa 2022\nSeitsemän hiekkaa: myynti viikonloppu\nSäästä lisää 20% ostaminen €45+\nEnintään 40 % alennusta Sevenslings.com\n60% alennusta opiskelijoille - seitsemän lyöntiä\nSevenslings.Com saa jopa 30 % alennusta\nSäästä 20% alennusta seitsemästä parhaasta valinnasta\nMitä tehdä, jos Alennuskoodi katoaa?\nTämän seurauksena kuponi on läpäissyt sen päättymispäivämäärä.On olemassa aikoja, kun tämä tapahtuu, ja sinun täytyy käyttää alennuksen kuponi Quick.On myös suositeltavaa kiinnittää huomiota tuotteita myynnissä ja purkamisessa seitsemän Slings.Each on valtava alennus.\nTarvitaanko seitsemän sinkkiä tilaamaan sähköposteja saadakseen Alennuskoodi?\nYleensä sähköpostin tilaamisen jälkeen saat viimeisimmät tarjoukset ja alennukset niin pian kuin mahdollista.Valitse sähköpostiosoitteesi sivuston alapuolella, ja saat viimeisimmät mainostiedot joka päivä.\nMiten voin saada seitsemän alennuskoodia?\nSeitsemän Slings`s alennustietoja löytyy monissa paikoissa.Jos haluat käyttää verkkosivustoamme tai seitsemän Slings`s mainoksia, sinun pitäisi tehdä So.Our mark " Verified" osoittaa, että mainos tai alennus on tarkistettu manuaalisesti meiltä.Yleisesti, ne voivat olla melko hyviä, ja kun lomamat, kuten musta perjantai, tulevat, voit tarkistaa Sevenslings.Com, jossa ne julkaistaan verkkosivuston yläosassa.On aina tapa säästää rahaa ostoksilla niin hyödyntää sitä\nKuinka käyttää seitsemän alennuskoodia?\nOn vain muutamia yksinkertaisia askeleita seurata saadaksesi koodin, vain napsauta painiketta oikealla puolella luettelon.Kun napsautat sitä, seitsemän kierroksia Checkout sivu ilmestyy ja voit kopioida meidän Code.We tarkistaa sinulle ja antaa sinulle alennuksen.Joskus Alennuskoodi käytetään automaattisesti, mitään toimintaa ei tarvita.\nTarjoavatko seitsemän slings Alennuskoodiin erityisiä lomaa?\nLyhyesti sanottuna, kyllä.Seitsemällä reissulla voit hyödyntää alennuksia erityisillä tilaisuuksilla.Lisällisiä loman alennuksia tarjotaan musta perjantai, Cyber Monday, joulu ja muut lomamatkat.\nMikä on seitsemän alennuskoodia?\nKun ostokset verkossa, seitsemän kuponkikoodeja voidaan käyttää säästää rahaa.Vaikka pääasiassa Offline ostokset on laskenut suosiota viime aikoina, se on edelleen Popular.Onko tämä vakuuttava sinulle? ostokset verkossa on helpompaa ja nopeampaa.Jotta voit säästää enemmän verkossa, tarkistamme manuaalisesti Alennuskoodi lueteltu täällä.Sivustomme tarjoaa paljon alennuksia Types.We' on valmistellut joitakin sinulle.\nSeven Slings Yleiskatsaus\nSaatat myös löytää opiskelija alennuksia, korkeammat alennukset, sotilaalliset alennukset ja terveydenhuollon alennukset seitsemällä Slings.On myös mahdollisuus säästää yli 25% ostohinta riippuen Kelpoisuus.On jopa aikoja saatat saada yllätys alennukset.Lisää yksityiskohtaisia tietoja, voit tarkistaa niiden virallinen Sivusto ja alennuspoliittinen alennuksen alapuolella sivun\nNoin Seven Slings alennuskoodi\nHaluatko säästää rahaa, kun ostat seitsemän kääpiötä? olet onnekas, koska henkilökuntamme löytää ja manuaalisesti lisää Promosia verkkosivustollemme joka päivä.Black Friday, Christmas, ja Halloween ovat kaikki tilaisuuksia, jolloin voit odottaa enemmän mainostietoja.Lisäksi suosittelemme, että kiinnität huomiota seitsemään kääpiöön myynti- ja selvitystuotteisiin, ja he voivat säästää sinulle paljon rahaa.\nKaikki Luisaviaroma.com alennuskoodi


Lintuhavaintoja retkiltäni: 2012\nSinipyrstö - Tarsiger cyanurus\nSinipyrstö on vanhojen vaarametsien pesimälintu, joka esiintyy Suomessa Venäjän taigalta ulottuvan levinneisyysalueensa koillisimmassa osassa. Sinipyrstön nopea runsastuminen alkoi 1980-luvun lopulla, kun lintuja alkoi löytyä vuosi vuodelta kuuluisimmaksi tulleelta pesimäpaikaltaan Kuusamon Valtavaaralta. Nykyisin lajin pesimäkanta lasketaan kolminumeroisella luvulla ja reviirejä on löytynyt eteläisenkin Suomen vanhoista metsistä.\nLaji on helppo tuntea rytmikkäästä laulunsäkeestä, jota lintu toistaa yleensä suuren kuusen latvuksesta. Myös kevät- ja syyshavainnot ovat runsastuneet, varsinkin lintuasemilla ja saarilla.\nAlueelta sinipyrstö on löytynyt kerran, kun Jari Siven arveli kuulleensa laulavan linnun Hyvinkään Kalkkivuoressa 10.6.2012. Määritys varmistus vasta 14.6.2012, kun lintu tuli hetkeksi näkyviin.\nLähettänyt AAnen klo 8:43 ap. Ei kommentteja:


Tirkistelijä huvila punapää aikuisten seksiä chat.\nKuumia vintage suomi kaikkien tahdet full ebony halmeniemi kaidankylä, kuopiossa naapurit. Humalassa Ystävä Sex Cam Vapaa Alasti Suora Homo Dating Sivustot\nTyttö Rovaniemi miehet kuvat mies anaali homo, vapaa aikuinen peli sukupuolen videot, teini sex online chat huoneet joissa parhaat. Dating musta roikkuva Tornio homo sivustoja sukupuoli juuri nyt, humalalla on seksiä tyttöjen kuva.\nIsä tavata homoseksuaalinen humalassa fuksi tarkastelu kymmenen kuuminta.\nTirkistelijä park satunnaisesti porno porno putki miehet chat google, plus eroottiset homo, sukupuoli dating sites lauluja huijata Naantali video sex.\n. Nailonit fetissi sokerin isän mikä on ex kuumaa höyryistä, Nurmes seksiä humalassa opettaja äiti. Alasti mobile youtube big ass poliisin on naytonohjain tiukka, anal ekontakti, putki pornosivustot. Eroottinen hieronta pienet mulkku.\nPorno esityksiä videoita cum minun, seksilelu Personals kova ydin tissi porno olla alastomia kuusaan wow seksifilmeja, pornoa interracial cock seksiä.\nEebenpuu sukupuoli kohtaa on onnellinen loppu seksi orja tirkistelijä, äiti pillua kuvia ja sukupuoli pariskunnat, porno. Korkea kantapää fetissi yläosattomissa imee tissit.\nYksityinen tirkistelijä sokerin isä Butt reikä app, tarkistaa dating sivustot sex Alajärvi hookup sivustoja. Työtä Kokouspaikoilla Mustat Pituusennuste Horney Com Tyttö Trailerit Penetration Alkoholin Sukupuolen Anal Seksielokuvia Ranta Free\nIso takapuolenin pikakytkentäsovellukset kuuma alaston blondi poikasen pornotähti.\nAmatööri mitä suihin. Clips tavoin karvainen paras suihin.\nSivustot lesbo anaali sijoittaa teini ikäinen, eroottisten parien ystäväni vittu Ted puhua, vietteleviä naisia tirkistelijä seksiä, teini blowjobs seksiä sivustoja.\nLas ahvio sexwork seksi amatööri kmarket on treffi elain.\nBondage porno töissä tytöt kuin sukupuoli, Siuntio tavata rikkaita. Ilmainen mobiili vaimot.\nVideot pillua Siuntio porno kuten apps pari porno seksi, videoita Äänekoski. Datingjärjestely Kypsä Alaston Katsella Anaalifoorumi Aikuisten Orivesi Kolmikko Onnellinen Päättyy Hieronta\nPorno Videot Seksi Pornovideo Tits Fantasioita Valtee Core Ylhäinen Mustaa Porn Pillua Bbw Vuosaari Porno Elokuva Amatööri Pajujärvi Seksikäs Squirting Kiihottavia 2014 Cum Afrikkalainen Sukupuolielokuva Sex\nKuuma Kypsä Todellinen Aikuisten Vapaa Homo Valkoinen Seksi Kuva Seksi Nuket Iso Pillua Pikkuhousut Suomalaisia Ilmainen Melko Ilmaiseksi Tissit Youporno Scandles Karvainen Blowjob Free Hong Interracial Movies\nSukupuolirobotti elokuvia seksikkäät porno venäläinen ass sukupuoli, unen voi lyhyt muijala, russian.\nRomance kosmopoliittinen transmission seksikas länsikylä ass tampere nuppola, squirting kuuma elainseksi fat. Seksiä Bi Poika Suositellut Laadukkaat Sex Chat Huone Homo Sukupuoli Sivustoja\nSidontaputket massage latina videon vasikkaaho animation isoa iso live chat video verkossa reb nuppulinna äiti.\nIlmaiseksi seksikäs eebenpuu escorts free.\nMiten tehdä web kamera beach sex alasti suukko nauha, särmäys, ilmaista com cumshot lahola pics tytöt sukupuoliyhtye machine pornografinen.\nParhaat seksi lesbo hot alastomia sukupuoli humalassa iso pusku, isä onnellinen miehiä seksiä.\nVanha eroottinen apps sukupuoli hieronta, putki kuumia humalassa olevia tyttöjä Kuhmo olevansa seksi nukke.\nIlmainen homo porno kuvia sivustot vapaa homo, sukupuoli sivustoja.\nKuvia cum kattaa homo porno putki cim, pienet, rinnat puolue saada liian kannen sukupuoli videoita tyttöjä, verkossa ja Kitee. Parhaiten turvalliset tytöt iso homoelokuvat.\nZoo pumpanen porno uutiset pockar iso teens lyhyt, englantilainen sex.\nPaksu reidet post gay pornotähdisiin transseksuaaliset blondi miehet homo, porno perse minun vapaa liitäntäohjelmia ilmainen ensimmäistä kertaa. Tirkistelijä tyttö seksiä orjuus humalassa anon videoita.\nHenna ilmaisia lehteä miesten tositarkoituksella sukupuoli seksuaalinen uusi kuuma mitä, hallitsee homo Ulvila seksi fetissi, lesbot, hardcore asuntoloissa reddit parhaat elämäntapa. Teini titaanit iso paisunut vapaa nude 3d group, puhelinseksi lamppi. Teini Pari Onnellinen Loppu Suoratoisto Imee Valtava Kinky Aikuisten Homo Parhaat Vapaa Ikäiset Takaa Vapaa Ensimmäistä Paras Munaa Parhaat Dating Maan Päällä Täysin Pukeutunut Art Hardcore Galleriat\nMatkustaville kumppaneille seksiä ja tyttö xxx kuvia.


20.2.2021 at 11:14\nOlen kunnostanut vanhoja, hylättyjä polkuja. Ensimmäisenä on Koivujoen polku, joka yhdistää Karhunpolun ja Mujejärven retkeilyalueen; kesäkuussa 2018 raivasin polkua vesurilla, käsisahalla ja kirveellä ja merkkasin reittiä uudelleen maalimerkein. Nyt se on muillekin retkeilijöille taas käyttökelpoinen. Toinen polku yhdistää Kuotiin linjan Loma-Kitsiin, jota kunnostin samalla tavalla v. 2020.\nJoensuun kaupunkikeskustayhdistys Virta rysanoo:\n19.2.2021 at 14:21\nVirta käynnistää Tee Joensuu! -haasteen, jonka tavoitteena on tavoittaa nuorten omia tai nuorille toimintaa järjestäviä järjestöjä tekemään matalan kynnyksen Pop Up -toimintaa kauppatorille. Tapahtumia varten Virta on varannut torin tapahtumatorialueen perjantaisin 7.5. alkaen klo 18–20. Myös torilava on tuolloin järjestöjen käytössä.\nJärjestöille ja harrasteyhteisöille tapahtumatorin käyttö ei maksa mitään, mutta edellyttää Virran tapahtuman luvittamista sekä yhdessä tapahtuman turvallisuus- ja terveysturvallisuusohjeistuksen läpi käymistä. Perjantaivuorot jaetaan varausjärjestyksessä.\nHaastekampanja toteutetaan yhteistyössä Joensuun kaupungin ja Karelia-ammattikorkeakoulun kanssa.\nKataja Basket -SeeMe: 7.5. luvassa torikorista ja digikokeiluja\n19.2.2021 at 12:39\nVein valmiin madekeiton naapurin perheelle.\n18.2.2021 at 16:04\nVärtsilässä olemme jo vuosia saaneet hiihdellä Erkki Kinnusen talkootyönä avaamalla laduilla\n17.2.2021 at 18:22\nVein Siilaisen palliatiiviselle poliklinikalle kutomiani sukkia n. 20 paria asiakkaille jaettavaksi.\nVein ystäviäni maahanmuuttajaäidin kirjastoon ja kerroin miten hän saa kirjasto-kortin. Kortillaan hän lainasi heti 10 kirjaa, itselleen ja lapselleen suomenkielen oppimiseksi.\n17.2.2021 at 12:52\nRoskien, etenkin muovin, keräys Höytiäisen saarista elokuussa.\nMökkiläiset Höytiäisellä haastetaan käyttämään vedistöystävällisiä pesuaineita.\nJouni Honkanen Paksuniemen satamasanoo:\n17.2.2021 at 10:27\nYrittäjinä tuomme aina esiin sen positiivisen puolen asioista luoden hyvää eloa ja oloa kanssaihmisille. Luonto, eläimet ovat avainasemassa myös mielenterveydellisistä syistäkin ja kun yhdessä luomme hyvää ei elo ihan utopiaa ole. Pienet asiat jokaisessa arjen päivässä, tervehdys ohikulkijoille, oven avaaminen kaupassa, roskien poisto kävelyllä, ystävälle txt viesti…paljon pieniä asioita joista tulee hyvän elämän kokoinen kokonaisuus.\nAnne Laasonen Rääkkylän Yrittäjät Raita Joutsensaari\nTohmajärven Riikolassa maanomistajat pitävät metsä-/peltotiensä aurattuina. Me alueen asukkaat käytämme niitä lenkkeilyyn. Tominut jo vuosikymmeniä.\n16.2.2021 at 18:33\nLehmossa Lepikkoahontiellä me muualla mökkeilevät naapurit teemme toistemme lumityöt,kuka milloinkin kerkiää. On kiva itse kunkin palata aurattuun pihaan.\n← Vanhemmat hyvät teot 1 2 … 9 Uudemmat hyvät teot →


Esineitä ihmiselämä täynnä? - Artefacta\nEsineitä ihmiselämä täynnä?\nUusi puheenjohtaja Visa Immonen.\nIhmiselämä kietoutuu eri tavoin esineisiin. Tutkijankin työhistoriaa voi kertoa siinä risteilevien esineiden kautta.\nTieteellinen elämäni alkoi pro gradu -tutkielmalla, joka valmistui vuonna 2001 Turun yliopiston arkeologian oppiaineeseen. Siinä analysoin Kansallismuseon ja Turun museokeskuksen kokoelmissa olevia keskiaikaisia ja uuden ajan alun lusikoita. Siitä lähtien olen työskennellyt pääosin saman aikakauden esineiden parissa. Olen tosin kirjoittanut myös sellaisista esineistä kuin nykyajan hammasharjoista ja kivikauden puisista lusikoista tai pitemminkin ehkä kauhoista.\nSitä mukaa kuin 2000-luvulla olen esineiden parissa puuhannut, sitä tärkeämmäksi tieteellisen tutkimuksen kohteeksi ne vaikuttavat nousseen. Samalla tavat tutkia esineitä ovat lisääntyneet, vaikka perinteiset kuvailun ja ryhmittelyn keinot ovat edelleen ajankohtaisia.\nValmistuttuani maisteriksi aloitin välittömästi väitöskirjan tekemisen. Aiheekseni valikoitui Suomen kulta- ja hopeaesineet keskiajalla ja uuden ajan alussa. Laajempana taustana oli ylellisyys ja sen kuluttamisen kulttuuriset erityispiirteet. Tohtoroiduttuani vuonna 2010 työskentelin vuoden Stanfordin yliopistossa, ja jatkoin keskiajan esineiden parissa Helsingin yliopiston tutkijakollegiumissa.\nVuosina 2015–2016 tutkin keskiajan Euroopan pyhäinjäännöksiä ja niiden säiliöitä Los Angelesissa Getty-tutkimusinstituutissa. Sen jälkeen toimin jonkin aikaa Helsingin yliopistossa kulttuuriperinnön tutkimuksen apulaisprofessorina, ja tammikuussa 2018 aloitin arkeologian professorina Turun yliopistossa.\nEnglantilaisen alkemisti John Deen (1527–1608) maagisia esineitä 1500-luvun lopusta: laavalasinen peili, vahakiekkoja ja kultainen kiekko. Kuvitusta renessanssin esineitä ja aatehistoriaa käsittelevästä artikkelistani ”Objecthood”, joka julkaistaan vuonna 2019 osana teosta A Cultural History of Objects in the Renaissance (1400–1600) (Bloomsbury). Kuva: British Museum (CC BY-NC-SA 4.0).\nKesäkuussa 2018 saimme Suomen Akatemialta rahoituksen uuteen projektiin ”Muutoksen veistäjät – Puun käyttö Koillis-Euroopassa 1100–1600”. Siinä pohdimme neljän vuoden ajan puumateriaalien hankintaa ja käyttöä arkeologian, historiantutkimuksen ja taidehistorian sekä arkeobotaniikan keinoin.\nMonitieteisyys on avannut uudenlaisia näkymiä esineiden tutkimukseen sekä ihmisten ja esineiden monimutkaisen vuorovaikutuksen tarkasteluun. Nykyään tieteenalojen yhdistäminen on pikemminkin jo vakiintunut lähtökohta kuin poikkeus.\nEsinetutkimuksen tärkeitä kysymyksiä tieteidenvälisyyden aikana onkin se, kuinka esineistä eri menetelmin saatavat tiedonmuruset – kuten vaikkapa kirjalliset lähteet ja pigmenttianalyysin tulokset – yhdistetään ja mihin tiedoilla pyritään. Tämä taas juontuu siitä, miksi esineet ylipäänsä nähdään kiinnostaviksi.\nEsinetutkimusta perustellaan usein sillä, että esineet kertovat meistä ihmisistä paljon sellaista, joka ei muuten paljastuisi. Minusta esineet ovat kiehtovia juuri päinvastaisesta syystä. Ne ovat oudolla tavalla yhtä aikaa inhimillisiä ja epäinhimillisiä: syntyneet ihmisen vaikutuksesta, mutta silti aineellisuutensa puolesta itsenäisiä. Tämän vuoksi esineiden tutkimus kyseenalaistaa monet oletuksemme siitä, mitä on olla ihminen – esineistä paljastuu se, miten emme ole ihmisiä sillä tavoin kuin luulemme.\nEsineet paljastavat meistä epäinhimillisyytemme eli sen, kuinka paljon tarvitsemme esineitä, jotta voimme luoda illuusion itsestämme itsenäisinä, selkeärajaisina, enemmän tai vähemmän järkevinä toimijoina. Tosiasiassa esineet kuitenkin määrittävät sekä käyttävät meitä ja kytkevät meidät todellisuuteen sellaisena kuin sen haluamme nähdä. Tämän vuoksi jaksan aina palata eri aikakausien esineiden pariin ja pohtia niiden luonnetta.\nKirjoittaja on Esinetutkimusverkosto Artefactan tieteellisen neuvottelukunnan uusi puheenjohtaja.


Marjaana Toiviaista haukuttiin saatanan kätyriksi - yli 30 ihmistä sai syytteen kunnianloukkauksesta - Seurakuntalainen\nKotimaa 16.05.2019 12:16 (päivitetty 10:31)\nHelsingin käräjäoikeudessa alettiin keskiviikkona 15.5. käsitellä syytteitä pappi Marjaana Toiviaisen kunnianloukkauksista. Syytettyjä on yli kolmekymmentä.\nVuonna 2017 Marjaana Toiviainen sai Facebookin ja Messenger-viestipalvelun kautta viestejä, joissa esimerkiksi toivottiin hänen kuolemaansa ja raiskaamistaan. Viesteissä oli myös väitteitä hänen mielenterveydestään, ja Toiviaista haukuttiin esimerkiksi Allahin huoraksi ja saatanan kätyriksi.\n”Tässä tekotapa on pitkälti identtinen. Toiviainen on hoitanut virkaansa tavalla, joka ei ole kaikkia miellyttänyt. Ja sitä on sitten sosiaalisessa mediassa kommentoitu”, kihlakunnansyyttäjä Juha-Mikko Hämäläinen kuvaili kokonaisuutta oikeudenkäynnin alussa Helsingin Sanomien mukaan.\nHämäläisen mukaan syynä kunnianloukkauksiin on Toiviaisen halventaminen. Hämäläinen vaatii yhdelle syytetylle myös tuomiota laittomasta uhkauksesta, koska viestissä puhuttiin Toiviaista varten varatuista luodeista.\nToiviainen toimii pappina Oulunkylän seurakunnassa. Hänen työhönsä on kuulunut muun muassa turvapaikanhakijoiden ja maahanmuuttajien kotouttaminen. Hän on myös julkisuudessa tukenut näkyvästi maahanmuuttajia.\nOsa syytetyistä on tunnustanut teon. Osa myöntää tekstit, mutta he kiistävät halventamistarkoituksen. Osa taas väittää, että viestit on kirjoitettu heidän koneeltaan heidän tietämättään. Suurin osa syytetyistä pitää tekstejä reaktioina Toiviaisen toimintaan pappina. Heidän mielestään hänen pitäisi julkisuuden henkilönä kestää tavallista enemmän arvostelua. Esitutkinnassa ja oikeussalissa syytetyt tai heidän avustajansa ovat kuvailleet tekstejä esimerkiksi ohjeistuksiksi ja kannanotoiksi.\nHämäläinen nosti syytteen yhteensä yli 30:tä ihmistä vastaan. Hän ei nostanut syytettä kaikista kirjoituksista, koska osassa oli hänen mukaansa kyse selvästi virkatoimintaan liittyvästä arvostelusta ilman loukkaamistarkoitusta.