ROČNÍK II SRPEN K Brnčalce na kole. Steyr v babím létě - PDF\nROČNÍK II SRPEN K Brnčalce na kole. Steyr v babím létě\nDownload "WWW.HORYDOLY.CZ ROČNÍK II SRPEN 2006. K Brnčalce na kole. Steyr v babím létě"\n1 ROČNÍK II SRPEN K Brnčalce na kole Steyr v babím létě TEST: vlněné prádlo\n3 Milé čtenářky a vážení čtenáři, vzdálenosti se mění. Alpy se k nám každým rokem přibližují. Tatry se pomaličku vzdalují. Balkánské hory jsou už strašně daleko. Zobrovské dálky k nám připlouvá Thajsko, Indonésie asnimi celá jihovýchodní Asie. Soudím tak ztoho, že na víkend se už častěji jezdí do Rakouska než na Slovensko. V pátek odpoledne sedneme do auta apřed půlnocí bivakujeme pod ledovcovými štíty nebo na březích divokých řek. Není nic, co by nám v tom bránilo - na benzín našetříme, pohraničníci zběžně prohlédnou občanku, chataři a hoteliéři nás uvítají s otevřenou náručí atradá do víru vodáckých, cyklistických nebo vodáckých dobrodružství... Na Slovensko si musíme kupovat vlakové nebo autobusové jízdenky, na Balkáně aukrajině je třeba počítat sproblémy na hranicích. Úplatky, úřednická zvůle a špatné služby nejsou většině turistů po chuti. Akam vyrážíme na týden či dva? Do solidních zemí sdobrou dopravou, ne příliš drahých a přitom bezpečných. Jsou-li exotické, tím lépe. V kurzu nezávislých cestovatelů je právě jihovýchodní Asie. Jim v patách se řítí cestovní kanceláře a jejich klienti. Indonésie je zatím doménou těch prvních, ale Thajsko už je plné výletníků z celého světa. Alpy jsou blíž, než se nám zdá. Proto na dalších stránkách Horydoly najdete několik tipů, kde si užít babí léto. Přeji inspirativní čtení o životě venku za dveřmi. Těším se na další shledání v polovině listopadu, kdy vyjde další číslo Horydoly zaměřené na lyžování ve všech podobách od sjezdovek přes běžky až po skialpinismus. Jakub Turek šéfredaktor Aktuality: Ze světa outdooru Reportáž: V Bergellu tají ledovce Dětské vozíky: Dunajská cyklostezka Cykloturistika: Z Prahy do Vídně Na kole v Praze: Manifestační cyklojízdy Divoká voda: Rakouský Steyr v babím létě Vodní turistika: Překvapivá pohoda na dolní Jizeře Insider: Petr Ptáček, Libor Hroza, Rostislav Vondruška Horská kola: Na Brnčalku ve Vysokých Tatrách Horská turistika: Výlety pod Watzmannem Pěší turistika: V Českém lese nedávají dobrou noc ani lišky 14 Panorama: Podzimní skalní lezení v Arcu Horolezectví: Skalní lezení v Polabí KDO JE KDO na Horydoly: Tomáš Radil Snímek vznosné skalní věže na titulní straně pochází z fotoaparátu Tomáše Radila (31 let). Moje mejdlo si vzal Bidlo, když jsem zrovna lezl, komentuje horolezec. Jeho zážitky z výstupu na Velkého Kapucína v masívu Mont Blanc si přečtěte na straně 26. Tomáš letos přešel do nového horolezeckého oddílu Matahari Praha, kde se mimo jiné věnuje nevidícím lezcům. Sám o sobě říká: Lézt jsem začal v roce 1988 jako žáček šesté třídy základní školy. Tehdy byly pojmy jako lezečky, sedák, frendy, Petzl nebo Kong velmi vzdáleny horolezeckému sportu vbývalém Československu. Lezlo se v podomácku šitých úvazech, jistilo na nylonových drátech domácí značky Juta a obouvaly se kopačky s uřezanými špunty. Text (kt) Test: Vlněné spodní prádlo Devold Martina Jirasová z INEX-SDA mluví o dobrovolné práci v zahraničí Tatry: Čisté hory, cyklotrasy, kniha o horských vůdcích Vysoké hory: Co je na titulním snímku? Horydoly - outdoor magazín číslo 4, srpen 2006 (II.) ISSN: Periodicita: čtvrtletník. Vydavatel: Turek Media, s.r.o. Adresa redakce: Sněženková 6, Praha 10, Šéfredaktor Jakub Turek, mob: , Skype: jakub_turek, ICQ: Na čísle spolupracovali: Ladislav Badial Bláha, Libor Bolda, Aleš Juchelka, Hana Suchá. Grafika: Martin Přibil, Obchodní ředitel: Ondřej Turek, mob: , Skype: oturekpraha, ICQ: Předplatné: 79 Kč na rok. Objednávky: pošlete SMS na číslo ve znění PAY HORYDOLY jmeno prijmeni adresa. Touto cestou si předplatíte čtyři další čísla časopisu Horydoly. Časopis lze také objednat na adrese redakce nebo em: Fotografie na titulní stránce: Petr "Bidlo" Daniš. Skalní věž Trident z nadhledu.\n4 T ŘI POSILY V REDAKCI H ORYDOLY Redakční tým vydavatelské firmy Turek Media posílili před prázdninami tři noví kolegové. Františka Dvorská (studia romistiky na Univerzitě Karlově) sleduje pro internetový server Horydoly.cz anglicky mluvící země. Má lví podíl především na regionální příloze věnované Velké Británii. Kromě toho píše články pro cestovatelskou přílohu IDNES. Jakub Vokurka (vyšší odborná škola) se stal manažerem zákaznického servisu sítě Outdoornet. Andrea Černá (dříve ekonomický časopis Profit) má na starosti publikace pro velké klienty ČEZ a RWE Transgas a zároveň firemní časopisy Panorama Kraft a Bulletin Droxi. Text: (red) Aktuality LEZENÍ MATAHARI PRO SLABOZRAKÉ A NEVIDOMÉ V Praze vznikl nový horolezecký oddíl Matahari (indonésky Slunce nebo Oko dne), který se zaměřuje na získávání prostředků pro fyzicky a sociálně handicapované děti. Chce jim umožnit získat zážitky ze skalního horolezectví i lezení na umělých stěnách. Předsedou a zakladatelem oddílu je populární slepý horolezec Jan Říha. První akcí oddílu byly výstupu pro slabozrakou a nevidící veřejnost ve vápencovém lomu Alkazar u Berouna. Na léto je připraveno lezení na žule v Jizerských horách. Internetová stránka: Text: (kt) O UTDOOROVÉ FOTOSOUTĚŽE Czech Photo vyhlašuje fotografickou soutěž Štíty Viléma Heckela na podporu aktivního kontaktu člověka s přírodou. Do soutěže mohou být přihlášeny snímky, které vznikly v roce 2005 nebo Uzávěrka soutěže je 31. prosince Výstava oceněných snímků proběhne v květnu 2007 na Staroměstské radnici v Praze a poté bude putovat po České republice. Fotosoutěž k 15. výročí založení národního parku vyhlašuje Správa ŠUNAP pod názvem Šumava, jak ji vidím já. Uzávěrka je 28. února Výsledky budou vyhlášeny 1. května Organizátori festivalu Horalfest vypisujú kategorie fotografia, film video a literárna tvorba. Dátum konania je , hlavným miestom diania bude Starý a Nový Smokovec. Text: (kt) Č ESKÉ DRÁHY PROTI ZÁKAZNÍKŮM České dráhy odmítly přístup provozovateli internetové služby Babitron do své veřejné elektronické služby nazvané Online poloha vlaku. O co jde? Cestující si může u Českých drah ověřit zpoždění konkrétního vlaku. Je to ale možné až v době, kdy je vlak na cestě. Z těchto dat dělal Babitron statistiky a nabízel cestujícím výpočet pravděpodobnosti, s jakou bude vlak zpožděný. Statistiku zpoždění samy České dráhy neposkytují. Text: Radim Cenek. Foto: (kt) P O STEZKÁCH STRÁŽCŮ HRANIC Historii ostrahy hranic jako na dlani nabízí nová naučná stezka v okolí Kašperských Hor na Šumavě. Cesta nazvaná Po stezkách strážců hranic seznamuje turisty s dějinami od středověku až po nedávný komunismus. Stezka začíná na náměstí v Kašperských Horách a měří dvacet kilometrů. Jejími autory jsou kastelán hradu Kašperk Zdeněk Svoboda a archivář klatovského muzea Jan Jirák. Trasa vede do Amáliina údolí, podél Zlatého potoka do Řetenic, ke Ždánovu, přes Žlíbek a Pustý hrádek k hradu Kašperk a odtud zpět přes Tuškov do Kašperských Hor. Je na ní umístěno šestnáct informativních tabulí. Infostředisko v Kašperských Horách má připravené prospekty s plánkem cesty acd-rom s podrobnými informacemi. Text: (kt). Foto: Petr Matoušek Z ÁCHRANÁŘI TRÉNOVALI V A DRŠPACHU Cvičení hasičů Královéhradeckého kraje a Letecké záchranné služby Hradec Králové proběhlo před prázdninami mezi pískovcovými věžemi Křížového vrchu u Adršpachu. Výcvik byl zaměřen na transport zdravotnické posádky k postiženému za použití vrtulníku s podvěsem a transport zraněné osoby. Teplicko adršpašské skály se v období turistické sezóny stávají častým místem zásahu hasičů a zdravotníků. Obvykle se jedná o těžké úrazy v důsledku pádu z výšky. Devítičlenná skupina leteckých záchranářů, dvanáct lékařů a zdravotníků a členové Skalní záchranné služby proto simulovali záchranu horolezce po pádu za podpory policejního vrtulníku EC-135. Piloti si museli poradit s těžkým terénem a byli závislí na přesné navigaci hasičů v podvěsu. Text: Martina Žahourková. Foto: Michal Fanta 4/5\n5 N A KOLE BEZ ALKOHOLU Nová pravidla silničního provozu dopadají i na cyklisty. Především nesmějí před jízdou pít alkohol. To je důležité pro Pivní a Vinařské cyklostezky. Z velké části totiž vedou po silnicích. Na jižní Moravě, kde vinaři lákají do sklípků, už mají cyklisté problémy s obecní i státní policií. Severní Morava je bez potíží, protože Radegast již dva roky doporučuje pít na kole nealkoholický Birell a zásobuje jím hospody na cyklostezkách od Beskyd přes Ostravu po Jeseníky. Text: (kt). Foto: Plzeňský Prazdroj S ERIÁL HORSKÝCH DUATLONŮ Slovenská skialpinistická asociace pořádá letní horský duatlonový pohár. Skládá se z pěti závodů. V každém se pojede na horském kole a poběží do vrchu. Termíny jsou následující: Staré Hory - Krížna, Jasná, 2.9. Žiarska dolina hřeben Roháčů, Šumiac Králova hoľa a Pieniny. Podrobnosti jsou na adrese Text: Míra Čermák Tatry.cz Č ESKÝ KRAS TRPÍ NOVOU SILNICÍ V chráněné krajinné oblasti Český kras postavilo město Beroun novou silnici. Dosavadní prašnou cestu po levém břehu Berounky do opuštěného lomu Alkazar pokrylo asfaltem. Cesta zatím bez nového povrchu pokračuje dále přes osadu V Kozle do Hostími. Platí na ní přísný zákaz vjezdu kvůli národní přírodní rezervaci Karlštejnsko. Přesto je na ní už teď živý automobilový provoz. Text a foto: Martin Majer ŽELEZNIČNÍ SLEVY PRO MLÁDEŽ VE ŠVÝCARSKU Švýcarská železniční zákaznická karta Demi-Tarif (německy Halbtax) v ceně 150 franků a doplňková karta Voie7 (Gleis7) za 99 franků dovolují cestovat po sedmé hodině večerní ve druhé třídě na většině linek zdarma i s bicyklem a za poloviční jízdné přes den. Počáteční investice je skoro stejná jako do Swiss Passu na čtyři dny, ale za tu cenu je možno cestovat celý rok. Slevu Voie7 lze koupit nejpozději v den pětadvacátých narozenin. Demi-tarif i Voie7 je možné objednat po internetu a nechat si za drobný poplatek poslat do zahraničí. Text: Petr Hubka Č ÍSLO ISSN PRO H ORYDOLY Internetovému serveru Horydoly.cz bylo přiděleno Mezinárodní standardní číslo seriálových publikací (ISSN) Tištěný časopis Horydoly byl zaregistrován Ministerstvem kultury České republiky pod značkoue a dostal číslo ISSN slouží především v knihovnické,informační, obchodní a knihkupecké praxi pro přesnou identifikaci periodik na tuzemské i mezinárodní úrovni. Text: (red) O RIENTAČNÍ ZÁVOD VOZÍČKÁŘŮ VE H VĚZDĚ Orientační závody vozíčkářů v pražské oboře Hvězda byly poprvé vypsány ve dvou disciplínách. Trail-O bez nároků na fyzickou zdatnost vyhrála Daniele Hýblerová. Klasický závod se stal kořistí Bohuslava Hůlky (mechanický vozík), Michala Pragera (elektrický vozík) a Zdeňka Štálníka (mechanický vozík s doprovodem). Pro všechny účastníky se jednalo o značné fyzické nasazení, lesní cesty vyžadují větší sílu na mechanickém a větší obratnost na elektrickém vozíku. Dosud se závody konaly především na asfaltu. Závod měl kvalitní účast zejména v kategorii elektrický vozík, kde hned dva závodníci velice těsně předjeli zkušenou matadorku Petru Severýnovou z Vrchlabí. Bohužel dalšímu závodníkovi Bohoušovi Vlkovi ukázal indikátor nízký stav baterií a on musel odstoupit. Horydoly si kladou za čest, že mohou seriál orientačních závodů vozíčkářů podporovat. Text (red). Foto: Gábina Hermannová T URISTICKÉ VYBAVENÍ PRO VÍTĚZE V dalším kole předplatitelské soutěže získala hlavní výhru turistické boty Raichle Ranger Hana Tučková z Kostic. Výhercem teleskopických hůlek Leki se stal Jiří Vlček z Prahy 9, turistické ponožky Rohner poputují k Ladislavu Florkovi z Ostrova u Macochy, Petru Bártovi z Prahy 4 a Radomíru Vrbackému z Brankovic. Výherci se mohou přihlásit na adrese Soutěž pokračuje i nadále stačí si prostřednictvím SMS předplatit zasílání čtyř čísel časopisu. Podrobnosti najdete na straně č. 26. Text: (red)\n6 Bergell ztrácí sníh Žuloví bergellští obři ztrácejí část své krásy. Shazují sněhobílé negližé a stojí před našima očima úplně nazí. Bergell, jeden z nejkrásnějších koutů Alp, je bez sněhu. Poslední zbytky ledovců pod jižními stěnami tají. Smutný osud čeká co nevidět i jejich sousedy na severu. Přechody přes dříve zasněžená vysoká sedla jsou schůdné bez maček a cepínů. Pochod smrti od italské chaty Gianetti přes třítisícové sedlo Porcellizo na chatu Sciora teď vede po skále a suti. Přitom ještě vloni touto dobou bylo nutné sestupovat z Porcelliza obezřetně sněhem s cepínem v ruce, před deseti lety byl sníh i na nižším sedle Trubinasca a navíc se traverzovaly dva ledovce pod Badilem. N EPŘÍJEMNÉ SEDLO B ONDO Druhý přechod v oblasti vede přes další třítisícové sedlo Bondo. Od severu se ještě před pár lety chodilo pěšky z ledovce Bondasca až na hřeben a k jihu se scházelo kousek po skálách k ledovci. Dnes je přechod od severu k jihu horolezeckou túrou. Ledovec Bondasca je rozpraskaný a v dvou zlomech hrozí séraky, v ostatních místech se vytvořila síť mohutných trhlin. Na sedlo se teď musí lézt dvě lanové délky rozlámanou skalní stěnou a komínem trojkové obtížnosti téměř bez možnosti jištění. Na druhou stranu se musí opatrně slézat a na závěr slaňovat padesát metrů po kolmé skále přes širokou příhorní trhlinu na zbytky ledovce. K LASIKY BEZ CEPÍNŮ Pro horolezce má tento stav jisté výhody. Na žádnou túru od jihu není potřeba brát s sebou mačky a cepíny. Mezi skalní klasiky, k nimž se dříve stoupalo dlouhými sněhovými poli, patří například pětková Molteniho cesta jihovýchodní stěnou Badilu. Teď se na nástup dostávají horolezci sto metrů dlouhou policí zprava. Zmizela také sněhová pole na vrcholu Badilu u plechového bivaku Redaelli, ze kterých se dala načerpat voda. Už jenom zbytky sněhu leží pod posledním komínem při slaňování Normální cestou. Další oblíbený výstup hned vedle na Punta Sertori hřebenem Marimonti čtyřkové obtížnosti je možné vystoupat jen v lezečkách bez pohorek v batohu. Návrat totiž vede vzduchem slaňovací trasou na suťovou polici a následně pěšky po plotnách vyhlazených od ustupujícího ledovce. Boty a batohy lze tedy nechat pod hřebenem. Souvislý led už není ani pod oběma sedly mezi Badilem a Cengalem, kudy vedou nástupy na lehčí hřebenové cesty k vrcholům. Text a foto: Kuba Turek Ledovce mizí před očima! Ledovce mizí před očima! 6/7 INZERCE\n8 Dunaj 4 4 S dětmi ve vozících na cyklostezku Na Dunajskou stezku se vydaly 4 děti ve 4 vozících se 4 maminami na 4 kolech. Jely jsme z Pasova do Vídně. Tátové nás dovezli na start na okraj města, pomohli naložit do vozíků vše potřebné pro sedmidenní putování aodjeli. Termín jsme vybíraly podle babské rady, že při úplňku má být pěkné počasí. Užily jsme si pěkného slunce, ale také celodenních lijáků. Všechny věci se v pohodě vešly do croozerů a do brašen na kolo. Že jsme vezly kolem padesáti kilogramů zavazadel, nebylo v pohodovém terénu ani znát. Do Vídně nás podle plánu dorazilo všech osm. Za sedm dní jsme najely 381 km. Děti byly opravdu zlaté aze všeho nadšené. Každý den je čekaly jiné šuplíky askříně na rabování, jiné lampičky na rozsvěcování a jiné hračky v dětských koutcích. Ráno bez nějakého pokynu vlezly do croozeru, dvě hodinky pospaly, pak měly hodinovou pauzička na hřišti nebo na jiném pěkném místě uvody ašupky dupky zase do vozíků ajelo se dál. Pokud se z vozíku od Kubíka neozývalo mámo pápo (papat), bylo jasný, že Kubík spal. Pokud Terezka zahlásila bo, bylo nutné udělat přestávku na nočník. Když Šárka viděla Terezku, začalo se jí chtít taky. Že na nočníku pršelo, jim nevadilo. Tomášek zase svojí mamině udělal ve věcech takový pořádek, že večer bylo nutno celý vozík vyklepat. Najely jsme 48 km. Ještě že tento den nebyla žádná technická závada. To bychom raději kola hodily do Dunaje a šly na stopa. Přespaly jsme opět v pensionu nedaleko Ottensheimu, kde jsme si mohly všechny promočené věci usušit v kotelně. Večer jsme zašly do hospůdky na večeři. Děti byly nevybouřené, tak myslím, že se nikdo v klidu nenajedl. P RVNÍ TECHNICKÁ ZÁVADA Vyrazily jsme až v 11:05 přes Linz a Mauthausen do Mitterkirchenu. Počasí bylo super, slunečno avětrno. Večer jsme zjistily, že máme spálené obě ruce apravou nohu od konce nohavice k ponožce. Ubytovaly jsme se v Mitterkirchenu. Po 60 km jsme přijely docela hladové, tak jsme si chtěly dát něco malého k jídlu. Nakonec z toho bylo 12 obrovských plněných bramborových knedlíků. Než se jídlo přineslo, navštívily jsme místní farmu s lamami, kozami, prasaty akrávami. Tam se vyznamenal náš nejmladší spolujezdec Tomášek, kterého bučení tak rozbrečelo, že jsme z kravína musely utéct. Jak kráva udělala bů, tak Tomášek udělal bééééé. Tento den přišla první technická závada, prasklo mi lanko u přehazovačky. Jet se s tím zatím dalo, přehazovala jsem pouze vepředu. Děti ráno samy bez nějakého pokynu vlezly do croozerů. Za 17 euro nám vyměnili lanko, přejely jsme na pravou stranu Dunaje a pokračovaly do Ybbsu. Už tady jsme ale zjistily, že naše dnešní etapa (předpoklad 51 km) rozhodně bude minimálně 60 km. To zrovna začal pěknej slejvák, ve kterým jsme jely dalších 20 km. V Ybbsu to podle mapy to vypadalo, že to bude tak do70. Nebylo. Bylo to přesně 81 km. VMelku jsme ještě musely přejet na levou stranu Dunaje, cesta na most byla snad s 20% stoupáním, tak to už jsme vyjet nezvládly, tlačily jsme v předklonu. Vytlačily. Ubytovaly jsme se v Emmersdorfu u báječných lidí, jejich domeček byl ale opět na kopci, takže posledních pár metrů byla opět tlačba. Místní nás už vyhlíželi, ihned vyběhli, fotili nás apomohli s věcmi. N EJHEZČÍ MĚSTEČKO Jely jsme jeden z nejhezčích úseků podél vinic, ale taky se to pěkně houpalo. Naše cesta vedla z Emmersdorfu přes Spitz avyhlídku St. Michael do Dürnsteinu, což bylo určitě nejhezčí městečko, které jsme na naší cestě viděly. Průjezd Křemží nebyl moc příjemný, ale zvládly jsme ho rychle, přejely na pravý břeh apokračovaly do rodinného hotýlku v Angernu. Pokračovaly jsme přes Hallenburg do Zwentendorfu, kde jsme děti vypustily na hřišti a etapu zakončily v krásně upraveném promenádním městečku Tullnu. Ubytovaly jsme se ve studentském hotelu. Náš cíl byla Vídeň. Každodenní ranní zpoždění se postupně snižovalo a dnes jsme vyjely s půlhodinovým náskokem. Dětem jsme slíbily hřiště, takže dnes bylo vše naopak, nejdříve hřiště a v půl jedenácté výjezd ztullnu, děti okamžitě vytuhly amy mohly vklídku jet směr Klosterneuburg. Před ním jsme se setkaly snašima taťkama, kteří nevěřili, že jsme vše bez jediného problému zvládly. Text a foto: Monika Fialová Č ESKÝ INTERNET O CYKLOVOZÍCÍCH: Za týden jsme ujeli 381 kilometrů C ELÉ DNY PRŠÍ Jak naši chlapi nesnáší fotografování, tak všichni čtyři pobíhali po parkovišti a fotili nás ze všech stran. Myslím, že vokamžiku, kdy nás opouštěli, měli ze všeho větší strach než my. První den jsme urazily 40 km, přespaly v příjemném penzionku 9 km od Niederanny. Cestou jsme musely absolvovat dva přívozy, na prvním snámi jel itraktor. Vzbudilo nás bušení deště na okna. Vyčkávaly jsme do půl dvanácté...leje a leje... Děti jsme zahrabaly do vozíků, my jsme nasadily pláštěnky a neopreny na boty avyrazily opět směr přívoz anechaly se převézt na pravý břeh Dunaje. Během čtyřhodinové jízdy některé děti ani nevylezly z vozíčků, déšť je příjemně uspal. Posledních pár kilometrů konečně přestalo pršet amy aspoň malinko oschly. 8/9\n9 Zhruba 450 kilometrů dlouhá cyklostezka Praha - Vídeň je opravdová lahůdka pro všechny milovníky jízdy na kole. Zároveň to je cesta, kterou zvládne každý, byť by to byl jeho první delší výlet na bicyklu. Stovka denně na jídlo Hodně se dá ušetřit na ubytování. My jsme v Čechách spali v kempu jen jednou v Šatově, kde kolem dokola byly jenom vinice ažádné místo k postavení stanu. Jednu noc jsme strávili v altánku někde u cesty z Jindřichova Hradce, jednu jsme spali spolu s komáry na louce udyje ajednu na kraji pole vhevlíně. Kola jsme vždycky zamkli, přivázali ke stanu aještě přikryli plachtou. Jestliže toto není zrovna váš styl, po cestě se nachází spousta kempů a penzionů pro movitější. Cykloservisů je cestou také dost a nějaké nabízejí i asistenci na zavolání. Stejně je ale lepší mít s sebou alespoň pumpičku a lepení. Zcela nepostradatelný je také zámek na kolo, ať už chcete poznávat místní památky, nebo si jenom dojít nakoupit do krámu. Text: Milan Sýkora Ilustrační foto: Jakub Kašpar ZPRAHY DO V ÍDNĚ NA KOLE My jsme se rozhodli jet až ztábora. Od Prahy sem není cesta příliš hezká, je kopcovitá a navíc špatně značená. Hned za městem nás čekalo několik nepříjemných stoupání, ale už za Jindřichovým Hradcem kopečky skončily a až k rakouským hranicím vedla cesta víceméně po rovině. Jediné, čemu se nevyhnete, je údolí Dyje. Její údolí si vyžádá sjezd, který musíte vzápětí znovu vyšlapat. Ale buďte vpohodě, máte přece dost času. Další nepříjemný úsek je až od hranic s Rakouskem do Vídně. My jsme ho chtěli projet co nejrychleji kvůli úspoře financí. VRakousku je dráž než u nás anechtělo se nám spát někde v příkopu na divoko. Zvládli jsme to isprůjezdem Vídní za osm hodin ostré jízdy. Tento úsek není dobře vyznačený, je zde hodně kopců avětrno. Pokud zrovna nespěcháte amáte dost peněz, nikam se nehoňte. P RŮVODCE A MAPA Zcela nepostradatelnou věcí na cestě je cykloprůvodce Greenways: Praha Wien. Tato investice se opravdu vyplatí. Za cenu okolo sta korun dostanete kompletní mapu rozdělenou na jednotlivé etapy včetně výškových profilů. Kromě toho zde najdete možnosti ubytování a návštěvy památek v okolí trasy. Průvodce doporučuji doplnit mapou Vídně, protože bez té bychom se od Dunaje těžko dostali do kempu. N AZPÁTEK PŘES B RATISLAVU Pro cestu zpět je několik variant. Nejrychlejší anejdražší je jet vlakem přímo z rakouského hlavního města. To je ovšem jen pro opravdu bohaté cestovatele. O dost levnější je vrátit se na kole do Břeclavi na vlak. Bohužel si to opět vyžádá minimálně den velmi únavné cesty, kterou už jste jednou jeli. Poslední možnost, kterou jsme zvolili i my, je návrat přes Bratislavu. Až na hranice vede nádherná cyklostezka, ale bohužel hned za celnicí se mění ve čtyřproudovou dálnici vedoucí k bratislavskému sídlišti Petržalka. Průjezd Bratislavou je zážitek sám pro sebe, ale za ty nádherné kilometry kolem Dunaje určitě stojí. S KVĚLÝ SERVIS Velkou výhodou celé trasy z Prahy do Vídně je skvělé zázemí. Jako jedna z hlavních českých cyklostezek je totiž lemována kempy, restauracemi, penziony acykloservisy. My jsme byli na jídle v restauraci dohromady dvakrát jednou když pršelo a jednou večer, než jsme se pustili přes hranice směrem na Vídeň. Obchody jsou od sebe vzdáleny nejvýše dvacet kilometrů, ale přece jenom dávejte pozor na otevírací dobu, protože Tesco otevřené 24 hodin zde nenajdete. Když si dáte pozor, můžete se cestou stravovat levně. Znamená to ovšem ráno jíst müsli se sušeným mlékem, nebo buchty z krámu, k obědu chleba se sýrem asalámem akvečeři bramborovou kaši se slaninou. Nám stačilo sto korun na den. Nezapomínejte hodně pít. Je sice pravda, že bylo parné léto, ale vpohodě jsme denně vypili tři litry vody astejně jsme byli dehydrovaní. Dobrý nápad je do sedlových brašen přibalit ještě jednu PET láhev. Dá se snadno sfouknout a sbalit a společně s vaší cyklistickou lahví tak budete mít každý nejméně dva litry vody. To se hodí, zvláště pokud si vaříte sami mimo kempy. Neutrácejte za balenou minerálku, ale vždy požádejte o vodu v hospodě nebo u nějakého domu. Ani jednou nás nikdo neodmítl.\n10 Každý měsíc na kole v Praze Každý měsíc vyráží cyklisté v Praze na manifestační cyklojízdu centrem města. Smyslem cyklojízd je upozornit na to, že v pražském provozu je značná skupina účastníků cyklistů, pro které nejsou připraveny bezpečné podmínky a infrastruktura. Zejména v centru města chybí cyklostezky, dopravní značení a světelná signalizace, běžné například v Hradci Králové, Pardubicích, nebo Vídni, Bruselu či Utrechtu. C YKLISTÉ V METROPOLI ŽÁDAJÍ SVÁ PRÁVA Magistrát podle šéfa strany Zelených Martina Bursíka stále nechápe cyklistiku jako rovnocenný druh dopravy a bere ji jen jako rekreaci. Jiná města, jako například Vídeň nebo Berlín, jsou k cyklistům daleko vlídnější, uvedl Bursík pro Regionbulletin, který vydává vládní agentura pro podporu cestovního ruchu CzechTourism. Podle Bursíka mají tyto metropole perfektní a hustou síť cyklostezek na okrajích i v centru. Přeji všem účastníkům, a doufám, že se jich sejde požehnaně, aby se akce vydařila, vzkázal lidovecký ministr životního prostředí Libor Ambrozek. Já sám po Praze na kole běžně nejezdím. Protože se bojím. A právě proto akce, jako jsou pražské cyklojízdy, mají moji podporu. Podle bývalého ministra Praha cyklostezky krutě postrádá. Cyklojízdy na to poukazují velmi viditelně a já doufám, že i ony pomohou k tomu, aby se to změnilo a aby i rekreační cyklisté jako já mohli začít kolo v Praze beze strachu používat. Pravidelné pražské cyklojízdy se konají každý třetí čtvrtek v měsíci. Čas a místo srazu jsou také pravidelné. Cyklisté se scházejí v 17:45 před chrámem Nejsvětějšího Srdce Páně na náměstí Jiřího z Poděbrad a v 18:00 vyrážejí na cestu po Praze. Příští cyklojízda se očekává výjimečně v pátek 22. září na Evropský den bez aut. Další obvyklé čtvrteční termíny do konce roku 2006 jsou určeny na 19. října, 16. listopadu a 21. prosince. Text: Jakub Kašpar. Foto: Kuba Turek C YKLOJÍZDY NA INTERNETU Brno: Liberec: Náchod: Olomouc: kolari.olomouc.com Praha: cyklojizda.ecn.cz 10/11\n11 K Brnčalce na kole C YKLOTURISTICKÝ SJEZD VE V YSOKÝCH TATRÁCH N a tatranskou chatu U Zeleného plesa, neboli Brnčalku je pěší cesta dost nezáživná. Tentokrát vyrazím na bicyklu. Jednoho dne jsem totiž zjistil, že mezinárodní přeprava kola stojí jedno euro, což je levnější než z Prahy do Berouna. Z Tatranské Lomnice až k chatě vede značená cyklostezka. V Popradě se nacpu i se svým šestnáctikilogramovým ocelovým ořem abatohem plným horolezeckého haraburdí do električky aušetřím tak dvacet kilometrů po silnici do táhlého kopce. Z Tatranské Lomnice (850 m n.m.) jedu po autostrádě Slobody přes Matliare (880) k autobusové zastávce Biela voda (920). Tady to začne, říkám si a jsem připraven na všechno. Až na chatu je to po žluté turistické značce osm kilometrů s převýšením přes šest set metrů. D ROBNÝ ŠTĚRK Ještě pár stovek metrů si užívám pevného podkladu a mírného stoupání. To se nenápadně, ale velmi rychle mění vprudký výjezd. Ještě mám dost sil, abych minul rozcestník se zkratkou do Matliarů (1020), ale abych obdivoval krásy přírody, na to už nemám. Zpředchozích cest si pamatuji, že pode mnou zurčí potok, teď mi zurčí pot z čela. Jako mezek šlapu dál širokou cestou, kudy projede terénní náklad ák. Drobný štěrk mi klouže pod pneumatikami, ikdyž se snažím neustále jet vsedě. Přejíždím mostek přes potok, na pár metrů si oddechnu a zase šlapu, co to dá. Vyjedu ještě jeden výšvih ajsem na rovince u Šalvijového pramene (1230). Smutně koukám po turistech, co tu odpočívají na lavičkách a pijí chladnou vodu. Vím, jak je to příjemné, a proto raději nesesednu. Taky bych mohl stoupání vzdát. Další můstek mne vede do lesa s prudkým esovitým úvozem. V zimě je to pro lyžaře past, protože z velké rychlosti se tu musí v ledovém korytu přibrzdit doslova na pár metrech. Teď se tady střídá hlína s pevnými skalami, atak si můžu stoupnout do pedálů. Daří se amohu si na půl kilometru odpočinout vmírnějším svahu v hustém lese. Stačí to tak sotva na vydýchání. Začínám už ale nepříjemně cítit popruhy těžkého batohu na zádech. V OLNÉ KAMENY Další výšvih mne trochu děsí předem. Serpentiny, kde se cesta zúží přesně na šířku gazíku, se však vyjet dají. Co mne však dvakrát shodí s kola, je následující povlovné stoupání. Na mokrém skalním podkladu se volně pohybují kameny velikosti pěsti až hlavy dospělého muže. Mezi tím kličkovat je záležitostí pro trialisty a ne cykloturisty na neodpruženém kole a s batohem na zádech. Někde tady registruji dva cyklisty na freeridových kolech, kteří na nich lehce aelegantně hopkují z kamene na kámen. Už se těším, jak tudy pojedu za týden dolů jako oni. Zbývají už jen jedny serpentiny mezi zábradlím avyjíždím k lovecké chatce. Odtud se cesta zase rozšiřuje aubývá na ní kamení. Jenže ubývá i sil, atak melu z posledního. Ještě je to pěkný záhul. Konečně vyjíždím z lesa, sklon cesty se mírní, kličkuji podél potoka a mohl bych si vychutnávat amfiteátr největších tatranských skalních stěn. Jenže já šlapu mezi kosodřevinou s jedinou touhou: aby to už skončilo. Konečně Brnčalka (1551). Jediné, čeho si všimnu ještě před tím, než odhodím kolo na zem, že na cestu se chystá rodinka na trekingových kolech. Značka cyklotrasy je zmátla natolik, že sem museli bicykly vynést na zádech a stejně tak je dostanou i do údolí. K ONEČNĚ DOLŮ Horolezectví bylo příjemné, počasí suché, a tak po týdnu zase nasedám na kolo a jedu dolů. Na hranici lesa dojíždím džíp horské služby, nějakou dobu se držím uctivě za ním, ale když musí několik zatáček projíždět na několikrát, aby se do nich vešel, předjíždím ho. Horlivě šlápnu do pedálů arozjedu se. Stačí chvilka nepozornosti a rozkrokem dopadám na představec. Jako zázrakem nehoda nekončí přemetem, ani batoh mi nepřepadl přes hlavu a jenom horolezecké přilba sklouzává přes oči. Kdybych se mohl pozorovat, asi bych neudržel bránici. Kamení se snaží ze mě vytřepat duši avzpomínka na freeridisty zůstává na mém tvrdém kole jen snem. Horská služba mě předjíždí u autobusové zastávky, chlapíci v červených svetrech se na mě šklebí a mávají. Konec terénu mě dostává do cyklistické euforie, a tak jedu po silnici až do Popradu na vlak. U Ž NIKDY Na nádraží si slibuji, že na Brnčalku po cyklistické trase už nikdy nepojedu. Pěšky se to chodí dvě až tři hodiny, na kole to nahoru trvalo také tolik a dole jsem byl za necelou půlhodinku. Stejně rychle jako na lyžích. Ve vlaku cítím mokro mezi nohama. Nějak se mi ale nezdá, že bych byl ještě pořád zpocený. Teprve na toaletě zjišťuji, že mi z roztrženého stehna teče krev. Představec mi při nechtěné akrobatické vložce roztrhl kůži ajá si toho v tom fofru nestačil všimnout. Text: Kuba Turek Ilustrační foto: Leogang Bike World 10/11


Laponsko 1660: Přepravu obstarají sobi, zdraví pálenka | 100+1 zahraniční zajímavost\nLaponsko 1660: Přepravu obstarají sobi, zdraví pálenka\n03.03.2020 - Lucie Jahodářová\nPíše se rok 1660 a cestujete do vzdáleného Laponska. Co vás zde čeká?\nV Evropě je národ Laponců v podstatě neznámý, proto si mnozí zřejmě položí otázku jak se k němu vůbec dostat. Z Prahy je nejlepší vydat se směr Helsinky, poté napříč Finskem do Oulu a dále do Tornio, brány do tornijského Laponska. Tím ovšem vaše dobrodružství teprve začíná.\nProniknout mezi Laponce není jen tak, neboť jsou bázliví a velmi nedůvěřiví. Navíc jsou téměř nepolapitelní. Život spojený s jejich početnými sobími stády je nutí neprodlévat dlouho na jednom místě, aby zvířatům zajistili stálou hojnost pastvy. Sobi, kteří se tělem podobají našim jelenům, totiž jinou než čerstvou trávu nejedí, takže jakmile stádo vypase jedno místo, hledá nové. Jejich čich je tak dokonalý, že potravu dokáží najít i pod sněhem.\nPrávě zimní období je nejpříhodnější pro návštěvu Laponska, protože v létě se většina země mění v nebezpečné močály, které zaplavují hejna obtížných much. Jestliže jednou někdo do bažiny zapadne, je ztracen. Překonávat tyto přírodní překážky je dost náročné pro samotné Laponce, natož pro nezkušeného návštěvníka. Jednu z nejjistějších cest, jak se může cizinec Laponcům přiblížit, proto představuje trh, který se koná ve svátek Tří králů. Pozor, nezapomeňte, že zde na rozdíl od českých zemí stále platí starý kalendář, takže musíte k našemu přičíst 10 dnů navíc.\nV tento den se Laponci scházejí na vybraných místech, kam kromě nich mají povolený přístup pouze obchodníci, kteří si na obchod s nimi koupili od švédského království monopol. Nicméně můžete se pokusit přesvědčit správce provincie nebo probošta města Tornio, kteří se trhu také účastní, aby přimhouřili oko a vzali vás s sebou. První hodnostář zde z pověření švédského panovníka vymáhá daň, druhý se věnuje křtu dětí a potvrzování manželství. Zřejmě není nutné zdůrazňovat, že u probošta budete mít větší šanci, zvláště, jste-li učený muž.\nKromě možnosti snadného seznámení s Laponci ovšem riskujete sňatek s jeho vdavekchtivou dcerou. Manželských pout vás pak uchrání jen rychlý úprk do zasněžené krajiny Laponska, nejlépe v saních tažených soby. V této zemi stěží najdete rychlejší způsob přepravy.\nLaponské saně, nazývané domorodci geres, se vydlabávají z kmene. Mají tvar koryta se zvýšenou přídí a jsou určeny pouze pro jednu osobu. Jakkoliv se může zdát jejich řízení na první pohled snadné, nejedná se rozhodně o věc prostou rizika. Předně se před jízdou nezapomeňte pořádně připoutat řemeny – přestože vás při nárazu neuchrání možné ztráty končetiny, zajistí, abyste při něm nevypadli. Těžko by vás pak kdo vypátral, sobi totiž běží střemhlav dál.\nDalší nebezpečí hrozí v případě, když se přetrhne řemen, jímž je zvíře přivázáno k saním. V té chvíli je nezbytné co nejrychleji vyprostit ruku z řídícího řemene, jinak ji běžící sob oderve od těla. Tímto způsobem o paži přišel nejeden zkušený Laponec. Zkrátka, kolikrát se člověk svěří saním taženým soby, tolikrát se svěřuje smrti. Navzdory tomu, kdybyste se dostali pod jejich kopyta, nepošlapou vás ani v prudkém běhu, nýbrž hbitě přeskočí.\nPokud necestujete na lehko, je nejvhodnější využít nákladních sobů, kteří běží zapřažení v řadě za sebou, přičemž každý táhne vlastní saně. Jediný člověk jich tak může řídit dvacet i více. Nicméně jedná se o pomalejší zvířata. Jestliže tedy chcete okusit zvlášť rychlou jízdu, využijte běžeckého soba. Budete sice muset oželet veškerá zavazadla, ale útěchou by vám mohla být láhev pálenky, protože je to to jediné, co se do saní navíc vejde.\nAť zvolíte tu či onu variantu, je to neskutečný zážitek, pod nárazy vzduchu jeden sotva popadá dech! Zvířata vyhazují nohama tolik sněhu, že je třeba krýt si obličej a především oči, k čemuž slouží kůže připevněná před tváří na způsob závěsu. Do toho se ozývá cinkot rolniček, které Laponci kupují svým sobům od Moskvanů.\nCo se týče místa k přenocování, musí se návštěvník Laponska spokojit se stejným přístřeškem, jaký si budují místní obyvatelé. Ti vzhledem ke svému kočovnému způsobu života nestavějí domy, na jaké jsme zvyklí my, ale zarazí do země tyče, nakladou na ně proutí a větve, načež na to navrší sníh, který tvoří i boční stěny obydlí. Uprostřed střechy pak zůstává otvor, kudy vychází kouř z ohniště. Sobí kožešiny uvnitř nabízejí skutečně příjemné poležení. Pohodlí může narušit jen silný vítr, který naplní chýši dýmem.\nNení Laponce bez soba\nSobi jsou bez přehánění Laponcům vším, nebýt jich, nemohl by žít v nehostinné krajině skutečně nikdo. Život celého národa se proto točí jen kolem těchto zvířat. Jeden hospodář může mít až dva tisíce kusů, z nichž se nechovají všechny jen kvůli dopravě. Sobí maso patří k vůbec nejchutnějším, takže i švédští velmoži si je nechávají přivážet na hostiny. Nicméně ze zvířete dokáží Laponci zužitkovat mnohem víc.\nTak například jemně vytažené šlachy a žíly slouží místo nití, z parohů se vyrábějí lžíce, rukojeti a různé nástroje, z kůží zase přístřešky, řemeny, obuv či oděvy. Před mrazem ostatně neochrání nic lépe než oblek ze sobích kožešin, který používají místní obyvatelé. Přímo na tělo se přikládá sama kůže a srst zůstává zvenčí. Jediné, čeho je třeba se vyvarovat, je zvlhnutí obleku zevnitř, protože poté dochází k opadání srsti, která brání pronikání mrazu.\nZ dalších sobích produktů je velmi žádané silné a husté mléko. Jedná se o vyhledávanou lahůdku, kterou by si žádný návštěvník Laponska neměl nechat ujít ani přes její vysokou cenu. K zasycení postačí pět až šest lžic. Vyrábí se z něj i výborný sýr, ale na máslo prý vhodné není. Koneckonců byste si ho stejně neměli nač namazat, protože chleba v Laponsku neseženete.\nK dalším delikatesám, které stojí za ochutnání, patří morek ze sobích kostí. Je rovněž velmi vydatný, a co je zajímavé, je nanejvýš účinný k podpoře plodnosti žen. Avšak pozor, sůl nepředstavuje tradiční surovinu při přípravě pokrmů, takže se našinci může jevit poněkud jalový.\nNa neštěstí jsou ale sobi značně náchylní k nemocem a nákaze. Jakmile začne umírat jeden, onemocnějí okamžitě také ostatní a najednou umírají. Stejně tak jaksi náhle umírají jejich pastevci. Snad to způsobuje nečistá voda z bažin a rozpuštěného sněhu, kterou jak lidé, tak zvířata pijí… Pro cizince není v Laponsku nic odpornějšího než tato špinavá tekutina. Proto je více než záhodno vézt sebou pálenku, jíž si můžete napravit žaludek.


10 způsobů, jak jednoduše omezit spotřebu plastů v běžném životě | Femina.cz\nFemina.cz > Vše o bydlení > 10 způsobů, jak jednoduše omezit spotřebu plastů v běžném životě\nO tom, že jako lidstvo máme dost zásadní problém s plasty, sice všichni víme, ale jen málokdo si připouští, jak moc vážná situace je a že v podstatě sedíme na časované bombě.\nPokud nechceme skončit zamořeni plastovými odpadky, měli bychom omezit jejich použití. Jde to snadno, tady máš 10 způsobů, jak to zvládneš hravě.\n1) Určitě máš doma plátěnou tašku na nákupy, ale ruku na srdce, kolikrát týdně ji zapomeneš doma, takže jsi pak stejně nucená používat jednorázové igelitky? Pořiď si více tašek a měj jednu v každé kabelce, nebo si napiš na ráno upomínku do mobilu, pak se ti nestane, že tašku zapomeneš.\n2) Napadlo tě někdy, že kdyby každý z nás použil igelitový sáček, do kterého si běžně při nákupu dáváme pečivo minimálně 2x, sníží se tím okamžitě jeho spotřeba o 50%? Opravdu je takový problém přihodit do plátěné tašky na nákupy ještě pár sáčků? Kdo chce jít ještě dál, může používat stejně jako tašky také plátěné sáčky, řada studií totiž prokázala, že mikroten není pro potraviny 100% bezpečný.\n3) Hliníková nebo skleněná láhev na vodu je už dnes naštěstí u většiny z nás docela běžná, pokud ti ještě chybí, tak si nějakou pořiď, nejen že ušetříš nějakou tu kačku za nákup balené vody, ale zároveň si pořídíš i stylový doplněk.\n4) Stále kupuješ PETky s vodu, protože máš ráda bublinky? Pořiď si kvalitní sodovkovač a přestaň se vláčet domů s balíky vody. Ulevíš nejen přírodě, ale také svým zádům.\n5) Vlastní termohrnek je také skvělý způsob, jak šetřit životní prostředí od plastových víček, která jsou nedílnou součástí cofee to go. Pokud si svoje ráno nedokážeš představit bez kávy z oblíbené kavárny.\n6) Plastová brčka jsou automatickou součástí skoro všech drinků, ale určitě se nijak neochudíš, když poprosíš barmana, aby je do tvých drinků nedával. Pokud se bez brčka neobejdeš, pořiď si kovové nebo bambusové a nos ho v kabelce, jsme si jistí, že svoje okolí budeš tímto krokem inspirovat.\n7) Plastové kartáčky na zuby jsou asi nejrozšířenější osobní hygienickou pomůckou. Víš ale, že v dnešní době se už dají pořídit kartáčky z recyklovatelného plastu, dřeva nebo bambusu? Jejich pořizovací cena rozhodně není astronomická v porovnání s hromadou plastu, kterou vyprodukuješ, pokud budeš do konce života používat ty z plastu.\n8) A když zůstaneme ještě chvíli u osobní hygieny schválně, kolik máš doma plastových hřebenů a kartáčů na vlasy? Pořizovací cena dřevěného hřebenu nebo kartáče s přírodním vlasem (nejčastěji jsou to štětiny z divočáka) je sice o řád výš než u plastového hřebenu, ale kromě přírody péči s novou pomůckou ocení také tvoje vlasy.\n9) Kouření je samo o sobě zlozvyk, který škodí nejen tvému zdraví, ale také životnímu prostředí. Když pomineme nedopalky, velkou zátěží i pro tvojí peněženku jsou jednorázové plastové zapalovače. Nejsi ještě připravená seknout se svým zlozvykem? Přesedlej na elektronickou cigaretu.\n10) Dalším předmětem běžné denní potřeby je plastová propiska. Pokud si pořídíš Pilotku, nebo jinou designovou značku, či dokonce propisku vyměníš za plnící pero, uděláš toho pro životní prostředí víc, než většina společnosti.\nA proč to vůbec dělat? Mrkni do galerie. Pochopíš hned.\nAutorka článku je koučka a facilitátorka. Mrkni na její web www.zivotnimapypraha.cz, sdílej článek na facebooku nebo si ji přidej do přátel.\nText: Adéla Stolaříková\n20.9.2017 6:00| autor: Adéla Stolaříková\nVíce o tématu: bydlenífacebook


Lumos Appartment - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Alanie\nAtaturk Cd., Mahmutlar, Mahmutlar, Alanie, Turecko, 07450 - Zobrazit na mapě\nLumos Appartment – podrobnější informace\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Alanie je hotel Lumos Appartment správná volba. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Lumos Appartment výborné služby a vynikající zařízení vytvářejí nezapomenutelný zážitek z pobytu. Pro komfort a pohodlí hostů hotel nabízí rodinný pokoj, restaurace, výtah, bar, kuřácká část.\nKvalita ubytování v hotelu byla pečlivě stanovena na nejvyšší stupeň komfortu a pohodlí. V některých pokojích hosté můžou využívat klimatizace, balkon/terasa, televize, satelit / kabelová TV, lednička. Hotel nabízí vynikající rekreační zařízení, jako je fitness centrum, sauna, venkovní bazén, krytý bazén, lázně, aby učinil váš pobyt opravdu nezapomenutelným. Když hledáte komfortní a pohodlné ubytování ve městě Alanie domovem vám bude hotel Lumos Appartment.


Guláš - Brian Kimberling - Daramegan\nJsou knihy, které mají hlavu a patu a poté jsou knihy, které ji nemají. Bohužel, Guláš patří k té druhé sortě. Čekala jsem, že při tomto vyprávění se budu bavit, ale opak byl pravdou. Proč tomu tak bylo a co za to může? To se dozvíte v této recenzi, která je po hodně dlouhé době, jedna z negativních.\nZačnu asi tím, o co v této knize jde. Elliot je Američan, který se ocitl v Praze jako učitel angličtiny a doučuje partu pojišťováků. Hned za startu se čtenáři dozví, že na jeho hodiny chodí jen někteří, nejsou z toho nadšení, k tomu všemu se skoro vůbec nebaví anglicky a raději si dají pár piv nebo něčeho jiného.\nPak se Elliot párkrát zmíní o umění, které je v Česku prostě divné (podle něj jiný pocit z toho ani mít nebudete) a nakonec se dočkáte i romantické linky s Amandou, která ovšem byla taková neslaná, nemastná. Mám pocit, že takové vyprávění, jako napsal autor knihy Guláš, by mohl napsat každý druhý učitel angličtiny, který není z Česka. Já třeba na základní škole měla učitele Francise Ajiteru, rodilého mluvčího, černocha, nádherného chlapa, který byl i vtipný místy, a mám za to, že jeho vyprávění by beztak bylo stejné, jako autora… Nudné. Jinak se to nazvat nedá.\n„Večery a víkendy jsme trávili spolu zcela standardním způsobem. Hojně jsme popíjeli s dalšími krajany učícími angličtinu a následující rána se vzpamatovávali z kocoviny pomocí borůvkových koláčů z údajně amerického klubu zvaného Radost FX. Občas byla opravdu radost v něm pobývat, protože tam podávali Radegast, pojmenované po jednom pradávném slovanském bohu, společně s projevy pohostinnosti a veselí.“\nKdyž si přečtete kapitolu, která nese titulní název – Guláš, pochopíte, co myslím tím, že tato kniha byla o ničem, „nudná“. Takové myšlenky, takové rozhovory, které nikam nevedou, jsem si kolikrát říkala, že tohle autor fakt nemůže myslet vážně.\nU nakladatelství jsme zvyklá na naprosto skvělé knihy (neberu v potaz Stephena Kinga), ale třeba Teresa Simonová nebo Kris Walherrová nebo třeba Natasha Solomons, ovšem tohle byl prostě omyl. Dívala jsem se na jiné recenze a mám pocit, že jsem snad četla úplně jinou knihu než všichni ti ostatní, nadšení čtenáři.\nNavíc se nemůžu zbavit pocitu, že Guláš tak nějak ponižuje naši zem. Ano, víme, že tady byla spousta věcí špatně, ale dá se o tom psát i jinak. Co já si po přečtení knihy odnáším je fakt, že jsou tady pouze rádoby umělci, alkoholici a barbaři, kteří se neumí chovat. Toť vše, co jsem chtěla napsat.\nJe mi líto, že musím s touto negativní recenzí ven, ale mám za to, že každý recenzent by měl psát pravdu o tom, jak kniha na něj působila, nezaujatý názor, aby čtenářům, kteří mají podobný styl na žánry jako on, ukázal, jestli se do knihy pustit nebo ne.\nZa recenzní výtisk děkuji nakladatelství Beta, kde si knihu Guláš můžete zakoupit.\nPředchozí příspěvekPředchozí Když jsme se poznali – Sarina Bowen\nNásledující příspěvekNásledující Jen jeden rok – Penelope Ward


Zastávka NIKI - Autobusové zastávky - městský mobiliář\nDomů / Mobiliář / Autobusové zastávky / Zastávka NIKI\nZastávka NIKI množství\nKatalogové číslo: AZ00002E Kategorie: Autobusové zastávky\nDřevěná konstrukce je lakovaná 2 x lazurovací lak dle vzorníku RAL\nStandartním příslušenství je lavička upevněná ke konstrukci, desky smrk 2 x lazurovací lak dle vzorníku RAL\nDodatečné příslušenství: koš na odpadky a vývěska na jízdní řád nebo mapu.\nUkotvení: na předem připravené železné patky, kterou jsou zabetonovány.\nJe řešena jako jednomodulová zastávka s bočnicemi, jejíž konstrukce se skládá z dřevěných trámků 90x90mm. Šikmá střecha je z dřevěných trámků a hranolků, Krytina střechy a boky jsou z lepených palubních desek síly 19 mm. Desky jsou opatřeny koextrudovanou ochrannou vrstvou proti UV záření, která zajišťuje mimořádnou odolnost vůči stárnutí vlivem klimatických podmínek, zabezpečuje dlouhou životnost, zajišťuje dlouhodobé zachování optických vlastností a pomáhá zachovat vysokou tuhost a únosnost.\nTyp střechy šikmá šikmá\nMateriál střecha dřevo dřevo\nMateriál konstrukce dřevo dřevo\nVýplň-zadní stěna, bok dřevo dřevo\nBarva konstrukce 2x lazurovací lak dle vzorníku RAL 2x lazurovací lak dle vzorníku RAL\nPříslušenství lavička lavička\nKotvení chemická kotva chemická kotva\nhloubka 1800mm 2000mm\ndélka 2500mm 4000mm\nvýška 2660mm 2660mm\nKalkulace zde Kalkulace zde\nBuďte první, kdo ohodnotí “Zastávka NIKI” Zrušit odpověď na komentář\nOd 62 300Kč\nOd 54 800Kč\nOd 50 400Kč\nOd 57 500Kč\nPřístřešek na kola JANA


Tipy na praktický vánoční dárek pro šikovného mistra, motorkáře i domácího kutila\n› Profi poradna › Tipy na praktický vánoční dárek pro šikovného mistra, motorkáře i domácího kutila\nO měsíc jsou tu Vánoce. Možná si říkáte, že na nákup dárků máte ještě čas. Nebo patříte k těm, kteří nenechávají nic na poslední chvíli? V každém případě je třeba počítat s tím, že pokud se rozhodnete kupovat dárky přes internet, potřebujete to stihnout ještě dříve než v poslední den. Lámete si hlavu, čím obdarujte tyto Vánoce manžela, bratra, přítele, otce či jiného blízkého? Ať už je to vášnivý autíčkar, motorkář, domácí kutil nebo jiný šikovný mistr, praktický vánoční dárek jistě ocení každý z nich. V dnešní profi poradně vám poradíme s výběrem.\nTIPY NA DÁREK PRO DOMÁCÍHO KUTILA\nPokud chcete obdarovat domácího kutila užitečným vánočním dárkem, sáhněte po nářadí, které mu usnadní a zpříjemní jeho práci. Opravy v domě či kutilství v garáži se neobejdou bez pořádné soupravy nářadí. Každý kutil se určitě potěší nářadí, díky kterému mu půjde práce od ruky. Vyberte pro něj například:\n- akumulátorový šroubovák\nAbychom vám usnadnili hledání vánočních dárků, rozdělili jsme pro vás dárky do cenových kategorií. Potěšte domácího kutila maličkostí a vyberte si z vánočních dárků do 159 KČ, do 259 KČ nebo do 399 KČ.\nMá už dost různého nářadí? Kupte mu magnetický držák nářadí, kde si ho může přehledně uložit.\nJeště stále používá klasické kladivo? Je na čase mu pořídit novou a lepší verzi: vrtací kladivo, pneumatické sekací kladivo nebo hřebíkovací.\nTIPY NA DÁREK PRO AUTÍČKÁRA A MECHANIKA\nPřemýšlíte, čím potěšit vášnivého autíčkára nebo mechanika, který svůj volný čas tráví zavřený v garáži s autem? Potěšte ho praktickým dárkem, který ho nadchne a pomůže mu v péči o čtyřnohého miláčka.\nU nás si vyberete užitečné dárky od 159 KČ do 1999 KČ:\n- digitální měřič tlaku pneumatik\n- sada na opravu defektů\nVysokotlaký čistič: Naučte se efektivně mýt\nStojan na pneumatiky je praktická věc pro každého správného motoristu. Pomůže ušetřit místo v dílně, sklepě či všude tam, kde jsou rozházené pneumatiky.\nPokud hledáte pořádný dárek pro zkušeného mechanika, nikdy neuděláte krok vedle, pokud mu koupíte rázový utahovák. Využívá ho přece denně, tak proč mu nedopřát pořádnou "pistole" ?\nMotorkáři tělem i duší se kromě rychlé jízdy na motorce věnují i její patřičné péče. Mazání řetězu, nahrazení destiček, výměna pneumatik. Na to vše potřebují kvalitní stojan.\nU nás najdete stojany na motocykly:\n- pro terénní motorky Cross/Enduro\n- univerzální stojan\n- stojan na zadní vidlici\n- příruční zvedák na cesty\nKaždý motorkář, který jezdí na Cross/Enduro, určitě ocení stojan na mytí holínek. Překvapte ho tímto praktickým a jedinečným dárkem pod vánočním stromkem. Už si nebude muset po každé jízdě věšet umyté holínky na plot.\nVěříme, že se vám podaří vybrat nejlepší dárek pro vaše blízké. U nás na profigaráži najdete kvalitní nářadí pro každého šikovného mistra.


Fusaky a autofusaky českého výrobce ESITO - ESITO\nZavolejte nám: CZ: +420 777 149 571, SK: +421 948 591 810\nZákladní tabulka velikostí\nTabulka velikostí bodýček s dlouhým rukávem\nTabulka velikostí bodýček s krátkým rukávem\nTabulka velikostí dupačky\nTabulka velikostí polodupačky\nTabulka velikostí overal na spaní\nTabulka velikostí overal letní\nTabulka velikostí kabátků - bavlna, froté\nTabulka velikostí bunda plyš/bavlna\nTabulka velikostí mikina lara\nTabulka velikostí svetr bavlna\nTabulka velikostí kalhoty plyš\nTabulka velikostí kalhoty svetrové\nTabulka velikostí kalhoty šusťák\nDoporučená výbavička pro miminko\n> Fusaky a autofusaky\nFusaky a autofusaky\nBačkůrky a capáčky\nBačkůrky (0 - 3m)\nBotičky (2 - 5m)\nCapáčky (6 - 18m)\nBody dlouhý rukáv vel. 50 - 86\nBody krátký rukáv vel. 50 - 86\nBody šatičky vel. 56 - 86\nZavinovací body vel. 50 - 62\nBryndáky a slintáky\nKalhoty, bermudy, kraťasy\nOveral dlouhý rukáv\nOveral krátký rukáv\nDívčí pyžama vel. 116 až 122\nDívčí pyžama vel. 80 - 110\nChlapecká pyžama vel. 116 a 122\nChlapecká pyžama vel. 80 až 110\nFusaky jaro / pozdim\nPlymo do kočárku\nPrtostěradlo do kočárku\nPeřinka a polštářek do postýlky\nKlasické zavinovačky barevné\nKlasické zavinovačky bílé\nZavinovačky / rychlozavinovačky\nŽínky, ortopedické kalhotky\nSLEVA Letní autofusak plyš\nTento autofusak má na přední straně...\n13,15 € 19,00 €\nVe více jak 200 prodejnách v ČR a SR zakoupíte výrobky značky ESITO®.\nNajděte si svou prodejnu\nesito bavlna dětské pyžamo dětské pyžamo český výrobce pyžama pro děti dětská pyžama levně dětaská pyžama kojenecká dětská pyžama dětská pyžama chlapecká dětská pyžama dívčí\nV této sekci nakjdete jarní, letní, podzimní i zimní fusaky, které Vás nadchnou svou kvalitou, ergonomií i cenou. Zejména zimní a jarní fusaky ze softshellu, které dýchají směrem ven, ale dovnitř nepustí ani zimu ani vodu ani vítr. Zvenku odolné, zevnitř heboučké. Již tisíce maminek s námi sdílí tu vášeň pro malé drobečky.\nFusaky a autofusaky Počet produktů: 12\nZimní autofusak ESITO o autosedačky, kočárku, tzv. vajíčka či přenosné tašky. Velkou předností autofusaku je možnost rozepnutí vrchního dílu bez rozepínání bezpečnostních pásů. Autofusak je vhodný pro podzim, zimu a jaro.\nAutofusak plyš letní\nAutofusak ESITO je vyroben z materiálu ověřeného státní zkušebnou ČR. Obšité připravené průřezy na bezpečnostní pásy jsou samozřejmostí. Miminko si ve fusaku drží potřebnou teplotu, dle potřeby je přikryté či odkryté.\nK okamžitému vyskladnění\nFusak MUMIO LIMITED softshell\nZcela nový model fusaku pro sezónu 2018/2019 od ESITO, moderní střih, skvělé parametry a vysoká míra propracování zimního fusaku garantující snadné, pohodlné a bezproblémové užívání zimního fusaku MUMIO Magna. Limitovaná edice 30 ks z jedinečného laserového potisku.\nK okamžitému vyskladnění.\nFusak MUMIO Magna prošev\nZcela nový model fusaku pro sezónu 2018/2019 od ESITO, moderní střih, skvělé parametry a vysoká míra propracování zimního fusaku garantující snadné, pohodlné a bezproblémové užívání zimního fusaku MUMIO Magna. Luxusní provedení fusaku z proševu.\nFusak MUMIO Magna softshell\nZcela nový model fusaku pro sezónu 2018/2019 od ESITO, moderní střih, skvělé parametry a vysoká míra propracování zimního fusaku garantující snadné, pohodlné a bezproblémové užívání zimního fusaku MUMIO Magna.\nFusak MUMIO Magna taft\nNejluxusnější provedení fusaku. Zcela nový model fusaku pro sezónu 2018/2019 od ESITO, moderní střih, skvělé parametry a vysoká míra propracování zimního fusaku garantující snadné, pohodlné a bezproblémové užívání zimního fusaku MUMIO Magna.\nVelmi kvalitní multifunkční, klasický a zároveň praktický zimní fusak Esito SOFT pro děti od 0 do 3 let. Fusak je vyroben z voděodolného materiálu s paropropustnou membránou Softshell se zvýšenou odolností proti oděru. Lze použít v klasickém kočárku, autosedačce, sportovním kočárku a přenosné tašce.\nFusak SOFT DUO jarní / podzimní\nVysoce kvalitní, multifunkční, klasicky střižený a zároveň praktický JARNÍ fusak Esito SOFT DUO pro děti od 0 do 3 let. Fusak je vyroben z voděodolného materiálu s paropropustnou membránou Softshell se zvýšenou odolností proti oděru. Lze použít v klasickém kočárku, autosedačce, sportovním kočárku a přenosné tašce.\nFusak Soft DUO Magna\nVelmi kvalitní multifunkční, klasický a praktický zimní fusak do kočárku i do autosedačky Esito SOFT DUO Plus pro děti od 0 do 3 let. Zimní fusak pro miminka je vyroben z nepromokavého funkčního materiálu s paropropustnou membránou Softshell se zvýšenou odolností proti oděru. Fusak je OBOUSTRANNĚ rozepínatelný. Lze použít v klasickém kočárku, autosedačce,...\nFusak SOFT DUO Plus\nVelmi kvalitní multifunkční, klasický a praktický zimní fusak do kočárku i do autosedačky Esito SOFT DUO Plus pro děti od 0 do 3 let. Zimní fusak pro miminka je vyroben z voděodolného materiálu s paropropustnou membránou Softshell se zvýšenou odolností proti oděru. Fusak je plně rozepínatelný - kvalitní kostěné zipy. Lze použít v klasickém kočárku,...\nFusak SOFT DUO Plus LIMITED\nESITO CZ s.r.o., Ohnišov 95, 51784 Ohnišov\nVolejte: CZ: +420 777 149 571, SK: +421 948 591 810\nTento eshop používá k poskytování služeb, personalizaci a analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s tím souhlasíte. Více informací


SONS ČR - 50 let od založení organizace zrakově postižených osob na Vsetínsku\n50 let od založení organizace zrakově postižených osob na Vsetínsku\nPublikováno 13.01.2020 13:59 Odbočka Vsetín\nJubilejní básní Václava Valáška bylo zahájeno vánoční posezení spojené s oslavou 50. výročí založení první organizace zrakově postižených osob na Vsetínsku.\nPředsedkyně Oblastní odbočky Ludmila Pavelková přivítala všechny přítomné , seznámila s programem a předala slovo přítomným hostům. Téměř 80 členů pozdravil prezident SONS ČR z.s. Mgr. Václav Polášek a místostarostka města Vsetín Mgr. Simona Hlaváčová. Členka Oblastní rady Jarmila Drahoňovská seznámila přítomné s historií odbočky od vzniku organizace až do současnosti. K bohatému programu přispěly k vánočnímu naladění děti z folklorního souboru Malá Jasénka. Velmi ojedinělým a poutavým vystoupením zaujaly Zvonky dobré zprávy z Kateřinic. Jedná se o hudební společnost mladých lidí, která hraje na různé tvary zvonků vydávající krásné melodie různého žánru. Společnost je první a jediná v ČR, protože ve světě se tato hra na ruční zvonky ještě nerozšířila. Osoby se zrakovým postižením velmi ocenily hmatové přiblížení zvonků, jejich tvarů, velikosti, váhy a struktury. Na vánočním posezení nechybělo ani dobré cukroví, které si v rámci každoroční soutěže připravují sami členové. Po přinesení 12 kousků cukroví, porota po degustaci spravedlivě hodnotila a soutěžící byli oceněni drobnými dárky od sponzorů. Členové si přinesli i dárky do tomboly , která byla rovněž laděna k vánočnímu tématu.\nK tanci a poslechu nám zahrála živá hudba pod vedením Karla Trusiny, který našim členům velmi často hraje a zpívá. Karel Trusina je studentem našeho člena učitele hudby Petra Bazaly. Hraje nejen klasické, ale hlavně lidové písně, díky kterým svým hlasem strhne a zaujme své posluchače.\nJako každým rokem se vánoční posezení velmi vydařilo. Členové odcházeli velmi spokojeni a dobře naladěni s malým dárkem v podobě vynikajících pralinek s „Příběhem“ vyrobených v pralinkárně Diakonie Valašské Meziříčí. Již nyní se všichni těší na další podobné akce.\n05/2021 Informace a odpovědi na dotazy ze Sociálně právní poradny SONS (501)\n04/2021 Informace a odpovědi na dotazy ze Sociálně právní poradny SONS (436)\n07/2021 Informace a odpovědi na dotazy ze Sociálně právní poradny SONS (269)\n09/2021 Informace a odpovědi na dotazy ze Sociálně právní poradny SONS (152)\nOslavy 25. výročí založení SONS (126)\nPočet návštěv: 1 444 353


Primátorovi vrátili odznak! - Prostějovský Večerník\nPrimátorovi vrátili odznak!\nZačínal jako strážník Městské policie Prostějov. Po dlouhých letech se František Jura na služebnu v Havlíčkově ulici znovu vrátil. Tentokrát už ale ve funkci primátora, aby s velitelem Janem Nagym probral výsledky činnosti za uplynulý rok. Primátora ale čekalo překvapení...\nPrvní muž Prostějova František Jura se minulý čtvrtek na poradě s městskými strážníky seznámil s nejdůležitějšími událostmi, které městská policie řešila v roce 2018. „Zároveň jsem se dočkal jednoho milého překvapení, a sice v podobě gratulace k mému životnímu jubileu a odznaku strážníka, jenž jsem nosil v době svého působení u městské policie. Strážníkům bych ale chtěl především poděkovat za jejich práci v terénu i v oblasti prevence,“ uvedl primátor František Jura.


Do britské armády se dobrovolně přihlásilo více než 30 000 palestinských Židů, 734 jich během války padlo.\nPozadí vzniku brigádyEditovat\nVznik Židovské brigádyEditovat\nPo prvních zprávách o nacistických zvěrstvech páchaných na židech poslal britský premiér Winston Churchill telegram americkému prezidentovi Franklinu D. Rooseveltovi s doporučením, že "Židé... mají ze všech ras největší právo postavit se Němcům jako výrazná skupina." Roosevelt odpověděl: "Neshledávám žádných námitek..."\n3. července 1944 vydala britská vláda souhlas s ustavením Židovské brigády pod velením vybraných židovských a nežidovských důstojníků. 20. září 1944 v oficiálním komuniké oznámilo britské ministerstvo války vytvoření židovské brigády jako součásti britské armády. Sionistická vlajka byla formálně schválena jako standarta brigády. Ta byla tvořena 5000 dobrovolníky z Palestiny organizovanými do tří pěších praporů a několika pomocných jednotek.\n19. dubna se příslušníci brigády dostali až na předměstí Bologne, když bylo vrchním velením britské armády nařízeno držet příslušníky Židovské brigády mimo boje. Důvodem bylo udržet křehký smír mezi britskou vládou a Židovskou agenturou, který by patrně skončil, kdyby se ukázalo, že jsou mladí Židé posíláni na smrt. Své vyřazení z dalších bojů ale příslušníci brigády brali jako urážku touhy "hnát ty bastardy až do Německa".\nŽidovská brigáda a alijaEditovat\nNěkteří důležití členové Židovské brigádyEditovat\nObrázky, zvuky či videa k tématu Židovská brigáda na Wikimedia Commons\n(česky) Eretz.cz – Židovská historie: Britské mandátní území Palestina Archivováno 1. 12. 2012 na Wayback Machine\nWorldCat Identities: lccn-n85157921\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Židovská_brigáda&oldid=20435033“\nNaposledy editováno 1. 9. 2021 v 10:13\nStránka byla naposledy editována 1. 9. 2021 v 10:13.


MC Coppa reprezentuje HBM | Hoofbeats\nMC Coppa reprezentuje HBM\nPořád vymýšlíme jak dál, co extra, a rádi si hrajeme s detaily – náš poslední počin je exkluzivní Hoofbeats Music kolekce s novými triky, tílky, mikinami a čepicemi. Vybrat si můžeš na našem shopu, ale nedoporučujeme čekat, až ti babička z Kysuc řekne, že ti červená sluší – taky by všechno červené mohlo zatím zmiznout!\nK nafocení kolekce jsme se sešli v pražském Crossu – jako jo, není to zrovna ateliér, běhat tam se světly a softboxy, to si člověk koleduje, ale zas překonej ten cool faktor. Navíc jsme se nemuseli krčit jenom ve stísněném vnitřku, šli jsme i ven a tam se světlo od sněhu krásně odráželo. Ideální teplota na focení drobných dámských triček že!\nNa Facebooku se sem tam někdo pozastavil nad naším modelem – ne, není to žádná parafráze ani reakce na povedené PR Lidlu, je to MC Coppa (Eatbrain)! Přijel za námi z Berlína a krom našeho focení stihl i rozhovor ve Footshopu, který můžeš níže zhlédnout. Coppa samozřejmě nefotil sám, společnost mu dělala blogerka & youtuberka Dewii, kterou bylo možné potkat i na jednom z našich mejdanů v Sku. A aby toho nebylo málo, Hoofbeats Music logo na novém merchi má na svědomí náš kruťák Shmidoo – motto Keep your core hard! je na něm dost znát a to nás baví.\nPrevious ArticleGridlok se chystá rozsekat Sklub!\nNext ArticleStručná příručka současným dnb\nListopad 2, 2019 (03:29) Reply