Palveränduri teekond - Eesti Ekspress\nHannes Tamjärv kõneleb Kalev Keskülale avameelselt, kuidas ta avastas enda jaoks käimise, üksiolemise ja “Stepihundi”.\nLäinud suvel käis Hannes Tamjärv Hispaanias rändamas. Kõndis mööda iidset palverändurite teekonda, mis viib Prantsusmaa piirilt Santiago de Compostelasse, 10 päevaga 300 kilomeetrit. Sisemine teekond neil päevil oli ilmselt pikem.\n“Reisimine on minu jaoks peaaegu oma tähenduse kaotanud, varsti võiksin peaaegu oma passi ära anda. Uued kohad kipuvad reisimise elamust pigem segama. See kõlab banaalselt, aga reisimine on eelkõige ikka sinu enda sees. Kui sa liiga palju välist näed, võib sisemine matk märkamata jääda,” ütleb Hannes Tamjärv täna.\nKuidas te tavaliselt reisite?\n1992. kuni 1998. aastani mäletan lõputut komandeeringute virvarri, pidevat kiirustamist ja kohalejõudmist. Eks ma ise ole süüdi olnud, aga mingeid reisimuljeid sellest pole tekkinud. Ka pole ma mingi grupis reisija. Seda vist sellepärast, et ma kipun kuidagi kogemata ikka “grupijuhiks” hakkama.\nTähtis on reisimise tempo, päev ja linn, päev ja linn mulle ei sobi. Kuulsate vaatamisväärsuste jahtija ma pole. Isegi linna peal ma suurt ei jaluta, pigem istun pargis. Stockholmi kuningalossi vastas on mul üks pink, kus ma ikka olen istunud. Ja oma arust olen seal istudes rootslasest päris hästi aru saanud.\nMinu lemmikmaa on olnud palju aastaid Austraalia. Olen seal vist seitse korda käinud, aga sealgi pole Melbourne’ist palju välja saanud.\nMul on väga piinlik, et 38 esimest eluaastat on käimine olnud minu jaoks arusaamatu tegevus. Ütlesin ikka, et kui tahad liikuda, siis jookse, kui tahad kuhugi jõuda, siis sõida. Aga milleks see käimine veel välja on mõeldud? Täna tundub see mulle haruldaselt loll mõistmatus.\nKäimine on kõige loomulikum liikumise vorm ja kuhugi jõudmiseks ka parim viis. Käimine pakub tempo, kus jõuad näha, aru saada ja samal ajal ka endas rännata.\nSelle kõik avastasin alles eelmisel aastal, kui ma Hispaanias palverännakul käisin, ning seal astusin tõepoolest kolmsada kilomeetrit jala. See on rohkem, kui ma ehk kümne aasta jooksul olen üldse käinud.\nKas on vahe ajaloolise palverändajate teekonna läbimise või niisama Tartust Viljandisse mineku vahel?\nMa olen seda endaltki küsinud. Ma arvan, et vahe on, aga pigem sedapidi, et Eestis on mõnusam käia. Pärast Hispaaniat olen käinud ka Alpides ja Norra mägedes – just käinud käimas. Need on ka vähemalt sama emotsionaalsed kohad kui Hispaania.\nAga kui võimalik, eelistan Eestimaa matkaradasid. Teen siin nädalavahetustel kahe-kolmetunniseid matku. Käies mööda tuttavat mererannikut, pole mul nähtud vaadetes ega värvides palju midagi avastada ja see ongi hea: väline ei sega mind ja siis võin ma endas midagi avastama hakata. Mida ma tõesti teengi. Käimise rahustav rütm aitab.\nKas teispoolsusele mõtlemine on ealine iseärasus?\nParaku vist jah. Ma ei oska ega tahagi seda arengut täpselt sõnadesse panna, aga midagi on toimumas küll. Kas või näiteks surma teemaga. Seni oli see ikka teema, mida tõrjuda ja vältida. Nüüd äkki võid sellele mõelda rahus, ilma hirmuta.\nAga eks ma küsi ikka targematelt nõu ka. Eriti Hesselt ja Dostojevskilt.\nMillised teosed on olnud teile kõige tähendusrikkamad?\nEks ikka “Idioot”, “Vennad Karamazovid”, “Klaaspärlimäng”, “Siddhartha”, “Stepihunt” ...\nAvastasin uuesti “Klaaspärlimängu”, sain sellest hoopis uut moodi aru. Mul polnud teismelisena aimugi, et selles ka Looja-temaatika sees. Ma olen alati öelnud, et “Stepihunt” on mu lemmikraamat, aga tühja ma temastki suurt aru olen saanud. Nagu Hesse ise ütles, on see tema kõige enam kommenteeritud ja ühtlasi kõige enam vääriti mõistetud raamat. Kes teab, mitu kihti sellest veel leida tuleb.\nKuidas käib vaimumaailma avastamine?\nMa ei tea vastust sellele küsimusele. Ja kui ma teaksin, siis ma seisaksin kõigest jõust vastu kiusatusele tõde kuulutada. Tõde tuntakse pigem ikka tegude kui sõnade järgi. (Kuigi vahel võib ka sõna ise olla suurim tegu.)\nIga areng on eelkõige ime. Paljud asjad käivad arusaamatute lainetena. Vaimustus tekib ja taandub nii, et selle kadumist isegi ei märka.\nMul on endal sageli sama küsimus: mida teha, et vaimset teed kiiremini käia? Aga mul pole sellele vastust. Ja mulle tundub, et lõpp-punkti silme ees hoidmine on pigem kahjulik.\nKui ma oma palverännakul lõpuks Santiago de Compostelasse välja jõudsin, sain aru, et seda polnud üldse vaja. Selle viimase päeva oleks võinud hoopis ära jätta. Santiago de Compostela katedraali ees kesk tuhandeid inimesi mõistsin taas, et kohalejõudmine pole midagi, võrreldes teelolekuga. Selge on ka see, et omaenese vaimse arengu teel pole selle protsessi lõpp-punkti võimalik kirjeldada.\nOlen oma elu jooksul juhina aina korrutanud, et ükskõik mida sa teed, tähtis on tulemus. Praegu näen peamiselt teist poolt – tähtis on ka teelolek, protsess, iga hetk.\nKas pole nii, et kui mõni edukas juht rahategemise masinavärgist söandab välja astuda, hakatakse teda luuseriks pidama?\nEi tea, võibolla. Aga kui sa sedasama, mis sa siiani oled teinud, aina edasi teed ja hakkad seda järjest paremini tegema, siis on see selgelt kergema vastupanu teed minek. Harjunud masinavärgist välja astumiseks on ikka üsna palju julgust ja vedamist vaja.\nJuba puberteedist peale olen endale kinnitanud: kui ma raha teenin, siis ikka selleks, et olla rahast sõltumatu ja teha neid asju, mis mulle tegelikult olulised on.\nLugemiseks, raamatuist oma tee otsimiseks pole muidugi mingit raha tarvis.\nReisimiseks vist ikka on?\nPalverännakul – kui sa ennast sinna kuidagi kohale oled saanud – pole peaaegu midagi vaja. Paulo Coelho ütleb, et võtke 760 kilomeetri läbimiseks kaasa 200 dollarit ja seda ka rohkem igaks juhuks: et kui keegi koti ära varastab.\nKas nüüd on see aeg tulnud, kui raha on teenitud ja võite teha seda, mida tahate?\nMa ei tea. Olen ikka üritanud teha seda, mida tahan. Elu käib ju kogu aeg. Mitte nii, et nüüd teen selle asja ära ja siis hakkame elama. Teelkäimise ja kohalejõudmise vastuolu on ju kogu aeg. Elu ise on ju teekäimine ja kohalejõudmine on äraminemine. Surm peaks ju olema siis elu tulemus. Kas meie eemärk on siis elutee kiiresti ja väga efektiivselt läbida?\nIsegi koolis on väga tähtis mõista, et koolitamise eesmärk pole mitte see, et inimene oleks 12. klassi lõpuks väga haritud, vaid haritud võib olla igas vanuses: kolmeaastaselt, kümneaastaselt. Tulemus on üsna vähetähtis nähtus. Teelolek ja areng on põhilised.\nKas meie tänase ühiskonna üldpropageeritav eesmärk pole mitte kapitali kiire kokku löömine, et saavutada seisund, kus ei pea enam midagi tegema, võib istuda palmi all? Kas me ei pea normaalseks, et elu eesmärk on selle olesklev nautimine?\nElu nautimise vormide nimekiri on tõesti üsna lühikeseks ja primitiivseks muutunud.\nAga ma ei julge ühiskondlikke üldistusi kunagi teha. Ma vaatan enda ümber ja näen inimesi, mitte ühiskonda. Ma ei usu nii väga ühiskonna mõjutamisse poliitika või meedia abil. Mind mõjutab Dostojevski raudselt rohkem kui ükskõik milline ajakirjandus või poliitika…\n…või Milton Friedman?\nVabandust, aga ma tegelikult ei tunne teda. Muidugi usun minagi vabasse kodanikku ja väikesesse valitsusse, aga “kapitalismi piiblit” ma kahjuks lugenud ei ole.\nKas Eesti riik peaks endale seadma eesmärgiks, et kõik tema pensionärid võiksid Costa del Solil puhata?\nMajanduslikus mõttes oleks see ju tore eesmärk. Aga see, kui nad kõik sinna läheksid, oleks küll täielik rumalus.\nMulle on ka varem tundunud, et siin talvepimeduses olek on hästi rusuv ja võtab palju energiat. Mõtlesin, et tuleb palju lennukiga sõitmas käia, et oma päikesevannid pealpool pilvi kätte saada. Täna ei saa ma sellest jutust enam arugi. Vahest on päikese puudumisel tõesti mingi füsioloogiline mõju. Aga minu meeleolu see enam ei mõjuta.\nKas reisida on parem üksi või kahekesi?\nVõib olla tore nii või teisiti. Aga igatahes on üksi ka väga hea.\nMõni aeg tagasi tundus mulle imelik minna üksi reisima. Või teatrisse. Nüüd tajun, et reisimine toimub üksi niikuinii ja vahel ei tule lihtsalt meeldegi kedagi kaasa kutsuda.\nJa üleüldse on “üksi” üks inimese väljamõeldis. Üksi olles oleme me tõenäoliselt ikka kõige paremas seltskonnas.\nKas mõni koht maailmas võiks olla tähtsam või tähenduslikum kui teised? Koht, kus peaks kindlasti ära käima.\nMa pole käinud klassikalistes müstilistes või müütilistes paikades, ei Machu Pichus ega püramiidide juures. Viga, et ei ole käinud, aga täna sinna enam kahjuks ei tõmba. Minu olulised kohad on Eestimaa metsades ja eriti mere ääres. Kõpu poolsaarel tundub taevas ikka lähemal kui siin müüride vahel.\nKas on võimalik anda soovitust, millist kogemust otsida?\nEsiteks, ei ole.\nAga teiseks, käige ja ärge otsige. Oodake ja vaadake, kuidas maailm teile vastu tuleb. Otsimine on leidmise üks kõige ebaefektiivsemaid viise. Liiga aktiivse otsimise tõttu võib leidmiseni mitte jõudagi.\nÕige koht ei pruugi olla kaugel. Paulo Coelho “Alkeemiku” üks sõnum on ju ka see, et sinu varandused on sinu lähedal. Aga et sellest aru saada, pead sa kaugel, püramiidide juures ära käima.


February | 2015 | Odélice\nFebruary 23, 2015 ~ Odélice\t~ Leave a comment\nReedel oli mul kohutav vene keele töö. Kui te arvasite, et vene keel on juba niigi keeruline, siis üritage seda õppida oma kolmandas võõrkeeles. Minu jaoks on vene keel ja prantsuse keel omavahel nii sassis, et üks päev ütles õppejõud midagi ja ma vaikselt rõõmustasin, kuna arvasin, et ma olen hirmus tark vene keeles ja sain kõigest aru. Kolm sekundit hiljem adusin, et ta ütles lause prantsuse keeles ja seetõttu sain ma kõigest aru. Bože moi!\nEt oma vaeseid hingehaavu ravida, läksin õhtul rongi peale, et minna Lyoni Anna-Mariale külla. Kõik juba teavad, et ma olen paranoiline inimene, nii et oli täiesti loomulik, et ma kartsin rongide vahetamist, mis mind ees ootas, kuna kartsin, et valin vale rongi või lähen vales jaamas maha. Olin niigi ärevil ja siis otsustas buss, millega rongijaama plaanisin minna, 5 minutit hiljaks jääda. Külm higi jooksis mööda mu selga, kui seda paganama bussi ootasin, olin täiesti kindel, et minu rongipiletid on täiesti tuulde läinud. Siiski lõpuks jõudsin õigeks ajaks! Jõudsin veel prantslasi (mina, prantslasi!) nõustada nende rongipiletite kohta ja sain esimesele rongile minna.\nVahetasin Franche-Comté’s rongi ja kell 23.07 olin Lyonis! Jalutasime Anna-Mariaga tema ühikasse, sõime pisut, lobisesime palju ja vajusime magama. Olin valmis järgmised kaks päeva Lyoni avastama. Jumalad pidid mind vist kuulma, sest laupäeval ärkasime selle peale, et sadas nagu oavarrest. Mis siis muud, kui veekindla spreiga jalanõud töödelda ja märga trotsida. Kõigepealt pidime minema Lyoni ooperimajja, et Anna-Maria saaks endale pileti osta etendusele. Läksime siis metrooga lõpp-peatusesse, kus tuli välja, et metroo, mis viib meid sihtkohta, ei sõida sel päeval. Hurraa, hakkasime siis jalutama! Komistasime Bosnia tüdruku otsa, kes ei rääkinud eriti ei inglise ega prantsuse keelt, aga kes oli teel kesklinna ja lubas meile teed näidata. Läksime temaga trolli peale ja sõitsime kuhugi kaugele. Ta siis hakkas kuskile jalutama ja me järgnesime. Mina olin täiesti kindel, et ta varsti võtab noa välja ja röövib meid paljaks või teevad seda mingid tema sõbrad, sest me olime praktiliselt kangialuses. Minu umbusk inimestesse oli aga põhjendamatu, sest ta viis meid järgmisesse bussipeatusesse. Õnneks selle aja peale olime avastanud, kus me oleme, ning meie bussipiletid olid läbi saanud, nii et jälle jalutama!\nSiin kartsin saada pussitatud\nKõndisime mööda Rhone’i ooperimajani, Anna-Maria sai oma piletid. Me tahtsime küll see päev minna restorani sööma, aga prantslased söövad lõunat vaid 12.00-14.00 ja see oli juba ammu möödas, nii et astusime boulangerie’sse, kus sõin brioche praline’i ja armusin: galette’i. See oli lihtsalt nii hea, tainas oli mõnusalt pudenev ja krõbe, täidis oli magus ja mandline – ma ei tahtnud temast kunagi lahkuda, aga ta sai otsa enne, kui märgata jõudsin. Galette’ist jääb vaid mälestus ning purud mu sallis ja pükstel.\nGalette – mon amour!\nKõhud täis head ja paremat, peas vaid kahetsused, et puusadele jääb ka see hea ja parem, aga ainult rasva ja pekina, hakkasime ronima mööda treppe, et jõuda ühe ilusa kirikuni (ärge küsige nime, üles jõudes oli mul silme eest must juba pingutusest). Tegime pildipause vahepeal, blogi jaoks ju vaja, mitte sellepärast, et meie kopsud tahtsid nina kaudu end katapulteerida.\nNoor ja õnnelik, ei tea veel, mis saatus on ees ootamas\nMinu ebaõnnestunud panoraamfoto\nKiriku juurest läksime amfiteatri varemeteni.\nSiis läksime poetänavale, kus käisime šokolaadipoes, kus sai tasuta asju maitsta. Ütleme nii, et kui kõik maitseksid nii nagu mina, siis see pood oleks 2 nädalaga pankrotis.\nÕhtuks olime ostnud brüleekreemi, mis oli lausa jumalik! Seal oli vanilliseemneid sees, suhkur oli isegi sarnane kõrvetatule, konsistents oli kreemjas, ohh…\nEsimene etapp: lisa suhkur\nPühapäeval jalutasime veel mööda Lyoni ringi, eksisime ära isegi. Lyon on hästi suur ja hästi ilus – arhitektuur Lyonis on hästi lahe ja omapärane ning ta kirikud on katoliku kirikule omapäraselt rikkalikult kaunistatud. Jalutasime läbi paari turu ka, kus ma lihtsalt ilastasin iga vorsti- ja juustuputka juures. Mind oleks saanud kergelt jälitada selle ilanire ja -lompide järgi, mis ma Lyoni jätsin.\nKõhud korisemas, suutsime enda eilsed patud lunastada ja jõudsime sööma! Valituks osutus restoran Pique Assiette, kus tellisime menu lyonnais. Minu valik: salade lyonnaise, andouillette ja tarte praline. Iga käiguga läks asi ainult paremaks, ma olin kui rase vaal sealt väljudes, aga ma ei kahetsenud midagi! See oli meeletult hea restoran ja meil vedas ka, olime viimased, kes lõunalaua said. Pisut piinlik oli, et suutsime oma müntidega ainult 5% jootraha jätta, ma ei armasta sularaha nagu prantslased! Andestust! Kunagi saan rikkaks, naasen ja siis make it rain!\nVesigi toodi veinipudelis\nTarte au praline\nKell 16.34 läksin rongi peale, et tagasi Besanconi jõuda. Suutsin läbi lugeda “Mariage de Figaro”, nii et miski on mul sel vaheajal ka ülikooli jaoks tehtud! Polegi täielik looder!\nNüüd viib mind aga tee Saksamaale, nii et edasised seiklused (ja toidud) ootavad!\nFebruary 16, 2015 ~ Odélice\t~ Leave a comment\nKuidas kujutavad prantslased ette laupäeva hommikuid? Eks ikka absindi ja likööriga! Nimelt korraldas ESN järgmise reisi Pontarlier’i, kus asub absindimuuseum. Ainus veel, kes on suutnud absindi tootmise seadusest pääseda.\nJa nii me siis kell 10.30 hakkasimegi trimpama. Minu rekord alkoholi tarbimise varasuse kohta on igatahes purustatud. Kahjuks tuli välja, et absint on meeletult rõve. Ta maitseb kui koirohu leotis. Tühja kõhu peale oli ta eriti meeldiv. Kuid liköörid olid maitsvad! Ma ei tea, kas see oli maitse pärast või minus sisalduv promill, aga ostsin kaks pisikest pudelit kaasa.\nAbsint – jõle!\nÕpetatakse, kuidas absinti õigesti juua\nGeorgiaga (UK) trimpamas\nVäike valik alkoholidest\nVaarikas ja põldmari\nPärast oli meil vaba aeg, mille kohe alguses sisustasime kebabi söömisega, kuna see on ju ikkagi Prantsusmaa rahvustoit. Jalutasime hiljem mööda Pontarlier’i ja astusime ka sisse ühte maiustustepoodi, kust väljusime makroonidega. Oodake hetk, kuni ma nüüd ila oma klaviatuurilt ära kuivatan. Mina valisin pistaatsia makrooni, mis oli lihtsalt…. ehh, kui saaks vaid praegu kasutada kõiki emojisid, sõnadest jääb puudu! Näkitsesin ta kallal oma 15 minutit. Elu kalleim küpsis, aga seda väärt!\nPilt on udune ootusärevusest\nVäike tükk Iirimaad\nMu peamine põhjus paksuks minemisele! (Ja juust)\nPrantsusmaa ei oska aga üldse lumega hakkama saada: katused olid lund täis ja Luis oleks peaaegu pihta saanud ühe lumehunnikuga, mis alla langes. Mitte kuskil polnud hoiatussilte ega midagi! Mina igatahes kõõritasin taeva poole pidevalt või pigem riskisin auto alla jäämisega, käies autoteel.\nSiis oli aeg jälle bussi ronida: ees ootas meid Le Chateau de Joux. Tänu soojale ilmale oli lumi aga sulama hakanud ja tee peal ees oli laviin. Mis siis muud, kui kõik aeti bussist välja, et lumi eest ära koristada. Bussijuht alguses küll kõige pealt käsutas kõik kutid välja, aga ega me siis ka lõbust ilma tahtnud jääda, sooline võrdõiguslikkus käib ikkagi mõlemat pidi! Lume eest ära koristamine läks kiiresti üle lumesõjaks, nii et mõistsime, et sellest ei tule midagi välja ja jalutasime lossini. Seal tehti meile ekskursioon, mis oli päris lahe. Ja oligi aeg tagasi sõita.\n14. veebruari auks oli Morgan paar päeva varem tulnud mõttele teha naistekas: vaatame valentinipäeva kiuste action-filme ja teeme kooki. Mina, Paula (Austria) ja Jule olime kohe nõus ja sinna me suundusime pärast Pontarlier’ reisi. Action filmideni me kahjuks ei jõudnud, aga sõime pelmeene ja tegime šokolaadi-banaanikooki. Mõlemad olid jälle vegan – ma ei tea varsti, kes ma olen niimoodi. Õnneks Morgan pole see tüütu vegan, kes ajaks mulle rohututte ja tofut ninast ja silmist sisse, et näidata, kui hea see mu tervisele on. Tutvustasin neile hoopis oma lemmiksarja “Misfits”, mis oli vast veelgi parem!\nVeel üks põhjus minu paksuks minemisele\nMorgani kaunis Google Translate’i kaunistus\nEnamik mu lähedasi sõpru teab, miks mulle 14. veebruar ei meeldi, aga see aasta ma pean ütlema, et mul polnud isegi aega selle peale mõelda ja ma nautisin seda päeva meeletult! Ega muud moodi vist saagi, kui su esimeseks joogiks päeval on liköör, mitte kohv.\nVeel toredaid asju: minu tõlkijakarjäär läheb aina põnevamaks. Ma saan tõlkida lõiku raamatust “50 Shades of Grey”! Ma pidin juukseid välja rebima nii lollide lausete tõlkimisel prantsuse keelde. Vähemalt on mu õppejõud ajaga kaasas käiv.\nVäike okse kurgus\nFebruary 12, 2015 February 12, 2015 ~ Odélice\t~ 1 Comment\nFebruary 7, 2015 ~ Odélice\t~ Leave a comment\nOstsin üks päev kõige nunnuma (ja kõige kallima) suvikõrvitsa maailmas:\nTeisipäeviti on ESNi peod. See nädal oli teemaks “Red Nose”, mis peaks olema, nagu mulle räägiti, nagu rinnavähi jaoks on roosad lipsukesed, aga südamehaiguste jaoks. Irooniline, et see peeti baaris, kõik ju teavad, et alkohol on südamele ja veresoonkonnale suurepärane. Nina ise küll punaseks ei joonud, aga see-eest jagati meile lahkelt vaht-punaninasid.\nMina, Jule ja Willi (Saksamaa)\nKuna ma valisin endale aine “La littérature francaise”, siis on mul juba lugemisvara: Stendhali “Le Rouge et Noir”. Raamatud on siin jumalikult odavad: raamat on 500 lk ja ma maksin 4,60! Nüüd mu õhtud mööduvad Stendhali ja sõnaraamatu seltsis…\nEile läksime Morgani juurde, et teha vegan cupcakes’e. Ma ei ole kunagi midagi veganit küpsetanud, nii et see oli midagi uut mulle. Ma küll kahtlesin nende headuse võimalikkuses, aga need olid ühed parimad cupcakes’id, mida ma kunagi söönud olen! Veganiks küll veel ei hakka, aga veendusin, et vegani elu pole nii õnnetu, kui tundub. Luis tegi ka veel empanadasid. Ma tahtsin cupcakes’idest veel pilti teha, aga mu telefon sureb alati külma tõttu ära ja nii ei jõudnudki selleni…\nEmpanada, muy bueno!\nTäna toimus “Ca me dit international”, kuhu olid kõik välisüliõpilased kutsutud promoma üliõpilasvahetust ja oma riike. Läksin siis ka oma Mesikäpaga ja Eesti faktidega kohale, aga seal oli nii vähe inimesi, et ainsad, kellele ma sain Eestit tutvustada, olid teised vahetusüliõpilased! Vähemalt kõik armastasid Mesikäppa!\nTegin ka väikse eesti keele tunni:\nJäääär (bord de la glace)\nÕueala (la cour)\nKõueöö (la nuit du tonnerre)\nPuuõõnsus (le trou de l’arbre)\nTöö-öö (la nuit du travail)\nMina arvasin, et kõueöö on kõige raskem hääldada, aga kõige keerulisem oli hoopis puuõõnsus.\nFebruary 5, 2015 February 5, 2015 ~ Odélice\t~ Leave a comment\nMu blogipostitused on nagu mu kirjandid: ma alati tean, millest ma tahan kirjutada, aga väga raske oli alati minul teha loogilist sissejuhatust. Mu sissejuhatused kippusid alati olema algusega: “Maailmas on palju raamatuid” või “Aegade algusest saati on inimene olnud konfliktse iseloomuga.” Kuidas ma kunagi kirjanduse 5 sain, jääb sõltumatute Šveitsi teadlaste lahendada.\nIgatahes, mõte on selles, et ma ei oska kunagi alustada postitust nii, nagu ma teda oma peas ette kujutan. Nii ka praegu.\nIgatahes, pikk jutt, sitt jutt.\nMa avasin täna enda pangaarve! Võib-olla müüsin maha sellega oma neeru ja esmasündinu, sest lepingut ma lugeda ei saanud (ega oleks tahtnud ka, ma oleks vast 35 minutit lihtsalt istunud ja teinud tähtsat nägu, samal ajal pingviinidele mõeldes), aga mul on pangaarve! Mu nimi tekitas, nagu ikka, igavesti probleeme, sest prantslased tahavad, isegi siis, kui see on neil paberil ees, kirjutada mu nimeks Ode Liss.\nJa sõbrad, olen hakanud planeerima enda reise siin kaunis Lääne-Euroopas! Nimelt, ma lähen oma veebruari vaheajal Saksamaale! Achtung-achtung! Veedan oma päevi nii Frankfurdis kui ka Berliinis, nii et oodake postkaarte kõik, kes on mulle oma aadresse lahkelt jaganud!\nAsjade saatmisest rääkides, siis mind on kuulda võetud! Mu kallis õde saatis mulle paki! Ma üldse ei oodanud seda, aga täna postkastis oli teade, et mulle on pakk. Ma siis, silmad suured, läksin ühika vastuvõttu ja sain imeliku valge pakikese, millelt tundsin kohe õe käekirja ära (kole kui öö). Prantsuse La Poste oli veel nii kena olnud, et pani sellele ilusa kotikese ümber, kui nägi, et pakk oli tee peal kannatada saanud.\nNägin tee peal veel Maddiet (UK), kellele viskasin veel nalja, et õde saatis mulle narkootikume. Aga see oli veel parem, ta saatis mulle KitKate! JAAPANI KITKATE! Nii et pakis siiski oli midagi rohelist, rohelise tee KitKatid, mu lemmikud!\nPakis oli ka Polvoron, mis on Filipiini snäkk, mille kohta õe filipiinlannast sõbranna ütles, et see maitseb kui Pilveke, aga minu arust oli see kui liivaküpsis, mis pole just mu lemmik. Siiski, Kitkatid heastasid selle: mu õde on parim!\nNüüd on kaks inimest kindlalt testamenti lisatud, usun, et mõistate kriteeriume…\nFebruary 2, 2015 February 2, 2015 ~ Odélice\t~ Leave a comment\nReedeks olin ma end kirja pannud Club-Cuisine’i. See on selline õhtu, kus hunnik inimesi koguneb kellegi koju ja tehakse mingi maa toitu. Seekord oli väljavalituks osutunud Boliivia. Roog, mida tegime, oli Piqué Macho. See oli hunnik friikartuleid, mille peale oli kuhjatud lihakaste. See oli päris maitsev. Kahjuks mul pilte sellest pole, aga tore oli, kuigi õhtu lõpuks olin ma nii kurguni täis ja toidukoomas, et ma sain vaevu prantsuse keelest aru, ei tea, kas ma eesti keelegagi sel hetkel hakkama oleks saanud.\nLaupäeval läksime Louis (Prantsusmaa) juurde, sest täna on Chandeleur Prantsusmaal, millal tuleb kreppe süüa, aga me tegime krepiõhtu hoopis siis. Krepid olid täitsa head, aga selliste koduste pannkookide puhul ei paku keegi konkurentsi minu emme pannkookidele. Sain kreppi loopida, sest see pidi ka traditsioon olema, et kõik teevad ise oma esimese krepi. Põrand jäi puhtaks + krepp ei läinud katki = professionaal!\nSeda jooksen ma järgmised 2 aastat oma puusadelt maha\nMa olen avastanud, et mulle täitsa meeldib blogi pidada, aga ta on nagu õnnetu armastus: ainult ühepoolne. Ma ainult kirjutan oma elust, aga ei tea teist tuhkagi! Tehke blogid, raisk!\nFebruary 2, 2015 ~ Odélice\t~ Leave a comment


Valeri Alikov + Vladimir Kozlov = 100 | MariUver\n← Medvedev tegi ettepaneku Markelov ametisse jätta\nHõimurahvaste Programmi stipendiumikonkurss 2010 →\nLisaks ühisele murele oma rahva keele ja kultuuri pärast, seovad mõlemaid mitmed kummalised asjaolud. Lisaks võõrsil õppimisele, üks on lõpetanud Tartu Ülikooli teine Moskva Kirjandusinstituudi, on mõlemad tundnud suurt huvi eesti keele ja kirjanduse vastu. Valeri Alikov on tõlkinud A.H.Tammsaaret, V.Luike, J. Kaplinskit jpt. mäemari keelde, V.Kozlov M.Unti, A.H.Tammsaaret jpt. niidumari keelde.\nMõlemad tunnevad huvi ajalehtede ja ajakirjade kirjastamise vastu, V.Alikov annab välja kirjandusajakirja „Tsikmä”, V.Kozlov andis välja soome-ugri ajalehte „Kudo-Kodu” ja on praegu marikeelset ajalehte „VijAr” üks väljaandjaid.\nMõlemad tulid mari poliitikasse 80-ndate lõpus, V.Kozlov oli mari noorsooliikumise „U Vii” – „Uus Jõud” asutajatest ja kirjandusajakirja toimetajatest, V.Alikov oli üks Eesti Mari Seltsi asutajatest ja ajakirja „Äväsir Uverlä” – „Mäemari uudised” põhiline toimetaja.\nVaadates 20. saj. 90-ndate lõppu ja 21. saj. algust siis V.Kozlov on kirjandusest suundunud aina rohkem poliitikasse, V.Alikov aga poliitikast kirjandusse. Selle tulemusena sai V.Kozlovist aastateks 2004 – 2008 Mari Nõukogu esimees (onjoža), V.Alikovil oli aga 2008 aastaks ilmunud juba üle 10 raamatu.\nMõlemad on pakkunud mari ja soome-ugri avalikkuses rohket tähelepanu oma ühiskonna- kui rahvuskriitiliste artiklite ja sõnavõttudega, mis on nii mari kui soome-ugri tšinovnikuid põhjalikult pahandanud.\nMõlemad pole kartnud vastuvoolu ujuda ja seetõttu pole kumbagi aktsepteerinud mari riigiametnikud. Seega vastab tõele vanasõna „Ükski prohvet pole tunnustatud omal maal”. Küll aga tunnustavad nende poolt tehtut tuhanded mari ja soome-ugri sõbrad .\nLisaks on V.Kozlovile 2001.a. annetatud Maarjamaa risti V klassi ordeni ja V.Alikov saanud 2008.a. Soome-Ugri Kirjanduste Assotsiatsiooni ja Hõimurahvaste Programmi kirjanduspreemia.\nJõudu ja jaksu edaspidiseks – head sõbrad !


Juuni - energia, päike Juunikuu oli kuum ja päikesepaisteline. Vaatamata sellele tegime vapralt sporti ja tähistasime Maakaitsepäeva. Paraad Paraad Sport ← Eelmine Naiskodukaitse kaaskorraldas üritust Rat Race Järgmine → Juuli – patareide laadimine ja natuke sporti Juuni - energia, päike ja tuli\nAvaleht > Ringkonnad > Alutaguse > Sündmused > Arhiiv > Juuni - energia, päike ja tuli\nAve Paavo 30. juunil 2019\nSel aastal olid Maakaitsepäeva tuletoojateks tublid sportlased. Ida-Virumaale tõid tule Henry Tamman Alutaguse malevast ja Jekaterina Tihhomirova Alutaguse ringkonna Narva jaoskonnast. Jekaterina on organisatsiooni liige juba alates 2004. aastast.\nKatja, nii kutsume teda meie, on alati rõõmsameelne ja optimistlik. Tema jaoks ei ole ükski ülesanne keeruline. Nägu alati naerul ja pea täis mõtteid, mida ja kuidas teha. Katjale meeldib sportlik eluviis. Aastaid on ta käinud Naiskodukaitse vabariiklikel laskevõistlustel ja ei ole vahet, kas laskma peab sportrelvast või automaadist - ikka on koos meeskonnakaaslastega koju toodud esimene koht. Samuti on osalenud ta Naiskodukaitse koormusmatkadel ning ka Kaitseliidu korraldatud spordiüritustel. Peaasi, et saab võistelda! Katja oskab üleval hoida meeskonna tuju ja oma vastupidavusega teeb meestelegi silmad ette. Selline ta on see meie Katja - väike aga tragi!\nMaakaitsepäeval Toilas tutvustasime oma tegemisi, pakkusime soovijatele maitsvat suppi ja olime esindatud pidulikul rivistusel. Ilus päikesepaisteline ilm oli kokku toonud palju inimesi ja kõigile leidus sobivat tegevust.\nKa sport ei jäänud tegemata. Kuigi ilm oli kuum ja päike halastamatu, osalesid meie naised taas Narva energiajooksul.\nPildil ringkonna spordisärkides Narva jaoskonna naised Pille, Olga ja Irina, kes läbisid distantsi hea energiaga.\nParaad Paraad Sport\nJuuni - energia, päike\nSel aastal olid Maakaitsepäeva tuletoojateks tublid sportlased Ida-Virumaale tõid tule Henry Tamman Alutaguse malevast ja Jekaterina Tihhomirova Alutaguse ringkonna Narva jaoskonnast Juunikuu oli kuum ja päikesepaisteline. Vaatamata sellele tegime vapralt sporti ja tähistasime Maakaitsepäeva.


Shanoni suvehiti "Ootan ööd" uus muusikavideo! - TV3\nShanoni uue loo “Ootan ööd” video esilinastub TV3 Plays!\n„“Ootan ööd” tegemise protsess algas juba 2014. aasta suvel. Inspireerituna suvisest meeleolust ja rütmidest, valmis lugu, mis toob mõnes mõttes värskust nii meie kui ka Eesti muusikasse. Ilmselgelt erineb “Ootan ööd” kõigest sellest, mida oleme varasemalt teinud. Meie ambitsiooniks oli teha midagi teistsugust, jäädes seejuures iseendaks“ kommenteerib solist Taavi Immato.\n”Ootan ööd” video valmis koostöös noorte videotegijatega, kelleks on Hannes ja Sander Saard. „Otsustasime seekord anda video tegemiseks täiesti vabad käed ning lasime neil oma nägemuse teostada.“ lisab Immato.


Skanner, millel võimetel pole piire\nOluliselt on suurem ka skannerist läbi mahtuvate materjalide paksus, kui varem olid need piirid määratletud ühe-kahe millimeetriga, siis XES (Xerox Engineering Systems) Synergix Scanner võimaldab töödelda ka kuni 13 millimeetri paksuseid originaale, vajaliku paksuse määramine käib ühe nupulevajutusega.\nVanade dokumentide puhul on tihti probleemiks ka see, et paber on aastate jooksul luitunud või muutunud kollaseks, sellise dokumendi skaneerimise tulemuseks on tavaliselt hall, joonise vaatamist segav taust koopial. Sellise nähtuse vastu võideldakse tavaliselt tausta elektroonilise äralõikamisega, tulemuseks peaks olema seejärel korralik dokument. Kahjuks pole aga paber alati kolletunud või luitunud ühel määral ja nii ei pruugi tausta värvi määramine enne skaneerimise algust anda koopial siiski ühtemoodi kõrget kvaliteeti. Xerox on selle probleemi lahendanud lihtsalt: tausta värvi kontrollitakse kogu protsessi vältel ning vajadusel muudetakse eemaldatava tausta hulka, nii on lõpptulemuse kvaliteet tavaliselt kõrgem kui varem.\nKasutajamugavus suurendab märgatavalt ka tänu automaatsele skaneerimiskiiruse kontrollile, väiksema suuruse ja mahuga dokumente on võimalik seetõttu kopeerida kiiremini kui täismahulisi. Nii võib skaneerimise kiirus ulatuda kahest kuni kaheksa tollini sekundis.\nKujutise saamiseks kasutatakse Synergix skanneris üherealist CMOS-sensorite elementi. CMOS-sensor on äärmiselt tundlik ja suudab paremini arvesse võtta originaalkujutise iseärasusi (värve, pooltoone, tausta). Kuigi tehasekonfiguratsioonis on Synergix skanner mustvalge, võib Overalli projektijuhi Virko Kuuse sõnul Synergix skanneri vajadusel kiiresti muuta ka värviskanneriks. Esialgu pole värviliidesed veel Eestis müügil, kuid Virko Kuuse kinnitusel peaks probleem lahenema detsembri alguses.\nEraldi märksõnana võib Synergixi puhul tuua välja ka ühildatavuse. Vajadusel saab seadet kasutada nii eraldiseisva skannerina kui ka XES Synergix 88xx-seeria must-valge ja XES X2-seeria värvilise laiaformaadiliste digitaalsete süsteemilahenduste osana (paljundamine, printimine ja skaneerimine), samuti on lihtne skanneri tarkvara täiendamine.\nKoos sama seeria printeritega võib Synergix skannerit kasutada näiteks ka paljundusmasinana. Juhul kui koopiate tegemine on seadme põhiülesanne, saab süsteemi seada ka nii, et printimine katkestatakse kohe, kui tekib vajadus mõne koopia tegemise järele, printimine jätkub aga pärast koopiate valmimist.\nVälimuselt näeb Xeroxi uus skanner välja samasugune, nagu uuemadki mudeldi, kuid varasematega võrreldes on ta kuni kaks korda kiirem, kuigi lahutusvõime on jäänud samaks, 400 punkti tolli kohta. Meie jaoks on eeliseks ka see, et ta võimaldab skaneerida ligi ühe sentimeetri paksuseid dokumente, seejuures koopiate kvaliteet on hea.\nKoopiate kvaliteedile mõjub hästi ka automaatne tausta ellimineerimine, mis tagab skaneeritud kujutiste hea kvaliteedi. Varem oli probleemisk just see, et reguleerimine toimus vaid skaneerimise alguses, mitte selle ajal.\nMeie kasutame teda peamiselt koos printeriga koopiate tegemiseks, põhiliselt kopeerime Synergixga jooniseid. Peagi plaanime ta varustada ka värviliidesega. Kokkuvõttes ei ole skanneri kohta midagi halba ütelda.


Hani dünastia väga range etikett reeglid - Pages  - World entsüklopeediline teadmisi\nHani dünastia väga range etikett reeglid\nHani dünastia Kirjameeste populaarne "võistlustants": väga range etikett reeglid\nKui Kirjameeste on bankette ja muusika, lisaks eksprompt tantsu, seal on üsna raske sotsiaalse rituaal tantsu, mis on rohkem kui arvestust ajalooraamatud "tantsida puhul." Pidulik üldiselt on omanik esimest tantsu, siis tantsida online ajalehes. See tantsusaal tantsu range etikett reeglid, suhtumine on peen välimus, rikkudes reegleid on ebaviisakas.\nKuigi praegu maailma populaarsemaid tantsusaal tantsu, see on pärit mõned riigid Euroopas ja Ameerikas, kuid võistlustants meie riigis on väga pikk ajalugu. Juba Hani ja Tang dünastiate, haritlased on bankette ja muusika, lisaks eksprompt laulmine ja tantsimine on üsna raske sotsiaalse rituaal tantsu, mis on rohkem kui arvestust ajalooraamatud "tantsida puhul." Asi kes nimetada ka, maksab ka, et tähenduses kutsel, enne kui mees pärast tantsu tantsima mööda kutsuda teise inimese, see tähendab, et juhul. Pidulik üldiselt on omanik esimest tantsu, siis tantsida online ajalehes. See tantsusaal tantsu range etikett reeglid, suhtumine on peen välimus, rikkudes reegleid on ebaviisakas.\nErinevused iidse Kirjameeste tunne, sageli näidatud tantsusaal tantsu vastastikuse armastuse ja vihkamise. "Han" rekord sellise "tantsida puhul," lugu: Yong oli alandata, sõbrad võõrustas välja. Kohtumisel viis originaal tantsu perekonnast prefekt Wang Zhi Yong ning Yong peaksid kuuluma ei tagasta. Wang Zhi maruvihane, Yong ka tema riided ära. Algselt viie endine prefekt on saatjate Wang Fu vend, ta alati lootnud oma venna võimas võimutsev türannia. Yong aus põlgus seostada, et nad tahtlikult kergelt alandust teda. Ta solvas võimas, et kunagi tagasi Yong võimalus ametlikul kapitali.\nHan kivi (nikerdamiseks Hani dünastia haud, nikerdatud kivi seinamaalinguid kaunistada seinad pühamu) ning "Tants faasis on" rituaal tantsu, vaid ka näha, nagu Sichuan Peng County Han dünastia maandamata kivi, omaniku seljas pärg, lai Kuanpao varrukas, sleeve ja pikk varrukas jope kitsas, kirjud triibuline, tõstis oma parema käe, vasaku käe jaoks lähedal riigi ja online rüü laiad varrukad, liikuda oma parema käe, vasaku käe jõuda tantsu läbi järgmise omanik on ettekandjalt nägu (fan) Külalised kõrval mees kelner, lõpuks pika juhul on mõeldud hellitatud veini roogasid. Lisaks, et tantsida puhul seerianumber pilte.\n"Kolm Kuningriiki" on ka sarnane rekord: Tao Qian Shu tahes maakonna kohtunik, kuberner lihtsalt selle mehe ja väga lähedal koos isaga Zhang Pan. Zhang Pan on väga südamlik, valmis viima oma semude. Tao Qian oli teadlik oma rahva, tundis ta end jurisdiktsiooni all rikkumise olemust. Ühel korral Zhang Tao Qian Pan bankett palun, ja õhtusöök, tantsides kuulu temale, Tao Qian Mian oma tantsu. Kui tantsu ümber pöörata, ei pööra Tao Qian Zhang Pan küsisin, miks nii, Qian ütles :. "ei saa sisse, lülitage see võidab"\nAlgselt iidsete pidada edendamine "päev pöörduvad tuhanded ansamblid." Tao Qian selles keeles, võib järeldada,: Kui mul oleks omakorda enam pannes teda all sind. Zhang Pan laadi saab mõista tähenduses, väga vihaseks, ja seega ebapopulaarne Tao Qian ja Tao Qian raske kõikjal. Hiljem, Tao Qian pidi loobuma ametlik kodus.


Noore looduskaitsja auhinna pälvis samblikeuurija Polina Degtjarenko - samblikud\nPolina lõpetas 2016. aastal Tartu Ülikoolis doktoriõppe botaanika ja ökoloogia erialal, hiljem ta käis Šveitsis järeldoktorantuuris ja praegu tegutseb teadurina nii Tartu kui ka Daugavpilsi Ülikoolis. Polina on ühes teiste teadlastega välja andnud kümneid teadusartikleid, tegeleb Eesti samblike punase nimestiku uue hindamisega ning on rahvusvahelise teadusajakirja Folia Cryptogamica Estonica peatoimetaja. Ta on Loodusfestivali kaaskorraldaja ja looduvaatluste moderaator ning osaleb ka Eesti Looduseuurijate Seltsi töös. Ta on loonud ja haldab nii samblikele kui ka sammaldele pühendatud sotsiaalmeedia gruppe. Ühtlasi on laureaat korraldanud ühiseid rahvusvahelisi sündmusi samblikuhuvilistele.\nFotod võitjast teate juures kasutamiseks: https://drive.google.com/drive/folders/1SD3GhyQ6wDxGj1OlEkM6fVcnwi1q5R4D?usp=sharing


2000 kooli Springday 2009\nEuroopa Kevadpäevale on registreerunud 2000 kooli!\nEuroopa Kevadpäevale on registreerunud 2000 kooli. Colegiul National Ienachita Vacarescu Rumeeniast on 2000. kool, kes on kampaaniaga liitunud. Sel aastal on eesmärk julgustada õpetajaid lõimima õppetöösse rohkem loovust ja uuendusi, kasutades selleks uusi õppevõimalusi, mida meie portaal pakub.\nÕpetajad ja õpilased Colegiul National Ienachita Vacarescust peavad Kevadpäeva põnevaks ja kättesaadavaks viisiks edendada Euroopa kultuuriväärtusi.\nNad mainivad ka seda, et Euroopa loovuse ja uuenduste aasta võimaldab neil oma õppekava ja klassivälist tegevust täiustada, näiteks korraldada üritusi ning moodustada uurija- ja leiutajarühmi.\nKevadpäeva portaalis on juba avatud mitmekesine programm, kus on mitmesugust tegevust, sealhulgas võistlused, mis võimaldavad õpilastel arendada oma loovust ja uuendusmeelset mõtlemist. Teiste ürtuste hulgas sisaldab Kevadpäev algatust ”Tagasi koolis”, mille raames sellised avaliku elu tegelased nagu kohalikud, riigi ja Euroopa poliitikud ja teised eksperdid külastavad nende endisi või muid koole. Selle tegevuse eesmärk on tugevdada kontakte noorte eurooplaste ja otsustajate vahel, et tuua Euroopa selle kodanikele lähemale.\nKevadpäev on online-sild, mis ühendab kogu Euroopa õpilasi ning pakub suurepärast õppematerjali, mis teeb õpetamise ja õppimise põnevamaks.\nTeemaga seotud leheküljed:\nEurooplane läheb valima\nTagasi koolis 2009\nEuroopa Kevadpäevale on registreerunud 1000 kooli!


TSIVILISATSIOON NAGU TÕMBLEV SEENENIIDISTIK: Marika Mikkori seletuskiri rahvuslikest konfliktidest Abhaasias eestlastest kolonistide silme läbi. ‹ Ajaleht KesKus koduleht\nTSIVILISATSIOON NAGU TÕMBLEV SEENENIIDISTIK: Marika Mikkori seletuskiri rahvuslikest konfliktidest Abhaasias eestlastest kolonistide silme läbi.\nAbhaasia pakub maailma poliitikavaatlejatele pinget enam kui 12 aasta vältel. Pidevates konfliktides väänleva riigi hetkesituatsioon läheneb uuele sõjale. Äsja tõstsid Abhaasia võimude vastu mässu sealne siseministeerium ja sellele alluvad miilitsad. Samuti on taaspuhkemas konflikt Gruusiaga. Meie jaoks on seal toimuv oluline eelkõige seetõttu, et eesti kolonistid asusid Abhaasiasse juba 19. sajandil ning sõdadest hoolimata püsivad selles kummalises riigis tänaseni mitmed Eesti külad.\nTegelikult on praegu blokaadis virelev Abhaasia rahvaste sulatuskatel, kuhu permanentne segadus on ajaloo poolt sisse kodeeritud. Alljärgnev lugu annab ülevaate sealsest kultuuripaljususest ning näitab, millised on Kaukaasia fa?ismi ja üksteisevihkamise põhjused ja omadused.\nGENOTSIID PÕLISRAHVASTE VASTU JA KOLONISTIDE SAABUMINE.\n1877-78 toimunud Vene-Türgi sõja tagajärjel sunniti Abhaasiast Türgisse lahkuma ligi pool miljonit abhaasi ja teisi põlisrahvaid. Tsaarivalitsus asustas tühjenenud maadele Türgist ja selle mõjualadelt pärit õigeusklikke sõjapõgenikke armeenlasi, kreeklasi, bulgaarlasi ja moldaavlasi ning põhiliselt luteri usku asunikke – eestlasi, sakslasi ja lätlasi.\nMõnede, näiteks Kaukaasia eestlasest kirjamehe Johannes Pihlaka arvates peitusid tollastes sündmustes abhaaside ja mingrelite igipõlise konflikti juured. 1906. aastal kirjeldas ta Virulases 1870. aastatel Vene ülemvõimu vastases ühises mässukatses aset leidnud reetmislugu: “Vene-Türgi sõja ajal arvasivad mingrelid vabastamiseks paraja aja olema, aga aru saades, et nad üksi suurt ei suuda, meelitati teised rahvad, nimelt abhaasid, kui ligemad naabrid, enestega ühes vastuhakkamisele, et siis kättesaadud võitu vennalikult jagada ja maitseda. /- – -/ Aga ära nähes, et võitu loota ei ole ja asi õige halvaks, unustasivad mingrelid kõik vennalised tõotused, abhaasidega ühes võita ehk surra. Nad lõivad ennast tugevama, s.o. valitsuse poole ja siis olla mässajate peavägi kitsikusesse aetud ja, nagu rahvas tõendab, 20,000 maha tapetud. /—/ Abhaaside käest äravõetud maa sai kroonu omaks ja valitsusele tärkas soov selle maa peale kaukaaslaste asemele teisi, riigile rohkem ustavaid rahvaid asuma lubada. /—/ Siia asumise soov tärkas kõige enne Samara eestlaste keskel, kellede elu endiste aastatega võrreldes ka juba raskemaks oli jäänud.”\nMillised nägid välja eestlaste külad, vt virtuaalselt näituselt “Musta mere ranniku eesti külad” http://www.erm.ee/html/kaukaasia/ ja “Эстонская община Абхазии” veebilehelt http://www.apsny.ru/ethnic/ethnic.php?page=content/estonci/estonci.htm\nNÕUKOGUDEAEGNE RAHVASTE SÕPRUS\nKogu rahvamöllu klassifitseerisid nii kohalikud kui rändurid näiteks 80ndatel aastatel mitmeti, laias laastus jagunesid inimesed mustadeks ja valgeteks. Mustadeks peeti eelkõige grusiinlasi ja armeenlasi, pisut ebaselgem oli moldaavlaste, bulgaarlaste ja kreeklaste määratlus. Isegi abhaaside kohta ei mäleta ma nõukogude ajal öeldud olevat mustad. Valged olid venelased, eestlased, lätlased, sakslased, kuigi nimetust valged ei tarvitatud nende kohta sageli. Sõltuvalt ajastust, olukorrast ja vaatenurgast määratleti eestlasi ja sakslasi kas eurooplastena või fa?istidena. Eestlased kasutasid armeenlaste ja grusiinlaste kohta nimetusi must rahvas, hommikumaalased, siitmaarahvas. Kusjuures nimetatud polnud ju tegelikult “siitmaarahvas”, grusiinid olid asunikud Gruusiast, armeenlased aga põgenikud Türgist ja selle mõjualadelt. Tõelise põlisrahvaga, abhaasidega, olid eestlaste kontaktid napid. Tsaariajal ei võinud abhaasid näiteks Suhhumi ümbruses elada, piiriks nende elualadele oli Kodori jõgi, mille vasakul kaldal asusid abhaaside külad.\nVäljend must rahvas võis olla nii neutraalse kui ka halvustava tähendusega. Kaukaasias olen kogenud rassismi kõige ehedamal kujul ja erinevates variatsioonides. Näiteks seletati mulle Tbilisis ühes mingreli perekonnas, et kui lähen Mingreeliasse, seal elavad metslased, kes ilmtingimata mu eluküünla kustutavad. Üldse hoiatasid just tuttavad grusiinid mind kõige rohkem oma rahvuse esindajate eest. Nad õpetasid, et kui taksosse istud, vaata alati, “et juhil oleksid juuksed hallid, mitte mustad, vaata, et juht oleks vana mees!” Oli täielik tabu tutvuda mõne musta noormehega tänavalt, õpetasid nii kohalikud mustad kui ka valged. Võis juhtuda, et mõnele mustale noormehele kogemata otsa vaatasid, ja ta jõlkus päev läbi kõikjal su kannul. Tagantjärele olen aru saanud, et pealetükkivamateks kohalikeks olidki grusiinlased ning nende käitumine oli osalt esile kutsutud Musta mere ranniku kuurortides esineva seksiturismi tõttu. Paljud kaukaaslased arvasid, et pea kõik suvitama sõitnud valged naised on litsid.\nKOHALIKUD JA PUHKAJAD\nSee jaotus pani ühte patta kõik erinevatest rahvustest alalised kuurordi elanikud, olgu nad siis kanda kinnitanud sadakond või kümmekond aastat tagasi, vastandades kohalikke puhkajatele. Vanal heal soveti ajal valitses Musta mere rannikul kohalike vahel näiliselt rahvaste sõprus, respekt jne. Ja nii küsisid just kaukaaslased tihti, mis teil seal Eestis küll ometigi toimub, miks te ei salli venelasi jne. Kohalikud olid head ja töökad, puhkajad amoraalsed logelejad. Selles kontekstis, puhkajatele vastandudes, respekteerisid tõesti kõik kohalikud üksteist. Klassikaline näide: bussipeatuses küsib must noormees valgelt naiselt – öelge palun, mis kell on? Naine vastab – ma olen kohalik. Mees seepeale – oi vabandage!\nTuttavates kohalikes peredes, nii valgetes kui mustades selgitati mulle pikalt ja pidevalt, kuivõrd kõik kohalikud põlgavad valgeid naispuhkajaid, kes vähimalgi määral kohalike noormeestega tutvusi sõlmisid. Aastakümneid kõrvuti elades ja töötades olid kohalikud õppinud mõnevõrra üksteise kombeid arvestama ja austama. Eri rahvuseid lähendasid ühised töökohad ja õppeasutused, perekondi lähendasid omavahel suhtlevad samavanused lapsed. Kuid nagu hiljem selgus, oli kogu see rahvaste sõprus siiski täielik pakazuuhha.\nLiinid must-valge, kohalik ja puhkaja võisid ka sootumaks segi minna. Üks mu tuttav kreeklane rääkis, et kui ta kolis 1960-70. aasta vahetusel Suhhumis linnaossa, kus olid põhielanikeks sinna 1949. aastal kreeklaste küüditamise järel Mingreeliast saabunud ümberasujad, mõnitasid mingreli lapsed teda heledamate juuste pärast kurortnikuks ja venelaseks. Tema, nagu ka teised Suhhumi kreeklased, peavad piirkonda juba iidsest ajast oma kodumaaks ja mingite mägedest saabunud metslaste ülbe käitumine tundub karjuva ülekohtuna. Mingrelid aga olid paarikümne aasta jooksul harjunud oma kodutänavat enda territooriumiks pidama ning rannapromenaadilt nende tänavale kolinud kreeka perekonnas nähti sissetungijaid.\nTsaari ajal peeti musti metsikuteks röövlirahvasteks. Röövimine oli Kaukaasias auametiks. 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses kirjutati eesti lehtedes Suhhumi piirkonnaga seoses teistest rahvustest kõige enam mingrelitest, eelkõige nende korraldatud röövretkedest jms. Näiteks kirjutati 1905. aastal ajalehes “Uudised”: “Ka meie Linda küla peale tungisid mingreli meeste röövsalgad 19-25. detsembrini iga öösi. Kui vastu ei pandud, seal röövlid inimesi ei tapnud, vaid viisivad ainult varandust ära, kus seda aga ei tahetud lasta sündida, seal läks lausa lahing lahti. Ühe asuniku, Mihkel Kelleri juures lasti umbes 50 pauku püssidega tuppa, kusjuures nimetatud asunik haavata ja ta poeg surma sai. /- – -/ Hiljem palusime kroonult püssisid, aga ei saanud ka. Suure nurumise peale anti meile viimaks saja pere peale 5 püssi, aga mis see tähendab nii hulga talude ja röövlite peale. Asunikkude tulevik on tume.”\n1906. aastal iseloomustas Johannes Pihlakas ajalehes Virulane abhaase ja mingreleid järgmiselt: “Abhaasid mõne teise rahvaga võrreldes mitte nii salakavalad ega kaugemale ettemõtlejad ei ole. Üliosavad ja kavalad hobusevarguse ja röövimise peale, on nad muidu kaunis tööarmastajad ja usaldavad. /- – -/ Mingrelid näituseks on teise tüssamises abhaasidest palju osavamad, mida viimased Vene-Türgi sõja ajal 1877-1878 a. valusalt tunda saivad. /—/ Mingrelid on üks Grusiini suguharu oma isekeelega, ristiusku, keha ja näolaadi poolest ilusad, iseäranis naisterahvad. Hingede arv 200,000 ümber. Väga osavad ja kavalad kauplema, petma, hull-julged röövima.”\nErinevate allikatega tutvudes joonistusid välja erinevad stiilid või trendid röövimisel ja riisumisel. Abhaasid käisid vargsi kuid pidevalt eestlaste kariloomi ja hobuseid varastamas, Johannes Pihlakas kirjutas sellest korduvalt, näiteks 1906. aastal Päevalehes: “Et mitte kõiki siinseid rahvaid ühe mütsi alla panna, tähendan veel, et kõige suuremad röövlid just mingrelid on. Abhaasid, näituseks on küll suurelt jault muhameedlased ja kanged hobusevargad, aga muidu röövimas nad ei käi…”\nMingrelid tegutsesid relvastatult, kusjuures mõnedki tülid lõppesid eestlaste surmaga. Eriti elavnesid röövkäigud igasuguste rahutuste, revolutsioonide ja sõdade ajal, sündmusi kajastasid elavalt ka eesti ajalehed. Johannes Pihlakas saatis pikki ja põhjalikke temaatilisi sõnumeid, 1907. aastal kirjutas ta Päevalehes: “Olgu küll, et Kaukasus juba vanast ajast kui röövlipesa tuntud, Suhhumi ümbruses oli röövimine kuni paar aastat tagasi üsna tundmata. Lõpmata varastati küll hobuseid ja loomi, vahel sekka ka naisterahvaid. Nüüd on aga umbes paar aastat asi röövimise ja igasugu varguse poolest päris hull. Varastatakse, mis aga vähegi ära viia võimalik; röövitakse, kes aga kätte puutub, olgu see või kerjaja sant.”\nEestlaste rolliks on ajast aega olnud olla röövitavateks, kes enamasti polnud suutelised end ka teiste vastu tõhusalt kaitsma. Vahel hoiti küll kokku venelastega, kuid sellestki polnud tolku. 1907. a. kirjutati Päevalehes “Ühel ööl läksivad viis Estonia meest püssidega Kodori jõe saarte peale röövleid passima, ja näinud varsti, kudas kaks varast või röövlit jõest läbi tulnud ja Estonia pool kaldal endile padrikus maisipudru keetnud, ja siis kui kõht täis, külasse saagile tulnud. Väga hõlbus oleks neid maha lasta või vähemalt kinni võtta olnud, kuid eestlased hoidnud endid varjul – pole viiksatadagi julenud! Eestlaste ja venelaste liigsuur argus ja oskamatus teeb röövlid veel seda julgemaks.”\nOlukorda, kus eestlased ja teised rahumeelsemad elanikud jäid konfliksituatsioonides eri osapoolte vahele, illustreerib ilmekalt katkend 1906. aasta Päevalehest: “Mingrelid ja ühes nendega guriid, grusiinid ja imeretiinid nõudsivad eestlastelt ja venelastelt, et nendega ühes nõus peame olema ja igast külast 30 meest Kodori kaldal vahis pidama. /- – -/ Meie seletasime, et meie ühestki vaenust osa ei taha võtta ja kõikidega rahus elada soovime, aga nõudsime ka, et nad kord hobuse- ja loomavarguse mahajätaks. Viimase kohta üteldi: “Ärge nõudge võimata asja! Vargus on meil suurem auamet; noormees ei saa muidu naistgi, kui ta tubli ja osava varguse läbi enesele lugupidamist ei teeni. Mingrelid riisusivad teid tee peal; vaat’ see on alatu viis, niisugust alatust meie ei salli.”\nOsade armeenlaste käekirjaks tundus olevat tegelda röövimisega sõdade ja rahutuste ajal. Näiteks kirjutas Villem Ludvik Sulevi küla ajaloos 1919. aasta sündmusi: “Metsikud Armenide väesalgad, kes teenisivad vabatahtliste ridades, langesivad kui rüüstajate kaarnate parved Sulevi küla peale. Mis neil vähegi kätte puutus rööviti ära, naesterahvad vägistati ära, vanemad inimesed pekseti armutult läbi. Peeter Kõva 25 a. tapeti omas toas ära ja surnukeha teutati kõige jälgimal kombel, rahu selle väsimata seltskonna tegelase põrmule.”\nMa pole kohanud ühtki märget sellest, et armeenlased oleksid vägivallatsenud rahuperioodil. Ent ka 1990. aastate esimesel poolel, Abhaasia-Gruusia sõja ajal ja järel olevat armeenlased olnud ühed agaramad röövlid. Neid olla ületanud vaid t?et?eenid, kes polevat röövimisel isegi vanainimeste matuseriideid ära põlanud, keegi kirjeldas aga, kuidas t?et?eeni sõjamees võttis kaasa koguni küüslauguvaniku. Abhaasia-Gruusia sõja ajal ja järel vägistasid mitmed mägedepojad vanu naisi, ka kolm minu tuttavat eesti vanamemme said vägistamise ohvriteks, üks neist poos end üles… Kes need kurjategijad olid? See on ohtlik teema ja oletused on erinevad. Tinglikult olen nimetanud neid “mägedepoegadeks”, mulle on öeldud, et need olid abhaaside poolel sõdinud t?et?eenid või osseedid, ka on pakutud, et need olid sõja ajal Suhhumi türmist põgenenud kriminaalid. Ühesõnaga – marodöörid.\nMa pole trükistes, käsikirjades ega suulistes mälestustes kohanud ühtki teadet kreeklastest, bulgaarlastest, moldaavlastest, rääkimata eestlastest, lätlastest või sakslastest kui vägivallatsejatest või riisujatest, mis ei tähenda, et nende hulgas ei võinud olla üksik isikutest kurjategijaid. Kreeklased, kes olid piirkonnas majanduslikult ja kultuuriliselt valitsevaks rahvuseks, pälvisid vähem eesti ajakirjanduse tähelepanu, ka tol ajal müüsid eelkõige negatiivsed uudised. Kreeklaste kultuuriline ja majanduslik tähtsus jäi eestlastel sageli rõhutamata. Ometigi pidasid kreeklased Suhhumi oma linnaks ja enamus Suhhumi kaunimatest majadest on ehitatud kreeklaste poolt 1910. aastatel, mõningaid neist võib näha virtuaalsel näitusel “Eestlased Suhhumis” http://www.erm.ee/html/suhhumi/. 1924. aastani kuulus kreeklastele Suhhumis ligi 80% majavaldustest. Aloizi teater, kus toimus 1914. aastal Kaukaasia eestlaste üldlaulupidu, oli ehitatud kreeka-prantsuse päritolu kaupmehe poolt. Kreeklased ehitasid Suhhumi oma õigeusu kiriku ja tütarlaste gümnaasiumi.\n1920. aastal kirjutas Gustav Frisch Hommikuses Postimehes kreeklaste kohta järgmist: “Nad olid truud Vene riigile ja täitsid kõik Vene riigi kodanikukohused ilma ühegi vastutõrkumiseta, selle peale vaatamata, kas nad Türgi, Greeka ehk Vene riigi alamaks kuulusid. /—/ Greeklaste seltskondline tunne on otse imestustäratav, nende juures maksab kahtlemata põhjusmõte: “üks kõigi eest, kõik ühe eest”. Gruusia valitsus andis käsu greeklastele, et nad soldatid peavad andma, aga greeklased asusid eitavale seisukohale; asi läks põnevaks ja konflikt ei jäänud tulemata. /—/ Seni olid greeklased õige iseseisvad, vähemalt peale revolutsiooni. Neil oli oma sõjavägi, kuigi piiratud kujul. Kui mingreelid greeklaselt hobuse ära varastasid, läksid greeklased jälgi mööda järele ja kui need mingreeli külasse läksid – piirasid greeklased küla sisse ja saatsid vahelträäkija külasse nõudmisega, et silmapilk hobune kätte antaks, vastasel korral hakatakse tuld andma. – Alati said nad oma hobuse ehk selle väärtuslise summa raha kätte. Kui enamlased omal ajal Suhumi oma alla võtsid, võitlesid greeklased iseseisva, korraliku väena enamlaste vastu, ja igatahes on see osa greeklaste teenus, et enamlased ruttu, ilma suuremat segadust sünnitamata Suhumist lahkuma pidid. Greeklaste hulgas on enamlus tundmata asi, kuna mingreelid kõik ilma erandita enamlased on. Gruusia valitsus oli sunnitud peale enamlaste Greeka väeosaga kui sõjaväeüksusega rehkendama, ja Greeka väeosa juhatajal – lihttalumehel, kes vaevaselt kirja oskas – ohvitseri õlalappe lubama kanda.”\nStalinlike repressioonide ajastul osutusid viimaks kaitsetuks ka kreeklased.\nRAHVASTE SÕPRUSE LÕPP JA KOLONISTIDE LAHKUMINE.\nOlgugi, et 1980. aastatel valitses Musta mere rannikul nõukogulik rahvaste sõprus, tuli ka siis eestlastel teiste rahvustega avalikumaid hõõrumisi ette. Näiteks rääkisid mõned Estonia küla grusiinid eestlastele, et see on nende maa, eestlased hakaku aga astuma oma kodumaa suunas ning grusiinlastest naabrid jagasid isekeskis mõtteliselt eestlaste maju. Abhaasidega oli grusiinlastel tõsisemaid naginaid juba ammu ja pidevalt. Aastaid hiljem on mulle selgunud, milline vihkamine sealsete erinevate rahvaste vahel juba aastakümneid või sadakond aastat valitses. Kusjuures liinid ei kulge mitte rasse ega konfessioone pidi.\nPõhiline, vanim ja üldtuntud, on abhaaside ja grusiinlaste vaheline vaen, mis ulatub varasematesse sajanditesse. Hiljuti sain ma aga üllatuslikult teada sellest, kuivõrd vihkavad grusiinlasi, eriti aga nende üht hõimu – mingreellasi – Kaukaasia kreeklased. Nii kreeklased kui grusiinlased on õigeusku, kuid selleltki pinnalt on nende vahel siginenud vaenu, 1970. aastel hõivasid suhhumi grusiinlased kreeklaste õigeusu kiriku, asendades kreeklaste ikoonid endi omadega. Samal ajal, 1970. aastatel panid mõned gruusia rahvusest kooliõpetajad Suhhumis gruusia ja mittegruusia rahvusest õpilased klassis eraldi istuma, grusiinid paremale poole, teised vasakule. Need on vaid mõned näited lähiminevikust.\nKreeklaste ja grusiinlaste tõsisem vaen sai alguse 1930. aastate stalinlikest repressioonidest. Katastroofina tabas kreeklasi 1949. aastal väljasaatmine Kasahstani, represseeritud kreeklaste majadesse asustati sageli mingreellastest elanikke. Kreeklased ise peavad Suhhumi ehtsaks ja iidseks kreeka linnaks. Ja tõesti on maailma vanimaid linnu, endine Dioskurios, rajatud kreeklaste poolt. Kreeklased ise ei unusta mainimata, et nemad on viibinud selles piirkonnas 25 sajandi vältel. Seevastu primitiivne ja metsik röövlirahvas mingrelid on sissetungijad, kes ei oska muud kui röövida, lagastada ja teisi ahistada. Stalin oli grusiinlane ja Beria mingrel, ei unusta kreeklased meelde tuletamast. Sageli peavad nad endile osaks saanud repressioone unikaalseteks ning mingreleid ainusüüdlasteks.\nMõnede seisukohtade järgi on mingrelid kreeklaste järeltulijad, sama on arvatud ka abhaaside kohta. Mingreelias levivat teooriad, et nimetus “mingrel” tähendabki väikest kreeklast – “Mikr Ellin”. 1970-80ndatel olla aga Suhhumis levitatud seisukohta, et mingrelid pärinevad itaallastest. Vanade Suhhumi kreeklaste pärimus kõneleb, et kunagi olla Kreekast saadetud kurjategijaid Kaukaasiasse ning nendel lõigati keeled ära, seetõttu olla abhaasi keel vilistav?\n1992-94 toimund Abhaasia-Gruusia sõja tulemusel rajati Abhaasia Vabariik de facto, tal on territoorium ja riigipiir, mida ta kaitseb, parlament ja president. Kuigi rahvusvaheliselt peetakse Abhaasiat Gruusia osaks, ei kohta Vene-Abhaasia piiril ühtki Gruusia riigi esindajat, passi kleebitakse Abhaasia viisa. Venemaa ja Gruusia korraldasid Abhaasiale totaalse majandusliku ja infoblokaadi. Nii sai ka sealsetele eestlastele saatuseks isoleeritusest tingitud mandumine ja virelemine. Ka said eestlased kõige erinevamates vormides osa Abhaasia-Gruusia sõjaaegsetest õudustest, sattudes taas erinevate sõdivate osapoolte vahele. Tänaseks on enamus piirkonna kreeklasi asunud Kreekasse, grusiinlased on põgenenud Gruusiasse ja Venemaale. Osa eestlasi evakueeriti Abhaasia-Gruusia sõja ajal Eestisse, mahajäänutele on Eesti ametivõimud korduvalt soovitanud esivanemate kodumaale sõitmise soovi korral võtta separatistlikus Abhaasias elades Gruusia kodakondus ja pass. Niisiis on eestlastele Eestisse asumise eeltingimuseks hakata Gruusia kodanikeks (sic!).\nWHITE POWER – BLACK POWER\nMustade ja valgete teemaga seoses teen kõrvalepõike Gruusia Vabariiki, kus on teatavasti tegu ebastabiilse re?iimiga. Minu üllatus oli suur, kui nägin esmakordselt televiisoriekraanilt rahutuil Tbilisi tänavail inimesi meelt avaldamas lippudega ja särkidega, millel olev logo meenutas ülemaailmselt tuntud white power sümboolikat: valge rusikas mustal taustal; black power liikumine kasutas sümbolina musta rusikat valgel taustal. Täpsemal uurimisel selgus, et Gruusias on tegu noorte poliitilise liikumisega KMERA!\n1997. aastal küsitlesin Salme külas tuttavaid eestlasi plahvatusohtlikul teemal- kuidas nad suhtuvad abhaasidesse, armeenlastesse ja grusiinlastesse. Algul kõneldi rahvaste sõprusest, nagu ankeetküsitlusele vastates kohane. Lõpuks aga mu tuttavad tüdinesid ja keegi ütles, et ta sõimab isegi oma lehma- kuradi ärmin, (armeenlane), kui see piima ei anna. Sõjas rohkem kannatanud eesti külades räägiti mulle, et kõik mustad (abhaasid, grusiinid, armeenlased jt), võta või jäta, on ühtmoodi röövlinäod ja metslased. Samas nenditi, et lähedaste sõpradena on kaukaaslased vägagi toredad ja külalislahkuse poolest on grusiinlased ületamatud. Minuealine naine väitis, et nõukogude ajal 1970. aastail ei tähtsustatud külakoolis laste rahvust, Abhaasia-Gruusia sõja järel olukord muutus: “Aga nüüd lapsed lähevad kooli, kohe vaatavad – sina oled eestlane, sina armen, sina abhaas. Mina kõigepealt vaatan, kas oled must või oled valge. Lapsed käivad Salmes koolis. Praegalt on lastel väga raske. Lapsepõlves seda küll ei olnud meil, et sina oled see või see, praega ka ei tahaks sellest rääkida, aga ei pääse kuidagi.” Küsitluse juures viibis eesti-gruusia perest tõmmuvereline noor naine, kes ütles seepeale solvunultkas mina olen sinu jaoks siis halb inimene? Ei, sina oled sõber, vastati talle. Sõpradele kehtivad teadagi topeltstandardid.\nKohalikesse venelastesse suhtuti 1980-90. aastail Abhaasias neutraalselt. Eestlased kirjeldasid venelasi, et nad on “nagu meie”. Vanem mees Salmest arvas, et “nii lolli pole ühtegi kui eestlane on. Sõja ajal kuskilt võtma midagi ei läinud. Armeenlased jooksivad kõik Adleri, kirjutasid end sinna sisse, et suurema pensia saada. Ja grusiini majad tassisivad tühjaks. Venelased? Meil on venelasi väga vähe. Ühe päeva peremees. Abhaasid? On võõrad. Varastavad, kiidavad iseennast. Vargust ja seda nad oskavad kõige paremini. Ega need armenid ka risti ette ei löö. Need rahvad peavad kõik eestlastest lugu. Meie maja ära ei põletand abhasid kah.” Sõja puhkedes olid eestlased esialgu abhaaside poolt, teadvustades, et see on nende põline territoorium. Kui aga tunnustamata Abhaasia Vabariik pikkadeks aastateks virelema jäi, muutus suhtumine halvustavaks ning abhaaside kohta on öeldud mulle – “nad tulid eile puu otsast alla”. Keegi Salme eestlane avaldas arvamust, et “minu arvates grusiinid olid etemad kui abhaasid. Nad olid targemad. Abhaasidega ei saa rääkidagi. Alati oma küla armenid ja grusiinid kaitsevad oma küla inimesi. Abhaasid, niipalju kui mina neid olen teadnud, parem kui ei teaks. Kui selja keerad, siis on… Kolm päeva tagasi tulid puuotsast alla. Armeenlased on väga töökad inimesed. Eks nad armastavad tõmmata ära, mis vedeleb. Heasti elavad.”\nKaukaasia Musta mere rannikul on nii, et iga vähegi asjalikum mees teab piirkonna ajalugu une pealt, muidugi seda varianti, mis just talle meelepärasem ja sobilikum. Teiseks on populaarne koostada sugupuusid – kellel on pikem?\nKreeklased kinnitasid piirkonnas kanda juba 25 sajandit tagasi, millest kõnelevad ka vanakreeka müüdid. Ometigi tülitsevad grusiinlased ja abhaasid alatasa omavahel, kes õigupoolest elas ennemuiste Musta mere rannikul. Grusiinlased seletavad, et kõik, mis on Musta mere rannikul vanast ajast head tehtud, on grusiinlaste kätetöö. Paljud grusiinlased arvavad, et Gruusia on üldse inimühiskonna tsivilisatsiooni häll. Samas on kreeklased väitnud, et isegi Shota Rustaveli kirjutatud Gruusia eepos “Kangelane tiigrinahas” olla suuresti mahakirjutatud vanakreeka autoritelt. Mõned Suhhumi ümbruse eestlased on rõhutanud, et kõige hilisemad sisserändajad on grusiinlased. Näiteks 1894. aastal toodi Olewikus Suhhumi ringkonnas elavate erinevate rahvusgruppide puhul järgmised arvud: abhaaslasi 65 000, kreeklasi 2192, mingreellasi 1472, venelasi 800, armeenlasi 688, eestlasi 587, sakslasi 288. “Persialasi, Türklasi, Grusinlasi ja Juutisi on vähe”\nKa piirkonna tähtsamad Kaukaasia eestlased koostavad sugupuusid ja jutlustavad oma ajalugu ja märgistavad territooriumi. Üks Eesti-Rohuaia eestlaste järeltulijaid rääkis mulle 2000. aastal, et ta koostas emaliinis eesti ja isaliinis serbohorvaatia sugupuu. Kuid emaliinis sugupuu sõid hiired ära ja isa sugupuu kadus niisama. Nüüd palus ta minult, ehk koostaksin talle küla juubeliks küla ajaloo ja uue sugupuu, see olevat lausa minu kohustus. Küll aga näitas mulle oma sugupuud Sot?i eestlaste liider Ugo Reiljan. Ugo Reiljani vanemad olid äärmiselt eestimeelsed inimesed, nostalgiast koduküla Sulevi vastu püüab Reiljan väevõimuga Sot?i piirkonna venestunud rahvuskaaslasi veenda olema eestlased.\nLõpetuseks pean vajalikuks mainida, et minul olid Abhaasias eri rahvustest perekondadega palju meeldivaid kokkupuuteid, oma külalislahkuselt võõraste rändurite vastu olid aga ületamatuteks just mingrelid, keda ma pean erakordselt sõbralikuks rahvuseks. Mitte miski ei õigusta Abhaasia-Gruusia sõja ajal grusiinlaste ja teiste tsiviilelanike kallal toimepandud kuritegusid. Kui erinevates allikates on röövlitena sageli nimetatud ka armeenlasi, siis pole kindlasti tegu terve rahvakillu iseärasusega, vaid konkreetsete kuritegelike isikutega, kes segastel aegadel pinnale kerkides oma grupeeringud moodustavad. Nn eurooplased, eestlased ja lätlased, aga ka rahuarmastavad kreeklased jäid kaukaaslastest külalislahkuselt kaugele maha, küll aga peeti neid töökateks ja rahulikeks naabriteks. On hoopis iseasi, kas kohatakse teisi võitluses territooriumi pärast või juhusliku teekäijana. Erinev oli ja on ka suhtumine võimuesindajatesse või naabritesse. Abhaasia eestlastel on sõpru ja sugulasi kõigi nimetatud rahvuste seas.


KUULA ⟩ Laura Juno andis välja debüütalbumi - Pärnu Postimees - Tasuline - Pärnu Postimees\nPildid ⟩ Kihnus vahetus tosina aasta järel võim\nSaarde volikogu tõstis enda palka ja valis komisjonid\nAasta toode ⟩ Pesto alla kosmonauticana võitis südamed Meelelahutus\nElektroonilist indie-pop-muusikat viljeleva Laura Juno artistinime taga peitub pärnakast muusik Laura Junson. FOTO: Erakogu\nPärast paari aasta pikkust uue muusika kirjutamise, salvestamise ja singlite väljaandmise perioodi on valminud Laura Juno debüütalbum.\nEelnevalt on laiema avalikkuse ette jõudnud Pärnu elektroonilise indie-popi artisti singel “Warm Is Her Body”, koroona esimese laine stressi maandamiseks tantsule kutsuv videosingel “Dance Of Isolation”, singel “Your Mind” koostöös Sander Mölderiga ja videosingel “Way Out2”, millele tegi suviselt trippiva video Kerttu Koni. Nüüd on Laura Juno omanimelise debüütalbumi valmimisel kõrva pulsil hoidnutel alates 22. novembrist võimalus kuulata tervet albumit.\nNii nagu albumil käsitletavatel elulistel teemadel on helgem ja tumedam pool, on vinüülilgi Side Up ja Side Down. Mõlemalt poolelt on singlitena avaldatud kokku neli lugu. Ülejäänud kuus avavad veel rohkem tahke, mida autor oma mõttemaailmas liikudes on pidanud vajalikuks välja lasta, alustades unetusest ja öösel ülevalolemisest, nutisõltuvusest ning lõpetades sooviga olla iseseisev naine ja mitte sõltuda nii palju ümbritsevast.\nSilmailu loob türkiissinine vinüül, mille pöörlemist on muusikakuulamise kõrvale mõnus vaadata.\nLaura Junson on varasemalt tuntud koosseisudest Kali Briis ning Laura Junson and the Jeth. Laura Juno projekt on artisti enda sõnutsi Kali Briisi “turning tables” versioon, kus ta on eeskätt lugude teksti ja meloodiate autor. Produtsendi rolli täidavad Erko Niit ja Alan Olonen.


Arutelu:Laika – Vikipeedia\nLaika on ka eesti keeles koeratõug. Arvan, et selle pealkirja all tulekski rääkida koeratõust. Laika on ka glasseenahk. Andres 15. mai 2007, kell 21:36 (UTC)\nMa oleksin poolt, et Laika all kirjutada koeratõust, sellele artiklile võiks panna pealkirjaks näiteks Laika (kosmonaut) vm. Jürka\nKas tõesti Venemaal olid tollal kodutute loomade varjupaigad? Andres 15. mai 2007, kell 21:36 (UTC)\nMul tekkis küsimus, et kas siis Laika üldse jõudis elusalt orbiidile, kui ta juba paar tundi pärast starti teise ilma läks? Ma ei tea muidugi, kui kaua sõit orbiidile kestab või tol ajal kestis, pole nagu ise käinud ja... Ja veel selline asi, et kui koer hukkus, kuidas siis venelased võisid eksperimendist järeldada, et elusolend talub seda ja teist ja kolmandat kosmoses? Jürka\nOrbiidile jõudmiseks pole palju aega tarvis. Laika suri 5...7 tundi pärast starti. Koera pulsisagedust ja vist veel mingeid parameetreid registreeriti pidevalt ning edastati telemeetria abil Maale. Laika talus stardikiirendust ja kaaluta olekut. Ta suri arvatavasti stressi ja ülekuumenemise tagajärjel. Andres 8. august 2007, kell 17:00 (UTC)\nOk, ponjatno... Jürka 8. august 2007, kell 17:04 (UTC)\nVikipeedia andmetel on kosmonaut inimene. --WikedKentaur 14. aprill 2011, kell 18:31 (EEST)\nKas see on ikka õige, et kategooria "Kuulsad loomad" eemaldati? 90.191.119.98 16. juuni 2012, kell 14:03 (EEST)\nEi eemaldatud, lihtsalt moodustati selle allkategooriad "Kuulsad koerad" ja "Kuulsad hobused". --Kk (arutelu) 16. juuni 2012, kell 14:42 (EEST)\n"valiti tema Nõukogude õhusõiduki Sputnik 2 asunikuks" Asunik ei ole nagu sobiv sõna. Velirand (arutelu) 3. november 2015, kell 10:26 (EET)\nEi ole muidugi :) Aga ma ei tea ka, mida soovitada. Andres (arutelu) 3. november 2015, kell 11:37 (EET)\nLause "... Laikaks oma tõu järgi" kipuks nagu ju jama olema, Laika oli ju segavereline... • • • Kasutaja:Ahsoous • arutelu • 3. aprill 2019, kell 21:33 (EEST)\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Arutelu:Laika&oldid=5264488"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 21:33, 3. aprill 2019.


Ahto Lobjakas: rändekriisi tormisilm Itaalias - Kolumnistid - Arvamus\nAhto Lobjakas: rändekriisi tormisilm Itaalias\n5. juuli 2018, 19:00\nIrsina linnakeses Itaalia saapakanna ja varba vahel kulgeb elu kui uinunud vanajumala selja taga. Tänavad on tühjad mitte ainult neljatunnise kuumapausi ajal. Kunagi 10 000 elanikuga asulas mäe otsas ilusas Basilicatas elab praegu 4000 inimest. Noored lähevad niipea, kui tiivad kannavad, vanad surevad vaikselt ära. Elu puhuvad linnakesse iidseid aadlimaju ostvad rikkad välismaalased. Vähem nähtavad, kuid sama elulised on eksitsentsipüramiidi alumistel astmetel tegutsevad asjalikud rumeenlased. Irsina ainsasse hotelli on majutatud sadakond põgenikku, kes otsivad õnne tunniajase bussisõidu kauguselt turismimagnet Materast.\nUus valitsus on lubanud välja saata pool miljonit migranti. See on võimatu ülesanne, arvestades miljarditesse ulatuvaid kulusid, sõjaseisukorra vajadust kogu riigis ning tagasivõtulepete puudumist enamikuga 60 riigist, kust põgenikud pärit.\nPaaniline hirm sisserände ees on suuresti nende ühiskondade anakronistlik hirm, mis sisserändajaist jäävad ise kaugele. Suurem viga tuleb sisse siis, kui ühiskondliku korra asemel hakatakse muretsema rahvuse või rassi pärast.\nHirm sisserände surve pärast institutsioonidele jääb – isegi kui sellele lisavad suured silmad populistid.\nViie Tähe Liikumine\nMihkel Mutt: Brexiti saaga lõppu ei paista Loe artiklit\nIvan Makarov: mis piipu Ratase büroos suitsetatakse? Loe artiklit\nAndrei Kuzitškini ülevaade Vene meediast: Eesti on väike tige Venemaa-vaenulik riik (4) Loe artiklit\nKarmo Tüür: Putini riik kui Suur Alternatiiv (1) Loe artiklit\nIvan Makarov: submariin Eesti presidendile (8) Loe artiklit\n3 nädalat valimisteni: poliitika kui erinevustega hakkama saamine Loe artiklit\nTarmo Pikner: lapsed pildile! (12) Loe artiklit\nAndrei Kuzitškini poliitikaköögi 3. osa: läbikukkujad, rahva eestkostjad või viikingite järeltulijad – keda valib Lasnamäe? (10) Loe artiklit\nTõlkes leitud Eesti: tahvel jõhvikarosinatega või käsi tegi jõhvikatahvli? Loe artiklit\nErkki Bahovski: Venezuela gambiit (4) Loe artiklit


Monero ( XMR ) kaevandamine Antminer x3-ga :: Hinnavaatluse Foorumid\npraegune kellaaeg 25.09.2020 09:15\nHinnavaatlus » Bitcoin ja muud krüptorahad » Monero ( XMR ) kaevandamine Antminer x3-ga märgi kõik teemad loetuks\n23.05.2018 06:24 Monero ( XMR ) kaevandamine Antminer x3-ga\nAbi vaja Monero kaevandamisega.Bytecoiniga probleeme ei ole kuid Monerot üles ei leia.\nMida või kust midagi näppima peaks ?\n23.05.2018 10:48 Re: Monero ( XMR ) kaevandamine Antminer x3-ga\nMonero tegi mõnda aega tagasi forki ja muutis oma algoritmi. Pole kuulda olnud, et ASIC'ud oleks adoptinud.\npraegu saad veel electroneumit kaevandada enne kui see ka forkib. Pärast seda ilmselt selle masina jooksutamine väga kasumlik enam pole\nOskate aidata ETN kaevandamisega?Kasutasin Cryptopia-t ,ööpäevaga accepted 183 kuid kontole ei ole midagi tiksunud.\nMida ja kuidas selle masinaga päevas 23$ teenitakse?\nKütteallikaks suht lärmakas\nCryptopia ja osade muude sarnaste kohtadega on see, et nad ei taha direct miningut:\nMulle tundub, et oled suure hurraaga ASICU ostnud aga kodutöö tegemata\nVaata mõnd pooli kus kaevandada, nt https://miningpoolhub.com/index.php (eks igal ühel omad eelistused).\nSiis kui veel kaartidega sai ETNi kaevandada, andis nanopoolist küll otse cryptopiasse lükata. Ainult et seal oli vaja aadressideks lükata nii cryptopia enda aadress kui oma aadress ka. Punkt käis neil vahele mu meelest. Mõned sajad tuhanded ETNid läksid niimoodi kenasti üle küll.\nCryptopia ETN aadress: etnkK41HsyNUvtnBX7hsrn3z9VZquSfUGb5Y1uTxQav8GQn9KNjpucgYa5C9wSb5TndUXBfZwajbmPLTjdEr1WG6Ag1KbzcNi1\nJa payment id, mis Sul seal kontol on...\nNo nüüd ETN ka forkinud, tasub sellise masina pidamine ära veel?\nHinnavaatlus » Bitcoin ja muud krüptorahad » Monero ( XMR ) kaevandamine Antminer x3-ga


Õpetaja innovatsioonilabor - koosloomel põhinevad õpetamispraktikad | Juhan - täienduskoolituste infosüsteem\nAvaleht Koolituskalender Õpetaja innovatsioonilabor - koosloomel põhinevad õpetamispraktikad\nKokkuvõttev lühikirjeldus Kursus, mille fookuses on õpikogukondade väärtus ja selle rakendamine läbi muutunud õpikäsituse, et koos luua haridusinnovatsiooni ja uusi õppemeetodeid ning -materjale.\nToimumise aeg: 08.03.2019 - 12.12.2019\nKoolitust rahastab Euroopa Sotsiaalfond ja Eesti riik, osaleja maksumus 575 eurot. Koolitus on töötavale õpetajale TASUTA. Koolituse katkestamisel on täiendusõppe pakkujal õigus nõuda leppetrahvi kogumaksumuse ulatuses. Koolitusele registreerides kinnitan, et osalen kursusel täismahus ja olen enda osaluse kooskõlastanud asutuse juhiga.\nLisainfo: Koolituspäeva ajakava leiate siit: https://ois.tlu.ee/pls/portal//!tois.ois_public.draw_page?_page=26C55172C85FAFF3D6EB1F8D2FED4A6307BA759863366D72&p_id=E7BD862D0F6F1147\nTunneb uuenduslikke matemaatikaõppe klassiruumi praktikaid;\nOskab läbi viia robomatemaatika meetoditel põhinevaid tunde;\nTeab ja oskab õpilasi õppeprotsessis toetada;\nOskab rakendada uudseid haridustehnoloogilisi vahendeid ja koostada H5P-tarkvaras interaktiivseid õpiülesandeid;\nLoob koostöiselt teiste õpetajatega matemaatika ja robomatemaatika õppematerjale.\nEesmärgid: Peale koolituse läbimist oskab õppija rakendada innovatiivset robomatemaatika meetodit, seda reflekteerida ning on juurutanud selle oma praktikasse. Robomatemaatika innolabori tulemusena valmib õpetajate koostöö tulemusena 42 robomatemaatika õppematerjali.\nAine- või uue meetodi põhised spetsiifilised teadmised ja oskused. Õpikogukonna loomine, selle olemus ja eesmärk.\nÕpetaja kui uurija, refleksioon, tegevusuuringu olemus ja läbiviimine. Õpianalüütika, uurimisinstrumendid.\nHaridusinnovatsiooni, st uute meetodite ja materjalide koosloome/disain. Kaasõpetajate mentordamine ja juhendamine.\nÕppetöö toimub ülikoolis ja koolide innovatsioonilaborites ühistel õppesessioonidel ning iseseisva tööna aine- või teemapõhistes õpikogukondades õpitut klassiruumis rakendades, analüüsides ning õpikogukonnas jagades ja uurides. Kursuse raames on planeeritud kokku 8 kontaktpäeva + mentordamine 78 h ulatuses ning iseseisev töö 78 h ulatuses. Kursus on üles ehitatud nii, et õpetajad disainivad ja uurivad iteratiivses protsessis (EDUlab meetodit järgides) uusi ja innovatiivseid õppematerjale või meetodeid - fookusteemad sõltuvad EDUlab uuringute ja projektide sisust ning osalevate õpetajate vajadustest ja huvidest.\nÕppetöö kontaktpäevad on: 19.02, 20.02, 27.03, 17.04, 15.05, 28.08, 25.09, 30.10, 25.11 kell 10:00 – 17:15. ja 11.12.2019 kell 10:00 - 16:15.\nKursusesiseselt moodustatakse väiksemad “õpikogukonnad” ehk õpigrupid. Ühes õpigrupis on 4-6 õpetajat. Soovitav on, et ühest koolist osaleksid õpetajate meeskonnad, so kas sama aine õpetajad või samas vanuseastmes õpetavad õpetajad, et tekiks ka väike koolisisene grupp. Protsessi on algusest peale kaasatud ülikooli uurijad, et toetada tõenduspõhiste praktikate rakendamist ning süsteemset andmekogumist innovatsioonilaborites. Lisaks kaasatakse vastavalt uuendusliku meetodi sisule vajadusel laiemasse õpikogukonda õpiprotsessi toetavate osapooltena nt haridustehnoloogid, koolijuhid, tudengid.\nÕppeprotsessi toetab e-keskkond ning kursuse käigus testitud ja analüüsitud parimaid praktikaid jagatakse eDidaktikumis. Õppetööd koordineerib kursuse koordinaator ning juhtiv õppejõud.\nÜlikoolis toimuvate kontaktõppepäevade vahelisel perioodil toimub töö aine- või teemapõhises õpikogukonnas ning vastavas õpikeskkonnas (klassiruumis, muuseumis, kogukonnas, internetivahendusel vms). Sama teemaga tegelevad õpetajad rakendavad ühiselt disainitud praktikaid, koguvad ja analüüsivad andmeid ning jagavad tulemusi õpikogukonnas. Oluline osa on õpetajate eneseanalüüsil ja refleksioonil nii iseseisvalt kui õpigrupiga.\nÕppekeskkonna kirjeldus: Tallinna Ülikooli õpperuumid ja koolide innovatsioonilaborid. Tagatud on tänapäevased, õppeprotsessi toetavad ruumid: olemas on vajalik tehnika, võimalus ruumi vastavalt vajadusele kujundada, rühmatööde tegemiseks piisavalt eraldumise võimalused jne. Lisaks kasutatakse õppekeskkonnana vajadusel muuseume, keskkonnahariduskeskusi, koolide ruume jt keskkondi vastavalt õppemeetodi sisule ja õpieesmärkidele.\nOsalemise eeldus: Töötamine õpetajana. Sama aine- või koolipõhise meeskonna olemasolu: vajalik on, et ühest koolist osaleks vähemalt kolmeliikmeline õpetajate meeskond.\nVajalik inglise keele oskus vähemalt kesktasemel, kuna mõned artiklid ja loengud on inglise keeles.\nOsalemine kontakttundides ja iseseisva töö tegemine.\nKoolituse läbiviimiseks vajaliku kvalifikatsiooni, õpi- või töökogemuse kirjeldus koolitajal: Magistrikraad, täiskasvanute koolitamise kogemus vähemalt 5 aastat, valdkonnas tegutsemise kogemus vähemalt 3 aastat. Kursuse läbiviijate valikul lähtutakse põhimõttest, et kaasatud oleks Tallinna Ülikooli kompetents, praktikud haridusmaastikult ja koolitajad, koostööpartnerid, eksperdid teistest organisatsioonidest.\nMärksõnad: Haridusinnovatsioon, õpikogukond, mentordamine, õpianalüütika, uurimisinstrumendid, tegevusuuring.


After Effects liikuva graafika kursus algajatele 13.02.2019 | Saksa Digikool\nKoolitusel õpime tundma Adobe arvutiprogrammi After Effects, mis on võimas ja professionaalne tööriist liikuva graafika valmistamiseks. Seda programmi kasutatakse filmitööstuses suuremahuliste eriefektide loomiseks. Samuti on see programm aktuaalne arvutimängu- ja reklaamitööstuses ka kõige lihtsamate liikuvat graafikat sisaldavate teadete loomisel.\n• Aeg: 20.02.2020 kell 10.00-16.00\n• Koht: TTÜ Mektory hoones, ruumis 117 (Raja 15, Tallinn)\nKoolitus toimub Innovatsiooni- ja ettevõtluskeskuses Mektory Saksa Digikooli õppeklassis, mis on varustatud iMac õppe-ja esitlustehnikaga ning vajalike arvutiprogrammide ja litsentsidega. Soovi korral võib osaleja tulla oma arvutiga.\nKoolituse maksumus: 180 eurot\nOSTA KOOLITUS6 KOHTA JÄÄNUD\n7 - Max grupi suurus\nSOODUSHIND ÕPILASTELE: €150\nKOOLITUSE AEG: 20.02.2020 10.00-16.00\nKOOLITUSE VORM: AUDITOORNE\nValitud koolitus: After Effects I ehk motion design algajatele 20.02.2020


Prantsusmaa võimalik president, Thatcher ja Putin\n21. november 2016 kell 8:00\nÜllatuslikult Prantsusmaa parempoolsete presidendikandidaadi eelvalmiste esimese vooru võitnud endine peaminister Francois Fillon pakub valijatele Prantsuse majanduse käimatõmbamiseks Briti peaministrist Margaret Thatcherist inspireeritud revolutsiooni.\nPikalt arvamusküsitlustes kolmandal positsioonil olnud Fillon (62) võttis esimeses voorus üllatusvõidu ning on nädala pärast otsustavas voorus vastamisi samuti endise peaministri Alain Juppéga, keda siiani liidriks peeti. Uut tulemist üritanud endine president Nicolas Sarkozy kukkus võistlusest välja ja vihjas, et ilmselt lahkub poliitikast.\nThatcher ja Putin\nFilloni valimisprogrammi on hinnatud Prantsuse paremleeri kandidaatide seas kõige enam vaba turumajanduse põhimõtetest joonduvaks programmiks.\nVälispoliitilistest seisukohtadest on ta on öelnud, et on valmis koostööd tegema USA uue presidendi Donald Trumpiga ning jagab viimasega ka lugupidamist Venemaa presidendi Vladimir Putini vastu, kirjutas Bloomberg.\nEluaeg poliitikukarjääri teinud Fillon lubab ära lõpetada 35tunnise töönädala piirangu ja pikendada töönädala 39 tunnile. Ettevõtetele on ta lubanud kuni 40 miljardi euro suurust maksukärbet. Samuti tahab ta tõsta pensioniõiguslikku iga 65 aastale ning suurendada immigratsioonikvoote. Ta on lubanud avalikust sektorist kärpida vähemalt pool miljonit töökohta ja kuludest maha lõigata 100 miljardit eurot oma mandaadi jooksul (viis aastat). Defitsiidis eelarve koostamise tahab ta konstitutsioonis keelustada, vahendas agentuur Bloomberg.\nKõik see lubab ennustada massilisi tänavaproteste, kuid Fillon on valmis selle riski võtma. "Ühel hetkel peavad ametiühingud aduma, et on vastakuti kindlameelsuse ja tugeva tahtega,“ ütles ta hiljutises intervjuus ajalehele Financial Times. „Aastaid on ametiühingute protestid Prantsuse poliitikuid kammitsenud. Vastasseis võib tekkida, kuid valitsus peab selleks valmis olema.“\nFillon lubab käituda kiiresti ja suruda muudatused läbi kas või presidendi dekreediga. Prantsusmaa vajab šokiteraapiat, mis riigi langusmeeleolust ja pessimismist välja raputaks.\n„Kes on Fillion? Klassikaline konservatiiv, parempoolne kandidaat,“ ütles Bloombergile Sciences Po Instituudi politoloog Bruno Cautres. „Ta tahab Prantsusmaa mudelit põhjalikult reformida: vähendada riigi rolli ja kärpida toetuste süsteemi.“\nFillon on tuntud oma otseütleva maneeri pärast. Kui ta 2007. aastal Prantsusmaa peaministriks sai, šokeeris ta isegi toonast presidenti Nicolas Sarkozy’d, kuulutades, et Prantsuse riik on pankrotis. Siin lubab ta kursi muutust nii nagu ta rollimudel Margaret Thatcher 1979. aastal Suurbritannia peaministriks saades.\n„Thatcher valiti ametisse pärast pikka murettekitavat langusperioodi,“ kirjutas Fillon raamatus, kus ta visandas oma presidendiks pürgimise plaanid. „Kui ta ametist lahkus, ei olnud Suurbritannia enam Euroopa haige mees.“\nPragmaatik suhetes Venemaaga\nNii nagu Thatcher võib ka Fillon tunda lähedust Valge Maja uue peremehega. Samuti on ta korduvalt öelnud, et tahab, et Prantsusmaal oleksid tihedamad suhted Venemaaga. Ning Vladimir Putiniga, kes oli samuti peaministri staatuses, kui Fillon juhtis Prantsusmaa valitsust.\nKui teised Euroopa liidrid on kutsunud Putinit üles Süüria pommitamist lõpetama, nimetas Fillon neid rünnakuid „külmaks, kuid efektiivseks pragmatismiks“.\nSüürias näeb ta lahendust pigem Bashar al-Assadi poole asumises, et hävitada terroriorganisatsioon ISIS. „Mul ei ole Assadi vastu mingit sümpaatiat, kuid ta ei kao kuhugi,“ selgitas ta oma pragmaatilist vaadet intervjuus FT-le.\nSuvel ütles ta, et paljus on lääs selles ise süüdi, et suhted Venemaaga on pingelised. „Minu meelest eksis (lääs) tohutult,“ tsiteeris väljaanne Politico Filloni tänavu juulis Euroopa-Ameerika pressiklubis toimunud üritusel. „Tegime vigu, mis viisid tänaste pingeteni … mõnes mõttes me provotseerisime selle olukorra.“\nFilloni arvates on oluline hoida Venemaa huvi Euroopa vastu, et Moskva ei orienteeriks end ümber Aasiale. Vastuseks Politico küsimusele, miks Prantsusmaaa Vabariiklaste partei Venemaasse nii soojalt suhtub, vastas Fillon: "Minu poliitiline pere ei ole mingil moel Venemaast sisse võetud. Kuid on sügav tunnetus ajaloolisest järjepidevusest. Nii nagu mõistis kindral de Gaulle – rahu Euroopas sõltub poliitilistest sidemetest Venemaaga.“\nVenemaa võib olla ebastabiilne ja ebademokraatlik, kuid lääne ülesanne on tehtud vead heastada ja taastada Moskvaga paremad diplomaatilised suhted.\nNATO ei tegele Filloni sõnul piisavalt tegeliku ohu tõrjumisega, milleks on islamiäärmuslus.\nFillon on tõsiusklik katoliiklane. Oma Wales’ist pärit abikaasaga on neil viis last. Sotsiaalküsimustes on ta vaated konservatiivsemad kui Juppél, kuid vähem äärmuslikud kui Sarkozyl. Ta on öelnud, et valitsus ei pea tundma mingeid sisemisi kõhklusi islamiga seotud teemade käsitlemisel, kuna see on terroristide religioon.\nFillon on olnud neljal erineval ministrikohal enne kui Sarkozy ta 2007. aastal peaministriks nimetas. Endine president tavatses Filloni nimetada assistendiks või oma töötajaks. Nüüd teeb „assistendi“ populaarsuse ootamatu tõus endise presidendi poliitilisele karjäärile joone alla.\nFillon on välja pakkunud radikaalse platvormi, ütles Filloni toetaja ja Prantsuse Vabariiklaste senaator Bruno Ratailleau. „Prantslastele ei meeldi poolikud lahendused.“\nAjaleht Financial Times kirjutas, et Fillon on tegelikult alles üsna hiljuti vabaturumeelseks ümber sündinud. Pika karjääri jooksul on teda iseloomustanud pigem Prantsusmaale omased riigikesksed seisukohad. Lehe andmeil muutis ta oma vaateid, kui mõistis, kui hapras seisus on Prantsusmaa riigirahandus. Siit ka see kurikuulus tunnistus, et riik on pankrotis.\nFilloni vaated Euroopa Liidule näevad ette euroala sügavamat integratsiooni. Kui aga ühisraha eurot loodi, hääletas ta selle vastu. Niisamuti hääletas ta 2005. aastal Euroopa Liidule kavandatud konstitutsiooni vastu.\nPrantsuse parempoolsete presidendikandidaat selgub sel nädalavahetusel toimuva teise vooru tulemusena. Tõenäoliselt tuleb just selle partei kandidaadil aprillis-mais toimuvatel presidendivalimistel rinda pista äärmisparempoolse partei Rahvusrinne juhi Marine Le Peniga.


Põhjamaade Ministrite Nõukogu (PMN) loodi viie Põhjala riigi (Soome, Norra, Taani, Rootsi, Island) valitsuste koostöö tihendamiseks 1971. aastal | NordenBladet.ee\n04 Jul, 2016 by Helena-Reet Ennet\nNordenBladet – Põhjamaade Ministrite Nõukogu (Nordic Council of Ministers, NCM), PMN, loodi viie Põhjala riigi (Soome, Norra, Taani, Rootsi, Island) valitsuste koostöö tihendamiseks 1971. aastal. PMNi sekretariaat asub Kopenhaagenis, Taanis. Põhjamaade Ministrite Nõukogu peasekretär on alates 1.märtsist 2013 Norra endine tipp-poliitik Dagfinn Høybråten. 2014. aasta aprillis külastas hr Høybråten Eestit, mil kohtus ka peaminister Taavi Rõivasega.\nPõhjamaade Ministrite Nõukogu koostöö Eestiga seati sisse 1991. aastal, mil PMN avas vastiseseisvunud Balti riikide pealinnades oma esinduskontorid. Sealt sai alguse Eesti ja PMNi tihe partnerlus, mis realiseerub läbi mitmete koostööprojektide paljudes eri valdkondades.\n2015. aasta algusest on PMNi Eesti esinduse juht hr Christer Haglund. Esinduse ülesandeks on tutvustada laialdaselt Põhjamaade koostööd ning hallatada kõiki koostööprojekte ja -programme. PMNi projekte ja toetusi saavad taotleda nii avalik kui erasektor ning kodanikuühiskonna organisatsioonid. Üleriigilise tõhusama koostöö tagamiseks on avatud ka PMN Eesti esinduse filiaalid Tartus ja Narvas.\n2016. aasta alguses tähistas PMN Eesti esindus oma 25. tegutsemise aastapäeva.\nPMNi ja Baltimaade koostöö aluseks on iga viie aasta tagant uuendatavad koostöösuunised (guidelines). 2013 oktoobris kiideti heaks uued koostöösuunised 2014-2018 perioodiks. Suunistega on paika pandud koostöö fookusteemad, milleks on:\n– Ettevõtlus, klastrite koostöö ning loomemajandus\n– Keskkond, kliima ja energia\n– Heaoluriigi väljakutsed, sh. piiriülesed küsimused, mis mõjutavad nii Balti- kui Põhjamaid, nagu demograafilised muudatused, migratsioon, organiseeritud kuritegevus, inimkaubandus\nEesti on võtnud selge suuna ühiste projektide järk-järguliselt suurenevale kaasrahastamisele ja ühise planeerimise kujundamisele. Seega on abiprogrammidest saanud aja jooksul võrdsetel alustel koostööprogrammid. Esimene võrdse osalusega programm avati 2008.a. haridusvaldkonnas – ühtne Põhjamaade stipendiumiprogramm NORDPLUS 2008-2011. 2009. aastal avati veel 3 Põhja- ja Baltimaade ühist programmi: kultuuri mobiilsusprogramm, avaliku halduse mobiilsusprogramm ning äri- ja tööstuse mobiilsusprogramm.\nAvafoto: Christer Haglund (NordenBladet/ Helena-Reet Ennet)\nChrister HaglundDagfinn HøybråtenEestiIslandNCMNordic Council of MinistersNorraPMNPõhjala riigidPõhjamaade Ministrite NõukoguPõhjamaade uudisedRootsiSkandinaaviaSoomeTaani


Riik andis logistikaklastrile 13 miljonit - Logistikauudised\nRiik andis logistikaklastrile 13 miljonit\nEttevõtluse Arendamise Sihtasutus otsustas eile toetada vastloodud logistikaklastri arendamist 12,8 mln krooniga. Klastris osalejad peavad ise panustama 5,6 miljoniga.\nLogistikaklastri osalisteks on Eesti suurimad infrastruktuuriettevõtted, sadamaterminalid, raudteeveoettevõtted, logistika- ja ekspedeerimisfirmad, kõrgkoolid ning erialaettevõtete liidud.\nEAS otsustas toetada Eesti logistikaklastri arendamist 12,8 mln krooniga, mis on siiani suurim klastritoetus. MTÜ Logistika ja Transiidi Assotsiatsiooni taotluse „Eesti logistikaklastri arendamine“ eesmärgiks on turundada Eesti logistikasektori potentsiaali erinevatel sihtturgudel ja erinevates riikides ning ekspordikäibe suurendamine, millele eelneb ühtsete kõrge ekspordipotentsiaaliga toodete ja teenuste väljaarendamine, keskse infokanali loomine, ühtse visuaali ning sõnumite väljatöötamine. Programmi rahastatakse Euroopa Regionaalarengu Fondist.\n„Eesti logistikasektor on väga hästi arenenud ja ekspordi seisukohalt võtmetähtsusega valdkond. Klastri loomine annab võimaluse sektorit paremini välisturgude partneriks pakkuda ning sõnumeid ühtlustada,“ kommenteeris EASi ettevõtete võimekuse divisjoni direktor Pille-Liis Kello. „Usume, et klastrist tekkiv sünergia avab Eesti logistikasektorile uusi võimalusi välisturgudel ning mõjub hästi ekspordikäibe kasvule,“ lisas ta.\nProjekt kestab siis 2010. aasta keskpaigast 2012. aasta lõpuni ehk kaks ja pool aastat. Hilisemalt on kavas projekti edasi arendada ning jätkata projekti veel vähemalt 3 aasta jooksul ehk 2015. aasta lõpuni.\nKlastri tegevuse tulemusena peaks klastri liikmete ekspordikäive suurenema viie aastaga vähemalt 30%.\nEAS: logistikute 30% kasv ambitsioonikas, aga saavutatav


Hiina isekleepuva kummist riba tehas ja tootjad Tianzheng\nIsekleepuv kummist riba on valmistatud tavalisest EPDM-i materjalist ja käsna kummist riba tagaküljele kantakse teistsugune lint. EPDM-kummil on palju eeliseid, nagu suurepärane ilmastikukindlus, vananemiskindlus, osoonikindlus, happe- ja leeliskindlus.\nMeie tarneaeg tavalise kaubandusliku kummiriba tarnimiseks on 7-10 päeva. Kleeplindiga tagatud kaubandusliku sisestamise kummiriba on 10-15 päeva, kuid oleme paindlikud ja teeme oma klientidega koostööd, et tagada nende ootuste täitmine.\nSuurepärased akustilised omadused\nHead tihendusomadused (õhu, tolmu ja vee migratsioon)\nErinevate materjalide omadused\nNBR Suurepärane vastupidav õlile, kasutatakse laialdaselt tööstuspiirkonnas\nEPDM Suurepärane vastupidavus ilmastikule ja osoonile, hea vastupidavus kuumusele, madalale temperatuurile ja kemikaalidele\nNR Suur elastsus, hea keemiline tugevus\nCR Üldiselt hea vastupidavus osoonile, vananemisele ja keemilistele omadustele, head mehaanilised omadused laias temperatuurivahemikus\nSBR Löögikindlus, jõudlus nakkumisel ja tihendamisel\nSilikoon Laiim töötemperatuuri vahemik, jõudlus stabiilselt kõrgel ja madalal temperatuuril, laialdaselt kasutatav toiduainete sulgemise piirkonnas\nA: Oleme tootja, meie tehas asub Hebei provintsis Xingtai linnas Reni rajoonis.\nK: Kuidas saada kõige kiirem pakkumine?\nA: Joonise, materjali, koguse ja muude nõuete saatmine e-posti teel, saate varsti hinnad.\nK: Kuidas saada hinnapakkumist ilma joonistamiseta?\nA: Võimalik saata meile näidis, pildid või toodete üksikasjalikud kirjeldused, tagastame teile kinnitamiseks joonise.\nK:Mul on idee uue toote kohta, kuid pole kindel, kas seda saab toota. Saad sa aidata?\nA.Jah! Meil on alati hea meel teha potentsiaalsete klientidega koostööd, et hinnata teie idee või disaini tehnilist teostatavust ning saame anda nõu materjalide, tööriistade ja võimalike seadistamiskulude osas.\nK:Minu kohandatud tooted on juba CAD-i jaoks välja töötatud. Kas saate jooniseid kasutada?\nA.Jah! DWG-, DXF-, IGES-, Solidworks- ja Rhino-faile saab kasutada hinnapakkumiste, mudelite ja vormimistööriistade loomiseks - see võib teie osade tootmisel säästa aega ja raha.\nK: Millist tüüpi plastikust / kummist materjal sobib minu kujunduse / toote jaoks kõige paremini?\nA.Materjalide valik sõltub teie disaini rakendusest ja keskkonnast, kus see töötab. Arutame hea meelega alternatiive ja soovitame parimat materjali.\nK: Kuidas saada proovi?\nA:Kvaliteedi hindamiseks on saadaval tasuta proov, kuid peate maksma veo. Toodete kohandamise osas lähevad proovide ja vormide tellimused enne masstootmist esimeseks.\nEelmine: Kleeplindiga vahtkummiriba\nJärgmine: Mehaaniline tihendusriba\nIsekleepuv kummist ilmastiku eemaldamine\nMehaaniline tihendusriba (2)\nAutouste ja akende tihendiribad


Sifiga seotud firma arvevabriku klient - Äripäev\nGert D. Hankewitz 15. september 2006, 00:00\nViimane ostis noorpõlves Dmitri Teslenko nime kasutanud Lucky arvevabrikult 700 000 krooni eest kütust. "Oleme kolme aasta jooksul vahetevahel Palermo Grupilt kütust ostnud ja selle edasi müünud," kinnitas ka N-Terminaal Hulgi juht Valeri Urb. "Artiklis on kirjas, et maksuamet uurib, aga minu poole pole keegi pöördunud," ütles ta.\nUrb rääkis, et ta jälgis Palermo Gruppi nii Krediidiinfost kui ka teistest kanalitest, aga sealt ei tulnud midagi kahtlast välja. "Eks ma ostan kütust sealt, kust on odavam," sõnas Urb põhjuseks.\nNii ostis ka Kuusakoski riiki petnud firmalt alla kümne miljoni krooni eest metalli. "Nemad müüvad meile metalli ja meie maksame neile sellest eest raha, millelt nemad jätavad käibemaksu maksmata," selgitas Kuusakoski juht Ilmar Jõgi, täpsustades, et ei saa vastutada selle eest, mida teine firma teeb. Oma firma maksud on Jõgi sõnul ära makstud.\nKa Jõgi ei teadnud Palermo Gruppi karta, sest viiteid tema seotusest maksupettusega polnud.\nMaksuamet on Jõgi sõnul käinud Kuusakoskist Palermo Grupiga sõlmitud tehingutele viitavaid pabereid võtmas. Miks sellest halba ei järeldatud? "Meilt võetakse pabereid kümnete firmade kohta, kuid mis maksuamet nendega teeb, meie ei tea. Neilt me tagasisidet ei saa," põhjendas Jõgi.