Captive Portal - ICO wiki\nCaptive Portal on maakeelde seni veel tõlkimata tehnika, mis suunab võrgus oleva HTTP kliendi Internetti sissepääsu asemel spetsiaalsele veebilehele, mille eesmärgiks on reeglina kasutaja autentimine, kuid seda võib kasutada ka mitmel teisel eesmärgil. Kui tõmmata paralleele tegeliku maailmaga, siis võiks Captive Portal'it (mis otsetõlkes võiks tähendada püünissaiti või -veebilehte) mingi suletud territooriumi (antud juhul WLAN) väravat, mis võib külastaja jaoks tähendada, et tuleb lunastada pilet, kuid sisse võib pääseda ka tasuta või näiteks hoopis rohelist ninasarviku pildiga särki kandes.\n2 Eelised ja kasutamise võimalused\n3 Captive Portalit võimaldavad tarkvarad\n5 Kasutatud kirjandus ja kasulikud viited\nEsimesell korral, kui potentsiaalne kasutaja logib Captive Poratal seadistusega võrku, suunatakse kasutaja veebibrauser ühele kindlale veebilehele, kus tuleb teostada ettenähtud toimingud ning alles seejärel on kasutajal võimalik pääseda ligi välisele võrguühendusele.\nLihtne Captive Portal sunnib kasutaja püünisveebilehele, mille eesmärgiks võib olla vaid tähelepanud juhtimine teenuspakkujale või hoopis kasutusreeglite (AUP) kinnitamine. Viimasega loodavad teenusepakkujad suunata vastutust kasutajale, juhuks kui see ei peaks Internetis toimima just kõige paremate kavatsustega. Samamoodi võidakse kasutajalt nõuda kasutajatunnuse ning parooli sisestamist, mis peaks teenusepakkujale veelgi kindlamalt tagama selle, et võrguteenuse kasutajad käituvad antud keskkonnas vasutustundlikult. Teised teenusepakkujad kasutavad püünissaite reklaami levitamiseks, mis on kindlasti tulutoov ettevõtmine hotellides, kaubanduskeskustest, kohvikutes ning teistes suurema "läbilaskevõimega" avalikes kohtades. Enamasti on Captive Portali teenust kasutavad serverid varustatud antiviiruse tarkvara ning tulemüüri programmidega, et tagada kasutajatele turvaline teenus.\nKuna püünissait peab olema kliendile nähtav, siis peab see olema, kas lokaalselt salvestatud gateway's (nimetatud maakeeles ka lüüsiks) või teisel juhul peab veebiserver, mis antud lehekülge omab, olema walled gardeni vahendusel olema kantud "lubatud nimekirja", et oleks võimalik läbi viia autentimise protsess. Sõltuvalt gateway võimalustest võivad nn lubatud nimekirja olla kantud mitmed serverid. Lisaks webi hosti URL-i lubatud nimekirja kandmisele on sõltuvalt lüüsi võimalustustest lubada (avada) ka TCP porte. Samuti võib olla logimise protsess sätitud äratundma klientide MAC aadresseid.\nWippies on külalisvõrk, mis Captive Portal meetodit kasutades on üles ehitanud üsna ambitsioonika äriidee, mille eesmärgiks on kogu maailm wippie-maailmaga katta elik tagada kõikidele kogukonna liikmetele igas asustatud maailma punktis tasuta sissepääsuga internetiühendus. Ülalviidatud Wippie Wikis on toodud järgmine tehnilise lahenduse kirjeldus:\n"Kui ühendad oma arvuti Wippies-võrku, siis annab Wippies-tugijaam IP-aadressi DHCP abil. Kui ühendus on loodud, tekitab tugijaam VPN-tunneli Wippiese serverisse, mis asub Soomes. Kui arvuti soovib avada mõnd veebilehte, siis esmalt suunab server liikluse sisselogimislehele (Wippies Captive Portal). Kui parool on edukalt sisestatud, vahendab server internetiühendust tavapärasel viisil. VPN-tunnel kasutab IPSec-protokolli. Klientarvutitele jagatakse aadressid vahemikus 10.0.0.0/8. Wippies-server muudab aadressid marsruutimise käigus NAT abil."\nEelised ja kasutamise võimalused\nPüünissaiti kasutamine võib olla vajalik erinevatel põhjustel, mõnikord ei ole traadita võrgu kaitsmine teiste vahenditega mõistlik (WPA, WP2 jms), kuna need ei ole lõppkasutajale lihtsasti konfigureeritavad ning alati ei ole abiväge varnast võtta. Liiati saab nimetatud turvaprotokolle kasutada vaid vastavat funtksionaalsust võimaldava riistvara (access-point-ide ja võrgukaartidega) ning operatsioonisüsteemidega. Teisel juhul tuleb teenusepakkujal ühtviisi kaitsta nii traadita kui traadiga võrku, mistõttu on mõistlik viia ligipääsu kontroll teiselt OSI mudeli kihilt kolmandale, kasutades selleks Captive Portali võimalusi.\nCaptive Portal paikneb lüüsis, mis on kaitstavate alamvõrkude vaikimisi ruuter. Lüüs blokib IP paketid, mis on väljapoole suunatud ning püüab kinni http ja https päringud 80 ja 443 TCP pordist suunates need ümber kindlaksmääratud autentimisserverisse, mis kuvab kasutajale autentimise saidi elik püünissaidi. Kui autentimine õnnestub, siis autentmisserver kommunikeerib lüüsile (gateway), et host on autoriseeritud, misjärel lüüs avab oma väravad ja suunab väljasaadetavad paketid edasi.\nCaptive Portalit võimaldavad tarkvarad\nAir Marshal, tarkvara Linuxi platvormile (tasuline)\nAmazingports, Linuxipõhine tarkvara integreeritud billingu ja maksete implementeerimise võimalusega.(tasuta ja tasuline versioon)\nChilliSpot - avatud lähtekoodiga Linuxi deamon\nWiFi Billing Software WiFiGator: Võimaldab täielikku majasisest kontrolli süsteemi üle.\nPepperSpot - avatud lähtekoodiga IPv4 / IPv6 captive portal (ChilliSpot-i haru)\nCoovaChilli - avatud lähtekoodiga (GPL): ChilliSpot-i aktiivselt arendatav järglane\nAntamedia HotSpot - kommertsiaalne Windowsi põhine Captive Portal, kuumkoha billimise mooduliga\nDNS Redirector - vaba või tasulise litsentisga Windowsi põhine Captive Portal\nFirstSpot - kommertslahendus Windows-ile, rikkalike manageerimise võimalustega\nÜks paljudest võimalikest Captive Portali implementeerimise vahendiks on kasutada Zeroshell nimelist Linuxi distrot serveritele ja embedded seadmete võrguteenuste halduseks. Zeroshellis on Captive Portal võimekus integreeritud ilma lisatarkvara nagu NoCatAuth, NoCatSplash või Chillispot kasutamata.\nZeroshell Captive Portal võimaldab:\nCaptive lüüs võib olla nii ruuditud kui birdge'tud\nCaptive Portal võib olla aktiveeritud vaid osaliselt (näitek VLAN-ile)\nkõik kasutaja ning veebriprauseri ja autentimiserveri vahelised interaktsioonid on krüpteeritud https-is, et vältida "pealtkuulamist"\nklient tuvastatakse IP ja MAC-i järgi.\nautenitmisserver on võimelik integreerida Kerberosega.\nvõimalik on deklareerida "tasuta" kliente, kelle jaoks autentimine pole vajalik\nvõimalik on defineerida nn vabade väliste serverite poolne teenuste list, millele on kasutajal juurdepääs ilma autentimiseta.\nveebi logimise lehekülge on võimalik autentimise ajal administraatori poolt konfigureerida.\nPüünissaidid on tänapäeval väga laialt levinud tehnika ja seda kasutakse erinevatel eesmärkide üle kogu maailma\nCaptive Portal Traadita WIKI-is\nCaptive Portal wikipedias\nZeroshell: Captive Portal kuumkoha autentimiseks\nSearchmobilecomputing: Mis on Captive Portal?\nKoostanud: K.Kool AK32\nRetrieved from "https://wiki.itcollege.ee/index.php?title=Captive_Portal&oldid=10060"\nThis page was last edited on 14 May 2010, at 06:18.


Õpeta õppima – ülejäänu jääb ise külge! : Õpetajate Leht\n4. sept. 2015 Janek Mäggi suhtekorraldaja - Kommenteeri artiklit\nOlen aastate jooksul koolitanud paljusid täiskasvanuid, kes on saanud aru, et nad teavad liiga vähe, et nad ei oska piisavalt seda, mida iga päev teevad – töötada, elada, armastada. Mida rohkem sa tead, seda rumalam sa (enda jaoks) oled.\nTeadmis- ja oskusjanu on ainsad, mis mitte ainult ei aita meid elus edasi, vaid aitavad ka elus püsida. Mõnujanu hukatuslikkust ei taju me kunagi mõnu hetkel, kuid olud meie ümber võivad pööraselt kiiresti muutuda. Kui Vene tsaaririik kokku kukkus, jäid paljud pururikkad aadlikud puruvaeseks. Osa elasid suurema osa oma elust pärast hiilguse kadu. Haridus ja haritus säilitas neis väärikuse.\nOlen alati imetlenud inimesi, kes suudavad pühenduda teadmiste ja oskuste omandamisele nii, nagu seda ootab neilt lapsevanem, kool, õpetaja, riiklik hariduspoliitika. Ma ei ole seda kunagi suutnud.\nUudishimulikkus on suunanud mind avastama üha uusi ja uusi asju, olen (nagu väga paljud teisedki) loonud oma sõltumatu õppimismudeli, mille põhiosa on teadmiste omandamine selle järgi, mis mind parajasti kõige rohkem huvitab. Püsivalt. „Mul ei ole ühtegi erilist annet. Ma olen lihtsalt uudishimulik,” ütles Albert Einstein, ja ma armastan seda mõtet.\nLaps õppigu seda, mis talle meeldib!\nKa paljusid lapsi huvitab hoopis rohkem mõni arvutimäng kui mõne õpitüki tegemine. Mida siis sellise „paha” lapsega teha – kuidas teda õpetada? Kas seda üldse on vaja? Nagu enamik haigusi on iseparanevad, võib juhtuda, et suur osa lastest õpib samuti ise – seda, mis neile meeldib, mida nad huvitavaks peavad.\nMiks me arvame, et meie teame paremini, mida nii lastel kui ka täiskasvanutel vaja õppida on? Ei teagi. Lapsed õpivad kognitiivselt sedavõrd palju, et enamik olulisest jääb neile külge isegi siis, kui nad ühtegi erilist pingutust ei tee.\nParim näide on esmane keeleõpe väikelapseeas. Oskus ei kao meist ka täiskasvanuna, kui me teda ise vägivaldselt ei tapa. Lastelt ei tasu nõuda seda, mida nad teha ei taha, vaid seda, mida nad väga tahavad. Sellised asjad on olemas, need tuleb lihtsalt üles leida. Kui lapsed mõistavad, et see on neile kasulik, õpivad nad mängleva kergusega ka väga keerulisi ja pingutust nõudvaid aineid – näiteks eesti keelt.\nKooli põhiülesanne ei ole mitte last targemaks muuta, vaid teha talle selgeks, kui rumal ta on. Mina sain seda enda kohta teada liiga hilja. Ma loen ja kirjutan viimased 20 aastat selgelt liiga palju. Miks? Mitte ainult töö pärast, vaid väga palju ka põhjusel, et tahaksin olla igal järgneval päeval palju targem, kui olin eelneval. Esmalt on minu töö alaline õppimine, seejärel ka muu.\nElu on liiga lühike, et kõike teada ja osata\nElatud 42 aastaga olen ületanud eestimaalaste keskmise vanuse, mis on täna 40,9 (oleme vana rahvas, maailma rekord on siiski monacolaste käes – 50,5). Mõistan, et kõike seda, mida tahaksin elu jooksul õppida, ma ei jõua. Enne lõpetavad mu rakud uuenemise, mis juhtub hiljemalt 120. eluaastaks.\nSeepärast tuleb õppimisel teha valikuid. Väga palju. Detailiteadmiste vajadus on siiski väiksem kui üldteadmiste ja sünteesimis- ning analüüsivõime oma. „Ära kunagi jäta meelde asju, mida saad vaadata raamatutest” – kui veel kord Einsteinile viidata. Siin on põhiline põhjus, miks ma lastele kunagi midagi kodus õppida ei jätaks. Me peame õpetama neid iseseisvalt õppima kuni oodatava eluea viimase piirini, kuid mitte kontrollima, kas nad seda teevad. Kui ei tee, on ise lollid. Ja jäävad selleks. Julm? Pigem liiga aus.\nÜhest küljest olen ma alati oodanud oma kolmelt lapselt rohkem, kui nad on suutnud saavutada. Ma ei ole oodanud palju. Et kõik oleks iseseisvalt õpitud, et nad vastutaksid ise oma õpitulemuste eest. Ma rahuldun vähesega, kuid neile on seda justkui palju. Ikka on midagi tegemata ning segavaid huvisid, mis tähelepanu kõrvale viivad, märkimisväärselt.\nKoduse õpetajana olen aga selgelt läbikukkunud. Kui lähtuda sellest, mida ühiskond normiks peab. Ometi tundub mulle, et laps õpibki kõige rohkem siis, kui latt on piisavalt kõrgel – nii et selle ületamiseks peab korralikult pingutama ning enamasti ajab ta selle maha. Sooritus peab olema ainukordne, unikaalne, et sellest tõeliselt rõõmu tunda.\nUuringud on näidanud, et koolitükid peavad olema igale lapsele jõukohaselt rasked.\nMida võimekam laps, seda raskemaid ülesandeid ta vajab. Kõrgushüpe on kohane näide. Kui ikka kohe üle hüppad, sa ei arene. Liiga kerge elu frustreerib. Koolistress on õppijale kasulik. Range õpetaja võib tulla kasuks, kuid väga palju sõltub inimtüübist ja isikuomadustest. Iga last tuleb kohelda individuaalselt.\nPidev eksamipalavik ravib tühja pead\nMinu lähemad sõbrad teavad, et ükski meie koosviibimine ei möödu ilma põhjaliku värskete teadmiste kontrollita. Iga tõsisem kohtumine on eksam. Mulle meeldib inimesi rabada üllatavate faktidega, mis näitavad nende (või ka minu, sest „piinamine” on vastastikune) üldteadmiste totaalset piiratust.\nKüsimusele, kumb on suurem, kas Venemaa või Vaikne ookean, olen saanud mitmeid valesid vastuseid. Veel valemad on vastused, kui küsida, kui palju. Eesti saarte esikümme õiges järjekorras on eriti lustakas küsimus. Nt mis on Eesti suuruselt viies saar? Ja kui palju Eestis saari on (kuni 225-ga eksimisel võib vastuse õigeks lugeda)? Geograafiaõpetajadki on jäänud jänni.\nKui Soome saarte arvu küsida, on vastus enamasti puhas kaks. Suurusjärgu viga. Need on mõned lihtsad näited, kuid moraal on üks – me saame hoida alalises õppimises ja oskuste omandamises kogu oma tutvusringkonda, kui oleme piisavalt õpijanused. Analoogseid eksamid teen alati ka koolitades. Küsimused on tavaliselt teemakohased ning vastused ootamatud. Nii jääb rohkem meelde.\nElu on ju mäng. Selle mõtte peale olen saanud ka pahandada, et ega ma teda liiga kergelt ei võta. Ei. Ta on nagu kabe. Temas on palju loomingulisust, kombineerimisvajadust, ülekavaldamist (olgu õpetaja või õpilase), triumfi. Õppimine on mänguoskuse arendamine ning teooriateadmiste kinnistamine.\nTeooriast on palju kasu, kuid laual ei pruugi tulla kunagi selline seis, nagu teooria ette nägi. Siis on vaja hiilata loomuliku vaimse võimekusega. Seda ei saa pähe tuupida, saab ainult arendada. Kõige tähtsam on õpetada lapsi õppima. Kuni surmani. Ülejäänu ei ole enam meie, õpetajate, lastevanemate, kooli või isegi ministri kätes. Iga laps on ise oma saatuse sepp ning oma õnne valaja. Jaa, jaa, jaa!


Vooremaa Pajusi vallavalitsus kutsus kõige väiksemad kodanikud vastuvõtule\nPajusi vallavalitsus kutsus kõige väiksemad kodanikud vastuvõtule\nPajusi vallas on kenaks traditsiooniks kutsuda aasta lõpul vastuvõtule need pered, kuhu aasta jooksul on sündinud lapsi.\nVallavanem Reet Alev lausus, et üldiselt on Pajusi vallas aasta jooksul sündivate laste arv kümne piires püsinud. Ainult 2008. aastal tõusis see 18-le. Möödunud reedel peetud pisipõnnide vastuvõtule oli kutsutud 11 last — kuus tüdrukut ja viis poissi. Kuid veel sama päeva õhtul registreeriti vallas ühe poisslapse sünd.\nLapsele kingitakse vastuvõtul nimeline hõbelusikas ja perele antakse üle sünnitoetus, mille suurus oli lõppeval aastal 250 eurot. Vallavanema sõnul ei anna nad sünnitoetust perele üle lapse sünni registreerimisel, vaid seda tehakse pidulikul vastuvõtul, et see muude summade sisse ära ei kaoks. Noor pere saab vallalt ka n-ö titapaki, milles väikelapsele vajalik varustus.\nSündide arvu vähenemist pole Reet Alevi sõnul lähiajal põhjust karta. Praegu on vallas plaanis luua Pisisaare lasteaiale juurde üks uus kümnekohaline rühm, mille projekteerimine juba käib. Pisisaares on võimalik kortereid küllalt soodsa hinnaga soetada. See on ka üks põhjustest, miks sinna noori peresid juurde tuleb. Alev lausus, et kui Pajusi valla noorpered julgevad sellise tõsise sammu ette võtta ja lapsi muretseda, siis jätkub kindlasti ka titade piduliku vastuvõtu traditsioon.\nPajusi vallavanema sõnul peeti väikesi ilmakodanikke meeles juba külanõukogu ajal. Vahepeal see traditsioon lühiajaliselt katkes, kuid tema eelkäija vallavanema ametis Heldur Lääne taastas selle kohe oma ametiaja alguses.


Tööstused säästavad hübriidiga tuhandeid eurosid\n21. aprill 2014 kell 9:57\nTööstusfirmad Kalev ja Põltsamaa Felix kavatsevad autopargi hübriidsõidukite vastu välja vahetamisega säästa kuludelt kümneid tuhandeid eurosid.\nMöödunud suvel ühtse juhtimise alla läinud toidutootjad läksid üle hübriidmudelitele ja ostsid 51 Toyota hübriidautot, kirjutab 22. aprilli Äripäeva rubriik Logistika.\n"Otsust mõjutas nii keskkonnaaspekt kui ka majanduslik," sõnas firmade juht Kaido Kaare. Uuenduse tulemusena loodavad ettevõtted võita lisaks kütuse kokkuhoiule ka hoolduse pealt.\nVanal pargil kõrged kulud\nEttevõtete vanas autopargis oli erinevaid mudeleid ja marke. Nende hulgas suurema läbisõiduga autod vajasid enam remonti ning hooldust, seega olid ka kulud suuremad. "Siin ei olnud otseselt määrav automark või - mudel," ütles Kaare, jättes need seetõttu nimetamata.\nArvestades kõiki autodega seotud kulusid, olid ettevõtete autode kogukulu siiani on olnud ligi pool miljonit eurot aastas. "Kütuse pealt loodame edaspidi kokku hoida 20% võrreldes varasemaga," ütles Kaare. "Soodsamaks muutub ka autode hooldamine, kuid selle kohta täpseid numbreid ei oska veel öelda," sõnas ta, kuid lisas, et ühtlasem autopark säästab kindlasti kümneid tuhandeid eurosid.\nPidurid aitavad säästa\nKaare lisas, et uued autod on kallimad - kui võrrelda hübriidauto ühikuhinda tavaauto hinnaga. "Kuna aga sooritasime hulgiostu, olid tingimused meile soodsad," ütles ta. Lepingukestvus on 3 aastat, "Siis vahetame jälle uue, keskkonnasõbralikuma ja kaasaegsama tehnoloogia peale."\nToyota Baltic AS müügi- ja turundusjuht Raigo Kaseoru sõnul tähendab uuendatud autopark madalamaid hoolduskulusid ka tehnoloogia tõttu. "Hübriidsõidukil ei ole ühtegi komponenti, mis tõstaks tema hoolduskulud võrreldes tavaautoga. Pigem lähevad kulud madalamaks, näiteks piduriklotside arvelt," ütles ta. Hübriidauto kasutab pidurdamiseks tihti mootorit, samal ajal akusid laadides. On teisigi erinevusi. "Hübriidajamis ei ole teatud tüüpilisi liikuvaid osi nagu bensiini- või diiselmootoris, näiteks starter või generaator," lisas Kaseorg.\nTankimine sama, kuid harvem\nKaare sõnul ei muutu ka tankimine keerulisemaks, vaid hoopis lihtsamaks, kuna tankida on vaja harvemini. "Auto kütusekulu 100 kilomeetri läbimisel on oluliselt väiksem (3,5 ja 3,7 l/km). Ilmselt kütusefirmad väga õnnelikud selle tehingu üle ei ole," muigas Kaare. Ühtekokku on uue hübriidse autopargi kütusekulu on 20% varasemast madalam.\nHübriidi puhul käib tankimine samamoodi nagu tavalise bensiinimootoriga auto puhul. Aku laeb ennast peale tankimist juba ise - sõidu ajal, näiteks mäest alla sõites ja/või pidurdamise ajal. "Pikem kiirendus vähendab küll aku taset, kuid kohe kui gaasipedaalilt jala tõstate ja auto hakkab aeglustama, lülitab bensiinimootor ennast välja ja aku hakkab laadima," selgitas Kaseorg.\nSamuti ei tähenda hübriid seda, et sõiduk ilmtingimata kiiruses või võimsuses teistele alla jääks. "Tehnoloogiast tulenevaid piiranguid ei ole," lisas Toyota Baltic müügi- ja turundusjuht ja kinnitas, et ka hübriid võib olla väga võimas ja väga kiire - sõltub mudelist ning sellest, milleks ta ette nähtud on.\nSAMM SAMMULT: Kolm soovitust autopargi valimiselAutopargi valikul mõistlik vaadata kogukulu kasutamisaja jooksul, kuid oluline ka hilisem tark kasutamine.\n1. Hind, oluline, aga mitte peamineAmserv Auto juhatuse liige Margus Nõmmik ütles, et tihti kipuvad suured ettevõtted vaatama ainult auto hinda, kuid unustavad muu sinna juurde kuuluva, sealhulgas igakuised kulutused. "Paljud ettevõtted vaatavad autot ostes või autohanget läbi viies ainult hinda, et saaks võimalikult soodsa auto tükkihinna," ütles Kaare ning lisas, et soovitab siiski seda mitte võtta põhilise kriteeriumina. "See võib tähendada tulevikus suuremaid hoolduskulusid, kuna soetatakse mitte kõige vastupidavam ning mitte kõige säästlikuma mootoriga auto," lisas ta.\n2. Loe koguarvet.Uue autopargi valikul arvestasid Kalev ja Põltsamaa Felix kütuse ja hoolduskuluga, mis peaks tekkima kolme-aastase liisinguperioodi jooksul. Samuti hindasid seda, kui palju süsihappegaasi selle ajaga peaks õhku minema. Lisaks hinnata autopargi valikul ka lisanduvaid kulusid nagu kulumaterjalide summad, hooldus- ja kütusekulu, kindlustusmakseid ning garantiitingimusi. "Nii võib juhtuda, et kõige odavam auto on tegelikult kõige kallim," toestas Kaare sõnu Toyota Baltic AS müügi- ja turundusjuht Raigo Kaseorg.\n3. Müügitiimil erinõudmised.Valitud mudelite varustus tagab müügimeeskonnale pikkadel sõitudel maksimaalse turvalisuse. Lisaks standardvarustuses olevale stabiilsuskontrollile, veojõukontrollile ning seitsmele turvapadjale on autodel udutuled, automaatkäigukast ning bluetooth ühenduse ja tahavaatekaameraga multimeediaseade. Kaare väljendas uskumust, et ettevõtete müügimeeskondade uute autoed näol on tegemist ühe parima töövahendiga, mis hetkel turul saadaval.\nHea auto rikub juht "Ka siis, kui auto on suurepärane, mõjutab endiselt auto kasutamist väga palju see inimene ehk "tihend", kes istub istme ja rooli vahel," hoiatas Kalevi perele ohutu ja libedasõidu koolitusi teinud Autosõit OÜ juhatuse liige Indrek Madar kokkuhoidu kommenteerides. Näiteks räägivad rehvi tootjad ja müüjad Madari sõnul väga palju kvaliteedist, aga väga vähe sellest, kui oluline on jälgida rõhku rehvis.\nRehvirõhu mõjust kütusekulule tõi Madar näitena olukorra, kus sõidukile on ette nähtud rehvirõhku 2,5 atmosfääri, kuid selle asemel on näitaja langenud 1,7 atmosfäärini. "Silmaga seda rehvi peale vaadates näha ei ole," ütles ta. 0,8 atmosfääri suurune alarõhk võib ettevõttele liisingperioodi jooksul maksma minna 15 000 eurot.\nPark sai plaanitust suurem\nOtsust soetada suur hulk uusi autosid mõjutasid seniste sõidukite tagastamistingimused. Nimelt on Kalevil täna kokku 50 sõidukit ning Põltsamaa Felixi kasutuses 14 sõidukit. Enne uuendust oli ettevõtete vana autopark Kalevi ja Põltsama Felixi tegevjuht Kaido Kaare sõnul kirju. "Eriti selle tõttu, et tegemist oli varasemalt eraldi tegutsenud ning hiljem ühe juhtimise alla viidud ettevõtetega," lisas Kaare.\nAlgselt plaaniti Kalevis välja vahetada 33 autot ja Põltsamaa Felixis viis. Valitud mudeliteks osutusid Toyota uued hübriidid Yaris ning kahe erineva varustustasemega Auris Touring Sports hübriidid. "Kuna väljavalitud hübriidautod annavad majandusliku kokkuhoiu ning on keskkonnasäästlikumad ja parema varustustasemega, sündis otsus vahetada välja ka need autod, millel liising oleks lõppenud alles 2015. aastal," põhjendas Kaare. Nii läks Kalevis vahetusse 40 ja Põltsamaa Felixis 11 autot - kokku 51.


MIS SIIS, KUI KõRGEM VAIMULIK ELAB TAGASIHOIDLIKUMALT - ARTIKLID\nMis siis, kui kõrgem vaimulik elab tagasihoidlikumalt\nPinturicchio. "Poisi portree"\nKatoliku kirikut iseloomustas ülemäärane ahnus varase keskaja jooksul, kuid kaugemal, seda tugevam. Paavstide võitlus keisritega investeerimiseks on mõju ja raha osa. Kes jagab inimesi üle piiskopkondade, saab selle piiskopkonna sissetulekust protsendi. Kuid piiskopkonnad ja kloostrid ei olnud tegelikult halvad. Ja mitte ainult heategevus, almad ja annetused. Näiteks tõid Prantsuse kloostrid oma viinamarjaistandustele märkimisväärset kasumit. Saksamaal praktiseeriti laialdaselt 9-ndatest aastatest raha kogumist kummardamiseks. Mida me võime öelda kiriku kümnistest ja muudest vaimulike huvides kogutud maksudest. Kuid müüdi ka postitusi mitte-vaestele ostjatele ja loomulikult ka indulgentsidega kauplemisele. Muide, ka lugupeetud härrad. Aga Itaalias oli olukord eriline. Siin 15. sajandi alguseks olid kirik ja suurettevõtted tihedalt põimunud. Rikkalikud kaubanduslikud nimed tõid sugulased kõrgele kiriku positsioonile, et suurendada nende mõju. Preestrid valiti kaubavahetuseks - tulude suurendamiseks. Kirik toetas sageli kaubandusretki. See on vaid näide. Koostöö oli mõlemale poolele kasulik ja siis algas tegelik sümbioos ja raha välja. 20. sajandi lõpus tõid Itaalia majandusteadlane ja ajaloolased Marcello Strakki üsna uudishimuliku väitekirja. Konklaav, kes valis uue paavsti, töötas umbes nagu kaasaegne börs. Oli väga palju tehinguid. Ja kapitali käive moodsas valuutas oli sadu miljoneid dollareid. Kuidas täpselt Strakki arvas, et see oli raske öelda. Muide, teda kritiseeriti nende avalduste eest õiglaselt. Teine asi on oluline. Korruptsioonist on saanud Vatikani aju ja süda. Kas kõrgemad vaimulikud saavad elada tagasihoidlikumalt? Muidugi mitte.\nJa mis täpselt juhtus?\nRaphael pidi joonistama mitte ainult paavstid, vaid ka nende armukesed\nSel ajal ei tehtud uurimisi. Korruptsioon ei olnud isegi keelatud ega mõistetav. See oli loomulikult küsimus. Teatud numbritega töötamine, olenemata sellest, mida Strakki kirjutas, on raske. Aga siin on mõned uudishimulikud faktid. Aastal 1464, kui isa valiti Pietro Barbo, kes võttis Paul II nime. See on teise paavsti vennapoeg Eugene IV, kellele Barbo oma tõusuga võlgnes. Kell 23 sai temast kardinal ja hakkas kiiresti postitusi müüma. 1464. aasta klaveril lubas Barbo pidulikult anda igale kardinaalile, kes tema poolt hääletanud, suvila soojusest lõõgastumiseks mõeldud avar villa. Paul II armastas näidata luksust. Ta näiteks kaunistas tiara kümne teemantiga, sest ta pidas seda ebapiisavalt lopsakaks. Ta ehitas ise ka suurepärase palee Veneetsias, kus ta elas. Palee seitsmes ruumis hoidis paavst antiikesemete, vanade esemete ja kunstiobjektide kogu. 1471. aastal asendas ta Vatikani Sixtus IV, kes pööras Püha Tooli pereettevõtteks. Sixt'ist oli võimalik saada kardinal vaid siis, kui sa olid seotud paavstiga. Siis sai sõna “nepotism” laialt tuntud, kõigepealt Itaalias ja seejärel mujal Euroopas. Viis paavsti nepotovist sai kardinalid, lisaks toetas Sixt oma sugulasi aktiivselt laiade seas. Asjad jõudsid punkti, et paavst õnnistas Firenzes Medici vastu toimuvat vandenõu, nii et tema vennapoeg võis linna juhtida. Janbattista Chiba Genovast tuli Sixtile. Ta oli seotud perekonnaga Doria, kelle esindajad kontrollisid peaaegu kogu selle linna kaubandust. Doria raha aitas Chibal tõusta Püha Tooli alla Innocent VIII nime all. Ta andis nõidade vastu härja. Ja lisaks tõstis ta kardinalide arvu nii, et punane sutan jõudis oma sugulastele. Ja kuna Medici olid selle sugulase seas, suurenesid abimahud märgatavalt. Paavst andis oma sugulastele üle kogu linna ja piiskopkonna üle oma käed. Järgmine paavst oli Aleksander VI, maailmas - Rodrigo Borgia. Ta tõusis püha trooni tänu kolossaalsetele altkäemistele, mis olid sel ajal isegi Itaalia piiridest kaugemal. Tema perekonda rikastati välkkiirusel. Cesare poeg sai 18-aastaselt kardinaalseks, teine müts anti kellegi Allesandro Farnese'le, kelle õde oli pommi armuke. Õe nimi oli Julia. Julia Farnese, mäleta seda nime. Korrumpeerunud ja rikkalike isade nimekiri on lõputu. Siin, Pius III, mille valib konklave Cesare Borgia surve all. Ta oli paavst vähem kui kuu aega, kuid tal õnnestus nimetada oma nõbu piiskopiks Erlau - see on üks Euroopa rikkamaid piiskopkondi. Õige täielik kontroll tulude üle, mis on oluline. Ja seal oli ka Julius III, kus Rooma kaunistati kolmest tema isiklikust mõisast või Leo X-st Medici perekonnast, kes armastas ka eliitkinnisvara.\nJa nüüd veidi hea\nSixtus IV edendas kiriku ametikohtade sugulasi.\nKõigil neil on üks ühine asi. Nad kõik armastasid luksust ja ta sellega aktiivselt rikkusid. Näiteks Paul II kogus raamatuid. Tema jõupingutused Itaalias teenisid esimese trükikoja. Tema elu lõpuks oli neil juba neli. Isa aitas neil, kes tahavad trükikoda rahaliselt ja moraalselt avada. Sixtus IV mitte ainult ei armastanud luksust, vaid ka kinnisideeks turvalisuse pärast. Ta kartis väga, et Medici palgaks armee ja kogub Rooma. Sellepärast kindlustas ta oma raha Vatikaniga. Osa sellest tööst oli Suur-kabeli rekonstrueerimine. Projekti arutamise käigus otsustas paavst siiski, et Suur kabel tuleb hävitada ja selle asemel ehitada uus. Nii ehitati Sixtuse kabel. Arhitekt Giorgio de Dolce Sixti töö tasus oma taskust. Botticelli ja Pinturicchio kutsuti seinad värvima. Veidi hiljem otsustas paavst Julius II, paleede ja luksuse armastaja, maalida ka kabeli kaare. Nagu me teame, osales selles äris Michelangelo Buonarroti. Ja kui Julia II alustas ühe kuulsama Euroopa katedraali ehitamist - Püha Peetruse basiilika. Isa oli vana templiga rahul ja otsustas radikaalse ümberkorraldamise üle.\nPüha Peetri katedraalis on Longini kuju ja selle kohal on rõdu. See ei ole ainult rõdu, siin on üks peamisi kristlikke pühamuid. See on Longinus'i oda, mis legendi järgi Jeesus Kristus oli augustatud. See tuli Itaaliasse tänu Innocent VIII püüdlustele, mida Sultan Bayezidi vend vangistas. Bayazid püüdis oma venda lunastada, selleks saatis ta paavstile oda. Peetri tegutses kas "ettevaatlikult" või "ebaausalt", võttis ta oda, kuid ei vabastanud vangi.\nSuured korrumpeerunud ametnikud andsid suurtele kunstnikele tööd\nJa lõpuks, Alexander VI, ta armastas ka luksust ja muidugi tema armuke Julia Farnese. Borgia maksis oma portree eest suurt raha, mis oli maalitud Rafael Santi poolt. Julia portree on selle suurepärase kunstniku üks kuulsamaid teoseid. Me teame, et Julia on "Lady koos Unicorniga". Rafael oli üldiselt Pontiffide lemmik. Julius II ja Leo X tellisid temale oma portreed. Siis said nad ka väga kuulsad maalid, mis olid kantud maailma kunsti kuldfondi.\nMartin Luther oli kohutav korruptsiooni ulatuse pärast, nii algas reformatsioon\nHäbituid altkäemaksu võtjad ei ole jätnud mitte ainult halba märki. Inimkond on oma jõupingutustega rikastanud Sixtuse kabelit Michelangelo freskodega, kümmekond Raphaeli, Püha Peetruse katedraali ja Palazzo Veneetsia maalidega - see on palee, mille paavst Paul II ehitas endale. Korruptsioon on aidanud kaasa Itaalia uskumatule kultuurilisele arengule. Suur osa paavstide ja kardinalide teenimata tulust investeeriti kunsti. Täpsemalt oli see luksus, kuid meie jaoks on see kunst. Igal aastal tulevad korruptsiooni järglastele miljonid turistid üle kogu maailma. Merry daddy hindas Michelangelo ja Raphaeli, Caravaggio ja Pinturicchio, Botticelli ja Leonardo andeid. Andis neile töö ja võimaluse luua.\nSiiski oli negatiivne külg. Euroopa oli kerjus. Kui kõrgemad vaimulikud kulda kulusid, kohtusid preestrid lihtsamalt vaevu otsas. Ja see kutsus esile üsna tugeva vaenu vaimse eliidi vastu. Kiriku ridades kuuldi üha enam reformide üleskutseid. Lõppude lõpuks, me teenime Issandat, mitte ise. Siin on lihtsalt kriitikud, mis sageli osutuvad ketserlusega seotud süüdistustele. Ja rahulolematus kasvas järk-järgult midagi enamat. Ja selle "suurema" reformatsiooni nimi. Martin Luther külastas ka Rooma. Ja see, mis juhtus, oli nördinud. Mis siis juhtus - tead.


Üle-eestiline ettevõtlusnädal tuleb taas – kohane ja võida - Meie Maa\n2018. aastal algas ettevõtlusnädal Saaremaal noortekonverentsiga. Pärast seda toimus Kuressaare bussijaamas töötuba, kus MTÜ Vabadussport esindajad õpetasid noortele tasakaalu(-tust). Liinil püsib Saare arenduskeskuse ettevõtluskonsultant Triin Arva, kes mullu pälvis Aasta ettevõtlusõppe mentori tiitli. FOTO: Valmar Voolaid\nTraditsiooniline üle-eestiline ettevõtlusnädal, mille juhtmõte on sel aastal „Kohane ja võida!“, toimub 4. kuni 10. oktoobrini ja pakub ka Saaremaal rohkelt sündmusi nii ettevõtjatele, vabakonnale kui teistele huvilistele.\nEelmine artikkelKeele-Aavik, Vunts-Veski ja keel*\nJärgmine artikkelJUHTKIRI – Mure pisar\nKõike ei saa muuta mänguks!\nKui juba varajases nooruses näidata noortele, et ettevõtlus on tilu-lilu, siis hiljem nad ei olegi suutelised aru saama, mis asi on ettevõtlus!\nVasta Kõike ei saa muuta mänguks!\n𝐓ä𝐧𝐚𝐩ä𝐞𝐯𝐚 𝐞𝐭𝐭𝐞𝐯õ𝐭𝐥𝐮𝐬𝐤𝐨𝐨𝐥𝐢𝐭𝐮𝐬 𝐧𝐨𝐨𝐫𝐭𝐞𝐥𝐞 𝐚𝐥𝐠𝐚𝐛 𝐏𝐑𝐈𝐀, 𝐄𝐀𝐒𝐢 𝐣𝐚 𝐦𝐮𝐮𝐝𝐞 𝐭𝐨𝐞𝐭𝐮𝐬𝐯𝐨𝐨𝐫𝐮𝐝𝐞 𝐭𝐮𝐭𝐯𝐮𝐬𝐭𝐚𝐦𝐢𝐬𝐞𝐠𝐚. 𝐊õ𝐯𝐚 𝐞𝐭𝐭𝐞𝐯õ𝐭𝐣𝐚 𝐨𝐧 𝐬𝐞𝐞, 𝐤𝐞𝐬 𝐤õ𝐢𝐠𝐞 𝐫𝐨𝐡𝐤𝐞𝐦 𝐫𝐚𝐡𝐚 𝐥𝐮𝐧𝐢𝐝𝐚 𝐬𝐮𝐮𝐝𝐚𝐛 𝐣𝐚 𝐯𝐞𝐞𝐥 𝐞𝐝𝐮𝐤𝐚𝐦 𝐬𝐞𝐞, 𝐤𝐞𝐬 𝐬𝐞𝐥𝐥𝐞 𝐤𝐚 𝐤ä𝐭𝐭𝐞 𝐬𝐚𝐚𝐛 𝐢𝐥𝐦𝐚 𝐤𝐨𝐡𝐭𝐮𝐩𝐢𝐧𝐤𝐢 𝐩𝐢𝐬𝐭𝐦𝐚𝐭𝐚.


�Majast varastati käekott koos 2500 krooni pensionirahaga. Varguse ajal oli perenaine kodu lähedal põllul, ukse ette oli pandud hari,� võisõ lukõ Põlva politseikroonikast. Egäüts' tiid, et sääne om Võromaa vana tava � ussõ ette luud, pürst' vai tokikõnõ panda, ku kedägi tarõn ei olõ.\nVaivalt et tuu määnestki uskmist näütäs, innemb om tuu märk' õigõlõ inemisele: �Är minku tarrõ müüdä kolk'ma, meid ei olõ koton.� Uskmisõ asi om joba pihlõ-ossakõsõ riputaminõ ussõlingi külge, miä piät ka kur'a märguga tulõjat tagasi hoitma � tuud olõ ma nännü õnnõ Harglõ kihlkunnan.\nPaide Loreida tunnistas nii lukku ku pürsti ussõ iin.\nLätsi Tännässilmä ots'ma, et kiä tuu vanast kombõst kinni piten varga ohvris trehväs'. Ku lõpus õigõ inemise, Paide Loreida (78) kätte sai, naardsõ tuu: �Olõ-i ma nii ull' kah! Ku ma kotost är lää, om mul iks ripplukk ussõ iin. A sõs ma es olõki\nkavvõh, tahsamah sanna man panni ädälähaina rõuku. Tuu varas om varõmb kah läbi aknõ seeh käünü ja üts'kõrd ma näi är, ku tõmmas' ust seestpuult kinni ja lassõ har'a ussõ ette tagasi sata. Ma lätsi sõs õkva takah, et kos sa läät.�\nLoreida kõnõl', et Eesti-aigu es käüki tarõussõ lukku. Vargit oll' veidü ja noid mõistõti väega hukka, näüdäti latsilõgi, et kae, seo om varas, kae, seo om joodik, juu viina nigu hopõn' vett. Vargit es siginõ Tännässilmä ka Vinne ao alustusõn. Taa külä rahvas tekk' esi kolhoosi, tast es viiä pall'ond kedägi Tsiberihe ja hulkjat rahvast küllä elämä es tulõ. A ku ehitedi vahtsõ maja, tull' joba egäsugutsiid.\nÜts' kergide elukombidõga kar'anaanõ tetti tüült valla ja tä kolm last jäivä õkva näl'gä. Nuu naksi Loreida poolõ süvvä ots'ma käümä: muialt aeti pini pääle.\n�Latsõ kävve Vahtsõliina kuuli, algul küssevä süvvä, peräh sõidurahha kah,� ütel' Loreida. �Pois'kõnõ sai täüskasunus ja käve iks siiä, algusõh rahha lainamah ja lõpus näet, nakas' vargusõ pääle kah. Nüüd om tä joba kats' kõrda vangih olnu ja mul om tä nüüd kolmas kõrd vangi panda,� ohkas Loreida. �Ma keeli jo pääle eelmist vargust är, et tä umma jalga siiä ei tuus. A tä tulõ iks, mõist ilostõ kõnõlda, pissar om õkva silmän, et võlg om kaalah ja kinniminek'.�\nPaide Loreida om tõtõst hää süämega. A luvvakommõt tunnistiva ka tõsõ seo nuka inemise. Üts' miis' Tännässilmä tüükuast ütel': �Ku ma kotost är lää, panõ iks ussõ lukku ja panõ luvva kah ussõ taadõ. Ku kellelgi viil pini valla või olla, sõs om jo väega hää, ku luvva perrä är näet, et kedägi olõ-i. Ma ei tulõ sõs autostki vällä.�\nÕie Kiuma küläst ütel', et tä nii väega tuud luvvakommõt ei piä, a sõsar' Salme külh pidä: �Ku võõras tulõ, nakka-i linki lahkma, link' es'ki jo vilets. Muido arvas, et mi maka vai midä, a ku luud om ussõ takah, sõs näge õkva är, et olõ-i kotoh.�\nNõmmõ Maie Kiuma raamadukogost ütel', et pihlõossa ussõ külge pandmist timä nännü ei olõ, a autu pääle kül pandas ossakõnõ vai mar'ats'auk, usutas, et tuu hoit õnnõtusõ iist. Tä esiki oll' umalõ pojalõ bussi tsõõrikuupa pihlõossa poetanu, ku tuu kinobussiga pikä reisi pääle läts'. Pääle reisi käve kump'man �ossakõnõ oll' alalõ. Ja ku poig kõnõl', kuis praami pääl läts' bussin loksutamisõst gaasiballooni kraan' valla ja buss' tull' gaasihaisu täüs, sõs sai imäl lõpmada hää miil', et tä ossakõsõ pand', usu vai arva tuu man, midä tahat.