Mäluvara | klaraek\nMinu pikk õnnelik elu\nKaks kodumaad mul on,\nkaks südant on mu rinnas\nOlen väga õnnelik inimene, sest mul on jäänud selja taha juba üsna pikk elu, ma olen 73 aastane. Mul oli töö, mida väga armastasin ja armastan praegugi veel - ma olen õpetaja. Mul on mees, kaks tütart, 3 tütretütart, 2 tütrepoega ja kodu, oma maja, kus ma elan.\nMinu nimi on Klara Borissovna Pütsep. Sündsin 9. novembril 1937. aastal Leningradis. Olen Eesti kodanik, aga rahvuselt armeenlanna.\nMu elu on küllaltki huvitav, kuna see on läbi põimunud paljude suurepäraste inimeste eludega meie Eestimaal. Alustama pean aga kaugemalt.\nMu emapoolse vanaisa isa Jaan Roots pidas 19. sajandi keskpaiku Polli mõisas tallimehe ametit. Tal oli viis last ja vanim neist, Jaan Roots sai Longi kooli õpetajaks sealsamas Pollis. Tema vend August oli koolmeister Karksis ja kolmas vend Tõnis oli vallakirjutaja. Õde Maria oli koduperenaine ja noorim vend Karl (1878-1952) töötas õpetajana Taagepera koolis (1889-1904). Tema ongi minu vanaisa.\n1904. aastal vastas Karl Krimmi asunud eestlaste palvele ja sõitis sinna, et õpetada lapsi Tarhani koolis, kus töötas 1909. aastani. Tarhanis külastas teda ta sõber Eduard Vilde.\nEestisse naastes elas ta mõnda aega Karksi-Nuias, kus sündis minu ema Elsa Roots. Ta ristiti Karksi-Nuia luterlikus kirikus 1910. aastal. Karksi-Nuias läks elu aga mõneti raskeks, sest peres oli juba neli last. Vanaisa kutsuti tööle Jaroslavli, kõigepealt pangaametnikuks, siis maamõõtjaks. Ta ostis endale maad Jaroslavli kubermangus, kus juba oli eestlaste asundus. Sinna ehitas ta suure elumaja, karjaõue ja sauna, hakkas kasvatama vilja ja kariloomi: hobuseid, lehmi, sigu. Perre sündis veel kaks poega. Kogu suur sõbralik pere töötas üheskoos põllul, kodus ja metsas. Sedamööda, kuidas vanemad lapsed täiskasvanuks said, läksid nad kodust ära Leningradi: Aleksander asus tööle, Lydia astus Herzeni-nimelisse Pedagoogilisse Instituuti. 1931. aastal sündis Lydial tütar Erna. Lydia palus oma õde Elsat, et ta sõidaks Leningradi ja hoiaks last, kuni jõuab kätte aeg lasteaeda minna. Nõnda sõitiski Elsa Leningradi ja hoidis õe last, seejärel läks tööle: kõigepealt tubakavabrikusse, siis eesti trükikotta Külvaja. Töölesaamisega oli omamoodi huvitav lugu. Trükikoja ülem küsis Elsalt, kas ta eesti keelt oskab ja seejärel palus kirjutada ühe lause eesti keeles. Elsa tegi seda, ülemus vaatas paberilehele ja ütles: "Oled tööle võetud." Samal ajal käis Elsa õhtukoolis, kus lõpetas 8 klassi.\nLeningradis kohtas Elsa oma elu armastust, kui tutvus Gerasim (Boriss) Sarkisjaniga, kes õppis Herzeni-nimelises Pedagoogilises Instituudis. Nad abiellusid ja 9. novembril 1937 sündisin mina. Mu nimeks sai Klara Sarkisjan. Sel raskel ajal, kui Leningradis väga palju inimesi maha lasti või Siberisse saadeti, jättis ema endale oma perekonnanime. Nii et tema oli Elsa Roots ja mina - Klara Sarkisjan.\nJuba 1932. aastal käis üle Venemaa kollektiviseerimise laine ja levis hüüdlause: "Kõik kolhoosi!" Talusid hakati likvideerima, inimesed pidid küladesse kokku kolima. Vanaisa oli sunnitud oma valdusest loobuma. Hiljem tassisid võõrad inimesed maja palkidena laiali, saun aga veeretati palkide peal 7 kilomeetri kaugusele Jegleni külla, kus sellest tehti elamu (kahe toa, esiku ja sahvriga). Lauda ehitas vanaisa uuesti üles. Elumaja oli väga soe, sest esimeses ruumis asus suur ahi ja katel, kust sai pidevalt sooja vett; toitu valmistati ahjus. Selles majakeses elasid vanaema Leena ja vanaisa Karl. Kõik lapsed olid juba oma teed läinud. Jaan ja noorim poeg Valentin läksid samuti Leningradi, ainult Julius abiellus Jeglenis ja ehitas endale seal maja. Tal oli oma venelannast abikaasa Katerinaga kolm last (Viktor, Albert ja Rosalia). 1940. aastal jäi vanaisa pimedaks. Kogu eluraskus jäi vanaema õlgadele. Ta tuli aga väga hästi toime, sest oli väga hea, hoolitsev, töökas ja helde inimene.\nSamal 1940. aastal lõpetas mu isa pedagoogilise instituudi bioloogiateaduskonna ja saadeti tööle Armaviri. Ema jäi koos minuga Leningradi, sest isa ei tahtnud viia oma heledanahalist kaunitari ohtlikku mägilinna. Aasta hiljem sai isa tööle Jerevani Pedagoogilisse Instituuti ja palus meil kevadel samuti sinna sõita. Ema vastas, et ta ei saa minu pärast Armeeniasse sõita, sest suvel püütakse lapsi suure palavuse tõttu just Jerevanist välja viia; niisiis lubas ta tulla sügisel, kui on veidi jahedam. Suveks sõitsime vanavanemate juurde Jegleni Jaroslavli rajoonis (mis hiljem nimetati ümber Kalinini oblastiks). 1940. aastal töötas ema õde Lydia juba Tartu Ülikoolis, Erna elas koos meiega.\n1940. aasta juunis sõitsime kolmekesi vanaema juurde Kalinini oblastisse, sest ema oli saanud kümnepäevase puhkuse. Jõudsime kohale, kuid kolme päeva pärast algas sõda. Ema sõitis kähku Leningradi tagasi, Ernale tuli järele tädi Lydia, kes saatis evakueeritavat Tartu Ülikooli kuni Pihkvani. Sealt viidi ülikool edasi kahte suunda: Voroneži (kuhu viidi ka Tartu Puškini gümnaasiumi varad, maakaardid ja kogu füüsikakabineti sisustus) ning Tšeboksarõsse. Tädi Lydia sõitis koos Ernaga sinnasamasse Tseboksarõsse, kus töötas ajalooteaduskonnas, Erna aga õppis koolis.\nTekkis selline olukord: isa oli Armeenias, ema Leningradis, mina aga koos vanaema ja pimeda vanaisaga Jeglenis. Selles külas elasid peamiselt naised ja lapsed, mehi peaaegu polnudki või kes olid, need olid invaliidid - mõni ilma jalgadeta või puujalaga, mõni käteta või pime nagu minu vanaisa.\nKui 1943. aasta suvel käis külast üle kohutav äike, lõi välk mäe peal seisvasse majja. Perenaine, kes parajasti akent sulges, kukkus maha nagu surnu. Kuid naabritädid jooksid kohale, kaevasid ta maa sisse ja ta tuli teadvusele.\nEma vend Julius ehitas endale maja, aga töö jäi pooleli, sest ta võeti armeesse. Majas elas tädi Katja kolme väikese lapsega. Seesama kohutav äikesetorm viis nende maja katuse kaugele eemale põllu peale. Tuli kutsuda teisest külast üks mees, kes juhtis tööd ja memmed vinnasid katuse tagasi köite abil, mida korjati kokku kogu külast.\nKülas oli elu rahulik, ehkki vaene. Me ei kuulnud oma kõrvaga pommiplahvatusi ja kogu sõjast nägime ainult paari lennukit üle küla lendamas. Sellest ajast on mul siiski mõni juhtum meeles. Meil oli keelatud kodust kaugemale minna, sest küla ümber laius sügav mets, kus elasid hundid ja karud. Meil oli väike kirju koer Lapik. Ta oli väga kuri ega talunud üldse, et teda selja pealt silitataks. Ükskord istusime temaga trepil, ma paitasin ta pead, aga käsi kaldus kogemata ka seljale. Lapik hammustas mind kohe nii, et mul on sellest tänase päevani arm järel. See juhtus suvel. Järgmisel talvel pistsid hundid Lapiku nahka otse meie maja trepil.\nMeie vastasmajas elas mu sõbranna Niina koos oma emaga. Nad elasid väga vaeselt. Ükskord kevadel kutsus Niina mind külla ja tema ema pakkus mulle külakostiks kooke, mis olid tehtud külmavõetud kartulist, mida tal oli just õnnestunud sulanud lume alt leida. Koogid meeldisid mulle väga. Lippasin koju vanaema juurde ja ütlesin, et tahan ka selliseid kooke. Vanaema kallistas mind ja ütles, et teeb mulle kooke, aga jahust, mitte külmunud kartuleist, mida peavad sööma vaesed ja näljased. Mu vanaema oli tõeline eesti perenaine, kel oli kõike tagavaraks: söö täna, aga mõtle ka homse peale! Esimesel mail palus vanaema, et kutsuksin meile külla oma orvust sõbratari Šura. Kui lauda istusime, tõstis vanaema Šura ette taldriku punapeedi mahlast maitsva magusa kisselliga. Šura proovis kisselli ja mina imestasin nähes, kuidas tema silmist kukkusid taldrikusse suured pisarad. Ta polnud varem midagi magusat söönud.\nMeie küla oli üsna pikk. Meie majast vaadates mäe taga elas veel üks eesti pere ja mina käisin mängimas nende tütre Heli Pirsiga. Mäletan, kuidas ükskord tulin Heli juurest koju, oli ilus päikseseline päev, mul oli punane valgete täppidega kleit seljas ja kui ma mäe harjalt alla meie väikese majakese peale vaatasin, hakkasin korraga laulma nii kõvasti, kui hääl võttis:\nSinine meri, punane aurik,\nistume laeva, sõidame Kaug-Itta\nSee laul kõlab tänini mu kõrvus.\nIsa saatis kirja, milles palus emal ja minul sõita Ararati orgu Agavnatuni külla meie vanaisa juurde, kus hakkame elama. Tema endaga ei saavat me seal aga kohe kokku, sest ta peab rindele minema.\nEma muidugi ei sõitnud sinna. Kuhu minna? Võõrale tundmatule maale, oskamata keelt ja tundmata kedagi isa sugulastest. Tööl hakati saatma inimesi Leningradi ümber kaevikuid kaevama. Ükskord oktoobris, kui terve päeva valas vihma ja inimesed hakkasid minema koju üle kaevikute purreteks pandud laudade, ema libises ja kukkus, nihestades põlve. Medpunktis öeldi talle, et ta peab hommikul Leningradist lahkuma. Nõnda osutus õnnetus pigem õnnelikuks juhuseks. Ema jäi ellu. Ta tuli meie juurde Jegleni ja töötas kolhoosis viljakoristusel ning metsalangetamisel; selle eest sai kolhoosis pajukit. Peale selle oskasid mu ema ja vanaema kududa jakke ja rätte, keegi teine meie külas seda ei osanud. Inimesed tulid ema juurde, tõid lõnga ja palusid midagi kududa, tasudes selle eest toiduga: kes tõi kapsapea, kes kartuleid, kes jahu. Seepärast meie nälgima ei pidanud. Lisaks värvati ema kuduma sokke ja käpikuid rindesõduritele, ka selle eest anti pajukit. Ükskõik kus ema ka viibis, alati oli tal kudumistöö käsil. Kui põllul vilja vihku köideti ja tuli puhkepaus, heitsid kõik teised naised tukastama, aga ema istus ja kudus.\nKui olin kuueaastane, läksid kõik mu sõbrannad kooli, sest nad olid minust 2-3 aastat vanemad. Jäin üksi. Septembri lõpus andis ühe sõbranna ema nõu: "Klara, sul on igav, tahad kooli?" "Tahan, aga mind ei võeta, olen liiga väike." "Aga sa lihtsalt mine klassi, jää ukse juurde seisma ja seisa nii kaua, kuni sul palutakse pinki istuda." Nii ma tegingi. Jeglenis töötas kool ühes suures ruumis, kus pinkidel istusid koos kuue klassi õpilased. Tõsi, kuuendas klassis õppis üksainus poiss. Leningradist pärit õpetajanna Vera Hristoforovna küsis minult: "Kas sa tahad kooli tulla või mis?" "Jah," vastasin kindlalt. Õhtul tuli õpetaja meile külla, peeti nõu, mida teha. Vanaisa ütles: "Las läheb kooli. Kui ära tüdineb, küll siis tuleb ise ära." Ei tulnud ma aga ühtigi, lõpetasin seal kaks klassi.\nSõja ajal pidid töötama kõik täiskasvanud ja ka lapsed. Näiteks saadeti kõik õpilased talvel metsa koolile küttepuid varuma. Olin kuueaastane, pidin lõhutud halud kelkudele laduma. Kelke oli meil mitu, pärast vedasime need puukoormaga kahe-kolmekesi kooli juurde. Kui ma nutetud näoga koju tulin, avastas vanaema, et mu käed olid päris külmavõetud. Kohutavalt valus oli!\nSuvel mõõdeti igale õpilasele välja põllulapp, kus pidime lina kitkuma. Muudkui tiri ja tiri, lina järele ei anna. Käed olid juba villis, punased, valutasid hirmsasti. Teised jõudsid minust kaugele ette, kui korraga nägin läbi pisarate, et mulle tuleb minu maalapil lina kitkudes vastu mu kallis vanaema. Lõpetasime koos töö ja läksime tasu järele. Kõik seisid järjekorras ja igaühele meist pandi suhu lusikatäis mett ja tükike õlikooki (kellele rohkem, kellele vähem - see sõltus maalapi suurusest). Õlikook koosneb pressitud päevalilleseemnetest, mis jäävad järele pärast õli väljapressimist. Jah, Suur Isamaasõda - Teine maailmasõda - oli jube.\nEma vennad Aleksander, Jaan ja Julius olid rindel. Aleksander hukkus 1944. aastal Saaremaal õnnetu juhusliku kuuli läbi. Ta oli sõjaväes kokk. Jaan ja Julius said rindelt tagasi haavatuina. Juliuse jalahaav ei paranenudki lõplikult. Noorim vend Valentin suri ümberpiiratud Leningradis nälga - ta oli oma leivakaardi ära kaotanud .\nMina kaotasin isa. 1942. aastal tuli surmateade, kus öeldi, et isa on hukkunud Ukrainas Vorošilovgradi all...\nSiis sai sõda läbi.\nEma õde Lydia ja tema tütar Erna tulid koos ülikooliga Tartusse tagasi. Kogu pere otsustas, et tahame Eestisse tagasi tulla. Esimesena saatis Lydia kutse mu emale ja mulle. Nii me saimegi 13. mail 1946 loa Eestisse sõita ning juunis lubati meil lahkuda Jegleni kolhoosist Kalinini oblastis.\nRongisõidule kulus peaaegu terve nädal, kuid Tartusse jõudsime siiski veel juunikuus.\nMinul polnud jalanõusid, ema kudus mulle niidist tugevad "kapukad", nendega ma siis ringi käisingi. Mõni päev hiljem toimus Tamme staadionil laulupidu. Niisugust imet nägin esimest korda elus! Olin hämmingus: nii palju rahvast, muusikat, rahvariideid. Ema rõõm oli piiritu. Ta laulis kõiki laule kaasa.\nPaar päeva hiljem läksime turuhoone juures asuvale avaturule. Seal oli palju inimesi ja palju asju, kõiksugu kaupu. Raha oli meil vähe ja seepärast sai ema mulle osta ainult ühed puutallaga ja pealt rihmadega kingad. Nendega käisin sügiseni.\nTädi Lydia elas neljatoalise korteri kahes toas Hermanni (tolleaegse Lauristini) tänava majas nr 17. Teises kahes toas elas professor Johannes Veski oma tütre Astaga, kelle ema elas Elvas ja käis Tartus harva. Esimese ebameeldiva kogemuse saingi temalt: ta ei vastanud mulle, kui teda tervitasin, ning tõstis köögis teekannul kaane pealt, et sõrmega vee taset mõõta: ega me ole ometi tema vett ära joonud? Mõtlesime tollal, et ehk on ta imelik ja haige inimene, aga nüüd saan ma aru, et ta ei usaldanud meid, kuna olime tulnud Venemaalt. Professor ja Asta ise olid küll väga head ja lahked inimesed. Paari aasta pärast ehitasid nad endale Vabriku tänavale maja ning kolisid sinna. Jäime siis neljakesi neljatoalisse korterisse, kuid käisime neil hiljem veel palju kordi külas.\nMu ema läks tööle trükikotta Kommunist, mis hiljem nimetati ümber Hans Heidemanni nimeliseks trükikojaks; see asus Ülikooli tänaval. Mulle meeldis väga emale tööpäeva lõpul vastu minna. Või kui mul oli vahel vaja midagi emalt küsida, sättisin enda ülikooli esimese samba juurde kohvikupoolses otsas ja kõõlusin seal, kuni ema mind märkas. Ta töötas raamatute köitjana ja valmis raamatute kontrollijana esimesel korrusel, aknad avanesid ülikooli peahoone poole. Palk oli tal väga väike, seepärast ajasime napi toiduga läbi. Kartulid ja leivkäär, mida kastsime alustassile valatud päevalilleõli sisse - see oli meie igapäevane toit. Komme (klaaskomme või "padjakesi") ostis ema ainult pühade puhul või valimiste päeval. Kõik riided õmbles ja kohendas ema ise. Kõike tegi ta armastusega, kaunilt.\nEma hoolitses kogu elu ka Lydia eest: tõi puud keldrist teisele korrusele, küttis ahju, koristas tube, pesi põrandaid ja pesu, ladus puud ja turbabriketid keldrisse.\nKui me Tartusse saabusime, oli linn kohutavalt varemeis. Kesklinn, Vanemuise teater... Minu jaoks olid aga kõige hirmsamad varemed need, mis jäid mu kooliteele mööda Kuperjanovi, Pepleri ja Riia tänavat. Nagu juba öeldud, elasime Hermanni tänaval Tähtvere linnajos, aga koolis pidin ma üheksa-aastasena käima Lina tänaval, pealegi õhtuses vahetuses. Samas majas töötas esimeses vahetuses eestikeelne 3. keskkool, teises vahetuses vene õppekeelega 4. keskkool. Seal õppisin ma õnneks ainult ühe aasta. Sellest ajast on meele sööbinud pidev hirm: kuidas jõuda kooli ja pärast tagasi koju, möödudes neist õudsetest varemetest, kust sageli kostis appihüüdeid? Jooksin siis ringi vaatamata minema, teadmata ise ka, kuhu; koju jõudes nutsin ja värisesin üle kogu keha. Ükskord jooksin ehmununa väga pika maa, lõpuks jõudsin nõrkenuna mingi aiani. Sealt leidis mind üks abielupaar, nad rahustasid mind kaua ja siis, küsinud, kus ma elan, viisid mu koju. Nad olid leidnud mu Sõbra tänavalt kiriku juurest - see asus ju otse vastupidises suunas mu koduteega!\nVeel mäletan, kuidas me talvel kooli vastas asuval mäenõlval liugu lasime. Mul portfelli polnud, käisin koolis värvilise plekk-kastikesega. Kõik lapsed tahtsid sellega mäest alla lasta.\n1946. aasta detsembri lõpul peeti koolis uusaastapidu. Kõik olid karnevalikostüümides. Mina olin Rjazani vanamoor - mul oli seljas ema pikk must seotud rantidega velvetpalitu ja kaelas valge siidrätt. Sel peol võeti meid lava peal pioneerideks. Hoidsin pioneerirätti suure hoolega ja kandsin seda tunnet endas kogu elu. Õppida oli mul, maakoolist tulnul, esialgu raske. Esimesel veerandil sain tunnistusele kolm "kahte", teisel veerandil ühe "kahe" ning kolmanda ja neljanda veerandi lõpetasin juba kahtedeta. Mind viidi üle 4. klassi. Aga ... sinna jäi mul minemata.\nMeie maja esimesel korrusel otse meie all elas perekond Marland, kel oli tütar Svetlana. 1947. aasta kevadel lõpetas Svetlana Kroonuaia eesti kooli 2. klassi. Me olime temaga suured sõbrad ja otsustasime, et läheme samasse klassi, seda enam, et 4. keskkool kolis septembris 1947 vastremonditud hoonesse Riia tänaval. 3. keskkool jäi Lina tänavale. Kuid Jakobi tänaval avati puumajas 8. 7-klassiline vene kool. Selle 3. klassi me Svetlanaga minna tahtsimegi. Vanemad polnud algul nõus, kuid pärast kaks nädalat kestnud kibedat pisaratevalamist andsid emad järele. Nii saimegi klassiõdedeks ja see kestis 10. klassi lõpuni. Minu kõige helgemad mälestused kooliajast ongi pärit sellest koolist. Just seal kujunes välja meie arusaam sõprusest ja ustavusest. Direktor oli tollal Ivan Jossipovitš Sükijainen. Ja kuidas saaks unustada selliseid õpetajaid nagu õppealajuhataja Aleksandra Vassiljevna Tultseva, meie klassijuhtaja ja saksa keele õpetaja Wilhelmina Davõdovna Mishorl, matemaatik Maria Antonovna Ragulina (just tänu temale sai ka minust hiljem õpetaja).\nSelles koolis õpetati meid olema üksteise suhtes osavõtlikud ja tähelepanelikud. Olime ju sõja-aja lapsed, igal meist olid oma haavad ja probleemid. Kes elas keldris või barakis, kellel oli toas nii külm, et tint külmus tindipotis ära ja see tuli magama minnes võtta kaenla alla. Paljudel meist oli isa rindel hukkunud. Käisin väga harva külas neil lastel, kellel olid isad, ja kui käisingi, siis ainult ajal, mil isa polnud kodus, sest puhkesin nutma niipea, kui vaid kuulsin pöördumist: "isa". Ootasin 1962. aastani väsimatult, et isa tuleks koju - minu ja ema juurde. Otsisin teda kõikjalt.\nLapsepõlv on õnnelik aeg, kui sul lisaks kodule on veel ka palju sõpru ja sa oskad igast päevast rõõmu tunda. Lapsepõlves kulgeb aeg nii aeglaselt, aeglaselt. Ühe päevaga jõuad teha väga palju ... Siis aga jõuab kätte noorusiga, seejärel küpsus, siis lähened soliidsele eale ja aeg läheb aina kiiremini ja kiiremini ...\nPärast 8. seitsmeklassilise kooli lõpetamist astusime klassikaaslastega kõik koos Tartu 4. keskkooli, kus meist sai 8G klass. Keskkooli lõpetasime aastal 1955. Suure tänutundega meenutame kõiki selle kooli õpetajaid, eriti oma klassijuhatajat Armilda Palu. Just tema nõudis meilt tõsist tööd ning hoolsat suhtumist kõigesse, millega tegelesime. Ta õpetas meid minema läbi elu püstipäi ja olema kõiges aus ja õiglane, heatahtlik kõikide inimeste suhtes.\n1955. aastal astusin Tartu Riiklikku Ülikooli matemaatikateaduskonda, kuna soovisin saada matemaatikaõpetajaks. Poole aasta pärast pidin aga perekondlikel põhjustel ülikoolist lahkuma. Asusin siis kaugõppe teel õppima Gatšina pedagoogilisse kooli, töötades ise samal ajal Nõgiaru 8-klassilises koolis õpetajana. See Tartust 14 km kaugusel asuv maakool kujunes minu jaoks ka tõeliseks elukooliks. Külma ja vahel ka nälga trotsides ületasin kõik raskused, alati naeratus näol. Olin vanempioneerijuht ja andsin mitmesuguseid ainetunde: matemaatikat, füüsikat, keemiat, kehalist kasvatust, poiste tööõpetust jt. Töötasin ka algkooli liitklassides (1. ja 3., 2. ja 4. kl). Kõige selle jaoks oli vaja väga palju ise õppida. Unustamatu mälestuse on jätnud ka suhtlemine kohaliku noorsooga. Korraldasime peoõhtuid, kontserte, tähistasime tähtpäevi, viisime läbi uusaastakarnevali, kus osalesid peaaegu kõik Rõhu elanikud. Sealne rahvas meenutab neid aegu ja meid tänini soojalt.\nPärast pedagoogilise kooli lõpetamist astusin Tallinna Pedagoogilisse Instituuti, mille lõpetasin aastal 1967.\n1965. aastal ma abiellusin ja seejärel asusime abikaasaga elama Jõgevale, kuna tema sai sinna töökoha: mees töötas Estonia kolhoosis mehaanikuna, mina aga Jõgeva keskkooli juures tegutsevas 8-klassilises vene koolis.\nMeile sündis tütar Maie. Esmaspäevast reedeni hoolitses tema eest minu ema, kes just selleks Tartust kohale sõitis. Tänu ema abile sain mina töötada.\n1969. aastal kolisime Tartusse, et elada lähemal abikaasa vanematele, keda oli tarvis maatöödes aidata. Abikaasa asus tööle bussiparki, algul linnaliinide bussijuhina, pärast mehaanikuna, siis autobusside remondilukksepana.\nMina asusin tööle oma kodukoolis, st 4. keskkoolis - algul sekretärina, peagi juba õpetajana.\n1970. aastal sündis tütar Tiia. Samal aastal tegin ma läbi autokooli ja sain juhiload. Autoga sõitmine on tänaseni üks mu meelistegevusi .\nNõnda siis sai minust alates 1970. aastast eesti keele õpetaja venekeelses koolis: Tartu 4. Keskkoolis. 1971. aastal palusin määrata end ka klassijuhtajaks: mulle anti 4. klass, kus õppis 43 õpilast. Oli ühtaegu raske ja tore: peaaegu kõik õpilased jooksevad kokku ja esitavad samal ajal läbisegi küsimusi, mina aga seisan, käed avali, kallistan üht, paitan teist, kolmandale pilgutan silma ja püüan kõigile küsimustele vastata.\nNii algas mu väga huvitav töö koolis eesti keele õpetajana ja klassijuhtajana.\nEesti keele õpik oli olemas, kuid mitte mingeid abimaterjale polnud, mitte ainsatki näitlikku vahendit samuti mitte. Mind aitas hädast välja ajaleht Edasi. Tegin sealt väljalõikeid ning jaotasin need teemade kaupa: "Eesti ajalugu", "Tartu linna ajalugu", "Geograafia", "Uudised" ja hea rubriik «Kõigile kõigist». Jätkasin seda tööd mitu aastat ja nõnda kogunes korralik kogus abimaterjale, mida tundides kasutada. Lisaks viisin ka ise klassi raamatukokku eestikeelseid lasteraamatuid. Osa neist olid mu enda laste omad, aga ka õpilased tõid raamatuid kooli ja viimaks leidsime ka kokkukogutud vanapaberi seast väärt raamatuid.\nÕpilaste keeleoskuse tase oli klassides väga erinev. Ühed (eriti segaperekondadest pärit lapsed) valdasid eesti keelt juba kenasti: kellel oli isa eestlane, kes käis eesti lasteaias või kel olid õues eesti lapsed mängukaaslasteks. Need õpilased tegid rõõmuga kiirelt ära klassis antud ülesanded, käisid raamatukogus ja valisid sealt lugemiseks teoseid. Nii rikastasid nad ise lugemise abil oma sõnavara ja arendasid keeleoskust. Kui miski oli jäänud arusaamatuks, tulid nad vahetunnil minu käest küsima. Koju neid raamatuid ei laenutatud, need olid koolis lugemiseks. Sellise töökorralduse juures jäi mul aega nõrgemate teadmistega õpilaste ning nende jaoks, kes õppisid nooremate klasside õpikute järgi. Kõik mu õpilased pidid eesti keelt õppima, hinnaalandust ei tehtud kellelegi.Kord tuli kooli uus õpilane, ta kuulas esimese tunni ära, tuli siis minu juurde ja ütles: "Ma olen uus õpilane ja eesti keelt ma õppima ei hakka!" "Mispärast?" küsisin ma. "Mu isa on sõjaväelane, me oleme palju mööda Liitu ringi rännanud, kas ma siis peaksin selgeks õppima kõigi nende kohtade keeled, kuhu me iganes satume?" Vastasin, et kui ta meie juuurde Eestisse tuli, peab ta ikkagi eesti keelt õppima, ning et me alustame temaga kolmanda klassi õpiku põhjal ja ta hakkab kümne kaupa sõnu õppima. Ta jäi nõusse ja sai lõpuks keele küllaltki hästi selgeks.\nMulle meeldis väga õpilastele eesti keelt õpetada. Ma ei õpetanud neile oma töös ainult keelt, vaid ka seda, kuidas mõista eesti inimesi, nende kultuuri ja kombeid. Õppisime selgeks populaarseid laule. Õpetasin lastele suhtlemist. Jutustasin õpilastele, mida eestlased kalliks peavad, mis neile sügavalt haiget teeb ja isegi vastumeelsust esile kutsub. Tõin rohkesti näiteid omaenda elust (kuna olen pärit segaperekonnast) ja ka teiste inimeste kogemustest. Lapsed mõistsid mind väga hästi. Nad usaldasid mind.\nHiljem kooli lõpetanutega kohtudes tänasid nad mind selle eest, et neil on hilisemas elus olnud kerge eesti kollektiividesse sisse elada, sest nad said selleks eesti keele tundides hea ettevalmistuse.\nNüüd aga tahan jutustada kõige rõõmsamast ja samas valusamast poolest oma elus.\nMa olen - armeenlanna! Olen selle üle uhke, sest minu soontes voolab ju ka minu isa veri. Oleme emaga hoidnud seda armastust läbi kogu elu. Isa hukkus 1942. aasta sügisel, kuid meie südameis elab ta igavesti. Isal oli 5 venda ja 3 õde. Kolm venda teenis sõja ajal samas diviisis kus isagi ja ka nemad hukkusid rindel, ehkki mitte samas kohas, kus isa. Pärast sõja lõppu, kui emaga juba Tartus elasime, saatsime Armeeniasse kirju, ent mingit vastust ei saanud. Meie sissetulekud olid väga väikesed, seepärast ei saanud me ise Armeeniasse sõita, kuigi unistasime sellest kogu aeg.\n1959. aastal otsustasime igast palgast 5 rubla kõrvale panna, et reisiks raha koguda. Ja nii me siis tegimegi.\nSiis äkki - 1960. aasta detsembri algul - sain ma Armeeniast kirja, kus oli lapsekäega kirjutatud: "Klara, kirjutame Sulle, ehkki me ise ei tea, kas Sa oled meie Klara või ei. Meie Klaral on fotol käes nukk ja väikese põlle peale on kirjutatud: "Katja"." See oli tõesti minu pilt!\nVastasin viivitamatult ja teine kiri saabus detsembri lõpul. Sain teda, et mul on Armeenias üle 30 sugulase. Algas kirjavahetus ning 1961. aasta juunis sõitsime emaga lõunasse, kõigepealt Ahalkalaki linna Türgi piiri äärde, kus elas isa keskmine vend, onu Abissogom. Just tema mind üles otsiski - selleks kulus ligi 16 aastat! Ta oli meditsiiniteenistuse polkovnik, bakterioloog ja Ahalkalaki linna peaarst. Sel hetkel, kui saabus ametlik teada mu leidmise kohta, polnud teda kodus ja mulle kirjutasid esimese kirja tema kaks poega Robert ja Ašotik. Nii esimene kohtumine nendega kui ka kõik järgmised jätsid mu ellu kustumatu jälje.\nKahe nädala pärast sõitsime Armeeniasse Ararati orgu Agavnatuni külla, kus elas mu vanaisa. Jah, vanaisa oli elus ja ootas mind, tema majas rippus seinal mu foto. Samas külas elasid ka minu isa õed Arus, Astrik, Anika, samuti isa noorim vend Levon. Vanaisa maja vastas üle tee elas tema vend Artaš. Kõigil neil olid pered ja palju lapsi. Sel reisil sain ma kokku rohkem kui 60 sugulasega.\nMa ei tundnud end Armeenias külalisena, vaid igati oma inimesena. Iga päev kutsuti meid külla ikka uutesse ja uutesse peredesse ja me käisimegi igal pool, et mitte kedagi solvata. Need olid unustamatud päevad ja kohtumised, tulvil rõõmupisaraid, kallistusi ja hüüatusi: "Klara-džan! Vai, vai, vai ...!"\nSiis sai meie puhkus läbi. Ära saatma kogunes peaaegu pool küla, kõigil kingitused kaasas. Minu isa õpetaja näiteks tõi terve ämbritäie viinamarju esimesest saagist. Hüvasti jätta oli raske, aga Eesti ootas mind.\nSellest ajast peale pidasime tihedat kirjavahetust. Minu juurde Tartusse tulid onu Abissogom ja tädi Astrik abikaasaga. Sõitsime koos nendega Rakverre, kus teenis aega nende poeg Gamlet. Kolmikõed Šušik, Ljusik ja Nazik käisid meie pool mitu korda, samuti tädi Arus oma abikaasa Hatšikiga. Sel ajal, kui meie Armeenia külalised Tartus viibisid, leidis aset paar huvitavat vahejuhtumit. Onu Abissogom oli siin just aastavahetuse eel. Rahvast täis bussiga kesklinna sõites imestas onu: "Inimesi on bussis palju, aga miks kõik vaikivad?" (Selle asemel et valju häält teha ja tõugelda, nagu tavaliselt tehakse Armeenias). Kord läksime kolmikõdedga kaubamajja, nad tahtsid osta trikotaažrõivaid. Kaubad olid aga leti taga riiulis ja müüja ise andis klientidele asjad kätte. Olin algul veidi eemal, aga siis küsisid nad minult: "Milles asi, kas siin ei või vene keeles küsida? Meid ei teenindata!" Vaadates, kuidas nad püüdsid teiste ostjate vahelt paluda müüjat, et see neile üht või teist rõivast näitaks, kuid müüjanna sellele ei reageerinud, kutsusin nad kaasa; läksime järjekorra lõppu ja kui meie kord kätte jõudis, palusin väga rahulikult vene keeles müüjal näidata meile, mis tarvis. Müüja teenindas meid väga rahulikult ja kannatlikult, ehkki me ei rääkinud tookord ainsatki sõna eesti keeles.\nEri maades on alati erinevad tavad ja kombed, ammugi siis veel sellistel kontrastsetel maadel nagu Eesti ja Armeenia.\nLõunast saadeti meile pakke siin ebatavaliste lõunamaiste maiustustega, näiteks viinamarjamahlaga valmistatud magus vorst, imelised kuivatatud puuviljad ja pähklid.\n1967. aasta suvel elasime abikaasa Leoga alles Jõgeval ja sõitsime tema vanemate juurde Tartumaale. Mõne päeva pärast tuli üks meie Jõgeva naaber meile järele, et teatada: meid kutsutakse kiiremas korras Jõgeva postkontorisse. Sõitsime mootorrattaga sinna, rõõmsad postitöötajad ruttasid meile vastu, tuues õue kaks kasti, millest nirises välja mahla ja mille kohal lendles pisikesi kärbseid. Võtsin kastid sülle ja nii me sõitsime ligi 50 km maale tagasi. Kaste avades selgus, et vanaisa saatis meile oma aiast kõige suuremaid ja magusamaid aprikoose. Sorteerisime kõik hoolikalt ära: terved aprikoosid söömiseks, lõigud ja poolikud läksid moosiks, kõik ülejäänu panime suurde pudelisse ja tegime koduveini. Võrratu vein tuli!\nKäisin Armeenias 5 korda. Teise sõidu ajal taheti mind seal mehele panna, aga mina keeldusin - mul oli ometi juba Leo!\nÜkskord õnnestus onu Abissogomil saada 21 päevane turismituusik ja meie kolleegidega (24 inimest) sõitsime Armeeniasse. Veetsime 5 päeva Jerevanis, siis käisime Sevani järve äärs, Diližanis ja Stepanovanis, kust meid saadeti ka ekskursioonile Gruusisse. Armeenlased tervitasid ja kostitasid meid kõikjal, teades, et oleme Tartust. "Hatšatur Abovjan - Tartu!" hüüdsid nad ning kohtlesid meid kui kõige kallimaid külalisi. Kõik armeenalsed, nii vanad kui ka noored tundsid hästi Armeenia ajalugu ning teadsid, et armeenia rahva valgustaja Hatšatur Abovjan õppis omal ajal 4 aastat Tartu Ülikoolis.\nViimane reis Armeeniasse leidis aset 1985. aastal. Sõitsime koos abikaasa ja tütardega, Maie oli siis 14-, Tiia 9-aastane. Kui palju muljeid said nemad sellest reisist!\nAeg aga läks, elu muutus. Armeenias algas sõda Karabahhi pärast. Armeenia sattus suletud ringi. Kirjad ja telegrammid ei jõudnud enam kohale, telefonid ei vastanud. Hulk aastaid hiljem sain kirja, milles oli paraku vähe lohutavat. Vanaisa oli surnud, samuti onu Abissogom, kes oli elanud üle 4 infarkti; surnud olid ka tädi Arus ja tema mees ning Gamlet ja Šušik.\nTelefoniside taastudes rääkisime ikka õdede Ljusiku ja Nazikuga. Kuid tänavu lahkus ka Ljusik meie seast... nagu teatasid tädi Aruse lapsed Ženjake ja Artsruni Interneti teel saadetud kirjas. Artsrun ütles kord, et meie elust lahkunud vanemate ja lähedate pärast pole meil moraalset õigust sugulussidemeid kaotada. Ta ütles, et püüab järgmisel suvel Tartusse sõita, ja me ootame teda pikisilmi.\nMu onu Abissogom, kes mu üles leidis, on nüüd surnud ja puhkab koduküla Agavnatuni kalmistul Ararati orus. Tema haual seisab kõrge mälestusmärk, mille ülaosas on onu portree ja selle all tema ees- ja perekonnanimi, veidi allpool on aga kirjas veel kolm nime: Ovnan, Gerasim, Agasi. Need on tema kolm venda, kes hukkusid rindel 1942. aastal. Nüüd on ka minul olemas koht, kuhu ma väga tahan minna ja lilli viia. See on ka minu isa haud.\nSellise loo kirjutasin ma oma elust. Olen tõesti õnnelik inimene. Töötasin kaua oma armastatud erialal, armastasin väga õpilasi ja nemad vastasid mulle samaga. Annan veel praegugi kodus eratunde, et aidata neid, kel on raske ja kes peavad sooritama eesti keele riigieksami või keele tasemeeksami.\nMul on palju sõpru, nii klassikaaslasi ja endisi kolleege kui ka lihtsalt sõpru ja naabreid.\nMul on ka kaks kodumaad. Kui viibin Armeenias, igatsen Eesti järele, kui aga olen Eestis, igatsen Armeenia järele, kus mul on palju kalleid sugulasi, keda tahaks ikka ja jälle näha.\nJa nagu iga inimese elus, nii ka minu elus on kõige tähtsam ikka - perekond!\nSel põhjusel, et ma armeenlanna olen, pole mulle kogu elu jooksul saanud osaks vähimatki põlgust ega võõrastust mitte ühegi eestlase ega venelase poolt. Kõik inimesed mu ümber on alati suhtunud minusse sügava austusega. Ometi ma tean, kui keeruline on vahel olukord segaperekondades, kus välja paisatud kibedad sõnad põhjustavad valu ja kurbust: "See on vene värk", "Nii teevad ainult venelased", "Eestlased nii ei räägi, eestlased nii ei tee" jne ...\n1990. aastate alguses, kui taastati Eesti Vabariigi iseseisvus, tuli selliseid sõnu varasemast sagedamini kuulda. Päevakorda kerkis küsimus, et kõik Eestis elavad inimesed peaksid oskama eesti keelt, mis on meil kuulutatud ainsaks riigikeeleks. Paljudel tuli töökoha säilitamiseks või tööle saamiseks eesti keele eksam sooritada.\nKohe Eesti iseseisvuse esimesel aastal korraldasin ma oma koolis (Tartu 4. keskkoolis) õpetajatele eesti keele kursuse ja juba esimesel katsel said eksami edukalt tehtud 24 õpetajat, neist 7 pealegi kõrgeima kategooria tasemel. Õpetajad suhtusid keeleoskuse nõudesse väga tõsiselt.\nOn täiesti arusaadav, et 5, 10, 30 või enam aastat Eestis elades tuleb selle maa keelt suhtluskeelena osata; tuleb tunda ka siinset ajalugu, kultuuri, kombeid ja eesti rahva tähtpäevi. Venelased peavad hästi ja sügavalt tundma õppima kõrget vene kultuuri ning suhtuma austusega selle rahva kultuurisse, kelle keskel nad elavad. Siis ei teki ka hõõrumisi, viltuvaatamist ega solvavaid sõnu.\nEestis tehakse kõike nii eestlaste kui ka venelaste jaoks - seda tuleb teada ja mõista. Eesti on kõigi siin elavate inimeste kodumaa! Olen väga rõõmus, et mu elu on olnud seotud Eestiga. Ma armastan sind, mu Eesti, kuid igatsen ka Sinu järele, mu kauge Armeenia!


Mida teha valutavate liigestega? - Toit ja trenn - Tervis Vaga tosine valu liigestes\nVaga tosine valu liigestes.\nEdasijõudnud: Võta tasakaalupadi kui tunned ennast ebakindlalt, siis võta tool või sein endale toeks. Need jagunevad oma raskusastme poolest kolmeks: Kerged sidemete vigastused: side on saanud venitada ja on valus aga sidemekiud ise pole rebenenud. Kui oled treeningu mõned nädalad, kuid paranemist näha ei ole, võid kasu olla füsioteraapiast.\nTõsine probleem on klamüüdiainfektsioon seetõttu, et kulgeb sageli varjatult. Klamüüdiast põhjustatud liigesepõletikku on rohkem meestel,? Närvisüsteemi vingerbusse ei maksa siiski alahinnata. Pöördu hea arsti poole. Pidavat olema noorte naiste haigus ise 20a Soovitax igax juhux reumatoloogi külastada, et kindel olla!\nKäte ja jalamassaazhi! Neist enamik, sealhulgas põlve- puusa- ja õlaliigesed, koosnevad luukoest, kõhrest ning liigese membraanist ja -vedelikust. Liigesevedelik takistab luupindade kokkupuutumist ja kõhre kulumist, leevendab põrutust, sisaldab kõhrele vajalikke toitaineid ning kaitseb kahjulike ainete mõju eest.


Detox Nõukogude ajastu\n• Detox Nõukogude ajastu\nIga Nõukogude kodanik oli tellitud säilitada kõlbeline. Aga kõik ei ole retsepti läbi. Isiksus, juua alkohoolseid jooke avalikes kohtades, mitte ainult ajakohaste hoone kommunismi, kuid ka segada teisi keskenduda olulisele.\nTõhusa tänavate puhastamise joodikutele alguses 30-t kogu riigis hakkas avada kainestav üles jaamad, millest mõned on säilinud isegi kuni XXI sajandil. Kogenud liiderdaja ei pahanda veeta öö "vastuvõtja" ei olnud, kuid tavakodanikele külastada kainestav üles võib põhjustada tõsiseid probleeme tööl.\nEsialgu kainestav üles jaamade järelevalve all Rahvakomissariaadi Tervis ja töötas oma ainult arstidele. Nad on kõik üksikasjad raviks tingimuslikud ei teadnud, et mõnikord tundus koomiline olukordi. Näiteks ei olnud väga selge, mida teha konfiskeeritud alkoholi. Enamasti hommikul tagasi lõpetamata rikkuja avaliku rahu ja ta läks lõpetab töö. Asjad sain palju hullem kui 1940. aastal, Lavrenti Beria isiklik dekreedi tõlgitud kainestav üles jaamade NKVD kuulekus ja kohustus nad hakkasid kannatama ja politsei, mitte ainult velskrid. Jerevan - ainus suur Nõukogude linn, mis ei avanud detox. need ei eksisteeri Armeenia. Kõigil muudel riigi osades on organiseeritud ühe eriorganisatsioon 150-200 tuhat inimest.\nNagu iga muu organisatsioon, iga detox kava oli. Seega lõpuks veerand meestest kujul kohustus peaaegu kõik linna tantsuplatsi populaarsem restoranid. Ja Poliisiauto võib kergesti osutuda isegi siis, kui vastamata mitte rohkem kui 2-3 jooke. Abi püüdmine joodikutele kasutada ... auhinna kupongide puudujääki alkoholi. Ajal Gorbatšovi anti-alkoholi kampaania Moskvas üks aasta pärast kainestav üles jaamad toimus üle 300 tuhande inimese. Aga suuri saavutusi sõjas joomine ei toonud.\nMe kõik saabunud võtta raha ja dokumentide fotografeerimine, salvestamine isikuandmete fikseeritud määra mürgistuse. See järgnes Kainostelematon ribad ja külm dušš. Need ei rahune maha, seotakse nende voodid. Järgmisel hommikul, pärast Ärkamine, kohustus määrata identiteedi kodanike, kes eelõhtul isiklikku teadet aru ei saanud, nagu Next kulutatud ümbervaatamisel. Pärast seda, külalised kirjutas kviitungi osutatud teenuste eest (Brežnevi ajastu - on 10 kuni 25 rubla) ja saadeti kõigil neljal küljel.\nning pettuse vältimiseks detox teenuseid.\nSignaali, et töötaja või üliõpilane veetis öö purjus tank, ma läksin kohas tööle või õppima kohe. Sellele järgnes pool "uuring" ja raske noomitus. Üle õpilast ähvardab mahaarvamisi ja töötavad inimesed võivad kaotada oma preemiad välja kukkuda rida korter või unustada soodusmäära pileti merele.\nkainestav üles jaamad ei võtnud alaealised, puudega ja rasedatele. Purjus sõjalise üle kontorisse. Ainus kategooria kodanikele, et kui ta tuvastab vääritu riigi dovozili kodu ja andis sugulased olid härrad kõrgemat järku ja Nõukogude Liidu kangelane. Alkohoolikud-et kandjad, arvati, tuli ravida nende sugulased.\nValgevene väravavaht Aleksandr Gutor\nKuidas saada rohelise kaardi USA\nAjalugu ja rolli pioneerid NSVL\nEbatavaline NSVL tulemasinad\nPoola, Jaapan ja Hiina ei meeldi Venemaa\nMiks Nõukogude jäätis oli maailma parim\nMis säästetud raha NSVL?\nBanda, kes hoidis lahe kogu Moskva\nNagu viimase 150 aasta muutunud ideid "ideaalne mees keha"\nUusaasta traditsioonid erinevates riikides\n15 peamist fetishes Nõukogude mees


🌍 Kuumimad sihtkohad märtsis - 2020\nLugege seda enne, kui mõtlete märtsist kuu pärast, mis paneb suved tulema ja viibib suurel määral siseruumides. Vaimustav sündmus, värvikas festivalid ja veidi vähem kui täiuslik ilmameeskond, mis teeb märtsiks reisijatele suurepärase kuu.\nKuigi seal on palju sündmused ja festivalid märtsis sh Sikkimi lillefestival, Rishikeshis toimuv rahvusvaheline joogapilet, Shotiniketani holli pidustused ja Jaipuri elevandi festival, siin on kõige parem sihtkohad märtsis.\nAlustage pakendamist; see ei ole kuu, et jääda siseruumides!\nShantiniketan Holi jaoks\nPhoto Courtesy - FaceMePLS\nPuudub igasugune vestlus, mis on festivaliga kaasas olnud Holi (17. märts) at Shantiniketan on kogemus, mis sul peab olema. Tähistatakse kevadhooajal tervitatavana, näeb ta palju kultuuriüritusi, esitusi, muusikat ja rahvaviisandeid. Hymnid sõidavad tuult Shantiniketan samas kui värvimängud on inimväärikust paremad kui kõikjal Indias. Shantiniketan on lihtsalt koht märtsiks ja Holi austajatele või kõigile, kes on festivali ettevaatlikuks muutunud. See on aeg värvide juurde tagasi jõudmiseks.\nLähim raudteeühendus Shantiniketaniga on Bolpuris.\nTeise võimalusena saate lennata ka DumDum Airport (Kolkata), mis on Shantiniketanist 213 km kaugusel.\nRishikeshis toimuv rahvusvaheline joogapäev\nPhoto Courtesy - Ananda Himaalaja\nKujutlege ennast sügavas meditatsioonis, istudes Himlayas'is, jõe Ganga jõega, mis voolab otse teie poolelt. See lõplik boho unistus on kõik märtsis toimunud. Shivaliks, Himaalaja väikseim vahemik, omakorda hostide jaoks Rahvusvaheline joogapäev 2014 (1. märts - 7. märts)at Rishikesh. Vaimsed diskursused on ka päeva järjekorras, kuigi teil on Gangast piisavalt liivane ala enda jaoks. Nädalädalane sündmus, mis algab 1. märtsil, näeb jooga meistrid ja õppijad üle kogu maailma. Kui oled siin, siis teate, mis muutis Beatlesin selle koha armastatuks.\nRishikesh on hästi ühendatud Delhi kaudu NH 58-ga kui ka teist liini Saharanpur kaudu.\nLähimad lennujaamad on Dehradun.\nJaipur Elefant Festivalile\nPhoto Courtesy - Faraz Usmani\nKui teil oli üks võimalus reisida minna, võib see olla mitte kusagil mujal Elevandi festival (17. märts) Jaipuris. Teil on elevandid, mis on kaunistatud raskete kalliskandmetega, mis kannavad värve, mis muudavad need väljanägemiseks ajaloo õppetükid, mis räägivad kõike, alates India autoritasust Panipat lahingusse. Sellised mängud nagu Elephant Polo, võistlused ja isegi sõjapuksiirid annavad siin suuremahulise hiilguse. Tähistatakse Holi vaimus Elevandi festival näeb turiste ja fotograafe, kes tulevad Indiast ja üle kogu maailma. Elevandid tulevad jalutama jalutuskäigudesse, rõõmuga kohutavad rahvahulgad valju trompetega! Teil on lubatud tühjad, sest me teame, et te ei saa seda aidata.\nJaipur on hästi ühendatud Delhi ja kõikide teiste suuremate linnadega teel.\nSaate ka Jaipuri rahvusvahelist lennujaama lendamiseks lennata.\nNüüd, kui ma lähen välja, et teada saada, mida sa ei tohiks aprillikuu jooksul vahele jätta, broneerige endale sel kuul puhkus.\nJagage oma reisikogemusi siin või teie tagasisidet.


Mis on päevaneutraalsed maasikad - näpunäited päevase neutraalsete maasikataimede kasvatamiseks - Kogud\nKui olete huvitatud maasikate kasvatamisest, võite segi ajada maasikate terminoloogiaga. Näiteks mis on päevaneutraalsed maasikad? Kas need on samad mis igavesti kandvad maasikad või kuidas on lood juunit kandvate tüüpidega? Millal kasvavad päevaneutraalsed maasikad? Päevaneutraalsete maasikataimede kasvatamise kohta on palju küsimusi, seega lugege jätkuvalt järgmist päevaneutraalsete maasikate teavet.\nMis on päevaneutraalsed maasikad?\nPäevaneutraalsed maasikad viljuvad seni, kuni ilm püsib. See tähendab, et erinevalt tuttavatest juunis kandvatest sortidest, mis viljuvad vaid lühikest aega, viljuvad suve ja sügisesse päevaneutraalsed maasikad, mis on maasikasõpradele suurepärane uudis. Neil on ka kindlamad ja suuremad viljad kui juunis maasikatel.\nMillal kasvavad päevaneutraalsed maasikad?\nNiikaua kui temperatuur püsib vahemikus 40–90 F. (4–32 ° C), jätkub päevaneutraalsete maasikate tootmist kogu kevadel, suvel ja sügisel, tavaliselt juunist oktoobrini.\nTäiendav teave päevas neutraalse maasika kohta\nMõistete „päevaneutraalsed” ja „igikestvad” maasikad osas on tekkinud mõningane segadus, kuna neid näib sageli kasutatavat vaheldumisi. Igavene on vana mõiste kogu suve jooksul vilja kandvatele maasikatele, kuid tänapäevased neutraalsed sordid annavad marju järjepidevamalt kui vanemad "igavesti kandvad" sordid, mis kippusid vilju andma suve alguses ja siis jälle suve lõpus suure suve jooksul. mittekandev vahe nende vahel.\nPäevaneutraalsed maasikad on liigitatud kas nõrkadeks või tugevateks, kuna iga sordi suvine õitsemisvõime on erinev.\nVäidetavalt toovad tugevad päevaneutraalid nii jooksjaid kui ka suvel õitsevad hõredalt ning jooksjatele moodustuvad lilled ja taimed on väiksema krooniga väiksemad.\nPäevaneutraale, millel on tugevam kalduvus tekitada jooksjaid, õitseda rikkalikumalt ja muutuda suuremaks, nimetatakse vahepealseteks või nõrkadeks päevaneutraalideks.\nKasvavad päevaneutraalsed maasikad\nPäevaneutraalsed maasikad arenevad kõrgendatud peenardes, mis on kaetud musta plastmultšiga, mis pärsib umbrohtu ja soojendab mulda.\nIdeaalis tuleks neid kasta tilgutussüsteemiga, et hoida lehtedest ja puuviljadest liigset niiskust.\nPäevaneutraalsed maasikad tuleks istutada sügisel ja neid kasvatatakse tavaliselt üheaastastena, ehkki neid võib hoida teist aastat.\nMaasikapeenraid ei pea absoluutselt uuendama. Paljud aednikud ei pea seda vaeva väärtuks ja kas kasvatavad maasikaid üheaastastena või lisavad igal aastal mõne uue taime, võttes samal ajal alla jõudvaid taimi.\nOma maasikaid võiks isegi konteinerites kasvatada. Hea on alustada uute taimedega igal aastal, kuid neid oleks lihtsam istutada ja võite hoida neid käeulatuses.\nKui te voodit ei renoveeri ja jätate selle mitmeks aastaks seisma, moodustavad taimed paksu massi, lämbuvad ja lõpuks lõpetavad nad maasikate tootmise. Juunit kandvate maasikate renoveerimist soovitatakse igal aastal ning päevaneutraalsete ja igikestvate maasikate puhul iga kahe kuni nelja aasta tagant. Tutvumiseks tutvuge erinevate maasikataimede tüüpidega.\nMaasikataimed toodavad kõige paremini noorena. Kuid nad saadavad mugavalt välja jooksjad, kellest saavad uued taimed. Nii et vanemate taimede hõrenemine, võimaldades samal ajal täita uutel, mis on loodud jooksjatest, hoiab teie maasika plaastrit pidevalt tootmas. Hea uudis on see, et peate neid lahjendama ainult üks kord aastas.\nVõib olla ahvatlev proovida võimalikult palju maasikataimi võimalikult väikesesse kohta toppida, kuid hoiduge sellest kiusatusest! Mida rohkem ruumi saate oma maasikataimede levimiseks anda, seda parem. Andke neile vähemalt 30 tolli (30 sentimeetrit), et nad saaksid oma ridade vahel kasvada ja 40 tolli (40 sentimeetrit).\nMaasikatele meeldib kasvada päikese käes! Erand on see, kui istutate juuri mulda. Veenduge, et istutate varahommikul või hilja päeval. Kui nende juured on kindlaks tehtud, armastavad nad päikesevalgust!\nRenoveerimine on maasikahoolduse oluline osa. Hea puuviljatootmise kindlustamiseks tuleks matistatud reasüsteemis kasvatatud juunikuiseid maasikaid igal aastal pärast saagikoristust uuendada. Maasikapaik on produktiivne kolm kuni neli aastat, kuni istutamine on korras. Renoveerimisprotsessi esimene samm on vana lehestiku niitmine niidukiga, lõigates lehed kroonidest umbes tolli kõrgemale. Rake lehed ja kui need pole haigused, kompostige või lisage mulda. Väetage ühe naela 10-10-10 väetisega 100 ruutjalga kohta. Kitsendage rida kuue kuni kaheteistkümne tolli laiuseks labidaga, kõplamise või rototillimisega. Eemaldage kõik umbrohud. Taimed hõrenevad kitsendatud reas taimede vahel 4–6 tollini. Vesi ühe tolli veega nädalas kasvu edendamiseks ja uute jooksjate saamiseks järgmise aasta saagiks.\nCopyright © associationofindependentevangelicallutheranchurches.org | Päevaneutraalne maasika teave: millal kasvavad päevaneutraalsed maasikad...


'Umbrella Academy' 2. hooaeg: kohtuge saate uute koosseisuliikmete Ritu Arya, Yusuf Gatewoodi ja Marin Irelandiga - Meelelahutus\n'Umbrella Academy' 2. hooaeg: kohtuge saate uute koosseisuliikmete Ritu Arya, Yusuf Gatewoodi ja Marin Irelandiga\nNii põnevil kui Hargreevesi õed-vennad jälle tegutsemas näeme, oleme ka väga huvitatud kohtumisest uute tegelastega, keda hooaeg meie jaoks varuks on\nSildid: Vihmavarju akadeemia , Netflix\nRitu Arya, Yusuf Gatewood ja Marin Ireland (Netflix / Getty Images)\nNetflixi menukate superkangelaste draamasaate „Vihmavarju akadeemia“ 2. hooaeg on peaaegu käes ja see toob kaasa uue põneva näitlejakoosseisu. Nii põnevil kui Hargreevesi õed-vennad jälle tegutsemas näeme, oleme ka väga huvitatud, et kohtuda uute tegelastega, keda hooaeg meie jaoks varuks on ja säravatele näitlejatele, kes neid ellu äratavad.\nNii et ilma pikema jututa on siin 2. hooajal näitlejatega liitunud näitlejad, kellele peate silma peal hoidma:\nRitu Arya filmis 'Inimesed' (IMDb)\nRitu Arya on Suurbritannia ja India näitlejanna, kellel on televisioonis ja filmides olnud mitu märkimisväärset etendust. Võib-olla tunnete teda rollidest filmides 'Inimesed', 'Arstid' ja 'Feel Good', kui nimetada vaid mõnda.\nTa mängib Lila Pittsi tegelaskuju, keda Netflix on kirjeldanud kui 'Kameeleon, kes võib olla sama geniaalne või kliiniliselt hullumeelne, kui olukord nõuab'. Väidetavalt saab temast ettearvamatu, vallatu ja sarkastiline tegelane, kellel on keerdunud huumorimeel, nii et ta peaks sobima ülejäänud akadeemiaga.\nYusuf Gatewood osaleb 28. mail 2019 Inglismaal Londonis Odeon Luxe Leicesteri väljakul Amazoni originaali 'Good Omens' ülemaailmsel esietendusel. (Getty Images)\nYusuf Gatewood on veel üks saavutatud näitleja, kes liitub saatega 2. hooajal. Ta on võib-olla kõige paremini tuntud soomlaste Mikaelsoni ja Vincent Griffithi kahekordse rolli eest The CW filmis 'The Originals'.\n2. hooajal mängib Gatewood tegelast nimega Raymond Chestnut. Väidetavalt on ta sündinud juht ja pühendunud abikaasa, kellel on palju nutikust ja karismat. Me ei tea, kas teda tutvustatakse võimsa indiviidina nagu kogu ülejäänud akadeemia, kuid tema iseloomukirjelduse kohaselt on tal ilmselt kaasasündinud võime teid välimusega desarmeerida, mis võib olla kas väga kasulik suurriik või lihtsalt kena iseloomuomadus.\nMarin Ireland osaleb New Yorgis 17. mail 2019 Marriott Marquis Times Square'is toimunud 85. iga-aastase draamaliiga auhindade jagamisel. (Getty Images)\nMarin Ireland on näitlejatöö eest võitnud mitu tunnustust ja Tony nominatsiooni. Ta on oma jälje teinud laval, filmides ja televisioonis ning on tuntud eelkõige oma tööga Amazoni filmis „Sneaky Pete”. 2. hooajal mängib Iirimaa Sissyt, kartmatut, jaburat Texase ema, kes abiellus noorelt ja soovib taas leida, mida elu ja armastus pakuvad.\n'Umbrella Academy' 2. hooaeg jõuab Netflixi 31. juulil.\nmiks oli han voight vanglas?\ntrikk või maiuspala 2018 minu lähedal\neric ja abby santa Clarita dieet\nmis kanalile Powerball tugineb\ntüdruk keldris päris inimesed\non patrick schwarzenegger seotud arnoldiga


Angioprotektorid - ravimite nimekiri - Tromboflebiit 2022\nAngioprotektorid on ravimid, mida kasutatakse südame-veresoonkonna haiguste ravimiseks. Samal eesmärgil tuleb kasutada mikrotsirkulatsiooni korrigeerijaid. Lõppude lõpuks tekivad väikeste kapillaaride väljavoolu ja verevoolu probleemid, venoosne ummikud, veresoonte seinte nõrgenemine ja kudede paistetus. Milliseid omadusi need ravimid omavad? Need ravimid aitavad kaasa verevarustuse suurenemisele, metaboolsete protsesside normaliseerimisele ja veresoonte laienemisele. Selle tulemusel veenid venivad ja ei muutu elastseks.\nPaljud sarnaste probleemidega patsiendid mõtlevad, mida angioprotektorid annavad, mis see on. Neid kasutatakse jalgade koronaararterite ja veresoonte lüües. Selle rühma ravimeid kasutatakse ka põletikuliste ja stagneeruvate protsesside, näiteks troofiliste haavandite või veenilaiendite, eemaldamiseks. Tugevdage kapillaare ja veresooni selliste ravimitega nagu glükokortikoidid, askorbiinhape, rutiin ja teised.\nNende ravimite toimemehhanism pole täielikult mõistetav. Kuid on teada, et nad taastavad verd ja parandavad mikrotsirkulatsiooni. Selle tulemusena elimineeritakse tupe, veresooned laienevad, nende toon ja ainevahetus suurenevad.\nEnne angioprotektorite tundmaõppimist, mida see on ja nii edasi, peaksite uurima selliste ravimite farmakoloogilist mõju. Selliste ravimite rühma kuuluvad mitmesugused ravimid, millel on erinevad ravitoimingud:\nOmab antaabriikininovõime mõju.\nServeeri kui prostaglandiini antagonistid.\nInhibeerige ensüümi hüaluronidaasi derivaatide aktiivsust või peatage selle biosüntees.\nTrombotsüütide adhesiooni inhibeerimine.\nNiisiis, angioprotektorid: mis see on? Sellised ravimid aitavad kaasa vaskulaarsete patoloogiate peamise patogeneesi pärssimisele: põletikulised reaktsioonid, endoteeli talitlushäired ja oksüdatiivne stress.\nNarkootikumide angioprotektiivsed ravimid\nSellised ravimid liigitatakse sageli päritolult:\nTaimsetest angioprotektoritest sisaldavad viinamarjade, hobuse-kastanipuu, glükokortikoide ja ka vitamiine C ja R ekstrakte. Selliste komponentidega seotud ravimid - Eskuzan, Troxevasin ja Coumarin.\nKeemilise sünteesi käigus saadakse sünteetilise päritoluga ravimeid. Nad normaliseerivad mikrotsirkulatsiooni kapillaarides, leevendavad kudede paistetust ja põletikku. Populaarsed sünteetilised uimastid on "Benzaroon", "Detralex" ja "Dobesilate kaltsium".\nNeed ravimid jagunevad tavaliselt järgmisteks ravimitüüpideks:\nMonopreparaadid, milles on ainult üks toimeaine. Selliste ravimite hulka kuuluvad trokserutiin.\nKombineeritud tooted, mis koosnevad mitmest aktiivsest komponendist, näiteks Antistax, Detralex ja Venodiol.\nNeed ravimid on ette nähtud arenenud ateroskleroosi, reumatoloogiliste haiguste või suhkurtõve tekkega vaskulaarsete kahjustuste raviks. Vitamiinipõhised ravimid on selliste haiguste jaoks kõige sagedamini kasutatavad. Nende toimemehhanismi ei ole täielikult mõista, kuid arvatakse, et nad pärsivad hüaluronidaasi tootmist. See on see ensüüm, mis asub igas põletikukohas. See ravimiklass aitab kõrvaldada turset ja vähendada veresoonte seinte läbilaskvust.\nKui perifeerses kanalis on häiritud vereringet, kasutatakse angioprotektoreid ümbritsevate kudede resistentsuse suurendamiseks hapnikupuuduse vastu. Isegi sel juhul tuleb välja kirjutada antioksüdandid vabade radikaalide moodustumise pärssimiseks. Kõige tavalisemad neist on vitamiinid E ja C.\nAga veenide kaotusega, kasutades vasodilataatoreid, antitrombootilisi ja venotoonseid ravimeid. Selliste probleemide raviks on soovitatav kasutada hobuste kastani ekstraktist põhinevaid ravimeid.\nAngioprotektoreid kasutatakse südame isheemiatõve ja tserebrovaskulaarsete häirete kõrvaldamiseks. Need võimaldavad vähendada kahjustuste piirkonda ümbritseva laeva läheduses ja suurendada rakkude resistentsust hapniku puudumise vastu.\nVeresoonte või aterosklerootiliste naastude muutustest tingitud vaskulaarse luumenuse blokeerimise korral kasutatakse trombotsüütidevastaseid ravimeid, et vältida rakkude kokkukleepumist ja verehüüvete moodustumist. Peale selle kasutatakse spastilisi ravimeid, mis mõjutavad kolesterooli.\nAngioprotektoreid ja mikrotsirkulatsiooni korrigeerijaid ei saa kasutada noorukitel ja lastel. Neil on ka keelatud lapsega ja imetamise ajal tarbida. Lisaks pole neid ravimeid soovitatav kasutada allergiate, seedetrakti ja kõhuhaiguste korral. Kreemide, geelide ja salvi ravimite välised vormid ei ole ette nähtud, kui esineb nahahaigusi või mitte-ravitavaid haavandeid.\nNii avastasime angioprotektorid - mis see on. Kuidas neid õigesti rakendada? Neid ravimeid tuleb tarbida vastavalt terapeutilisele rühmale ja diagnoosile. Angioprotektiivsete ainetega ravimise eeltingimus on piisavalt pikk kasutusaeg. See võimaldab teil saavutada parimat ravitoimet.\nSelliseid ravimeid toodetakse erinevates vormides: pillid, salvid jne. Nende kasutamist on parem kombineerida haiguse kiireks vabanemiseks. Tablette tarbitakse iga päev enne sööki mitu kuud.\nPuhastatud pinnale kantakse salvi kujulisi vahendeid. Väike geel surutakse torust välja ja määratakse valus kohapeal. Suposiite kasutatakse rektaalselt, tavaliselt hommikul, pärastlõunal ja õhtul ravitoime saamiseks.\nAngioprotektorid: siseses kasutuses olevate ravimite loend\nsuurendada veresoonte mõju;\nedastavad vigastuse kohta vajaliku abinõu.\nSellepärast eelistavad mõned inimesed kasutada täpselt angioprotektoreid. Nende ravimite loetelu on küllaltki lai. Allpool leiate kõige populaarsemaid.\nRavim "Detralex" on võimeline stimuleerima arterite ja veenide tööd. See aitab eemaldada toksiine veresoonest, parandada mikrotsirkulatsiooni ja vähendada põletikku. Seda lubatakse mõnel juhul kasutada isegi raseduse ajal.\nRavim "Venoruton" omab mitte ainult angioprotektiivset toimet, vaid ka flebotonisatsiooni. Seda ravimit kasutatakse vaskulaarse endoteeli funktsiooni taastamiseks ja mikrotsirkulatsiooni häirete kõrvaldamiseks. Lisaks sellele on Venorutonil kerge antioksüdant ja põletikuvastane toime.\nAngioprotektor "Flebodia" aitab suurendada kapillaaride üldist resistentsust ja nende tugevust. Lisaks parandab see naha verevarustust, kaitseb ja tugevdab veresooni. Kasutage seda ravimit erinevate venoosse puudulikkuse ja hemorroidide vormide jaoks. Pärast selle võtmist, valu, põletustunne ja sügelus langeb, haiguse ebameeldivad sümptomid kaovad ja trombid vähenevad.\nTilgad "Eskuzan" koosnevad hobukastani ekstraktist. See stimuleerib kortikosteroidide ja prostaglandiinide tootmist. Lisaks sellele suurendab taime angioprotektor lihaskihi tugevust, normaliseerib kudedes mikrotsirkulatsiooni ja vähendab veresoonte haavatavust.\nAngioprotektiivsed preparaadid välistingimustes kasutamiseks.\nTerapeutiline toime pindmistele veresoontele on ravimeid kreemide, salvide või geelide kujul. Samal ajal eelistab suur hulk inimesi neid angioprotektoreid kasutada. Allpool on toodud kohalike preparaatide loend.\n"Liotoni geel" - on mõeldud venoosse puudulikkuse raviks varases staadiumis. Sellel ravimil on põletikuvastane ja tromboosivastane toime. See imendub koheselt naha alla, hõlbustades väikeste trombide resorptsiooni.\nSalv "Gepatrombiin" on kombineeritud ravim välispidiseks kasutamiseks. Sellel on dekongestant, antikoagulant, antitrombootiline, regenereeriv ja muidugi angioprotektiivne toime.\nSalv "Troxevasin" on taimne preparaat, mis parandab väikeste veresoonte ja kapillaaride läbilaskvust. See sisaldab trooksuretina, millel on antioksüdantsed omadused. Seda salvi kasutatakse kõige sagedamini troofiliste häirete korral. Tõsi, selle ühekordne kasutamine seda aitab lühidalt.\nTuleb meeles pidada, et venotoonilised haigused, angioprotektorid ja mikrotsirkulatsiooni korrigeerijad võivad põletiku sümptomeid kõrvaldada. Kuid selleks, et ravi oleks kõige efektiivsem, peaks järgima kõiki fleboloogi või vaskulaarse kirurgi soovitusi.\nAinult kogenud arst võib määrata angioprotektorite optimaalse annuse, kestuse ja kasutamise sageduse. Nad võtavad arvesse patsiendi iseärasusi, samaaegset ravi ja ravimi farmakoloogilist toimet. Seetõttu tuleb enne aminohappe ja veenide normaalse funktsiooni kõrvaldamist jätkata, et angioprotektiivseid ravimeid ei kavatseta ise ravida.\nKogenud spetsialist peaks rääkima, millal angioprotektoreid välja kirjutatakse, milline see on ja kuidas neid kasutada. Peale selle võib ta ainult selliseid ravimeid välja kirjutada patsiendi raviks, kui tal on teatud haigused.\nAngioprotektorid on suur rühma ravimeid, mille toime viib veresoonte ja mikrotsirkulatsiooniprotsesside funktsioonide normaliseerimisele. Angioprotektorite tunnuseks on see, et need ravimid võivad taastada verevoolu isegi väikseimates kapillaarides, normaliseerides nende tooni. Selle tulemusena toimub metaboolsete protsesside stabiliseerumine ja turse kõrvaldamine.\nTuleb märkida, et selle rühma ravimid on veel uuringu staadiumis, kuna farmakoloogiliste toimete spekter on mitmekesine. Igas grupis olevad ravimid täidavad erinevaid funktsioone. Kõik sõltub hüaluroonhappe derivaatide kontsentratsioonist ja bradükiniini vastase toime astmest.\nAngioprotektiivset ainet võib kasutada erinevatel eesmärkidel. Näiteks arstid määravad selle välja troofiliste häirete korral, et kõrvaldada haavandid. Seda gruppi tuleb üksikasjalikult kaaluda. Tegevuse mehhanism hõlmab järgmisi valdkondi:\n1. Põletikuliste vahendajate supressioon.\n2. Hüaluroonhappe derivaatide vähenenud aktiivsus.\n3. Laevade läbilaskvuse normaliseerimine ja taastamine.\n4. Mõju hematopoeetilisele protsessile: viskoossuse vähenemine, verepreparaadi reguleerimine, veresoonte vererakkude adherentsuse vältimine.\nPositiivsete suundumuste loend on mitmekesine. Sellest järeldub, et angioprotektorite kasutamist võib kasutada südame-veresoonkonna süsteemiga seotud suurte vaevuste ravimiseks.\n1. Veenilaiendite ravi ja kroonilise venoosse puudulikkuse ebameeldivate sümptomite kõrvaldamine.\n2. Kohapealseid ja süsteemseid ravimeid saab kasutada põletikuliste haiguste raviks: hemorroidid, anamumimarjad ja lõhed.\n3. Eespool kirjeldatud ravimite rühm vähendab väikeste veresoonte läbilaskvust ja see avaldab kasulikku mõju südame-veresoonkonna haiguste edasisele ravile.\nJärgmisi näiteid saab eristada:\n1. Target võitlus patoloogiliste protsessidega, mis esinevad veresoontes. Diabeet või reumatoloogilised haigused võivad neid provotseerida.\n2. Sisekahjustuste ettevalmistamine on ette nähtud laeva blokeerivate aterosklerootiliste naastude tuvastamiseks. Selle protsessi tulemusena võib suurendada vere viskoossust ja seda ei tohiks lubada.\n3. Tserebraalse tsirkulatsiooni ja südame isheemiatõvega seotud probleemide kõrvaldamine.\nAmetliku klassifikatsiooni kohaselt jagatakse angioprotektiivne rühm ravimiteks, mis on toodetud tablettide kujul (suukaudseks manustamiseks), salvide, geelide, ravimküünalde ja kreemide kujul. Ravimi efektiivsuse suurendamiseks lisatakse ravimeid põletikuvastased ja antibakteriaalsed komponendid.\nEespool nimetatud ravimite rida võib jagada erinevate kriteeriumide järgi. Üks neist on komponentide koostis: võib esineda nii taimseid ühendeid (Hesperidiin ja Diosmin) kui ka sünteetilisi (suleloksiid, Pentoxifylline, Dobesilate kaltsium jne). Loomulikult sõltub nende ainete kontsentratsioon sõltuvalt ravi praegustest eesmärkidest.\nAngioprotektiivne toime saavutatakse kindla koguse ravimite kasutamisega. Need aitavad saavutada keerulist ja kohalikku mõju probleemile. Patsiendid peaksid mõistma, et raviainetel on erinevad mõjutusmehhanismid, seetõttu on enesehooldamine absoluutselt vastuvõetamatu.\nNäiteks võib arteriaalne tromboos lokaliseerida, kasutades pentoksifülliini ja sulodeoksi sisaldavaid ravimeid. Sama kombinatsioon ei ole veenilaiendite ravimisel vastuvõetav.\nEnne kasutamist peate tutvuma juhendiga, milles näidatakse vastunäidustusi. Tuleb mõista, et ükskõik milline ravim ei ole imerohi probleemide ravimiseks. Kõik sõltub rahaliste vahendite koosseisust ja arsti määramisest.\n1. Kasutamise võimatus ükskõik milliste komponentide (toimeainete) individuaalse talumatuse korral.\n2. Seedeelundite organite rikkumine. Põletikulised protsessid ägenemise perioodil muudavad ravimite kasutamise võimatuks.\n3. Ravimit saab alustada pärast 16-18-aastaseks saamist.\n4. Mõned neist ravimitest ei soovitata rasedatele naistele ega ka imetamise ajal.\nVäliskasutuseks mõeldud ravimite kasutamine on vastunäidustatud järgmistel juhtudel:\n3. Allergiline reaktsioon toote komponentidele.\nPatsient peab jälgima diagnoosi alusel vastuvõetud raviarsti juhiseid ja ettekirjutusi.\nKõige tõhusamad ja tuntud angioprotektorid on saadaval tablettide või kapslite kujul. Õige kasutamise korral on võimalik saavutada positiivseid muutusi. Ravimite nimekiri:\nKliiniliste uuringute tulemused kinnitavad, et Detralex ennetab aktiivselt veenilaiendeid, normaliseerides verevoolu ja mikrotsirkulatsiooni. Paljud patsiendid märgivad, et nende elu on alates selle ravimi algusest oluliselt muutunud.\nDetralexi iseloomustab suur talutavus ja seetõttu saab seda kasutada naistel rasedusperioodil, kuid kõigepealt on parem konsulteerida arstiga. Lisaks sellele võib ravimit profülaktiliseks kasutamiseks kasutada. Seda saab võtta pikka aega, kuid ainult tingimusel, et meditsiiniline järelevalve toimub pidevalt.\nPentoksifülliin taastab mikrotsirkulatsiooni, pakkudes antiagregatiivseid toimeid, vähendades kaltsiumikontsentratsiooni rakkudes. Seda võib kasutada tablettide ja süstide kujul. Toas - 2-3 korda päevas pärast iga sööki. Ja süstid on ette nähtud üks kord päevas: manustamine peaks olema sile ja kontrollitud; peab patsient horisontaalse positsiooni võtma.\nTõenäoliselt on troxevasiin tänu laiaulatuslikule tegevusele. See tagab mikrotsirkulatsiooni protsesside taastamise, vähendades põletikku ja väsimust. Pärast kehasse sisenemist on sellel järgmised terapeutilised efektid:\n1. Suurendage koreo elastsust.\n2. Käimasoleva põletikulise protsessi kaotamine.\n3. Hapniku ja toitainete transportimise kiirenemine kahjustatud kudedesse.\nRavimit iseloomustab ka kõrge kaasaskandevuse aste, mistõttu seda saab kasutada isegi raseduse ajal arsti nõusolekul.\nKokkuvõtteks võib öelda, et angioprotektorid ei ole ette nähtud enesehoolduseks. Ainult kogenud spetsialist saab valida optimaalse annuse ja manustamise sageduse. On vaja arvestada arvukate teguritega, mis on seotud komponentide individuaalse talumatuse ja praeguse kliinilise pildiga.\nKuidas vabaneda koonustest jalgade veenides?\nJalade veenide koonused - keeruline veenide keeruline vorm. Need esinevad haiguse hilises staadiumis, kui veresoonus ja anuma seinte laienemine on tähelepanuta jäetud....\nKaebused, et valu jalgades veenides - üsna tavaline nähtus. Peamine põhjus see tingimus - vereülekande rikkumine alajäsemete. Vaskulaarsete patoloogiate valu võib olla tõmbav või valu, väga tugev või vaevu tuntav....\nKompressorpüksid 1 ja 2 klass: kas vahe on?\nTroxevasini kasutamine jalgade veenilaiendite puhul: salvi ja kapslite efektiivsus ja toime\nKirjeldus alates 18. jaanuarist 2015 Ladinakeelne nimi: Trombless ATC-kood: C05BA03 Aktiivne koostisosa: hepariinnaatrium (naatriumhepariin) Tootja: Nizhpharm, JSC, Nižni Novgorod, Venemaa FöderatsioonKoostisNaatriumhepariin 8,33 mg (1000 U) 1 g geelis, etüülalkoholis, nipagiin, nipasool, dietanoolamiin, karbomeer, puhastatud vesi, abiainetena.\nVeenilaiendid alajäsemetel on tänapäeval üks kõige levinumaid haigusi. Veenid kaotavad oma elastsuse (tänu väga õhukesele lihaskihile), laiendavad (ventiilide purunemise ja verevoolu pöördumise tõttu) - seepärast märgivad patsiendid selliseid ebameeldivaid ja valusaid sümptomeid nagu põletustunne, krambid, raskused jalgades.\nVeeboksid kutsuvad meheid ja naisi, kellel on veenilaiendid, raviga mitte kõhklema. Tänapäeval on efektiivseid tablette veenilaiendite jaoks, mis mõjutavad veres kiiresti ja normaliseerivad vereringet.\nVõttes arvesse veenilaiendite veenide suurt esinemissagedust ja mitmesuguseid anti-varicose kudumiste variante, otsustasime esitada meie riigis kõige levinumate kudumiskindlate mudelite võrdluse tulemused.\nMillised on võimalused pärasoola testimiseks?\nTihendusruumide valikulised tromboflebiidid


Kellele kuulub Eesti kettaheiterekord? - Kergejõustik - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nKellele kuulub Eesti kettaheiterekord?\n8. veebruar 2019, 11:40\nAnne Salak-Horina mullu kevadel Moskvas Punase väljaku lähedal ajaloomuuseumi ees.\nEesti Kergejõustikuliit (EKJL) arutas pikalt, kas kinnitada Moskvas elava eestlanna Anne Salak-Horina 1986. aastal Tallinnas saavutatud kettaheitetulemus 66.42 Eesti rekordina, kuid otsustas, et see pole võimalik.\nEKJLi tehnilise komisjoni üksmeelse arvamuse järgi ei kõlba Salak-Horina tulemus, mis ületab Elju Kubile kuuluvat ametlikku Eesti naiste kettaheiterekordit 65.00 ligi poolteise meetriga, põhjusel, et keegi ei tea, millise kettaga see tulemus 32 aastat tagasi Tallinnas Snelli tiigi juures heideti. Samuti pole teada, millega ja mismoodi seda tulemust mõõdeti.\n«Kindlad võime olla ehk ainult selles, et sooritus oli määrustepärane. Meie kohtunikel pole kunagi kombeks olnud määrustele mittevastavaid katseid ära mõõta, kuid teades, milliste ketastega tollal heideti…,» seisab EKJLi juhatusele saadetud tehnilise komisjoni otsuses, mida arutati mitu kuud.


Kuidas hot dog R-kioski päästis\n16. oktoober 2014 kell 13:11\nR-Kioski turundusjuht Evelyn HintoFoto: Eiko Kink\nKui Tallinna linnas hakkas kehtima tasuta bussisõit, kaotas R-kiosk piletimüügi ärakukkumise tõttu hulga kliente. Õnneks oli ettevõttel olemas päästeplaan - hot dog.\nKui otsustad toidu-joogi pakkumisega äri laiendada\nUuri turgu. Tee kindlaks oma sihtrühma täpsed vajadused ja harjumused. See aeg müügis ja teeninduses on möödas, kus kõigepealt mõeldi välja toode ja siis hakkati kliente otsima. Tee selgeks piirkonna eripärad, kus soovid uue kontseptsiooniga välja tulla. Igal pool ei pruugi asi toimida ühtmoodi.\nPane paika eesmärgid. Tee endale väga täpselt selgeks, mida soovid äri laiendamisega saavutada.\nTegele personaliga. Informeeri, koolita ja motiveeri neid.\nPaku kvaliteeti. Toode/teenus, mida pakud, olgu korralik. Paku elamusi kõigile viiele meelele – lõhnad, maitsed, helid jm loovad mõnusa atmosfääri ja võivad viia pikas perspektiivis kliendi uute ostude tegemiseni.\nOle kannatlik. Oluline on mitte murduda hoolimata tagasilöökidest, edasiminek viib ka edukogemuseni. Kõik uued tooted ei pruugi tuua oodatud tulemust soovitud aja jooksul. Analüüsi tulemust ja tee vajadusel korrektuure. Enne aastat ära suurt edu oota.\nAllikas: Evelyn Hinto R-kioskist, Rohelise maja pood ja kohviku omanik Enn Onni, Statoil Fuel & Retail Eesti turundusdirektor Diana Veigel\nKohapeal söögi-joogi pakkumisega on laiendanud oma äri mitmed kaubandusettevõtted. Võileibu, hot dog'e pakuvad klientidele R-kiosk ja Statoil, head kohvi-teed saab nautida näiteks sisustuspoes Homeart või jalgrattaid müüvas poes Jooks. Kohvik-poena töötavad Tallinnas Sfäär ja Nop, Viljandis Rohelise maja pood ja kohvik, kirjutab 17. oktoobri Äripäev turunduse rubriigis.\nUus kontseptsioon on kasvatanud käivet. Kui Tallinn hakkas 2013. aastal pakkuma tasuta ühistransporti, andis see tugeva hoobi R-kioski ärile. Kui bussipiletite kuukäive oli enne seda olnud 1,5 miljonit eurot, siis tasuta ühistranspordi pakkumisega langes see 300 000 euroni, firma kaotas suure hulga kliente. “Pidime leidma uue fookuse, et toime tulla. Õnneks oli meil tolleks hetkeks väljatöötatud toode, millele keskenduda, selleks oli hot dog,” selgitas R-kioski turundus- ja ostujuht Evelyn Hinto, kuidas R-kioskist muu hulgas ka tänavatoidu pakkuja sai. “Umbes kaks aastat tagasi saime aru, et ainult bussipiletite, loto ja tubaka müügiga ei ole äril tulevikku ja võtsime eesmärgiks arendada tänavatoitu.”\nUuele kontseptsioonile üleminekul, toodete väljatöötamisel ja nende kvaliteedi parandamisel on firmale abiks olnud erinevad spetsialistid – näiteks barista Paap Pihelgas ja kokk Indrek Kivisalu. Kõik need sammud on ennast Hinto sõnul ära tasunud. “Kui tulime 2012. aastal välja oma hot dog'iga, julgesin müügikasvuks ennustada 50 protsenti, tegelikkuses tõusis see 300 protsenti,” sõnas Hinto.\nSamuti on viimase kahe aasta jooksul suures osas välja vahetunud firma klientuur. “Me ei võrdle praegu oma numbreid enam eelmise aastaga, vaid eelmise kuuga,” lisas Hinto. Firma kogukäibest moodustab tänavatoidu pakkumine praegu juba 31%.\nR-kiosk alustas oma toodete lansseerimist. Olemasolevast 110 kioskist saab hetkel hot dog'e osta kuuekümne viies – nende arv aga järk-järgult kasvab. Muutused R-kioskis on aega võtnud pea kaks aastat. Esmased sammud olid uue toote välja mõtlemine, siis selle testimine ja tootma hakkamine. Paralleelselt käis tutvustuskampaaniate loomine.\nTurunduseelarvet on kõik need muutused kasvatanud Hinto sõnul pea 3/4 võrra. “Põhilise osa turunduskuludest moodustavad toote kontseptsiooni loomine koos nime leidmise ja selle toote lansseerimisega,” selgitas Hinto ja täpsustas: “Kuna R-kiosk ei ole varem tooteid lansseerinud, on see tõstnud meie turunduskulusid kolmveerandi võrra.”\nTootearenduse ja kvaliteedi tagamise töö on olnud Hinto hinnangul edukas, seda on näha müügi kasvust. Näiteks on viimasel kahel aastal tõusnud kuumade viinerisaiade läbimüük kümme korda ja kohvi müük kaheksa korda.\nToidu pakkumine meelitab kliente. Ka Statoil on teinud viimasel ajal kontseptsioonis muudatusi. Suve lõpus laiendati hommikusöögi valikut, samuti on juurde tulnud teenindusjaamu, kus saab kohapeal süüa, kohtumist pidada, wifi-võrku kasutada või telefoni, arvutit laadida – 46 täisteenindusjaamast on istumisala olemas juba 33s. “Lisaks toidu tarbimisele on väga suur hulk kliente, kelle jaoks on Statoil kohtumispaik, mugav peatumiskoht. Ja just neile mõeldes oleme loonud lisaks istumiskohad,” selgitas Statoil Fuel & Retail Eesti ASi turundusdirektor Diana Veigel seda sammu.\nEesmärk on pakkuda klientidele lisaväärtust mugavusteenusena. Selline samm on mõjutanud Veigeli sõnul nii klientide ostukäitumist kui ka külastatavust. “Praegusel ajal külastab Eesti Statoili teenindusjaamasid iga kuu ligi 1,4 miljonit klienti ehk kuus keskmiselt iga eestlane,” sõnas ta. Firmalt endalt nõuab see pidevalt investeeringuid seadmetesse ja töövahenditesse, koolitusi ning töötajate töötunde. Samuti uuringuid, et tabada ära klientide maitse-eelistused ja tarbimisharjumused.\nTarbija tundmine loob kasvualuse. Kui käibelt on kütusemüük kindlasti suurem kui poekaupade müük, siis kasumi teenib firma kütuselt ning poekaupadelt ja teenustelt võrdselt. “Ehk siis toidupakkumise roll on meie äritulemustes väga oluline ning ilma selleta me oma äri praegu enam ette ei kujuta. Toidu pakkumine on nii edukas, et klientidele, kes tööpäeval ootavad kiiret tankimisteenust, oleme paigaldanud tankimisalal iga tankuri juurde makseterminali, kus saab kütuse tankimise eest maksta kohapeal,” selgitas Veigel.\nKasvuallikana näeb firma klientide tarbimisharjumuste muutust ehk seda, et uued põlvkonnad on liikuvamad ja niiöelda kogu aeg teel. “Kui võidame nende klientide usalduse, on loodud kasvuks tugev baas,” märkis Veigel.\nTäis kõhuga klient ostab rohkem\nMari Arnover, Brand Manuali teenusedisainer:\nInimeste vajadused ja käitumine muutuvad ajas. Edukad on need, kes sellele vastavalt oma teenuseid-tooteid kohandavad ja arendavad. Täis kõhuga inimene on paremas tujus ja jaksab rohkem. Näiteks Ikeal on oma söökla, soodsad hinnad ja menüüs kuulsad rootsi lihapallid – see haakub kogu kontseptsiooniga suurepäraselt. Kui oleks odav mööbel ja kallis toit, enam ei toimiks. Ehk kliendi teekond tuleb ära kaardistada algusest lõpuni – mõtte tekkimisest kuni koju jõudmise ja toodete kasutamiseni. Ikeasse lähevad nii kohalikud kui ka välismaalt tulnud inimesed terveks päevaks kogu elamist sisustama. Kui nad peaksid vahepeal ekstra söögikohta minema otsima, väsiksid nad ära ja oleksid Ikea jaoks juba kaotatud kliendid. Hästi läbimõeldud teenus kasvatab fänniklubi igal juhul.\nKohvik meelitab teistsuguseid kliente kui pood\nEnn Onni, Rohelise maja poe ja kohviku omanik:\nMe alustasime esmalt kodukohvikuna. Paljudel külastajatel tekkis soov osta meie käest toorainet. Nii see võimalus tekkis ja me laienesime poe suunal. Ökopood üksinda oleks jäänud lahjaks. Ostjaskond on Eestis veel väike. Nii tunduski kasulik need kaks ühendada. Kohvik meelitab üht sorti kliente, pood jälle teisi.\nKohvik on meil käibe poolest ülekaalus. Kohvikus saad paari euroga hakkama. Kui aga poodi lähed, siis need mahedad ökokaubad on keskmisest kallimad. Ega ökokaupade juurdehindlus saa väga suur ka olla, kuna tooted ise on kallid. Aga kurta me ei saa. Oleme rahul, iga kuu on ostjaid juurde tulnud.\nKonverentsidel-seminaridel räägitakse, et turundama peaks inimese viiele meelele.\nKas võib näha seost firmade söögi-joogi pakkumisega?\nAnts Lusti, Identity juhataja, strateeg:\nJah, loomulikult, seos on otsene. Seal mingit muud trikki ei olegi, kui peatada inimese hetketegevused läbi inimese meeleelundite – saavutada tema tähelepanu haistmis-, kuulmis- või maitsmismeele kaudu. Seeläbi tekitatakse temas uued impulsid ehk ajendatakse teda ostma midagi, mida ta ehk ei planeerinudki teha. See on asja iva. Inimene proovib ja ostab. Nii hangitakse endale erinevates segmentides uusi kliente, kes enne üldse ei oleks pidanud ostma tulema.


Lehel on kaasa aidanud Kiisujamiisu\nNagu näha, on ilmunud kolm simsijuttude mängu.\nTegemist on täiesti iseseisvate mängudega, nende mängimiseks pole vaja tavalist The Sims 2-te ega eri- või lisapakke, samuti ei saa neile liita ühtegi eri- ega lisapakki.\nMängud sarnanevad The Sims 2-le, simsid peavad ikkagi elama oma tavalist elu, õhtul magama minema, hommikul ärkama, vahepeal sööma ja vetsus käima jne.\nNüüd aga tuleb lisaks täita eriülesandeid, millest hakkabki lugu ehk jutt arenema. Lugu algab ja lõpeb. Kogu lugu ei pea korraga ära mängima, vahepeal saab selle salvestada.\nEraldi mängu väljaandmine täidab mitut eesmärki, tootja rõhutab, et see mäng on sülearvuti jaoks parem, mängijate jaoks on vast tähtsam see, et selgitusi on tunduvalt rohkem ja nii mõnigi mängija avastab Simsijuttude kaudu ka Sims2 põhimängu.\nLisaks on Simsijutumänge pisut lihtsam mängida. Näiteks:Kui simsil on vaja mõnda vajadust täita, näiteks on tal nälg, siis ei pea mängija mööda ekraani otsima külmikut ja selle peale klikkama - piisab kui klikata klaviatuuril tähte H. Samamoodi kehtivad tähed vajaduste jaoks järgmise tabeli järgi:\nVajadus Inglise keeles Täheklahv Mida sims teeb\nNälg Hunger H Sims teeb omale söögi\nÜmbruskond Environment K Sims hakkab koristama\nSuhtlus Social L Sims otsib lähima võimaluse teise simsiga suhtlemiseks\nPuhtus Hygiene Y Sims läheb duši alla või vanni\nVetsuhäda Bladder B Sims läheb vetsu\nLõbu Fun F Sims hakkab oma meelt lahutama\nEnergia Energy R Sims läheb voodisse magama\nMugavus Comfort M Sims otsib koha puhkamiseks\nSeda tabelit pole vaja pähe õppida, ega välja printida, sest need tähed on mängus iga vajaduse taga sulgudes kogu aeg näha.


Oranž turism: väljaspool kultuurilist teekonda - vaba aeg - 2021\nPõhiline - vaba aeg - Oranž turism: väljaspool kultuurilist teekonda\nTurism otsib uusi võimalusi reisimiseks, kohanemiseks ja katsetamiseks. Selles uues reas uute reisikogemuste otsimisel, mis teesklevad olemast ja mitte külastavad, on uus oranž turism- kohalikus elus osalemise mudel, kus eesmärgiks on külastada ja tunda end integreeritud külastatavasse kultuuri.\nSee nähtus ristiti kui Orange turism on uus versioon värvikas turism. Seega viitab roheline turism looduse ja ökoloogiaga seotud reisidele, sinine turism veespordile, valge turism hõlmab kõiki suusatamise ja talispordiga seotud reise ning roosa on seotud LGTB kogukonnaga.\nOrange'i turism läheb kaugemale kultuurilisest reisist, sest see seisneb selles, et paneb end sisse ja elab esimesel inimesel ühe külastuse kultuuripõlved. Täpselt on Crispin Raymond ja Greg Richards seda tüüpi turismi määratlenud kui ", mis pakub külastajatele võimaluse arendada oma loomingulist potentsiaali aktiivse osalemise kaudu kursustel ja õpikogemustel puhkepiirkonnas, kus neid arendatakse".\nTurismialased ettepanekud oranž\nThe oranž turism Selles tehakse ettepanek selle kohta, milliseid kogemusi külastaja ei tohiks jätta, et suhelda selle koha elanikega ja tunda end kohaliku kultuuri integreerimisel. Venetsia klaasist tükkide puhumine, kui külastate Itaaliat, õppige, kuidas prantsuse pealinnas sarvesaiaid valmistada, Indias asuva Hindu fakiriga kontrollib või Portugalis kalastada on vaid mõned näited tegevustest, mida nõuab oranžid turistid.\nOranži turismi peamised eelised\n1. Sihtkoha turismipakkumise mitmekesistamine ja isegi võimalus avada kvaliteetsele turismile, optimeerida olemasolevaid materjale ja immateriaalseid ressursse (traditsioonid, käsitöö, kohalike kunstnike mõjuvõimu suurendamine jne).\n2. Kultuurihuvide laiendamine. Oranžide ja loominguliste turistide huvi kultuuri, eriti nende sihtkoha, vastu läheb kaugemale turismiobjektide külastamisest. Nad tahavad seda kogeda ja teada, kuidas selle elanikud seda teevad.\n3. Ajatu Orange turismil ei ole aastaaega ega kliimamuutusi, see võimaldab paljudel sihtkohtadel arendada oma turismialast tegevust aastaringselt, sõltumatult headest ilmastikutingimustest.\n4. Erinevate meetodite kombinatsioon. Orange turism seguneb ideaalselt teiste turismisegmentidega nagu gastronoomiline turism, idiomaatiline, veiniturism, aeglane turism... Lühidalt öeldes on see režiim täies mahus, mis kogub iga päev rohkem järgijaid.\nMillennialid, kõige rohkem huvitatud oranž turismist\nMillennials on kasutajad, kes nõuavad seda uut kohtade tundmist, eriti 47% neist arvavad, et kümne aasta jooksul tahavad nad kulinaarseid ja kultuurilisi kogemusi ning 1/3 panustavad, et nad tunnevad maailma suuremaid turismisihtkohti. Arvamuse teemal läbiviidav rahvusvaheline uuring harjumuste kohta. Lisaks otsib see põlvkond ainulaadseid reise sihtkohtadesse, mida massiturism ei ole veel avastanud.\nIMF International Business Schooli tegevjuht Carlos Martínezile "vajame praeguses turismisektoris nõudlikke ja koolitatud spetsialiste, sest turistid valmistuvad üha enam, tahavad teada saada teisi sihtkohti ja võrrelda mitte ainult hinda, vaid ka kogemusi. paljude muutuste tekitamine, evolutsioon, mis nõuab uusi tehnoloogiaid valdavaid spetsialiste ja kes soovivad jätkata ja uuendada samal ajal kui sektor ”.\nHispaania turismi suur hetk\nHispaania turism kogeb magusat hetke, sest arvud on optimistlikud. Seega on riikliku statistikainstituudi (INE) andmetel aasta esimesel üheksal kuul Hispaanias rohkem kui 60 miljonit turisti, mis on 10,1% rohkem kui 2015. aasta samal perioodil. 2016. aastal saavutati uus rekord üle 70 miljoni turisti. Ei ole kahtlust, et sektor kohandub tänapäeva turistide uutele nõudmistele, kes enam ei otsi sihtkohta, vaid elavad puhkuse ajal ainulaadseid ja autentseid kogemusi.\nNõuanded: Carlos MartínezIMFi rahvusvahelise ärikooli tegevjuht jaRafael MesaIMFi turismi valdkonna arendamise juht.\n- Pereekskursioonid: 10 külastuskohta Euroopas\n- 10 parimat suusakeskust peredele\n- Reisige Portugali lastega ja perega\n- Naudi Turiartiga Valencia religioosseid kunstiteid\nIsaks olemine on imeline, kuid on ka aegu, kui on parem naerda kui nutma. Ära jäta neid pilte maha!


lapse ja uue mehe suhted | Psühholoogia | Arsti nõuanded | Küsi nõu Eesti tipparstidelt! - Kliinik.ee\nlapse ja uue mehe suhted 23.12.03 / Psühholoogia\nTere! Olen lahutanud 1,5 a tagasi ja mul on umbes pool aastat uus "söber" Koos me ei ela, aga vahetevahel ööbib tema siin minu juures. Probleem selles, et sel mehel on olnud elus 2 suurt pettumust. Viimane löppes sellega et naine kolis oma lapse (keda mu söber nagu oma kasvatas) ja nende ühise lapsega ära kaugele. Ja mees siiani ei saa sellest üle. Seepärast "kardabki" nagu uut suhet luua minu pojaga. Mida teha et see barjäär ületada? Kas "aeg parandab haavad"? Kuidas luua hea alus nende suhtele?Ette tänades, Mari\nKüllap see suhte loomine Teie pojaga vajab tõesti pisut aega. Ja ka Teie poeg vajab tõenäoliselt veidi aega, et luua suhet Teie sõbraga. Aeg iseenesest ei paranda ega haava. Pigem see, mis selle aja jooksul juhtub. Aeg parandab siis midagi, kui selle aja jooksul midagi tehakse haavade parandamiseks. Seega, kui te kõik koos pingutate selle aja jooksul midagi teha, mis teile kõigile hea on. Kõige paremini parandab see aeg, mida hästi koos veedetakse. Heade suhete aluseks on koos veedetud, ja hästi veedetud, aeg. Tehke asju koos, mida teile meeldib teha, mida meeldib teha neile kahele, kelle suhetest Te olete huvitatud. Ja las nad ka veedavad koos aega ilma Teieta. Selleks, et teineteist paremini tundma õppida. Teineteise tundmine on järgmine oluline asi heade suhete kujunemiseks,eks ole? Te ju teate seda isegi.\nHead jõuluaega ja õnnelikku uut aastat.\nSuhe on nii surnud seisus kui veel annab olla\nMa ei teagi, kas ootan mingit vastust. Mul on lihtsalt tarvis kirjutada, sest hetkel pole kellelegi rääkida sellest murest, mis mind vaevab.\nOlen oma mehega koos olnud kuus aastat. Minu meelest ...\nVäidate, et olete mehe petmise talle andestanud, kuid miks Te kuulda tahate põhjust, miks ta seda tegi? Tavaliselt ei osata seda seletada, või ollakse ettevaatlik, et mitte uuesti solvata partnerit. ...\nSuhted mehega on väga sassis ja kipuvad minema pigem vägivallatsemiseks. Aasta tagasi saime oodatud tütrekese ja siis oli paar kuud päris ilus elu, aga probleemid algasid kasvatamisega - kummalgi meist ...\nKas on võimalik parandada sellist olukorda? Ma usun küll, et on. Kui mõlemal on tahtmist ja kannatust seda teha.\nKahel vanemal ei saa olla ühesuguseid ...\nKuidas tulla toime mehe endise abikaasaga?\nTere! Olen 25-aastane naine ja tutvusin poolteist aastat tagasi meeldiva omavanuse noormehega. Praeguseks oleme juba aasta koos elanud. Probleemiks on mehe eelmine abikaasa, kellega ta läks lahku paar ...\nTänan Teid pika ja põhjaliku kirja eest.\nKirjeldatud olukord on tõesti raskesti talutav nii Teile kui Teie mehele. Imetlusväärne, kuidas Te seda ...


Viido veerg: Suhtelisus elus - Estonian World Review\nViido veerg: Suhtelisus elus\nArvamus 02 Nov 2007 Viido PolikarpusEWR\nEinsteini ütlust, et kõik siin elus on suhteline, teavad kõik, ainult mulle hakkab see mõte alles nüüd pärale jõudma. Et maakera keerleb ümber oma telje, et planeedid keerlevad ümber Päikese, et Päike keerleb ümber Linnutee ja et Linnutee keerleb ümber… Kõik on muutumises, miski pole püsiv ja ometi jääb kõik maailmas samaks, muutumatuks. Minu meelest võiks seda fenomeni ka meie kehadele üle kanda. Iga päev sureb meie kehas miljoneid rakke, enamus neist asendub otsemaid. Sünnimomendist alates on meile määratud surmanuhtlus, kui nii võiks ütelda. Elu defineerib surma, üks ei saa eksisteerida teiseta. Vaatamata sellele, et meie kehas toimuvad elu jooksul tohutud muutused, tunneme end oma kehas kogu aeg sama isikuna. Et iga seitsme aasta järel vahetuvad kehas kõik rakud, siis võiks öelda, et iga seitsme aasta järel tõuseme me üles nagu fööniksid tuhast.\nHommikusöök Pärja mõtliku pilgu saatel. Foto: Viido Polikarpus\nKui ma olin noor, otsisin ma suuri elamusi, ma pidasin pidusid, käisin armees, elasin lõbusat üliõpilaselu ja nautisin häid raamatuid, filme ja eriti meeldis mulle muusika. Ma mäletan, kuidas üks mu sõber kinnitas, et ühel päeval kuulatakse Jimi Hendrixit raadiost kerge muusika kanalilt. Hendrix, kes on kakofoonilise muusika esindaja, tundub tänapäeva muusika kõrval väga mahedana. 1960ndatel aastatel oli tema kitarrikäsitsus midagi väga mõjuvat ja pööraseks tegevat, tema muusikaga defineerib meie põlvkond oma noorusaega. Rock and Roll, saatana muusikaks nimetatu, on täna klassikalise muusika rubriigis kuulatav, nimetagem siin ansambleid Drifters, Nat King Cole, Elvis, aga ka superansamblid nagu Cream, Jefferson Airplane, The Who, Beatles, Blood Sweat and Tears, Queen – kõik kuuluvad juba Ameerika klassikalisse muusikasse. Mõelgem sellele Tshaikovski 1. klaverikontserti kuulates, et omal ajal võrreldi seda sellise kõlaga, mida teeb sepp, kui ta taob haamriga alasile. Jah, kõik on tõesti suhteline.\nKui ma olin noor, siis otsisin ma muutusi lihtsalt muutuste enda pärast. Mul oli ükskõik, kas Ameerika oleks läinud Kuubaga sõtta raketikriisi ajal, mina tahtsin, et juhtuks midagi põnevat. Täna aga olen ma mures igasuguste muutuste pärast. Olen selles eas, et otsin korda kaootilises maailmas. New Yorgist tulles tundus Tallinn mulle provintsiaalsena. Nüüd aga põgenen ma sellest kiiresti arenevast linnast maavaikusesse. Olin maal viimased kümme päeva ja nautisin seda täiel rinnal. Seda enam, et lõpuks ometi sain ma lõpetada mitmed pooleli olevad maalid.\nMinu naaber maal Kurenurmes, Vello, kellest olen ennegi siin kirjutanud, on juba pikemat aega elanud kaine mehe elu ja aitab mind paljudes töödes. Kui kaua ta nii suudab olla, seda ma ei tea, sest mehel on kohe tulemas 60. sünnipäev… Lõpetasin aga naabrinaise Pärja portree. Tema on suurepärane naine, kes on peaaegu 100 aastat vana. Ta elab üksinda keset metsa koos oma väikese koerakesega, kelle nimi on Karu. Ta on elanud üle arvukalt talvesid, mil temperatuur on langenud alla 30 kraadi, elanud üle Stalini aja, nüüd on tal lapselapsed ja lõpuks olen tal ka mina.\nÜks minu sõber roheliste barettide päevist saatis mulle hiljuti huvitava e-kirja, milles sisalduvate mõtetega olen täielikult nõus. Ta kirjutas, et naised on tema meelest nagu õunad. Parimad neist on kõrgel ladvas. Enamik mehi ei hakka nende järele üles ronima, sest nad kardavad kukkuda ja haiget saada. Selle asemel nopivad nad mahakukkunud õunu, mis pole küll nii head, aga nende kättesaamine on kerge. Ladvaõunad ise mõtlevad, et midagi peab neil endil viga olema, et keegi neid noppima ei tule. Tegelikult ei pea nad muud tegema, kui ootama julget ja hakkajat meest. Ehk printsi.\nMehed on aga nagu vein. Nad alustavad oma elu viinamarjadena ja alles naised trambivad neist välja joovastava joogi…


19-02-2009, 19:11 PM\nVäga tubli, Grupp Seltsimehi! Külastan kindlasti teie grill-veokit reede õhtupoolikul ja vajadusel aitan tagasi tulles telkida.\nSiis paneks veel neile üksikutele eranditele südamele, kellega toimuvad teatud rahalised arveldused stardipäeva hommikul - palun mitte samastada laekurit ATM-ga. Selgitan: palun varuda täpne raha ja selle üleandmiseks soodus moment. No et vältida olukorda, kus ise ollakse parasjagu startimas ja ulatatakse häbeliku näoga läbi akna ebamäärane kogus Jakobsone ning laekur (olles samaaegselt ka kohtunik) peab hoidma ühes käes stopperit ja jälgima selle näitu ning üritama siis võttes Kaie Kõrbile iseloomulikke asendeid teise käega taskust peenraha õngitseda või kobama kubeme piirkonnas, et leida aluspükste rinnataskust õigeid kupüüre tagasiandmiseks.\n20-02-2009, 01:28 AM\nNii üldine küsimus, kui väga kiiruskatsed ja üldine rada kaetud kiilakaga?\nMa usun, et üllatusmoment on üle kõige, aga siiski oleks tore vaim valmis panna.\n20-02-2009, 02:52 AM\nSai täna ka Voorel ära käidud. Teed päris mõnusalt talvised, lund ja jääd ikka leidus. Ära märkida tuleb, et esimene Bensukas Voorest umbes 35 km kaugusel Jõgeval! Varuge kütust!\n20-02-2009, 12:44 PM\n(Seda postitust muudeti viimati: 20-02-2009, 20:53 PM ja muutjaks oli villu157.)\nullivilli Kirjutas: Nii üldine küsimus, kui väga kiiruskatsed ja üldine rada kaetud kiilakaga?\nAlwaro Kirjutas: Sai siis Priidu kaardilugemist testitud ning päeva esimene pool eile läbi sõidetud. Juttu libedast maksab tõsiselt võtta. Priit ei püüa rallit juba ette huvitavaks teha, seda on see nagunii\nLK 1 lõpus on nagu Priidul väike näpukas üks parem kurv on muutunud vasakuks või olen ma millegist valesti aru saanud? (90, V3 peaks olema minu meelest 90, P3)\n20-02-2009, 20:34 PM\n(Seda postitust muudeti viimati: 20-02-2009, 20:50 PM ja muutjaks oli PlyVal64.)\nTubli, Maku, vastab tõele! Kilometraaþ 1,4 peaks olema P3, kuid õnneks saab vasakule keerata vaid ZILi või roomikautoga ning eksida pole seal kül kuhugi. See'p see on, kui exel ise mõtleb ja midagi välja pakub... ning ise juba väsinud oled.\nKatse on ka valmis, höövliga siledaks lükatud, märgitud, mõnus. Ja ülilibe! Samas saab sõita küll, kui vähegi vaikselt sisse-kiirelt välja taktikat kasutada.\nÜtleme nii, et eriti kõva rallimees on see, kes saab rajaga hakkama tagaveolise autoga 2.30 või suisa kiiremini ehk 50 km/h keskmiseks. 3 minutiga seda tehes on keskmine 42 km/h, mis on ka vägagi tugev tulemus ja 3,5 minutit teeb kiiruseks 36 km/h. See oleks selline väga ettevaatlik ja üliohutu sõitmine lamellidel, mida me täna testisime.\n21-02-2009, 00:02 AM\nheikson Kirjutas: Ära märkida tuleb, et esimene Bensukas Voorest umbes 35 km kaugusel Jõgeval! Varuge kütust!\nKudinal (teed pidi Voorelt umbes 10-12 km) on ka tankla, vähemalt 2008 suvel oli. Aga kütet võib ikkagi varuda, mine tea, kui palju seda tolle külabentsuka mahutites jätkub.\n21-02-2009, 00:34 AM\nkütte kohapealt tuletan veel meelde, et kui eelmine aasta teepeale jäin siis oli küll lähedal tankla aga sellel silt "pühap ja riigipühadel avame kell 1600" kahjuks oli pühap 24 veeb ja kell 1100\n21-02-2009, 00:37 AM\nRaja kõrval on vähemalt 2 tanklat, millest ühes on ka kohustuslik peatus nagunii.\n21-02-2009, 00:49 AM\nSeda küll hea teada et tanklaid jagub teele nagu sm. supp ütles eelmine aasta läks meil sellega kehvasti. Aga olegem siis homme vaprad.\nMeitel äratus kell 6 et oleks auto aega katki minna ja meil aega et korda saada. Parimate soovidega Saarlaste punt.\nJa siis kohal Kubani rahvale tervitused\n21-02-2009, 01:24 AM\nni sidur taas töökorras ja auto edukalt tallinasse transporditud kuressaarest! teel siia lendas minema viimane jupike kollektoritihendist, aga nii ongi vingem, isegi politseinikud ei julgenud kõik puhuvad reidi ajal Ristil mind puhuma panna\n21-02-2009, 02:21 AM\nKas pealtvaatajatele ka miskit infot on - kus ja millal autosid näha võib, või see ralli on ainult osavõtjatele mõeldud?\n(Seda postitust muudeti viimati: 21-02-2009, 02:38 AM ja muutjaks oli heikson.)\nKudina tankla avatud tööpäeviti kuni 19,00 , laup-pühap. võib üldse kinni olla.\n21-02-2009, 03:06 AM\nz_man Kirjutas: Kas pealtvaatajatele ka miskit infot on - kus ja millal autosid näha võib, või see ralli on ainult osavõtjatele mõeldud?\nÜldiselt on tõesti see Ristsõnade lahendamise võistlus mõeldud suures osas osalejatele. Aga näha võib neid 8:00 Tallinnas Valdeku tänaval ja siis edasi Juhendis nimetatud maakondades. Tegelikult näeb neid u. 14.00 Võhmas ja 15.30 Põltsamaal Kardirajal. Lisaks 325 kilomeetri jooksul pisematel teedel.\n21-02-2009, 03:51 AM\n(Seda postitust muudeti viimati: 21-02-2009, 03:52 AM ja muutjaks oli aksel73.)\nHärrad kalacompany kas otsereportaazid rallirajalt Automoto foorumisse ikka hakavad tulema,tehnilised probleemid on lahendatd,meeskond on olemas.Kui köik ok. siis kodune publik,tugitooli Talverallitajad jälgige foorumit.Kaunist ärkamist.\n21-02-2009, 13:07 PM\nHoian teile kõigile tänasel lumisel ja päikeselisel päeval pöidlaid ja varbaid ja usun, et teil on hullult lõbus (natuke olen kade ka, aga mis teha...)\nJa keegi võiks mulle meilata, kellele sel aastal Enno Piibelehe auhind läheb.\n21-02-2009, 22:49 PM\n999 rallitiimi osanik paraku kodus juba, liikmed hakkasid pipardama ning pidime naasema igarojuomakoju,\nüritus oli ülikõva, pidu tõotas veel kõvem..\n22-02-2009, 20:37 PM\nJällegi fantastiline Talveralli.\nEi oskagi muud öelda, et TÄNUD!\n22-02-2009, 20:43 PM\nTäname KÕIKI osavõtjaid! Teema lukku. Järelkaja teises teemas.


Adventistide Pärnu Kogudus - Kunagi saan ma kristlaseks\nKunagi saan ma kristlaseks\n01.01.2005 - (1828)\nMõtiskluse aluseks loeme Pühakirjast – 2.Kor.6,2: "Sest Ta ütleb: "Ma olen sind kuulnud soodsal ajal ja aidanud päästepäeval!" Näe, nüüd on hästi soodus aeg, vaata, nüüd on päästepäev!"\nOn aasta algus – plaanide tegemise aeg. Mida me siis sellel aastal plaani võtame? Kogudusel on oma plaanid; igal koguduseliikmel oma plaanid. Ka igaühel neist, kes pole veel andnud end täielikult Jumalale, on oma plaanid. Võib-olla mõtleb mõni neist: küll ma ükskord otsustan ja teen Jumalaga tõotuse; küll ma ükskord tulen Jumala kogudusse. Ega ma tulemata jää... Kuid praegu ei saa ma seda teha; mõned probleemid vajavad lahendamist; mõned küsimused ootavad vastuseid... ka kodune õhkkond ei ole soodne... ja ma ise pole jõudnud kindlale otsusele. Küll ma ükskord pöördun tõsiselt ja tulen.\nKujutage ette, et viibite deemonite nõupidamisel. Astub esile üks deemon ja ütleb Saatanale: "Ma lähen ja räägin inimestele, et Piibel on vanade müütide kogu, mida ei saa võtta puhta tõena; tõde leitakse oma sügava mõttetöö tulemusena."\n"Oota," ütleb Saatan.\nAstub esile teine deemon ja esitab õhinal oma ettepaneku: "Luba mind minna ja rääkida inimestele, et ei ole Jumalat, pole Päästjat, pole taevast, pole põrgut..."\nAstub ette kolmas deemon ja ütleb: "Mul on parem plaan. Ma lähen ja räägin inimestele, et on Jumal, on Päästja, on taevas ja on põrgu; aga ma ütlen neile, et pöördumisega ei ole kiiret, elu on pikk ja asjad tuleb enne põhjalikult läbi mõelda. Küll jõuab, aega on!"\nSaatan saatis viimase. Tänapäeval töötavad ja lõikavad kõik kolm, kuid viimane on kõigist edukam!\nArmas sõber, kes sa oled viivitanud enda andmisega täielikult Jumalale, mõtle sellele ja ära lase Saatanal end petta. Sa oled suures ohus.\nKujuta ette, et sa oled väikeses paadis ülalpool koske. Veel on kõik rahulik – uinutavalt rahulik. Vesi voolab tasa, veidi sillerdades. Sinu ees paadis on tugevad aerud, sa võid üldisest voolust lahti rabeleda ja kaldale sõuda. Aga sa istud seal, ei võta midagi ette ja nõnda triivid vaikselt kose poole. Sa jõuad juba kosele üsna lähedale. Sinu sõbrad näevad, milline oht sind varitseb ja viskavad sulle kaldalt pika tugeva köie. See langeb sinu jalgade ette. Tugevad käed on valmis vedama sind kaldale. Mida on vaja teha selleks, et pääseda? Sa pead haarama kinni köiest. Aga mida pead sa tegema, et hukkuda? Mitte midagi! Lihtsalt istu oma paadis edasi, ära võta mitte midagi ette – ja vool viib sind kosest alla hukatusse!\nKas me mõistame, et sellises ohtlikus olukorras on iga inimene, kes pole andnud end täielikult Jumalale? Patu vool on nii kiire ja võimas, et pole inimest, kes suudaks oma jõuga selle vastu võidelda. Jumal, seistes igaviku kaldal, on oma lõpmatus armastuses visanud sulle päästva köie – evangeeliumi Kristusest. See köis on kukkunud iga inimese jalge ette. Seda põlata tähendab vastu minna igavesele hukkumisele. Ja sa ei tea, millal saabub sinu elus see saatuslik kosk.\nIgal juhul teeb Saatan kõik selleks, et sa – ühelt poolt – sellele ei mõtleks, ja – teiselt poolt – et see kosk saabuks võimalikult kiiresti, et sul jääks astumata see elu tähtsaim samm.\nMõtle Caesari peale, kes sai enne avalikku esinemist oma sõbralt hoiatuskirja vandeseltslaste nimede ja nende kurja plaaniga, kuid ta pidas oma esinemist tähtsamaks kui selle kirja lugemist nüüd – küll ma pärast loen, kui mul enam aega on, mõtles ta, ja pistis kirja tasku – ning astus otse vastu surmale! Isegi tema oma büsti varisemine saalis otse tema silme all ei pannud teda mõtlema! Tal jäigi esinemata – ja kiri lugemata! See leiti tema taskust.\nApostlite tegude raamatus kohtume maavalitseja Feeliksiga, kes kuuleb Pauluse jutlust. Edasi on kirjutatud – Apt.24,25: "Aga kui Paulus kõneles õigusest ja kasinusest ja tulevasest kohtust, ehmus Feeliks ja kostis: "Mine seks puhuks ära; kui mul aega on, kutsun ma sind jälle!"\nÜks teine valitseja, kuningas Agrippas, oli Pauluse kõnest nii liigutatud, et ütles – Apt.26,28: "Ei puudu palju, sa meelitad mind, et ma saaksin kristlaseks!" Kuid ei pöördunud ei üks ega teine, jättes kasutamata kalli armukutse soodsal ajal.\nPatt on paljudes inimestes nii tugev, et, vaatamata sellele, et õnn on purunemas, tervis on kadumas, ja perekondlikud huvid on kokku varisemas ning inimesele antakse pikk nimekiri ohtudest, mis teda varitsevad, ta võtab selle vastu, tänab, kuid läheb otse vastu füüsilisele, vaimsele ja moraalsele hukkumisele.\nMiks siis kohe nii karmilt, võib mõni mõelda, küll ma ükskord pöördun. Kui ma olen haigevoodis või surivoodil, küll ma siis loen läbi selle hoiatava kirja ning mulle piisab sellest, kui mulle antakse veel nii palju aega, et öelda kaks sõna: "Issand, päästa!"\nArmas sõber, kui sul ei olnud tervel eluajal jõudu öelda need kaks sõna, kust võtad sa selle jõu siis haigevoodil või surivoodil. Ära mõtle, et sa võid töötada pimeduse vürsti heaks oma elu pika päeva ja siis surma lävel süüa õhtust valguse Vürstiga! Taevateekonna alustamine haua-äärel on ohtlik ettevõtmine. Surivoodil kahetsemine on eluküünla põletamine Saatanale ja suitsu jätmine Jumalale!\nJumal ütleb sulle: "Pöördu täna!" Ja kui Jumala tänane päev on sinu kahetsemiseks liiga vara, siis sinu homne päev võib olla liiga hilja, et Jumal võiks sind vastu võtta.\nÜks Pärsia prints jagas oma elu nelja perioodi: 10 aastat reisimiseks, 10 aastat valitsemise asjadega tegelemiseks, 10 aastat sõpradega lõbutsemise jaoks ning 10 aastat Jumalaga vahekorra kordaseadmiseks. See näis olevat hea ja tark plaan, aga see katkestati ühe ootamatu sündmuse tõttu, mis ei olnud plaanis ette nähtud – vähemalt nii vara mitte – ta suri õnnetult ühe reisi ajal esimese 10 aasta jooksul!\nSõber, sa seisad uue aasta lävel. Maailm teeb oma plaane; tähtsamad asjad seatakse ettepoole ja võetakse käsile kõigepealt. Kas ei ole hinge ja elu eest hoolitsemine mitte kõige tähtsam asi? Sul on ju ainult üks ainus elu siin maailmas. Kuidas sa kasutad seda? Pühakiri ütleb – Gal.6,7: "Ärge eksige, Jumal ei anna ennast pilgata, sest mis inimene külvab, seda ta ka lõikab!" Mõtle sellele, tehes selle aasta plaane. Jumal olgu sinuga ja meie kõigiga.