kodusünnitus – Banaanisaar\nKodus sünnitamine on normaalne ja tavaline. See arvamus on muutunud viimasel 100 aastal, mil inimene on jäänud haigemaks ning aina kaugeneb loodusest. Kui tänapäeva läänemaailmas on imelik sünnitada kodus, siis 20. sajandi alguses oli kummaline sünnitada haiglas.\nPeame meeles, et tavaline on see ainult „arenenud“ riikides. Ehk loodusest ja loomulikust elust kaugele arenenud tsivilisatsioonides :).\nVõi siis vaatame kohe alguses asja veidi teise nurga alt. Kujutad sa ette looma, kes raseduse ajal läheb paksuks ja haigeks ning kannatab pärast sünnitust kõiksugu tüsistuste käes? Mis iganes metsloom on raseduse ajal ja pärast sünnitust sama ilus kui ta oli enne. Ei kujutaks ette, et sünnitus võiks talle ohtlik olla või et ta sellega ise hakkama ei saa.\nRasedus ja sünnitus on imeline aeg. [highlight]Kui sünnib laps, siis sünnivad esimest korda ka ema ja isa.[/highlight] See peaks olema valgustav, avardav, vaimustav kogemus. Absoluutselt eemal murest, pingest, stressist, hirmust.[highlight] Sa oled looja ja sinu hing on teerajajaks sinu lapse hingele.[/highlight] Me oleme kõik valguse osad (teaduslikult võiks seda selgitada nt footonitega).\nNaisele peaks sünnitus olema vaimustav kogemus, ta peaks olema terve ja kirgas ega vajama mingit meditsiinilist sekkumist. Mees peaks tundma uhkust oma kaasa naiseliku väe üle ning nautima võimalust tunnistada järeltulija sündimist.\n[highlight]Naise keha on loodud lapse kandmiseks ja sünnitamiseks ning kodune sünnitus annab talle tagasi selle, mis nii paljudel puudub – tunda oma sisemist väge.[/highlight]\nHaiglas sünnitades peab alati arvestama meditsiinilise sekkumisega. Kodu on sinu territoorium, seal otsustad sina ja kõik teised on seal külalised. Haiglas oled aga külaline sina ja sul tuleb alluda haigla reeglitele.\nKodus sünnitamine on haiglast tervislikum valik\nMidwiferytoday.com artiklis Why Homebirth? toob toimetaja Jill Cohen välja järgmise mõtte: „Kui kerkib vajadus päästa naine valudest, siis näitavad tulemused siiski, et normaalsetes tingimustes on naisel ikkagi ohutum lasta loomulikul sünniptotsessil toimuda ilma meditsiinilise sekkumiseta. Sünnituse valu on jõudu andev. Muidugi teeb see haiget, kuid kasu, mida naine tunneb rakutasandil kaalub üles kõik muu. [highlight]Naine tunneb ennast oma keskkonas palju rahulikumalt ja suudab paremini lõõgastuda, samas kui haigla on võõras ja täis tundmatuid inimesi. Haiglas toimunud sünnitused kestavad kauem, seal toimuvad spetsiifilised protseduurid ja graafikujärgne elu ei lase naisel minna enesesse leidmaks sünnituseks vajalikku sisemist jõudu. [/highlight]Kui sünd toimub kodus, siis tihtipeale sünnitus lihtsalt juhtub. Haiglas on aga tavaline mingisugune sekkumine.”1\nÄmmaemand ja Waterbirth Internationali direktor Barbara Harper viitab oma raamatus Gentle Birth Choices ka ohutusele: „Riikides, kus on sünnitusel madalaim surmade ja vigastuste arv, on tavaline, et sünnitusel osaleb ämmaemad mitte arst ning kodus sünnitamine on väga tavaline. [highlight]Näiteks Hollandis on assisteeritud kodusünnitused levinud normiks. Üle 40% sünnitajatest sünnitavad seal kodus. [/highlight]Vastsündinute surmade arv on Hollandis 2,1 1000 sünni kohta, USAs on see 10,8 1000 sünni kohta.“\nTa tõstatab ka olulised küsimused: kui me räägime arenenud tehnoloogiast, siis millist hinda maksavad selle eest meie lapsed? Kuidas on uimastite kasutamine mõjutanud naiste arvamust/nägemust sünnitusest? Millised on nende naiste isiklikud kogemused, kes kogevad sünnitamisel alandust, hirmu ja hirmutamist, vabaduse kaotust ja isegi väärkohtemist? (Selle kohta on üks Rootsi uuring, väga kurb, tulemusi võrreldi vägistatud naistega.)\nSeda ei vähenda ka asjaolu, et naisel palutakse oma riietest loobuda ning lähedased on sellest sündmusest eraldatud. [highlight]Naise usaldus oma keha vastu ja tema võime normaalselt sünnitada lüüakse kõikuma pidevate vaginaalsete ülevaatustega, et hinnata tema progressi.[/highlight] Üldse ei hakka rääkimagi KTGdest ja IVdest. Sellises keskkonnas on eriti keeruline kuulata oma keha ja oma beebit. Teadlikkus ei seisne niivõrd selles, et oma keha või emotsioone kontrollida, vaid tunda ja tunnistada oma emotsioone ja tundmusi ning nendega töötada. Naine, kes ei lase endal mingeid emotsioone tunda või väljendada hoiustab need rakutasandil oma kehasse.\n„Vanasti arvati, et lapse bioloogia ja käitumise otsustavad ainult geenid. Tänaseks on teada, et see, mis toimub naise kehas raseduse ja sünnituse ajal hormonaalsest ja emotsionaalsest perspektiivist vaadatuna mõjutab last ning isegi ka tulevasi generatsioone. [highlight]Kodusünnituse ajal suudab naine kergelt vabastada hormoone, mis aitavad sünnituse valulikkust vähendada. Kuid haiglakeskkonnas võib naise ebakindlus tekitada olukorra, kus ta eritab adrenaliini selle asemel, et eritada valutustavaid hormoone nagu oksütotsiin ja endorfiin[/highlight]. Ja nii on sünnitus aeglasem ja valulikum,“ kirjutab Barbara Harper ning rõhutab ka meditsiinilise sekkumise ja keisri lõike tihedat seost.\nArvestades, et haiglas viib üks asi teiseni, on täiesti tunnistatud ja tavaline ka Eesti arstide seas, et ühe ravimi andmisest saab teine, kuni jõutakse keisrilõikeni. Sellest rääkis Eesti kodusünnituse dokumentaalis 40+2 nädalat kodusünnituse ämmaemand Ingrid Kaoküla.\nRaseduse jooksul on väga tavaline teha mitu ultraheli uuringut, lisaks saab neid alati ise vabalt juurde tellida, kui näiteks erakorralisele läbivaatusele minna. Sellele, et ultraheliga läbi skanneerimine pole ohutu, peaks viitama juba ema enesetunne nt KTG protseduuri ajal. KTG on umbes 20 minutit kestev ultahelilainetega skanneerimine, mis registreerib emaka kokkutõmbed ja beebi olemise. Aparaat kinnitatakse rasedale kõhu peale. Klassikaliselt tehakse seda Eestis enamikule sünnitajatest ja ka erakorralisel läbivaatusel. KTG ajal on tavaline, et beebi liigutab rohkem (kaitserefleks, püüab ennast päästa) ja emal võib palav hakata, isegi paha. See kõik on aga sümptom, mis viitab kahju tekitamisele. Teaduslikke uuringuid leiab juba üksjagu, ainult otsi.\nEesti keeles leiab ultraheli uuringu kahjulikust mõjust informatsiooni lehelt terviseportaal.com, loe siit.\nPluss laua peal sünnitamine – enamasti selili, olgugi, et kergelt kaldu, on see täiesti ebaloogiline. Peale selle, et beebi surub suurte veresoonte peale, mis vähendab hapnikurikka vere voolu platsentasse, pannes beebi võimalikku stressi, on siin ka puhas gravitatsioon – pikali olles on ava väiksem, kokku surutud, naine püüab end tõsta, on valusam jne. [highlight]Väga harva valib vabalt sünnitav naine eales pikali või pikutava asendi! :)[/highlight]\nKiire ülevaade Eesti haiglasünnitusest\nKõigepealt läheb sünnitaja sünnitusmaja vastuvõttu, seal täidab ta ankeedi ja vastab medõe küsimustele (ka sellised küsimused nagu mis on teie mehe amet) – seda kõike tuhude ajal! Siis suunatakse ta riideid vahetama ning näidatakse kätte sünnitustuba. Üsna pea ilmub sinna ämmaemand (kes on kella peal ja kui tal vahetus läbi saab, võtab üle järgmise vahetuse ämmaemand), ta hindab vaginaalselt avatust, pakub valuvaigisteid ja võib soovitada elektroonilist loote monitoorimist (mis tähendab, et naine on juhtmetega masina küljes ega pääse liikuma). Iga natukese aja tagant hakkab kohal käima ämmaemand, kes vaatab kella ja hindab tuhusid. See kõik toimub meditsiinilise mööbliga sisustatud steriilses ruumis. Erahaiglas ja mõnes riiklikus saab küsida vanni. [highlight]Ka täiesti tavalise ja madala riskiga sünnitustel on tavaline anda glükoositabletti, tegelikkuses on see aga 50% glükoos ja 50% sünteetiline oksütotsiin (Maailma Tervishoiuorganisatsioon ei soovita suure verekaotustüsistuse tõttu anda, aga Eestis antakse ja öeldakse, et on glükoos!).[/highlight]\nKui asi hakkab lõpule jõudma, suunab ämmaemand naise sünnituslauale, tavaliselt hoiab naine instinktiivselt külili, et laua ebamugavust vähendada. Ämmaemandale lisaks saabuvad tuppa naistearst, võimalik, et ka mõni praktikant ning üks või mitu sanitari (kes pärast selle laga ära koristavad). Nad kõik vahivad sünnitust. Jah, seal see naine on, alasti, jalad harkis laual, võõrad inimesed vahtimas. Kui asi ei edene (sellistes oludes mitte väga üllatav), hirmutatakse lahkliha lõikusega, vaakumiga jne. Bioloogilised jäätmed, näiteks platsenta? Kes teab, mis neist saab!\nPärast beebi sündi saab noor ema teda oma kõhul hoida. Kui kaua, see sõltub haiglast ja ämmaemandast. Peatselt pannakse beebi nabanöörile sulgur ning lapse isale pakutakse pidulikku võimalust nabanöör läbi lõigata. Beebi võetakse kaalumisele-mõõtmisele (tihti viiakse hoopis teise ruumi), mässitakse sisse ja pannakse ratastel karpi. Naine aidatakse ratastooli ja koos ratastel beebikarbiga juhatatakse palatisse. Ega seal ka ei saa rahus olla. Ilmub välja naistearst, kes tahab teha järjekordset vaginaalset läbivaatust. Siis tuleb lastearst, kes reklaamib põnevaid süste ja kunstlikke piimasegusid, kinnitab nende vajalikkust ja ohutust. Need tegelased käivad veel mitu korda. Tavaliselt saab juba järgmine päev välja. Aga siis peab veel enne naisel rinnad paljaks tõmbama ja nibusid pigistama – tuleb sealt ikka piima? Vaja ju ankeeti kirja panna.\nAitab ehk? Ma loodan, sa ei saa seda kunagi omal nahal tunda :)\nKodusünnitus – kuidas see käib?\nKodus sünnitav naine on juba varasemalt oma ämmaemandaga tuttav ja ämmaemand on naise ja sündiva beebiga tuttav. Tavaliselt annab ämmaemand oma telefoninumbri ja palub helistada ükskõik millisel ajal, kui naine peaks tundma, et nüüd algab sünnitus. Kui naine on rahulik ja tuhud harvad, on aega. Siis saab [highlight]kodus või õues ringi jalutada, rõõmsas ootusärevuses ettevalmistusi teha, näiteks tantsida, vanni puhastada, mediteerida, teiste lastega rääkida[/highlight]. Kui ämmaemand tuleb, paneb ta oma tavaari igaks juhuks kõik kenasti valmis. Naine saab oma mõtted ära rääkida, [highlight]ta hindab ja teeb läbivaatust ainult siis, kui naine ise soovib. Tal on doppler või puidust kuuldetoru, millega beebi südamelööke jälgida. Ta oskab puhtalt käsi peale pannes hinnata, mis pidi beebi on ja mis ta seal parajasti teeb[/highlight]. Kui asjaks läheb, siis on ka aega. Keegi ei „hinda progressi“ ega ühenda juhtmetega masinate külge. Tulevad valusamad tuhud ja ämmaemand õpetab neist läbi hingama, teeb Gaskini meetodit, masseerib selga, räägib julgustavalt või lihtsalt istub koos naisega vaikuses. Ta võib ka tegeleda teiste lastega, et mees saaks oma naisega uue inimese sündi oodata.\nKodus sünnitamine on igav :). Pikka aega ei juhtu midagi ja väga rahulik on. [highlight]See pikk ootus ja vaikus viivad naise iseendasse, lasevad ürgsel naiselikkusel tegutseda ja kehal rahulikult oma eesmärki täita, ka beebi teeb sel ajal aktiivset tööd[/highlight]. Just seepärast on selline sünnitus avardav ja isegi ekstaatiline.\nKui pisike sünnib, olgu siis vette või mitte, on ämmaemand juures, ta on kogu aeg olukorraga kursis, valmis tegutsema, kui peaks olema vajadus. On harv, et sünnitusel juhtub kiiresti midagi eluliselt olulist. Mil iganes on võimalus, et tekib oht, viib ämmaemand naise kohe haiglasse. Aga Eesti statistikast on näha, et see pole väga populaarne. Kõik läheb lihtsalt hästi.\nKeda iganes naine soovib, et oleks veel juures, näiteks teised lapsed ja mees, saavad olla ja aidata.\n[highlight]Pärast beebi sündi laseb kodusünnituse ämmaemand beebiga rahus tutvuda. Ta aitab mugavalt olla, aitab beebi kaissu ega kinnita nabanöörile klambrit, vaid käib kontrollimas, kas see veel tuksub. Ta aitab platsental rahulikult ära tulla, midagi ei tirita välja nagu haiglas võib juhtuda[/highlight]. Paljud kodus sünnitajad jätavad platsenta alles, et sellest homöopaatilisi ravimeid valmistada või lihtsalt pärast ise maha matta.\nBeebi ei lahku ema käte vahelt kordagi. Kui vanemad soovivad teda kaaluda, ja see on ju valikuline, siis on ämmaemandal selleks spetsiaalne kaal, kus beebi asetatakse korraks pehme riide sisse rippu ja kaal näitab numbri. Isa ja ema saavad olla oma lapsega koos nii kaua kui tahavad.\n[highlight]Väga tavaline, et pärast sellist „igavat“ sünnitust on verekaotus palju väiksem ja naine saab pea kohe oma toimetamisi teha[/highlight]. Mina läksin dušši alla kolm tundi pärast sünnitust, mu pea ei käinud ringi, polnud erilist verekaotust, polnud rebendeid (kuigi laps oli 4,11 kg). Võrreldes haiglas sünnitamisega, kus ma komberdasin vaevu dušši alla mitmeid tunde pärast sünnitust, olles suurest verekaotusest iga hetk minestamise äärel (jah, verekaotus on oksütotsiini kõrvalmõju – kusjuures mulle ei öeldud, et see on oksütotsiin). Ja mul oli siis mingi väike rebend ka.\nTaastumine oli pärast kodus sünnitamist igal juhul palju kiirem!\nSünnitus ja keisrilõige\nKeisrilõike populaarsus ja osakaal on kasvamas üle terve maa. Ka Eestis. 80. aastateks oli tööstusrevolutsiooni maades keisrilõike tegemine võrreldes 70. aastatega kasvanud kõigest 5%.2\nNew York Times kirjutas mõned aastad tagasi keisrilõigete meeletust kasvust üle maa. [highlight]USAs toimus 2007. aastal 1,4 miljonit keisrilõiget, kõige rohkem tehti neid New Jerseys, kus need moodustasid peaaegu 40% sünnitustest.[/highlight] Keisrilõike osakaal on kasvamas ka arengumaades, olleks julgelt üle 40% sünnitustest. Ladina-Ameerikas, Hiinas ja Puerto Ricos läheneb see juba 50%-le. NBC News kirjutas artiklis, et keisrilõike sageduse tõus sarnaneb juba epideemiale. Hiinas oli 2010 46%, Vietnamis ja Tais 36%. Kõige madalam keisrilõigete arv sünnitustest oli Kambodžas (15%) ja Indias (18%). [highlight]The Lacet avaldas paar aastat tagasi Maailma Tervishoiuorganisatsiooni raporti, kus selgitati, et tihtipeale tehakse ebavajalikke keisrilõikeid lihtsalt selleks, et arst ja haigla rohkem raha saaks[/highlight].3\nAga mismoodi see sünnitus siis peaks käima kui mitte haiglas ja arstide valvsa pilgu all? Kummaline, et haigla on koht, kuhu sünnitama minnakse. See, mida ma tänaseks haiglast ja haiglasünnitustest tean – ma ei läheks sinna enam sünnitama.\nTeine laps mul juba sündis kodus ja ma teeks seda uuesti iga kell. Sünnitus on loomulik, rahulik, vaikne, üldsegi mitte meeletult valus ja haiglane, närviline ning pidevat jälgimist nõudev protseduur.\nKusjuures ma ei ütleks, et mul esimene sünnitus Pelgulinna Sünnitusmajas eriliselt kehv oli. Aga nüüd, kus ma saan võrrelda kodusünnitusega, oli seal ikka absurdseid detaile (näiteks kui pärast sünnitust peretuppa viidi, jooksis medõde paberiga järgi ja palus allkirja K-vitamiini süstile – kes pagan üldse pärast sünnitust millelegi mõtleb? Mul oli pea täiesti tühi! Või kohaliku lastearsti vastutustundetu pealetung B-hepatiidi vaktsiini tegemiseks.)\nOn palju loodusrahvaid, kes elavad ümbritsevaga harmoonias ning suhtuvad sündi kui loomulikku protsessi. Läänemaailm jällegi näeb rasedust kui haigust ja sündi kui meditsiinilist protseduuri.\nVeebilehel SpiritualBirth.net tutvustatakse sünnitustava Lõuna-Aafrikas:\n„Läänemaailmas pakutakse naisele valu vaigistavaid medikamente kohe alguses, kui on tunne, et sünnitus võis alata, samas noori naisi Lõuna-Aafrikas Kungis õpetatakse võtma sünnitusvalu vastu julguse ja vaprusega. Enamus sealseid naisi sünnitavad kodust paarisaja meetri kaugusel kükitavas asendis ja soovivad olla üksi, ja seda peetakse seal ideaalseks sünnituseks. Esmastele emadele on abiline käepärast.“4\nKeisrilõike ja varajase nabanööri lõikamise ohud\nÜhendriikide ühe populaarseima terviseveebi pidaja dr Joseph Mercola kirjutab oma artiklis „Why Is a Child´s Health Often Damaged at Conception“:\n„[highlight]Keisrilõikega sündinud beebid ei saa läbida loomulikku sünnikanalit, mis valmistab vastsündinut eluks ette – seal on miljonid eluks vajalikud mikroorganismid, mis abistavad tema immuunsus[/highlight]t. On leitud, et keisrilõikega sündinud beebide mikrobiota on väga madal, nad on selle tasakaalutuse tõttu allergilisemad ning infektsioonidele vastuvõtlikumad. Võrreldes loomuliku sünnitusega on keisrilõikega sündinud laste seas rohkem levinud ülekaalulisus, hingamisteede häired ja toiduallergiad. Keisrilõike läbi teinud naised kannatavad järgmisel rasedusel poole rohkem platsenta probleemide käes. See suurendab ka naise ohtu saada mõni infektsioon ja isegi surra.\nLoomulik sünnitus on palju rohkem kui keisrilõikest hoidumine. [highlight]Kolmandik vastsündinu verest asub tema kehast väljaspool nabanööris. Rutiinne nabanööri lõikamine võtab ära beebile olulise verevaru. Vastsündinute seas levinud rauavaegusaneemiat annab ära hoida kui oodata nabanööri lõikamisega seni kuni selle sisu on pulseerinud beebi kehasse. Selles samas nabanööris on ka kolmandik beebi hapnikuvarust, punased verelibled, valged verelibled ja antikehad, tüvirakud[/highlight].\nNaise ülekaal annab lootele eelsoodumuse infarktiks, luues juba enne sündi esimese kliinilise märgi südameveresoonkonna haigusest. Ülekaaluliste naiste vastsündinud lastel on leitud paksenenud aordi seinad. Keisrilõigete populaarsus ja kasv ning vähene (kui üldse!) rinnapiimaga toitmine mõjutavad lapse tervist, kasvamist ja arengut väga suurel määral!“ 5\nEt keisrilõike üks põhjuseid on just suur laps, kes ema sünniteedest läbi ei mahu, tasub siin mõelda ka toitumisele.\n30-aastase kogemuse ja magistrikraadiga õde-ämmaemand Judy Sloame Cohain kirjutas 2012. aastal GreenMedinfo.com lehel põhjaliku artikli müüdist justkui haigla sünnitus oleks kodus sünnitamisest ohutum. Ta tõestab seal hoopis vastupidist. Tema artiklit vahendas ka dr Mercola. Kokkuvõtvalt, [highlight]17 uuringut, mis 15 aasta jooksul tehtud kinnitavad, et madala riskiga naistele on kodusünnitus haiglasünnitusest palju ohutum. Need uuringud kinnitavad ka, et noorte emade surmajuhtusid on oluliselt vähem kodus sünnitamisel![/highlight] 6, 7\nPeale selle, et 20. sajandi algul olid kodusünnitused täiesti tavalised ja pigem oli haruldane minna haiglasse; peale selle, et Holland, mis on suur kodusünnituste maa, kus tavaline on sünnitada kodus ja imelik haiglas (ja nad on madalaimad vastsündinute ja emade surma osas), on siin veel ju süstide teema. K-vitamiini link leukeemiaga, B-hep ja teiste vaktsiinide link igast muude põnevate asjadega (mida ei tasu välistada enne, kui oled teemaga tutvunud) jne.\nMeditsiiniline keskkond tekitab enamikes stressi. See aga pärsib naisel minna endasse, leidmaks jõudu sünnitamiseks.\nKas arst tunneb loomulikku sünnitust?\nÜsna vähe arste on näinud täiesti normaalset sekkumata sünnitust. Seda räägib nii seesama Barbara kui ka üks maailma tunnustatumaid ämmaemandaid Ina-May Gaskin. Tema valutustamise meetod on nii efektiivne, et võttis minul Ellit sünnitades koheselt valu ja aitas beebil edasi liikuda. Ometigi sellest ei teata ja seda ei kasutada. (Puusade ülemisele poolele surve avaldamine, et alumine pool avaneks – gaskini meetod. Aitab ka liikumine ja neljakäpukil olemine.)\nKas sa oled kuulnud ema, kes sünnitas epiduraaliga ja tema beebi oli sündides täiesti tuim, ei liigutanud, vaevu hingas? Tema beebi oli “ravimilaksu” all, mis talle öeldi, on täiesti normaalne. Või kuulnud naist, kes sünnitas epiduraaliga ja nuttis kogu sünnituse aja, sest ta kaotas võime oma keha tunda ja pressida? Ja kes pärast oli alt nii katki, et veel mitu aastat hiljem on tal uriinipidamatus ja intiimsusprobleemid. Või kuulnud vanematest, kelle beebi viis tundi pärast süste suri?\nMina olen, need on minu sõbrannad ja tuttavad, kel nii on läinud. See on tõsine asi ja see on reaalne ja väga oluline teema. Kahjuks ka tavaline.\nMeditsiiniline sekkumine rasedusel ja sünnitusel peab olema väga põhjendatud, mitte normaalne lähenemine.\nKui see teema minust veel kaugel oli, siis mulle hakkas väga huvi pakkuma, miks need inimesed, kes kodus sünnitavad, on sellise tee valinud. Kui laps on inimese kalleim vara, siis kas nad tõesti paneks pisikese beebi elu lihtsalt põhimõtte pärast ohtu?\nVõib-olla siin siiski on midagi rohkemat…\nKodusünnituse kohta Eestis leiad sünnituslood, statistika, materjale ja sünnitoetajad Eesti Sünnitoetajate Ühenduse veebilehelt www.synnitoetus.ee ja www.ammaemanduskeskus.ee\nSoovitan Eesti dokumentaalfilmi 40+2 nädalat, seal näeb oma silmaga kodusünnitust, saadaval Elioni videolaenutuses.\nLisaks tegi hea filmi loomulikust sünnitusest kunagine talkshow staar Ricky Lake – The Business of Being Born. VAATA\nSuurepärane 22-minutiline dokumentaal naisest, kes sünnitas pere keskel looduses – Birth in Nature: Natural Birth. VAATA\nImeline on maailma tunnustatuima ämmaemanda Ina May Gaskini raamat Ina May´s Guide To Childbirth.\nSee raamat on kodusünnituse piibel! Ina May on üks maailma tunnustatumaid ämmaemandaid, tal on USAs oma kommuun, kus inimesed elavad õnnelikult looduses koos, kasvatavad süüa, naised saavad sünnitusega ise hakkama, kuid seal on ka kodusünnituse keskus. Ta on ainuke ämmaemand, kelle järgi on nimetatud sünnitusvõte “Gaskini meetod”. 1. osas on kodusünnituste lood ja 2. osas meditsiiniline taust. Pärast selle raamatu lugemist arstide tobe teadmatus ja hirmutamine mulle enam ei mõjunud. Ja Elli sündis kodus – see oli super!\nBirth Without Fear – vaata ilusaid pilte ja loe lugusid loomulikust sünnist.\nKui vaadata sündi läbi mikroskoobi, tuleb välja, et kodusünnituse pooldajate jutus on iva. Meditsiiniline sekkumine, keisrilõiked, sünteetiline oküdotsiin, rinnapiimaasendajad jmt rikuvad meie laste immuunsüsteemi. Kui laps ei saa mikroobe ema sünnikanalist, kohesest nahk-naha kontaktist ja rinnapiimast, jääb tema immuunsus puudulikuks kogu ülejäänud eluks.\nVaata filmi MicroBirth\nTerviseportaal.com lehel on kaks eestikeelset artiklit kodusünnitusest:\nBanaanisaare filmipangast ja raamaturiiulilt leiad veel soovitusi. Vaata kindlasti, saad kindlust!\n1. MidwiferyToday.com. Why Home Birth? (2003)\n2. NationMaster.com. Health Statistics – Birth by Caesarean Section by Country. (2000)\n3. The New York Times. Caesarean Births Are at a High in U.S. (2010)\n4. SpiritualBirth.net. Birth in South Africa Indigenous Tradition.\n5. Mercola.com. Why Is a Child´s Health Often Damaged at Conception? (2013)\n6. GreenMedInfo.com. The Myth of A Safer Hospital Birth for Low Risk Pregnancies. (2012)\n7. Mercola.com. The Myth of A Safer Hospital Birth for Low Risk Pregnancies. (2012)\n9 thoughts on “kodusünnitus”\n28. märts 2014, 13:36\nMul ei ole sõnu… see on kuritegelik ning alatu artikkel.\nSünnitus haiglas eri toimu selliselt.\n1. Keegi ei sunni ravimeid ravimeid (pigem keelitatakse neid mitte võtma) – mina väga oleks soovinud, kuid räägiti ümber…\n2. ei pea ennast üksi kuskil perest eemal paljaks võtma… kõik toimub toetajaga koos (mees vm)\n3. keegi ei anna anna hormooni glükoosi pähe – kirjtuaja võiks teada, et see oleks kriminaalkorras karistatav;\n4. ei vahi pealt praktikandid ega ükski kõrvaline isik;\n5. ei lõigata vääti läbi enne, kui see lõpetab tuksumise;\n6. ei viida last TEISE MAJJA… vastupidi – niikaua kui tahad, on ta sinu kõhu peal… tõesti – ühel hetkel peab kaaluma, kuid nahk-naha kontakti olulisust tunnistab igaüks ning isa võib näiteks selleks mõneks minutiks kaasa minna…\n7. isegi platsentat pakutakse kaasa, kui peaks huvi olema;\n8. keegi ei pitsitata nibusid…\nRõve artikkel ning rumal kirjutaja. Tõesti.\nOleks mina kodusünnituse valinud, peaks minu laps kasvama isaga – sest platsenta ei “sündinud” ja kui lõpuks nabaväät kukkus ära, siis oli verekaotus hetkega mitu liitrit, mistõttu tuli sekkuda KOHE. On iseensest mõistetav, et kogu naise veresüsteem on raseduse ajal seotud platsentaga, eks!\nLisaks – ei olnud riskigrupis, seega oodata seda juhtumit ei osanud.\nJa uskuge, soovitusi ning loenguid (ka ametlikus perekooli) kodusünnituse kohta sain raseduse jooksul enam kui mitukümmend korda. Korra isegi kaalusin… Kuid tollel ajal pigem erahaigla ning riigihaigla vahel. Tagantjärele – jumal tänatud, et ratsionaalne mõtlemine vaatamata rasedusele veel alles oli ning otsustasin siiski ARSTIDE kasuks.\nLisan ka selle hirmsa ämmaemandate vahetumise jutu peale – usun, et mitte kallim kui kodusünnitus – alati saab ametlikult “palgata” endale ämmaemanda, kellega enne sünnitust juba kohtud ning, kes tuleb sinuga sünnitusele – on seal terve aja, kui seda soovid. Saad enne anda kõik enda soovid – kas tahad valuvaigist pakkumistki sünnituse ajal jmtjmtjmt…\n28. märts 2014, 16:00\nJah, ma saan taiesti aru, miks seda voiks olla raske uskuda. Ent see toesti ongi nii. Olen sunnitanud kaks last, uhe kodus. Siin toesti on suur vahe. Siia juurde naiste ja ammaemandate kogemus. Haiglas ma nt enam sunnitada ei taha, kuigi mul oli suht ok. Mis puutub glukoosi-oksudotsiini, siis see juhtus minuga. Ja mitte ainult minuga, vaid ka paljude teistega.\nKindlasti voib ette tulla olukordi, kus oleks vaja arsti abi, aga selleks ongi ammaemand, kes seda hindab. Uhtlasi tuleks siis ka hinnata, kas ja mismoodi oleks saanud seda ara hoida. Sunnitus on loomulik protsess, see ei peaks olema vaga valus, tusistustega jne.\nSiia juurde, kui sunnitada haiglas oleneb keskkond haigla asukohast (maal vaiksem, sobralikum), millised arstid-medoed parasjagu tool on, kes veel sunnitab jne.\nAga see koik on mul juba loos valja toodud.\n18. aug. 2015, 17:50\nMinul siit nimekirjast vaid pakuti platsenta kaasa. Kõik muud punktid olid just vastupidi. Meeletu sekkumine, segamine, juhtmetega aparaadi külge sundimine jne jne. Lapse nabanöör lõigati väga kiirelt läbi – klamber pandi peale koheselt. Ehk ma siin hakkan ka ikkagi end kodusünnituseks ette valmistama – mudu mu mees peab end ette valmistama hoopis isalõviks olemiseks, et haiglas mind ja tema beebit ei kahjustataks ning peale ei sunnitaks asju, mis ei käi norm sünnituse juurde. Aaaa sellili sunniti ka mind mudugi – asend, kus 1/3 sünnitusteedest on kinni. Artikkel on väga asjalik ning toonud välja väga õiged valupunktid haiglas sünnitamise juures. Nüüd olen 3 aastat sünnituslugusid kogunud ja noh haiglas sünnitamine on täitsa julgustükk omaette, eriti kui sa tead, mis sünnitus tegelikult on. Juba see, kui ämmaemand läheb ja keerab beebi pead väljumisel ei ole tegelikult lapsele hea ning võib tekitada palju probleeme beebi eas. Minul esimese lapsega läks vussi tava med usaldades enamus, mis minna saab ja rohkem selliseid läbielamisi oma perele ei soovi :)\n20. aug. 2015, 19:27\nNii tore, et sa kirjutasid. :) “Ehk ma siin hakkan ka ikkagi end kodusünnituseks ette valmistama – mudu mu mees peab end ette valmistama hoopis isalõviks olemiseks” – Eks ta nii ole. Ja samuti pead ise olema valmis ennast kaitsma nagu sa teises kommentaaris mainid. Aina rohkem inimesi avastab endas huvi ja vajaduse loomuliku eluviisi vastu, seda õnneks ka arstide seas (muuhulgas). :) Ma ei tea, mis ma oleks ilma kodusünnitust toetava ämmaemanda Ingrid Kaokülata teinud, ta on nagu ingel!\nKahjuks, jah, loomulikku tervenemist ja ka sünnitamist ei peeta kuigi oluliseks õppida/uurida. Ent see on minu arvates just see kõige olulisem ja põnevam osa.\n7. aug. 2014, 13:10\nMinu arvates on vahe sees, kas kirjeldada nö. Läänemaailma ämmaemandate kogemusi või rääkida kodusest Eestist. Ei ole mina kuulnud, et tänapäeval kedagi näiteks selili sünnitama sunnitakse – see on ju elementaarne teadmine. Samuti, mujal maailmas võib olla see tavaline, et esimese asjana suunatakse naine valuvaigistite juurde, aga taaskord (ja räägin tallinlasena), siin mitte. Sama lugu on keisrilõigetega – jah, Ladina-Ameerikas ja mujal võib see olla nii, et keisrilõige on eelistatuim sünnitusvariant (saab planeerida kenasti tööpäeva sisse jms), aga see ei ole nii Eestis. Tavaliselt jälgib sünnitajat ämmaemand, arst kutsutakse siis, kui olukord läheb ohtlikuks ja praktikandid kutsutakse siis, kui sünnitaja annab nõusoleku. Igatahes, tahan öelda, et kuigi ma ei ole kodusünnituste vastane, ei tohiks langetada seda otsust lugedes kallutatud ja ebatäpset juttu lugedes.\n15. aug. 2014, 09:59\nEestis on lääne praktika üsna levinud ning kuigi “disainersünnitused” pole siin nii populaarsed, on keisrilõigete tegemine kiires kasvujoones ja muutumas aina tavalisemaks. Ka on tavaline meditsiiniline sekkumine. Seda infot on väga lihtne leida, kasvõi riiklikest andmebaasidest.\nSamuti on tavaline selili sünnitamine – naine laual, jalad harkis, ülemine osa kergelt tõstetud.\nNaisele soovitatakse rutiini, mis sisaldab muuhulgas jälgimist KTGga, info jookseb erinevatest sünnitustubadest õele arvutisse kokku, kui asi ei lähe keskmise normi kohaselt, on sekkumised tavalised.\nOlen nõus, ei tohiks langetada otsust kallutatud ja ebatäpse info põhjal – tasub ise uurida ja olla valmis laskma lahti vanadest arvamustest.\n18. aug. 2015, 17:53\nMinuni äsja tuli ka sünnituslugu, kus naist sunniti sellili lauale ja ta andis ämmaemandale lihtsalt jalaga kõhtu, et ta saaks sealt püsti tõusta ja selle asendi võtta, mis temale sobiv oli :D Õnneks on südikaid naisi aga tempel mällu igaveseks, kui sa pead nii elementaarse õiguse pärast võitlema elu eest sünnitus situatsioonis :)\n9. juuni 2015, 09:56\nMul on väga hea meel lugeda sinu artiklit ja saada toetust oma intuitsioonile.\nJagan siin enda kogemust arstidega. Võib-olla huvitab?\nArgentiina arstisüsteemis leiti, et raseduse alguses ei tootnud mu kilpnääre piisavalt hormooni ja määrati kohe rohud peale, öeldes, et noh, on uuringuid, mis näitavad, et sellise kerge alatalitluse korral tuleks võtta rohtu ja on uuringuid, et veel ei ole tarvis võtta, no ja me siis oleme siin Argentiinas ühiselt otsustanud, et teatud numbrist alates me kirjutame rohud välja ja teie number jääb nende piiride sisse (“arstlus” olevat amet, mille puhul kõige vähem mõeldakse: kõik skeemid ja tabelid on ju ette antud, vaja vaid näpuga järge ajada..)\nKüsisin, et kaua ma siis neid rohte võtma pean?\nNo tõenäoliselt kogu raseduse ajal. Võib-olla peale sünnitust ei ole enam tarvis, aga kui kilpnäärme alatalitlus jääb püsima, siis tuleb neid ravimeid võtta eluaeg!!!\nAhah. Võtsin retsepti vastu ja võtsin isegi tasuta ravimid apteegist välja (sealne tervisekindlustus korvab 100% enamik raseduseaegsed ravimid).\nLäksin koju ja tegin natuke uurimistööd. Leidsin, et kilpnäärme alatalitluse üks suuri võimalikke põhjuseid on stress, mida mul tol hetkel jagus rohkem kui vaja (2 kolimist ühe nädala jooksul jne).\nOtsustasin ravimeid mitte võtta. Nendest lõikasime abikaasaga minikabelauale nupud ja selleks otstarbeks sobisid need väga hästi.\nOtsus põhines mu enese loogikal, et annaks ikka kehale natuke aega kohanemiseks. Ikkagi suur loomisprotsess tal ju käsil. Rohtude võtmisel langeks kehal see töö kohe ära, mugavusest ei hakkaks pingutamagi ja ilmselt nii see eluaegne kilpnäärme alatalitlus tekikski.\nOtsustasin sümptomite asemel hoopis põhjusega tegeleda. Läksin abikaasaga meditatsioonilaagrisse ja pärast mediteerisime kodus edasi. Sain aru, et olen lisaks enda muredele ka teiste mured enda kanda võtnud ning hakkasin aga vastutust laiali jagama. Et naisest ei saaks ema, eksole.\nAndsin siis kuu aja pärast uued vereproovid. Näitaja oli paranenud praktiliselt sellele tasemele, mis vaja, aga siis leidis endokrinoloog, et tegelikult see number nüüd on ikkagi teine ja ikka jääb kõvasti puudu.\nLeppisime kokku, et ega ta jah mulle lusikaga seda rohtu ei saa koju suusisse tuua. Soovisime head ja aidaa.\nSee oli üks meeldivamaid arstireaktsioone, kus arst ainult mainis, kui ohtlik minu käitumine mu lapse suhtes on.\nTeised korrad, kui keeldusin ultrahelist (mulle määrati transvaginaalne ultraheli juba esimestel rasedusnädalatel!!!Kusjuures need uued aparaadid on käiku lastud ilma pikemaajalise testimiseta!!!), siis nii günekoloog kui ämmaisand esiteks võtsid seda kui isiklikku solvangut ja vihastusid (me oleme õppinud ikka mingil põhjusel 10 aastat ja enam!!!), teenindasid mind seejärel ükskõikselt ja minimaalselt (kuna kõik tänapäevased uuringud on ultrahelipõhised, sh ka lapse südamelöökide kuulamine) ning teisel korral siis märkasid küsida, millel põhineb minu otsus. Vastasin, et on tehtud uusi uuringuid ja ulatasin paberile kirjutatud artikli veebiaadressi. Seepeale sain kategoorilised ei-d, et nendel on juba ikkagi aastakümneid efektiivselt toimiv süsteem, nemad teavad, neil ei ole tarvis seda artiklit lugeda.\nArtikkel ultraheli võimalikust kahjulikkusest (usaldan kirjutajat, sest olen tema meetodi abil väga edukalt maksa- ja sapikivisid looduslikul teel ja tõhusalt eemaldanud):\nPoole raseduse pealt tulin Eestisse ja andsin uued vereproovid. Ei leitud mul mingit kilpnäärme alatalitlust.\nAga kui pärast dopplerit mainisin, et laps sai nüüd esimese ultraheli, siis arst vastas kategooriliselt, et tegemist ei ole ultrahelipõhimõttel töötava seadeldisega.\nJõua siis nendega vaielda, kui nende haridus piirdub 10-15 aastaga.\nVäga hea ja kokkuvõtlik artikkel!\n21. juuni 2015, 13:24\nTänan lugu jagamast. :) See on tõepoolest huvitav, millega kõik silmitsi tuleb seista, ent tõenäoliselt aitab see nurkasurumine just näha selgelt ja mõista, mis on oluline. Ma imetlen sinu kindlust jääda endale kindlaks ja teha seda, mis tundub õige. Soovin, et rohkem naisi leiaks endas sellist jõudu. Arstide hirmutamistaktika on väga tavaline, kahjuks. Mul on tunne, et see tuleneb ebakindlusest. Õnneks on ka toredaid ja vaimselt intelligentsemaid arste, kes austava piire ja kuulavad huviga uusi mõtteid. Kui Eestis selliseid poleks olnud, eriti ämmaemandat Ingrid Kaoküla, siis oleks mul ka väga palju raskem olnud. Vahel on hea, et keegi korraks kinnitab ka väliselt neid asju, millesse sa usud ja mille eest seisad. See annab jõudu edasi minna, onju. ;)


Sündmused panevad aja voolama: November 2013\nJätkates heategevuslikult..sain täna valmis poja rühmale 20 fliisist päkapiku sussi.\nSügisel soovisid kasvatajad, et lapsevanemad tooksid lapsele Päkapikkude jaoks soki rühma, kuhu saab kommi poetada, tegin mina pakkumise, et võin õmmelda ise need sokid.\nSokid tegin seest puuvillase voodriga. Juhul, kui oleks vaja sokid üles riputada, siis on ka aasad sokkidele lisatud.\nPosted by Helevalge at 10:50 AM No comments:\nLabels: Õmblemine (erinevad asjad)\nValmistused talveks vol 2\nAasta hakkab lõppema ja nii on tekkinud taaskord hulgaliselt ideid ja tegemisi, mis kõik tahaks ennem aasta lõppe valmis saada.\nKõige tähtsam oli muidugi ka tütrele jope teha. Esimest korda öeldi mulle, et paluks mitte roosat jopet. Küsisin siis suurte silmadega, et mis värvi sa siis tahad? Vastuseks oli: kollase ja helerohelisega.\nMis saab selle vastu olla- nii läkski. Suurusele 130. Lõige on enda tehtud ja mugandatud.\nKollane toon on kollasem- meie pimedate päevade tõttu ei saa õiget tooni pildile..:(\nHelkureid ei saa olla kunagi vist liiast. Tütar nägi kangapoes STOP helkurit ja olin KOHUSTATUD selle jopele panema. Tütre seisukoht: siis auto näeb, et on STOP ja jääb seisma.\nJope sees on ka põuetasku.\nKudumine tuleb mul vaevaliselt. Tegelikult kudusin ma tütrele talvemütsi valmis aga see sai suur ja ma ei jaksa uut kududa. Nii sai tütar fliisist mütsi. Kuna lõng oli jope värvi ostetud, tegin sellest lõngast tutid mütsile. Punane põder mütsil oli tütre enda soov. Leidis mu asjadehulgast selle märgi ja nõudis seda mütsile. Taaskord- las siis olla.\nTütar käis sünnipäeval. Kaart valmis meie mõlema koostöös. (kaardi saime valmis õhtul ja hommikul pidin mina ära minema, jäi pildikvaliteet natuke kehvaks..)\nJa hommikul läksin ma tegema kaarte koos Kodutütardega. Kaitseliit viib igal aastal läbi ürituse Kodutütardele, kus siis tehakse koos midagi. Mina juhendasin kaartide tegemise töötuba ja meil valmis 31 kaarti missioonil olevatele sõduritele.\nPosted by Helevalge at 2:00 AM 3 comments:\nLabels: Kaardid, Õmblemine (riided)\nPojal on erinevaid autosid, kuid lemmikud on kaks väikest ralliautot, millest üks on punane ja teine valget värvi. Samuti on lemmik multikaks "Autod". Sellest kõigest inspireerituna valmis autoteemaline talvekomplekt.\nJope on eest lühem ja tagant pikem, musta lukuga, musta voodriga. Must valge ruudustik on endal kokku õmmeldud ( 5 x 5 cm) ja muidugi helkureid on kohustuslikud.\nPosted by Helevalge at 6:44 AM No comments:


Meedia: Ronaldo tahab lepingu Juventusega lõpetada, et naasta Portugali - Itaalia liiga - Jalgpall - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nMeedia: Ronaldo tahab lepingu Juventusega lõpetada, et naasta Portugali\n16. mai 2021, 9:27\nCristiano Ronaldo soovib Juventusest minema. FOTO: Piero Cruciatti/ZUMAPRESS.com/Scanpix\nPortugali ründetäht Cristiano Ronaldo soovib Torino Juventusega lepingu enneaegselt lõpetada ja suunduda tagasi kodumaale.\nNimelt kirjutab portaal Cuatro, et Ronaldo enda arvates on ta Itaalias langenud ebaõiglaselt kriitika osaks ja seetõttu soovib ta sealt lahkuda. Kuna naasmine Madridi Reali tõenäoliselt ei õnnestu, siis plaanib ta hoopis naasta kodumaale ja hakata taas mängima Lissaboni Sportingu ridades.\nRonaldo alustas Sportingu ridades oma profikarjääri. Põhitiimis jõudis ta enne 2003. aastal Manchester Unitedisse suundumist teha ühe hooaja ja lõi 31 mängus viis väravat.\nTema praegune leping Juventusega kestab 2022. aastani, kuid kuulujuttude järgi on nii mängija kui ka klubi huvitatud koostöö lõpetamisest.\nKusjuures Cristiano Ronaldo ema Dolores Aveiro sõnas, et teeb endast kõik, et tema poeg naaseks Sportingusse. «Ma räägin temaga ja proovin veenda teda Sportingusse naasma,» rääkis ta TVI24-le antud intervjuus.


USA esimest koroonaviirusega patsienti ravib robot - Tervis\nUSA esimest koroonaviirusega patsienti ravib robot\n24. jaanuar 2020, 14:45\nViirusse nakatumise eest kaitseb sellega igasuguse kokkupuute vältimine. Hiinas kasutatakse selleks haigetega tegeledes kaitseülikondi.\nEsimest USA-s diagnoositud Wuhani koroonaviirusega patsienti ravitseb haiglas suuremalt jaolt robot, et vältida väga nakkava haiguse levikut, vahendab CNN.\nStetoskoobiga varustatud robot aitab arstidel mõõta mehe tervisenäitajaid, võimaldab otsest kokkupuudet ja temaga suure ekraani kaudu suhelda, ütles Washingtonis asuva Everett piirkondliku meditsiinikeskuse nakkushaiguste osakonna juhataja dr George Diaz.\n30-aastasel mehel diagnoositi viirus esmaspäeval. Ta läks 19. jaanuaril kiirabikliinikusse ja ütles töötajatele, et ta on mures uue koroonaviiruse sümptomite pärast, kuna viibis hiljuti Hiinas Wuhanis, teatas Diaz.\nTa saabus Seattle-Tacoma rahvusvahelisse lennujaama 15. jaanuaril, enne kui USA lennujaamades algasid tervisekontrollid, teatas USA haiguste tõrje ja ennetamise keskus.\nHaigestunud mees oli neljapäeval stabiilses seisundis, aga ta on endiselt isoleeritud, teatas dr Diaz.\nWashingtoni osariigi tervishoiuametnikud kinnitasid neljapäeval, et nad on võtnud ühendust 43 inimesega, keda peetakse 30-aastase mehe «lähedasteks kontaktideks» ja kellega ta on Hiinast Wuhanist naasmise järel suhelnud.\nNeile inimestele helistatakse iga päev ja jälgitakse aktiivselt haiguse tunnuste osas.\nTa saabus haiglasse spetsiaalses isoleeritud voodis, mida nimetatakse ISOPODiks ja teda on ravitud eemal haigla hõivatud sektsioonidest, ütles arst.\n«Ruumis olevad õendustöötajad liigutavad robotit ringi, et saaksime patsienti ekraanil näha, temaga rääkida,» rääkis Diaz, lisades, et roboti kasutamine vähendab meditsiinitöötajate kokkupuudet nakatunud mehega.\nPatsient vabastatakse haiglast siis, kui arstid on kindlad, et ta pole enam nakkav.\nHaigla testis kaks nädalat tagasi protokolli väga nakkavate haiguste, näiteks MERSi ja Ebola patsientide raviks, nii et kasutatavad meetmed tagavad nakkuse leviku.\nUus koroonaviirus on nõudnud praeguseks Hiinas 26 inimese elu.


Teema: fikuuu steik.\n30.05.10, 06:04 #1\nSooviksin siis küsida steiki pokerstarsi kuni 5,50$ buyiniga nlhe freezeout MTT-de mängimiseks.Sooviksin algsummaks kokku saada 500$,mis jaotaks sajaks osakuks ära ehk 1% = 5$.Kasumijaotus 50/50 minu ja stakeja vahel.Diil saab alguse,kui osakud müüdud saan ja kestvuseks oleks 2 nädalat,mille möödudes teeks tasaarvelduse.Diili ajal muid mänge ma pokerstarsis ei mängi.\nEndast nii palju,et olen üle kahe aasta turniire mänginud,mängustiili poolest nimetaks end TAG/LAG mängijaks ja mängin 1-2 lauda korraga(üle selle kannatab mängu kvaliteet minu jaoks).\nLingid minu OPR-i lehtedele :\nRaha paluks saata pokerstarsi (kasutaja fikuuu(Tartu))\n30.05.10, 15:07 #2\nRe: fikuuu steik.\nKas saan õigesti aru, et kui kasum tuleb näiteks 5 taala, siis saab stakeja tagasi 2,5 taala+ veel selle osakute ostu summa?\n30.05.10, 15:33 #3\nAa jah,vabandan ...muidugi on ka steikback...esmalt saab stakeja oma steigitud summa tagasi ja seejärel läheb kasum pooleks\n30.05.10, 20:53 #4\nMa saadaks 2 osakut fulltilti kui võimalik?\n30.05.10, 20:56 #5\nKui palju turniire hinnanguliselt arvad, et jõuad selle kahe nädala jooksul mängida?\n30.05.10, 21:04 #6\nAlgselt postitas reigo\nArvan et kuskil saja kanti ...kuid see on ka väga umbkaudne pakkumine\nkahjuks on ainult starsi võimalik kanda,kunas mul kõik kontod tühjad...\n30.05.10, 21:09 #7\nTingimusi võib stakejate nõusolekul ka muuta(perioodi pikendada vmt) ...Egas ei tea kuidas mul üldse läheb ju tegelikult\n30.05.10, 21:28 #8\n30.05.10, 21:29 #9\nJa ikka,siia alafoorumisse lähevad teemad alles peale moderaatori ülevaatamist üles\n30.05.10, 21:33 #10\naa jajah, minu viga, muidu su itm% suht väike, roi ja profit küll suured, aga jh, vb paar osakut isegi võtan.\n31.05.10, 06:50 #11\nTundub et väga suurt huvi pole ...eks mõne päeva pärast vaatab.äkki peab teema lukku panema\n01.06.10, 13:36 #12\nvb isegi oleks huvitatud 5-10% ostma, aga siis pean kuidagi oma FTP dollarid starsi saama:)\n06.06.10, 11:39 #13\nPaluks siis,et mõni moderaator teema lukku paneks.


Traditsioonilised vastlakuklid ebatraditsiooniliselt (u 10 tk) - Triinu Toidumaailm\n29.11 (E) - Kiirloengute sari – Kuidas jõuluhulluses ellu jääda ehk lihtsad nipid jõuluperioodiks\n11.12 (L) - Viie köögivilja väljakutse Jõulu eri\nTraditsioonilised vastlakuklid ebatraditsiooniliselt (u 10 tk)\nNo ma kohe ei oska enam midagi väga traditsiooniliselt teha :) Kuna on vastlapäev, siis loomulikult tuli ära katsetada ka vastlakuklid. No ja võib-olla natuke selle pärast ka, et ma hetkel ei tarbi piima ega piimatooteid. Ghee on küll selitatud või, kuid sellest on alles vaid rasv, seepärast sai tehtud gheega. Kes ei saa ka gheed kasutada, siis soovitan asendada 1/2 osa kookosrasva ja 1/2 osa oliiviõliga.\n3 dl sojajogurtit\nPeale – haput moosi ja sojavahukoort.\nSulata ghee ja jäta natukeseks ajaks jahtuma.\nPane sojajogurt potti ning soojenda tasasel tulel, kuni on käesoe. Sega suures kausis pärm suhkruga. Lisa käesoe jogurt. Seejärel lisa pool jahukogusest ja sool. Siis lisa jahtunud ghee ning jätka jahu lisamist. Sõtku senikaua, kuni tainas lööb käte küljest lahti. Valmis tainas kata rätikuga ja pane kausiga sooja vette ca 45 minutiks kerkima.\nVormi kuklid. Võta tainast ca muna suurune tükk ja pane jahusele lauale. Pane peopesa kukli peale ja rulli kuklist pall.\nNüüd määri kuklid pealt munaga ja pane 200-220 kraadisesse ahju. Pane ahjuukse vahele puulusikas nii, et uks jääb pisut lahti. Küpseta selliselt ca 5-7 min (aitab kukleid kergitada) ja siis eemalda lusikas ning küpseta veel 12-15 minutit, kuni kuklid muutuvad kuldpruuniks.\nJahuta kuklid ja seejärel lõika neilt “müts” pealt ära, täida moosi ja vahukoorega ja pane äralõigatud tükike peale tagasi.\nNB! Originaalretsept pärineb Olga Kaju blogist.


Elust Taanis ja muustki: Bussisõidu toetuseks\nNonii, ongi suvi läbi. Seda siis Taani mõistes. Rahvas tuleb vaikselt maalt linna tagasi, lapsed nühivad koolipinki, seda hoolimata asjaolust, et viimase nädala jooksul on kraadiklaas harva alla 25 näidanud, eile käis korra isegi 30 peal. Mis on imelik. Taani suvi on nimelt alati 18-19 kraadine, tuuline, vahelduva pilvisuse ja vihmaga, mõni üksik päev on päikseline ja 22-23 kraadise soojaga. Ilusaim kuu peaks olema hoopis mai, mitte august, mis reeglina on juba sisuliselt sügis. Taanlased ütlevad, et see on senise halva ilma heastamine,sest juuni olevat siin viimase 25 aasta kõige vihmasem olnud.\nAga suvi oli meeleolukas. Vaatasin paar päeva Austria alpe ja Viini vanalinna, võtsin Taanis külalisi vastu ja käisin ise külas, nohja loomulikult käisin ka paar korda Eestis. Eestis käia mulle meeldib. Mitte koduigatsuse pärast (kõlab võib-olla halvasti, aga hetkel tunnen ma ennast Taanis rohkem kodus kui Eestis), vaid emotsionaalse laengu saamiseks. Esimene hetk pärast paarikuist eemalolekut on alati naljakas. Kui siin (st. Kopenhaagenis) linnas käies või muidu ringi sõites kuuled kusagilt eesti keelt, siis pöörad ikka pead ja vaatad, kust see hääl tuleb. Eestisse jõudes ei taha see refleks kohe ära kaduda ja siis ma paar korda olen ikka sattunud Selveris ringi käima, pea käib jõnks ühele jõnks teisele poole - keegi rääkis eesti keelt! Natukese aja pärast harjun muidugi ära. Või siis väsib aju ära ja ei jõua enam igale eestikeelsele häälitsusele reageerida. Mis omakorda põhjustab selle, et ma ei kuule ka enam neid, kes minuga otse räägivad. Igatahes - see anomaalia taandub ikkagi lõpuks ja siis ma hakkan niisama ringi vaatama, mis vahepeal muutunud on. Miks ma arvan, et midagi napi paari kuuga peaks olema muutunud? Aga vaat kui ise kohapeal ei ela ja loed ainult Eesti uudiseid, siis kohati on tunne, et terve Eesti on rusudes ja varemete vahel on veel paar kahtlaste lõhnadega eluheidikut, kes togivad jalaga suitsevaid tukke ja sajatavad, kui raske elu ikka on. Uudistekajastus on lihtsalt nii hullupööra negatiivne. Ja kui keegi peaks olema piisavalt hulljulge, et mainida midagi positiivset kas majanduskasvu või üldise eluolu suhtelise normaalsuse teemal, siis tembeldatakse ta hoobilt valitsuse tallalakkujaks, kes saab kindlasti sellise arvamuse eest raha või vähemalt hea ametiposti. Mõni näide. Artikli pealkiri: "Majanduskasv vähenes teist kvartalit järjest". Loomulikult ei saanud panna pealkirjaks "Eesti majandus kasvab jätkuvalt" või "Võrreldes muu Euroopaga on Eesti majanduse kasvult esirinnas" - see oleks olnud ansipism ja pugemine. Või siis Postimehe juhtkiri: "Järjekord 'passilauas' on talumatu", mis oli terve pikk lehekülg destruktiivset halamist ja ägamist, kui kaua ikka võtab passi taotlemine aega ja kui halb ikka see riik on, kes sellist asja lubab. See nutulaul jäi mulle meelde lihtsalt sellepärast, et ma käisin ise paar nädalat hiljem dokumente vahetamas ja sain hoolimata pikast järjekorrast taotluse sisse anda 20 minutiga ja vähem kui nädala pärast olid uus ID-kaart ja pass mu näppude vahel. Eriti masendav lugemine on kõikvõimalikud arvamuslood, mille sisu saab põhimõtteliselt võtta kokku "[märgi siia asi, mille osas võiks Eestis uhkust tunda] on hea, aga... kas ikka on?". Jutu sisu on sellisel juhul pikk veenmine, et tegelikult on see, mis esmapilgul tundus hea, ikka halb. Või siis vähemalt statistiline vääratus, mis lihtsalt kogemata näitab halba heana. Või juhuste kokkulangemine, ilma milleta oleks see hea olnud halb. Sealjuures tuuakse vastuargumentides ära ainult oma seisukohta toetavad andmed ja ignoreeritakse kõike, mis võiks seda kõigutada.\nEks ma saan muidugi aru, et negatiivne uudis müüb paremini kui positiivne, aga minu arvates kasutab Eesti ajakirjandus seda põhimõtet liiga räigelt ära. Nii ma siis tulengi aeg-ajalt Eestisse ja veendun oma silmadega, et kõik on tegelikult täpselt samamoodi, nagu viimane kord - majadel on katused peal ja seinad ümber, rahvas ei käigi ringi räbaldunud riietega (kui see just taotluslik moeröögatuse järgimine pole), poed on kaupa ja rahvast täis ning ka bussid sõidavad jätkuvalt.\nMulle meeldib bussiga sõita. Ausõna. No mitte just tipptunnil ja +30se temperatuuriga, aga üldiselt küll. Viimased korrad olen ma ka pikemal Eestis peatumisel auto rentimisest loobunud, sest mu peamised sõidud jäävad siiski pealinna ümbrusesse ja kui ka on vaja kiiresti punktist A punkti B jõuda, siis saab takso võtta. See on omamoodi huvitav, kuidas bussisõidul kehtivad teatavad kirjutamata reeglid. Näiteks kui Viru terminalist lähed number 34A peale (see sõidab nimelt Metsakalmistust ja Pärnamäe kalmistust mööda), siis tead, et olenemata nädalapäevast ja kellaajast on seal terve hulk pensionäre. Nad on ennast juba umbes 10 minutit enne transpordivahendi saabumist seadnud strateegilistele kohtadele, kus nende lootuse kohaselt peaks olema saabuva bussi uks. Mõned neist on profid - nad mitte ei looda, vaid nad teavad, missuguse platformi osa juures mis uks saab olema. Teised on amatöörid, seisavad täitsa vale koha peal ja peavad hiljem tegema meeleheitlikke pingutusi, et mitte jääda viimaste sisenejate hulka.\nJa siis saabub buss. Juba eemalt tehakse selgeks, kas läheneb pikk ehk lõõtsaga või lühike ehk ilma lõõtsata masin. Sellest sõltub, kas lahing kohtade pärast tuleb leebem või hullem. Vahetult enne bussi peatusesse veeremist toimub viimane vägede koondumine, mille vältel astutakse ennastsalgavalt kõnnitee kõige kaugema ääreni. Sel hetkel tuleb lihtsalt pöidlad pihku suruda ja loota, et keegi hirmsa mütaka saatel sealt oma eluga hüvasti ei pea jätma. Reeglina läheb siiski kõik õnnelikult, buss peatub, avab uksed ja... Ma olen täiesti kindel, et bussi saabumises peitub mingi maagiline vägi, mis kõik vanad ja väetid mammikesed muudab hetkega sumomaadlejalikult jõulisteks ja kiiruslikelt võimetelt Usain Boltilegi silmi ette tegevateks noorteks gasellideks. Hetk tagasi kepile nõjatunud tädike on äkitselt esireas nooruslike hüpetega trepist üles ronimas, vaevu elumärke näidanud hallipäine babuška üritamas temast mööda ronida, seljataga terve armee sarnase välimuse ja olekuga inimeselaadseid olendeid peale trügimas. Muide - ma soovitan teil mõnikord järgi proovida, mis tunne on selle massi keskel olla. Jõud, mis seal vallandub, on võrreldav rokk-kontserdi esiridadega - sind lükatakse, kisutakse, tallutakse, tõmmatakse ja vähemalt mõne hetke jooksul tekib tunne, et ega siit vist päris tervena pääse. Aga hetke pärast on see kõik möödas. Lahinguväli on täis rõõmsa pilguga võitjaid, kes on leidnud istekoha, ja kaotajaid, kes veel viimaseid edasi-tagasi mõnesammulisi tõmblemisi tehes (mille käigus sageli kaaskodanike jalalabad nende liikumistrajektoorile jäävad) üritavad meeleheitlikult veel näha, kas äkki teises bussi otsas on juhuslikult mõni koht vabaks jäänud. Olles veendunud oma pingutuse mõttetuses, lepivad nad saatusega, mis seekord neile ei halastanud. Sel hetkel toimub totaalse muutumise teine faas - äsja noorusliku värskusega ringikaranud neiokõsõst on äkitselt saanud taas 70-80-ndates eluaastates mutike, kes on nii väsinud-nii väsinud. Visuaalset külge täiendab ka heliline külg, mis sisaldab südantlõhestavat ohkamist ja aeg-ajalt isegi oigamist. Ilmselgelt peaks kõigil tema läheduses viibijatel istekoha omanikel temast hale hakkama, aga enamasti ei lähe see trikk siiski läbi. Mõnikord aga leidub ka mõni naiivsem või heldema südamega eksemplar, kes siis oma koha loovutab, nii et üritada tasub.\nOsa kaotajatest aga ei suuda kuidagi leppida, et sõda on läbi ja algab jätkulahing. Nimelt on pea igas bussis mingi osa ettevaatamatuid kooliõpilasi, kes oma loomulikku väledust kasutades on samuti mõne koha hõivanud. Ja see läheb neile kalliks maksma. Olenevalt vanur-isendi agressiivsusest ja noor-olendi noorusest tõstetakse lapsuke lihtsalt toolist välja või siis kasutatakse jõhkramat varianti: tänitamist. "No mina ei tea, kuidas neid tänapäeva noori kasvatatakse, vanainimene peab nüüd püsti seisma ja tema siin istub nagu kuningas!" Adressaati sel jutul tegelikult ei ole, sest otseselt last ei kõnetatud ja samas pole tänitajal ka ühtegi tuttavat inimest lähedal. Aga imeväel, nagu sõjas mõnikord juhtub, toimub hetk tagasi vaenujalal olnud vanurite vahel vennastumine (või siis õestumine) ja kohe leiab ka järgmine, et "Ega tänapäeval ei õpetatagi viisakust, nad kõik nii ära hellitatud ja mõtlevad ainult endale". Kolmaski on kohe kambas ja teab, et "Sellistele peaks vitsa andma, kasvatamatu jõmpsikas selline!". Hämmastavalt kiiresti muutub jutt järjest agressiivsemaks ja ma olen vist ainult paaril korral näinud, kuidas noor inimene seda kogunevat raevu lihtsalt ignoreerib ja edasi istub. Ülejäänud kordadel on järellahing võidetud ja laps-inimene põgeneb bussi teise otsa oma haavu lakkuma.\nSamas tuleb öelda, et viimase paari aasta jooksul on olukord veidikene paremaks läinud. Järjest rohkematel vanainimestel on tekkinud teatav eneseväärikus ja viisakus, mis ei luba neil enam sellisel viisil võidelda. Võib-olla on lihtsalt uus vanurite põlvkond peale kasvanud, kes oma nooruspõlve mälestustele tuginedes on otsustanud mitte järgida sama mustrit, mis nende eelkäijad on ette joonistanud. Üks asi, mis mulle silma on jäänud, on välimuse muutumine. Kui varem oli tavaline vanur rätikusse mähitud pea ja olenemata aastaaegade vaheldumisest paksu villase mantliga tüüp, siis nüüd on enamus neist siiski soliidsed, soengud peas ja ilmale vastava korraliku riietusega seeniorid. Respekt!\nReeglina mina bussis istumise võimalust ei kasuta. Isegi siis mitte, kui buss tühjem on. Ma niigi pingutan jalgu liiga vähe ja ega sest istumisest midagi peale suurema tagumiku ei saa. Kuigi - äkki siis just peaks rohkem istuma? Sest nagu kunagisel laevareisil üks vähe joviaalsemas meeleolus naissoost töökaaslane mainis (kui ma ettevaatamatult tema poole seljaga olin): "no ei jole pjeput, ei jole!"\nAga niimoodi seistes näeb-kuuleb erinevaid inimesi. Tuli kord bussile hulk alternatiivset soengustiili peas kandvaid noormehi, kes lihtsalt seisid oma kohapeal ja rääkisid juttu. Minu lähedal istusid kõrvuti üks vanem härra ja daam. Naissoo esindaja tegi värvika seltskonna suhtes märkuse, mille sisuks oli teatav kartus sellise väljanägemisega isikute ees. Härra aga ütles: "Oh, need on punkarid. Ma käisin 25 aastat tagasi vanalinnas Varblase kohvikus nendega koos istumas, nii et ma olen nendega täitsa harjunud". Sel hetkel ma noogutasin mõttes kaasa, et jah, ma mäletan ka, kuidas punkarid Varblases istusid. Oot, mis ta ütles? 25 aastat tagasi?! Kui vana siis mina olen? Deem...\nSamas reisib bussis ka igatsugu muud rahvast. Osa neist unustab vist täitsa ära, et nende juttu kuuleb mõnikümmend võõrast kõrvapaari. On need siis ärihaid, kes kõva häälega jagavad oma alluvatele korraldusi, ühtlasi poetades oma kõnes välja infot, mida võiks liigitada kas delikaatsete isikuandmete või vähemalt ärisaladuse alla, või siis koduperenaised, kes telefoni teel oma lapsi kasvatavad, või teismelised plikad, kes "õu-mai-gaaaad, see tüüp oli nii rõve, ma ei tea, mida Maie temas näeb"-stiilis elu süvaväärtuste üle arutlevad. Tuleb tunnistada, et ma mõnikord olen ka ise ennast rääkima unustanud ja kõne lõppedes mõtlen, et huvitav, kui suur hulk inimesi nüüd täpsemalt mu isikliku elu seikadega kursis on.\nOn ka eksemplare, kes lihtsalt istuvad kõrvuti ja räägivad omavahel kõikvõimalikel teemadel nii kõvasti, et ka viisakuse piiridesse jäädes (mida minu puhul on liiga palju eeldatud) ei ole võimalik vältida pealtkuulamist. Kaks soome keelt kõnelevat tütarlast alustasid oma jutustamist põrandapesust ("üks v**un pa*kapää oli mu harjaga nii kõvasti koristanud, et see v**un hari oli katki läinud, pa*ka) ja lõpetasid oma keha iseärasustega valjuhäälse kommenteerimisega, mis sisaldas ka illustratiivset kompamist ("mu rinnad hoiavad kuidagi imelikult kaenla alla ja kui ma ennast paljalt vaatan, siis nagu polekski õieti rindu, nii et ma siis pean kasutama neid push-up rinnahoidjaid, et ikka midagi siin oleks, vi**u"). Ühelt poolt muidugi informatiivne, teisalt on mõnikord liiga palju infot siiski liiga palju.\nAga bussiridade vastu olen mina ka. Mitte sellepärast, et minu sümpaatia autojuhtidele kuuluks, vaid mõnikord saab see seiklus, mis bussisõiduga kaasneb, liiga kiiresti otsa.\nJa see on halb.\nPostitaja: Heikki kell 14:53


Kodu: Lihtsaimad Viimistlusraamide Turvapadjad - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Kodu > Lihtsaimad Viimistlusraamide Turvapadjad\nTekid saavad igapäevases kasutuses ja ka ilmaga kokkupuutest palju kulumist. Kuigi on ahvatlev terve korruse põrandamine ja rööpad ignoreerida, peavad nad ka tähelepanu pöörama. Reelingute ja teki värvimine on võimalikult valutuks. Kuigi need on otseteed, mis aitavad teil...\nÄrge unustage, et teki servad oleksid peitsitud.\nTekid saavad igapäevases kasutuses ja ka ilmaga kokkupuutest palju kulumist. Kuigi on ahvatlev terve korruse põrandamine ja rööpad ignoreerida, peavad nad ka tähelepanu pöörama. Reelingute ja teki värvimine on võimalikult valutuks. Kuigi need on otseteed, mis aitavad teil tekirõngast raputada kiiresti, saavad rööpad endiselt kaitset, mida nad vajavad pikka aega.\nPaksuse saamiseks on vaja tekiäärmeid valmistada. Ilma korraliku ettevalmistuseta puit ei ima kaitsva plekki, kaotad oma toote ja oma aja. Reelingud vajavad head puhastamist koos aia voolikuga kinnitatud pihustusotsakuga, et eemaldada mustus ja lahtised prahid. Kui neil on plekke, tuleks mõni kerge veega segatud detergent eemaldada laigud. Hapnikuga pleegitaja eemaldab kergesti plekke. Segatakse vastavalt pakendi juhistele. Puhasta lahus teki servadele ja loputa see hästi puhta veega.\nKuigi tekirajad ei pruugi põrandale nii karm kui põrandal, võib nende eemaldamiseks vajada kerget lihvimist. Käi kergelt iga käiguga üle käsi. Kui ükskõik milline püsti või osa turvasüsteemist tundub puutetundlikuna, võib see saada kerge lihvimisega lihvimisseadmega lihvimisseadmest, millele on paigaldatud peeneteraline liivapaber või kinnitusvahend. Liiv puidust tera suunas. Lihvimine muudab peitsi pehmendamiseks sujuvamaks. Projekti lõppedes peavad puidust reelingud olema ühtlasemad. Loputage lihvitud pinnad ja lasege jäljed enne peitsi pealekandmist hästi kuivada.\nVäike värvimisrull töötab hästi, et kergesti määrida lamedate põrandate tekiehitist. Enne alustamist katta teki põrand plastikust kilega. Alustage teki servast ülemist horisontaalset plaati. Siis katke iga püsti spindlit. Kasutage rullit puidu teradega. Pühkige kõik tilkad nii, nagu need tekivad. Kui olete plekiga kaetud puust reelingud, pühkige need punased pinnad kiiresti. Värvipadja lükkab pleki sügavamale puidu pooridesse, andes puidule veelgi suurema kaitse.\nKui teki servadel on mitu pinda, võivad need olla rulliga raskesti määrdunud. Aedade pihusti võib olla lihtsam lahendus nende värvimiseks. Nagu varemgi, alustage reelingute ülaosast ja töötage iga spindliga. Kui plekieelipaneel on ebamugav kasutada liigse plekist puhastamiseks, proovige vana ragpi. Peale puidu eemaldamist võite ikkagi tolmu puidu kokku suruda.\nParemini kontrollida pihustatavat plekki, plastikkilest rööbastee ühele küljele, samuti põrandale. Pihustage plekile plastikust otsa, seejärel pühkige spindleid maha. Lülitage plaat servi teisele poolele ja korrake protsessi.


Re: Eestikeelsed Magicu videod [Re: Veigo] #187975\n19.02.2020 12:38:17 19.02.2020 12:38:17\nPullerits tõi Discordis ühe lause mu eelmisest postitusest välja, mis oli tõesti jube kehvasti kirjutatud: "Facebooki/Twitteri/misiganes sotsiaalmeediakanali reklaamid on kasutud, neid võivad küll paljud korraks näha, kuid reaalsuses klikib nende peal mingi 0,1% kasutajaid."\nMa pidasin tegelikult silmas seda, et kui Veigo ise mingit kampaaniat organiseerima hakkab, siis ilmselgelt ilma vajalike teadmisteta oleks tulemus selline. Kui seda teeb vajalike oskustega inimene, siis on sotsiaalmeediakampaaniad täiesti okeid. Lihtsalt see ei jääks ilmselt su eelarve piiridesse.\nRe: Eestikeelsed Magicu videod [Re: Veigo] #188020\n25.02.2020 02:28:37 25.02.2020 02:28:37\nKui nüüd lisaks üldvideodele teeks ka spetsiaalsed juhendid noorsootöötajatele igas noortekeskuses koos demoakkidega, mida saame igasse Eesti noortekeskusesse saata. Neid on muide hetkel vaid 93, seega 186 pakki vaid kokku panna ja need kuidagi siis neile kätte toimetada.\nJuhend, tasuta kraam, põnevad videod mida vaadata. Eesti keeles ja puha.\nMis on mu idees valesti?\nTurunduskulu suurusjärgi 500€?\nRe: Eestikeelsed Magicu videod [Re: Veigo] #188068\n04.03.2020 10:46:39 04.03.2020 10:46:39\nAvatud Noortekeskuste ühendusse kuulub 188 noortekeskust.\nSeega kokku 376 pakki vaja teha.\nOi kui palju Basic lande meil selle jaoks vaja on.


Biokamin firebox insert 600 -\nBiokamin firebox insert 600\nKaminaboks INSERT 600\n500 mm suuruse põletiga kaminaboksi komplekt koos klaaside ja kaunite viimistlustega, loob tervikliku, esteetilise maagilise tuleterviku.\nPõleti eriline konstruktsioon on mõeldud eelkõige põleti soojuse absorbeerimiseks, vältides selle all oleva pinna kuumenemist. Lisaks on põlemiskambri korpus põleti all vähendatud rõhule, tagades, kütuse võimaliku ülevoolamise korral, kamina ohutu kasutamise.\nTänu ülalmainitud lahendustele on võimalik kaminaboksi integreerida isegi mööbli pinnale (v.a fooliumplaadid). Kvaliteetne roostevaba teras tagab kvaliteedi ja vastupidavuse, samas kaminaboksi alus ja kaldpinnad tagavad suurepärase viimistluse.\nPõleti=kütusemaht: 500 mm = 1 l\nPõlemisaeg: 2,5-4 tundi\nKlaas: 2 karastatud 4 mm läbipaistvat klaasi\nMõõdud: 600 x 320 x 50 mm\nEritellimusena võimalik valida värvi, klaase.


Unisex Seksikas Lateks Kapuuts Kummilateks Must Ja Roosa Mask LM011A Naiste Kostüümid - Bokladan.org\nLateks unisex kapuuts, tagasi zip, avage silmad, ninasõõrmed ja suu\nPilt on peamine must (O) ja roosa (D) värvi.\nVõite pesta kummist rõivad puhta sooja veega. Vältida puhastusvahendite ja seebid. Alati pühi ära liigne vesi pehme rätikuga ja jäta kuivama või üles riputatud, et tilguti kuiv. Kummi saab kriimustatud, kui hõõruda liiga raske, nii et olge õrn.\nÄrge kasutage pesupulber ja bleach pesu.\nLateks riided on parim salvestatud riputatud üles kapis, eemal soojusallikatest, kerge (eriti ereda päikesevalguse käes ja tugeva UV-valgust, mis lagunevad heledat riided), metallide, õlid, lahustid, happed ja tulekahju.\nnagu pildil, Roosa, Lilla, Punane, Valge\nLiimitud poolt Lateks, Käsitöö\nVt Värvi Diagrammi Allpool\n0.4 mm (0,3 mm,0.6 mm,0.8 mm ja 1mm ka olemas)\nVt suurustabelit Allpool\n€ 136.49 5 %\n€ 47.00 50.90 5 %\n€ 51.00 57.39 5 %\n€ 27.22 5 %\n€ 67.41 5 %\n€ 53.89 5 %


E-sigaretid ei aita vähipatsientidel suitsetamisest loobuda - Tervis\nE-sigaretid ei aita vähipatsientidel suitsetamisest loobuda\n23. september 2014, 14:12\nUus uuring seab küsimuse alla e-sigarettide kasulikku vähki põdevate patsientide puhul, kes loodavad nende abil suitsetamisest loobuda.\nNimelt näitas ajakirjas Cancer avaldatud uuring, et vähki põdevad suitsetajad, kes suitsetasid samal ajal nii tavalisi sigarette kui ka e-sigarette, olid nikotiinist veelgi suuremas sõltuvuses kui need, kes e-seadmeid ei kasutanud. Ning nende patsientide tõenäosus suitsetamine maha jätta oli kas sama või isegi väiksem kui nende puhul, kes suitsetasid ainult tavasigarette, kirjutab Web MD.\nUuring hõlmas ligi 1100 vähipatsienti, kes olid ühtlasi suitsetajad. Aastatel 2012-2013 kaasati patsiendid tubakavõõrutusprogrammi. Selle aja jooksul kasvas e-sigarettide tarvitamine nende seas 11 protsendilt 38,5 protsendini, mis on enam kui kolmekordne tõus.\nKui uuring algas, olid e-sigarette kasutanud patsiendid nikotiinist rohkem sõltuvuses kui need, kes tegid ainult tavalist suitsu. Samuti olid nad varem rohkem kordi proovinud suitsetamist maha jätta ning nende tõenäosus haigestuda kopsu- või pea- ja kõrivähki oli suurem.\nPärast uuringuperioodi lõppu selgus, et e-sigarettide kasutajate puhul ei olnud tõenäosus, et nad tegid ikka veel tavalist suitsu, sugugi väiksem kui nende puhul, kes e-sigarette ei kasutanud.\nEhkki kõik suitsetajad, kes põevad vähki, peaksid suitsetamise igal juhul maha jätma, järeldasid teadlased, et e-sigarettide pikaajalise kasutamise efektiivsus on küsitav.


Briti autotootja tegi uue auto näitamiseks ülisuure foto | Kuvar\nBriti autotootja tegi uue auto näitamiseks ülisuure foto\nBriti autovalmistaja Bentley tegi Ameerika Ühendriikides asuvast Golden Gate sillast foto, mis näeb välja esmapilgul nagu iga teinegi foto sellest kuulsast sillast, ent tegu on hoopis interaktiivse uut automudelit näitava panoraamiga, millel on 530 miljardit pikslit.\nKui minna Bentley Motorsi veebilehele, saab näha seda fotot tavaasendis. Kui aga hakata arvutihiire rullikuga sisse suumima, tuleb sillal olev Bentley uus 330 000 dollarit maksev Mulsanne auto lõpuks tervelt ekraanile ja kui lõpuni suumida, on näha vaid juhti kõrval oleva istme peale olevat autotootja logo. Ka lõpuni sisse suumides on foto terav ja selge.\nAutovalmistaja kleepis arvutis kokku 70 individuaalset fotot sillast, mille tulemuseks on 53 000-megapiksliline foto, mis on väidetavalt suure jalgapalliväljaku suurune, kui see täissuuruses välja printida. Foto tegemiseks kasutati sama tehnoloogiat, mida kasutab ka NASA (Ameerika Riiklik Aeronautika- ja Kosmosevalitsus) planeet Marsi jäädvustamiseks, kasutades autosuurust Curiosity nimelist kulgurit, mis jõudis punasele planeedile 2012. aasta augustis.\nEhk huvitavad Sind ka järgnevad lood:upupp\nSuvel juhtub telefonidega 70% rohkem õnnetusjuhtumeid\nSamsung investeeris asjade interneti arengusse üle miljardi dollari\nMis tuleb eestlasele esimesena meelde, kui mõelda Saksamaa peale? Autod, õlu, vorst? Midagi olulist on veel – suur infotehnoloogia mess CEBIT, mis toimub vahemikus 11-16 juuni. See on läbinud mahuka uuenduskuuri, muutunud on nii sihtgrupp, sisu kui värv.\nNeile, kes on tehnoloogiaalaseid uudiseid jälginud, on ilmselt meelde jäänud sellised messid nagu CES või MWC, kuid nende kõrval ei maksa unustada ka suurema külastajatearvuga CEBIT-it. Seda külastas möödunud aastal ligi 200 000 inimest.\nCEBIT 2018 katab äri, valitsuse ja ühiskonna digitaliseerimist iga võimaliku nurga alt. Messilt võib leida nii väljapanekuid, konverentse kui ka võrgustike loomist.\nAlates eelolevast korrast on messil neli suunda:\nd!conomy – seitsmes hallis saab tutvuda digitaalse transformatsiooni ning selle trendidega, koguda inspiratsiooni ning äri teha;\nd!tec – tuleviku tehnoloogiad, alustades immersiivsete tehnoloogiatega, blokiahelaga, tehisintellektiga ja lõpetades liitreaalsusega;\nd!talk – konverentsid ja töötoad tunnustatumate digitaalajastu liidritega;\nd!campus – esitlused, elav muusika, tänavatoit – see on uutmoodi suhtlus teiste asjatundjatega.\nSoodushinnaga messipileti saab vormistada siin. Sooduskood: PH3S2cNv8r.\nNB! Pileti hind tõuseb alates 28. maist.\nRohkem infot CEBIT-i kohta leiab veebilehelt www.cebit.de


Digioskuste arendamise koolitused perearstidele ja -õdedele (Tartu; Taltech) | Med24\nDigioskuste arendamise koolitused perearstidele ja -õdedele (Tartu; Taltech)\nLisa kalendrisseDigioskuste arendamise koolitused perearstidele ja -õdedele (Tartu; Taltech)28-04-2020trueDigioskuste arendamise koolitused perearstidele ja -õdedele (Tartu; Taltech) ...Biomeedikum (Ravila 19, Tartu)\nToimumiskoht: Biomeedikum (Ravila 19, Tartu)\nToimumisaeg: T, 28. Aprill 2020\nII moodul - „E-tervise toimimise põhimõtted“\nKoolitajad: Dr Peeter Ross – Tallinna Tehnikaülikooli e-meditsiini keskuse professor ja Ida-Tallinna Keskhaigla radioloog\nDr Madis Tiik – perearst, e-tervise ekspert\nToimumiskoht: Biomeedikum, IV korrus, ruum 4057 (Ravila 19, Tartu)\nToimumisaeg: T, 28. Aprill 2020, kell 9.30 – 16.30\nTäienduspunkte: I + II + III mooduli läbimisel perearstidele 60 täiendkoolituspunkti + digitunnistus, pereõdedele digitunnistus\nOsalemistasu: koolitus on tasuta.\nKorraldaja: TTÜ (MKM koolitushanke võitja)\nDigioskuste arendamise koolitused perearstidele ja -õdedele.\n1 koolitus = I moodul (12.05) + II moodul (28.04) + III moodul (2.06) = tunnistus ja täiendkoolituspunktid.\n*Patsiendi andmete sisestamine erinevatesse infosüsteemidesse ja nendest päringute tegemine. Andmekvaliteedi olulisus. Terviseandmete struktuur. *Kliiniliste ja mitte-kliiniliste infosüsteemide integreerimine igapäevatöösse. Perearstide ja haiglate vaheline infovahetus ning nende integreeritus e-tervise infosüsteemidega. *Tervise Infosüsteemi toimimise loogika, üldised põhimõtted. TIS-i ümbritsev õigusruum. *Perearsti igapäevaste tegevuste toetamine infotehnoloogia abil. Riiklik arstiportaal.\n*e-teenused tervishoius (näited Eestist ja välismaalt). *Otsustustoed ja toetavad süsteemid tervishoius. *e-teenuste arendusprotsess (kuidas ja miks uued e-teenused sünnivad, mis kaasneb\nuute teenuste arendamisega terviseteenuse osutajatele), e-teenuste arendusprotsessid ja kasutusvaldkonnad.\n*Inimese tervist kajastavate elektroonsete andmete kasutamine, andmete kasutamise piirangud. *Opt-in ja Opt-out põhimõte ning selle rakendumine erinevate teenuste aspektist, sh patsiendiportaal. *E-tervise toimimise põhimõtted ja seda ümbritsev õigusruum. *Tervishoiustatistika moodul ja selle võimalused arsti jaoks tema töö analüüsimisel, funktsionaalsus terviseteenuse osutaja vaates.\n*Perearstide programmid – nende tänane seis ja tulevik. *Patsientide kaasatus terviseandmete dokumenteerimisel. *Tervishoius kasutatavate standardite, klassifikaatorite loomine ja publitseerimine TEHIK-us *Kommunikatsioon arendajatega, TEHIKu ja Haigekassa spetsialistidega.\nKohtade arv 20 inimest!\nRegistreerimiseks täitke registreerumisvorm siin: (https://www.perearstiselts.ee/digikirjaoskus)\nLisainfo tel +372 5040460


Q# keel: kuidas kirjutada Visual Studios kvantkoodi\nArvuti tulevik ei ole räni; traditsiooniliste transistoride jõudluse osas oleme juba Moore'i seaduse piiril. Töötame ka palju suuremate probleemidega, eriti mis puudutab krüptograafiat ja matemaatilist modelleerimist; probleeme, mis nõuavad päevadepikkust arvutusaega isegi suurimates superarvutites.\nKuhu me siis läheme? Microsoft Research, nagu Google ja IBM, on kvantarvutusse palju investeerinud. Suur osa selle uurimistööst on olnud põhifüüsikas, tehes koostööd ülikoolidega üle maailma, et luua tõhusaid madala temperatuuriga keskkondi ja stabiilseid kvantarvutuskeskkondi. Kuid kubiidi – tõenäosusliku kvantbiti, mis sisuliselt asendab traditsioonilise biti 0-d ja 1-d – loomine on vaid osa loost. Vaja on ka võimalust kvantarvuti programmeerimiseks ja kubittide tõenäosusliku oleku tõlgendamiseks.\nKvantprogrammi arhitektuur on suhteliselt lihtne: traditsiooniline programm saab väärtused kasutaja sisendist või muust koodist. Seejärel edastab see need väärtused kvantrakendusele, mis määrab kubitid kvantprotsessoris, kasutades ühte paljudest kvantalgoritmidest, enne kui saadavad tulemused tagasi põhirakendusele.\nSee on protsess, mis on väga sarnane sellele, mida kasutasin oma esimesel programmeerimistööl, kirjutades Fortrani lõplike elementide analüüsi koodi, mis kasutas maatriksalgebra käsitlemiseks superarvutiga ühendatud vektorprotsessorit. Vektoriteekid, mida kasutasin oma 3D-elektromagnetiliste mudelite koostamiseks ja lahendamiseks, töötasid nii sellel spetsiaalsel riistvaral kui ka lauaarvuti tööjaama matemaatika kaasprotsessoril, nii et sain oma koodi testida enne kalli superarvuti aja kasutamist.\nMicrosoft andis hiljuti välja oma Quantum Development Kit, mis on üles ehitatud selle uue Q# keele ümber. See on loodud kasutama tuttavaid konstruktsioone, et aidata programmeerida rakendusi, mis interakteeruvad kubitidega. See läheneb kaasprotsessoritega töötamisele sarnaselt, pakkudes teeke, mis tegelevad tegeliku kvantprogrammeerimise ja tõlgendamisega, et saaksite kirjutada koodi, mis annab qubiti toimingud üle ühele Microsofti kvantarvutile. .\nKlassikalise ja kvantarvutimaailma ühendamine ei ole lihtne, seega ärge oodake, et Q# oleks nagu Visual Basic. See on rohkem nagu selle Fortrani matemaatika raamatukogude komplekti kasutamine sama aluseks oleva eeldusega: mõistate oma tegevuse taga olevat teooriat.\nÜks Quantum Development Kit'i element on kvantarvuti praimer, mis uurib simulaatorite kasutamisega seotud probleeme ja pakub ka lineaaralgebra praimerit. Kui kavatsete programmeerida Q#-s, on oluline mõista vektorite ja maatriksite ümber olevaid põhilisi lineaaralgebra mõisteid – eriti omaväärtusi ja omavektoreid, mis on paljude kvantalgoritmide põhielemendid.\nArenduskomplekt laaditakse alla Visual Studio laiendusena, nii et saate seda kasutada kõigi Microsofti peamise arenduskeskkonna versioonidega, sealhulgas tasuta kogukonna väljaandega. Installer sisaldab Q# keelt, kohalikku kvantsimulaatorit ja teeke, mis toetavad Q# moodulite manustamist teie .Neti koodi. Pärast installimist saate luua ühenduse Microsofti Q# Githubi hoidlaga, et kloonida ja alla laadida näidiskoodi ja täiendavaid teeke. See on kiire protsess; Installeril kulub allalaadimiseks ja suhteliselt võimsas arendusarvutis käivitamiseks paar minutit. Teeke hostitakse Nugetis, nii et saate kiiresti uusimatele versioonidele värskendada.\nKuna töötav kvantarvuti on veel mõne aasta kaugusel, piirdub Quantum Development Kit tööga simuleeritud kvantarvutitega. Microsofti uurimissüsteemid peavad veel tootma toimivat topoloogilist kubitti, kuid tulemused on olnud paljulubavad. Nii et kuni tulemusi pole avaldatud ja Azure saab oma kvantkaasprotsessorid, piirdute kohalike ja pilve hostitud simulaatoritega katsetamisega. Kuna nad piirduvad traditsiooniliste programmeerimistehnikate kasutamisega, ei kavatse nad hakkama saada kõigi keeruliste matemaatiliste operatsioonidega, mida kvantarvutus lubab. Kuid need annavad aimu, mida väike arv kubite teha suudab.\nSuur osa tööst, mida peate kvantprogrammi koostamisel tegema, on kvantarvuti konstrueerimine qubit-teisendustest. Keel Q# tegeleb selle protsessiga teie eest, sest see sisaldab avaldisi paljude kvantvärava struktuuride jaoks, aga ka tavalisi kvantalgoritme. Keel ise tundub .Neti arendajatele tuttav, selle struktuur jääb C# ja F# vahele.\nEnamik Q# programme on suhteliselt lihtne, sest see, mida teete, on kubiti massiivide seadistamine ja neile matemaatiliste teisenduste rakendamine. Kuigi selle aluseks olev probleem on keeruline (või vähemalt võtab traditsiooniliste arvutusressursside kasutamisel tõenäoliselt palju arvutamisaega), loodate kvantarvutile, et see töö teie eest ära teeb ja selle kvantalgoritmid tähendavad, et saate kasutada väikest arvu. ühendatud qubitid teie probleemi lahendamiseks.\nÜks oluline asi, mida tuleb märkida, on see, et mõned kvantkeeled, nagu see, mida DWave oma kvantarvutites kasutab, on loodud töötama kvantlõõmutusega, mitte Microsofti kvantriistvaras kasutatava väravamudeliga.\nQ# keel erineb tuttavast selles, et see toetab kvantalgoritme. See algab tüüpidest: Q# on tugevasti trükitud keel, mis lisab uusi tüüpe, mis esindavad kubitte ja kubittide rühmi. Teine oluline erinevus on Q#-operatsioonide ja funktsioonide vahel. Tehted sisaldavad kvanttehteid, samas kui funktsioonid on mõeldud ainult klassikalise koodi jaoks, kuigi need võivad töötada ka kvanttehte tulemustega.\nKvantalgoritmid ja raamatukogud\nQ# sisaldab ka spetsiifilisi toimingute tüüpe, mis töötavad kvantalgoritmidega, sealhulgas neid, mis arvutavad kubitimaatriksi ühendustulemusi, ja teisi, mis aitavad luua kubitiahelaid, mis käivituvad ainult siis, kui juhtqubitid on õigesti seatud.\nOluline on meeles pidada, et kui Q# kasutab qubitite käsitlemiseks muutujatena tulemustes nulli ja ühte, ei ole need samad, mis binaarsed 0 ja 1. Selle asemel on need qubittidesse salvestatud vektorite omaväärtuste esitused.\nKvantrakenduste koostamiseks ja konstrueerimiseks kasutate Q# standardteeke. Nende hulka kuuluvad kvantprimitiivide komplekt, mis määratlevad väravad, mida te oma kubittidest välja ehitate, samuti kvantoperaatorite rakendamine ja tulemuste mõõtmine. Teegid on jagatud kaheks osaks: kvantarvuti seadistamise eelmäng ja masina juhtimise kaanon. Oluline on mõista nende kahe teegi osa erinevusi, sest need peavad teie koodis eraldi hoidma. Canoni operaatorite kasutamine käivitab kvantmasina koos operaatoritega, mis käitlevad spetsiifilisi kvantalgoritme; näiteks Quantum Fourier' teisenduse rakendamine või kahe arvu ühisjagajate leidmine.\nQ# ei ole algajatele mõeldud keel. Kuigi see lihtsustab mõningaid kvantoperatsioone, sõltub see kvantarvuti tööpõhimõtte tundmisest ja kvantarvutamise põhitõdede mõistmisest. Kui olete töötanud lineaarse algebra ja tõenäosustega, on teil edumaa, kuid siiski tasub kõigepealt kulutada aega Microsofti õpetuste ja näidistega.


Korduma kippuvad küsimused - CompositesPlaza.com\nCompositesPlaza.com > Korduma kippuvad küsimused\nKas on olemas minimaalne tellimiskogus? Iga toote jaoks oleme rippmenüüs näidanud standardkogused artikli kohta, mida tarnime. Valik on seatud nii, et praktiliselt iga soovitud koguse saab tellida.\nKuidas tsiteeritakse kangaste hindu? Iga toote jaoks oleme märkinud koguse tegeliku hinna, nagu on näidatud rippmenüü jaotises „Suurus” nähtaval real. Müügiühik on m2, m, KG, tükk jne. Pärast soovitud koguse muutmist kuvatakse automaatselt uus hind.\nMilliseid krediitkaarte aktsepteeritakse? Praegu aktsepteerime ainult Master Card-i. Teised kaardid järgnevad hiljem.\nKas nõustute Paypaliga? Jah, Paypal on laialt levinud makseviis ja see on loomulikult meie poolt aktsepteeritud.\nKas aktsepteerite sularahamakseid? Ei, me ei saa aktsepteerida sularahas maksmist ega tšekkidega maksmist.\nKas ma saan tellida ilma krediitkaardita? Jah, see on võimalik. Pange lihtsalt üksused oma ostukorvi, jätkake maksmist ja täitke oma arveldus / saatmisteave. Sellesse punkti jõudmiseks ei pea te krediitkaarti sisestama. Printige leht koos oma tellimuse ja saatmishindadega välja ning saatke see teave meile ja korraldage oma pangaülekanne.\nKuidas kaupa pakkida? Teie kaubad on pakitud nii, et kaubad saabuksid teie aadressile ohutult ja vigastusteta. Pakendiliik on artikliti erinev.\nKes saadab tellimusi? Tavalised e-poe tellimused saadab DPD, usaldusväärne saatepartner. Suuremad tellimused saadab teine logistikaettevõte nagu DB Schenker. Muidugi tahame säilitada oma madalate kulude profiili ja otsime teile alati paremaid alternatiive. Saatekulu võetakse teilt madala paki hinna eest sõltuvalt EL-i riigist, kuhu soovite meile kauba saata.\nKui kaua võtab tellimuse saamine aega? Saadame teie tellimuse maksimaalselt 3 tööpäeva jooksul pärast makse laekumist. Tavaliste tarnete saatmisajad varieeruvad 2 kuni 9 tööpäeva, sõltuvalt teie lao piirkonnast.\nKas ma saan teie laost kaubale järele tulla? Vajadusel saate kaubale järele tulla meie laost, helistage lihtsalt ja leppige meiega kokku.\nKas ma pean alati käibemaksu maksma? Ei: kui teil on Euroopa maksukohustuslasena registreeritud ettevõte, kellel on oma käibemaksukohustuslasena registreerimise number, saate arve ilma käibemaksuta. Jah: kui olete meie materjalide mitteprofessionaalne (kodu) kasutaja, peame saatma teile arve koos käibemaksuga.\nMinu tooted on kadunud, kahjustatud või defektiga. Kas ma saan selle asendada? Compositesplaza BV asendab loomulikult teie defektsed tooted. Vigastatud kauba korjamiseks teie laost väljastame oma saatjalt kogumistellimuse.\nKas kõik teie e-poe tooted on laos? Tavaliselt jah. Meil on iga artikli teatud varu. Meie tarnijatel on oma varude maht, mida saame kasutada. Sellegipoolest võib juhtuda, et meil on varud otsas. Sel juhul teavitame teid varude taastamise ajast ja arutame, mida tellimusega teha.\nMõne artikli puhul olete märkinud, et võin osta variandi kaubana. Mida see tähendab? Teie nõudmisel saame need variandid tarnida, kasutades meie tarnijate laoseisu. Tarneaeg pikeneb veidi. Lihtsalt helistage või saatke meile kiri.\nMUUD KÜSIMUSED:Palun saatke meile oma küsimus, kasutades pealkirja "kontakt" (ülal) või saates meili, kasutades pealkirja "Saada meile" (allpool). Või saatke oma küsimus lihtsalt aadressile: info@compositesplaza.com


Aabrami hobulausujad: Soone talu päevaraamat 911\nSoone talu päevaraamat 911\nNii palju ehmatavat – lõppkokkuvõttes head ja väga head oli enne ära juhtunud, kui tekkis hetk Täheseemnete vennaskonnas ilmutatud Salvador Russo selgitust lugeda, mida värki mürame. Plaanimatu kvanthüpe tegi oma uskumatuid tegusid nii hoogsalt, et plaanimeelikust Saara-piigal polnud hoo ja hoobita hüppamise vahel uuridagi, kuhu plaanid saivad ja jäivad\nKati Connecting People on Jumala juhatust pidi kuulekalt sörkides olnud ehmatus ja tänulikkus haaval ülesannete kõrgusel. Ühendatud on ammu kohtuma määratud inimesed. Üksteist on leidnud inimesed ja loomad. Senisest õnnestavamalt ka loomaliigid omavahel. Kui eile riituseplatsi puhastasin ja Puhastasin, Indi tekkidesse pakituna puu all unelemas, tuli Taja meie juurde ja oli osaduses. Jordan pläuras hoovil – ning kui palusin Tajal Jordile öelda, et ta vait oleks… Taja läks Jordani juurde, pani käed puusa ja Ütles!!!\nHommikul tuli ühitada Taja ja rott. Rotid jagavad nii laudas kui tallis söömaaegu – paratamatu! – ja eile hommikul astus flegmavõitu trakeeniproua selle jagamise käigus roti tagakeha peale. Oli ehmunud ja kurb. Arutasime asja. Pärast arutasime Nibiruga ka. Sest too astus omakorda tolle maisematkajäänuse peale. Ei julgenud seejärel kapja ära võtta – nii kui jalga kergitas, tundis rotivere lehka ja pani jala hämmastavasse lõksu sattununa maha tagasi. Kui ta sellest plindrist välja tirisin – jõuga, kuidas muidu – kaapis kohapeal, pages galopis – ja põmmutas seitse korda jutti tagant üles. Selgitasime. Vot selline tõlkebüroo siin\nTaavet ja lambad on kooskond ning muidu nii nahahoidlik kassiisand on viimastel öödel laudas ööbinud, sest talle meeldib Amazonia-väiksekene. Mulle ka. Ja üksiti meeldib mulle, et ma vaatamata valusatele vihasööstudele pole siin rääkinud, miks Amatsoon liiga vara poegis. Hetkil, mil naabrite ajuvaba ja allumatu laperdis meie koridoris pissis, lambakoplis laamendas ja lauta tungis, oli väga suur isu igasuguseid asju rääkida. Aga peremehed, kelle peni oma nürimeelsusega mõrvariks on osutunud, on nagunii õnnetud. Ja lõpeks on mul kõigil neil kordadel, kui too ühendamata ajurakkudega isend mu ümber sõjakalt paukunud on, olnud võimalus Bella ja-või Jordan talle peale lasta või talle hanguga äsada. Kuna ma pole seda teinud, pole enam midagi muud mögiseda kui tänada, et utt-tall ellu jäi.\nAutasuks õnnestunud analüüsi-sünteesi, vaikimise ja edasi teenimise eest õnnestus eile Tallinnas mitu inimeste-ühendamist – Greta ja Katrin, Teresa-Meeli-Jaanika – viisin üksteisega kohtuma määratud inimesi kokku nii enne kui pärast seda, kui Indi haiglast kätte sain.\nIndi-lugu oli selline, et kolmapäevahommikul alanud jõuline kõhuvalu tõi tütre keskpäeval koolist koju, lainetas üles-alla, kuni üheksa ajal viisin ta Rapla emosse, kust pimesoolepõletiku kahtlusega – ehkki polnud palavikku, piss ja veri korras puha – Tallinna lastehaiglasse lendasime. Kaks noort meest Raplas – nii arst kui õde – kaks keskealist meest PERHis – nii valvearst kui kirurg – ning üks lõpurase tohtriemand – tegid kahe päeva jooksul selgeks, et tervemat last ja paremaid analüüse kui Indil annab soovida. Aga kõht valutab tänini. Ja mul on edasitagasi talindamisest barankamaitse suus. Magamatuna muutusin oma triikimiste käigus päris ohtlikuks ka. Oeh. Vabandust.\nAga inimeste ja loomade ühendamise ilus lugu on Alfa-Diana lugu. Teisipäevahommikul ei söönud kumbki metsatallu kolinud matroonidest kaera. Marssisid väravale, küsisid: kas takso tuli juba? Ja kui nad keskpäeval sinna jõudsid, oli kohtumisrõõm Eliise Määga ürjetu. Metsatalus on nüüd kihnu rakuke. Alfa sai aasta või mitu ajapikendust. Ja Diana ilusa-elusa-püsimise mõtte. Aitäh.\nVot selline lugu… Kaheselline… Mitte miski pole niisama. Emakeelepäev hommikust õhtuni siin laamendanud Fredi ja tematekitatud ohutunde ja ärritusega. Kirjavahetuspartnerid nii kõrged – Helve, Kreet, Teresa, teemad nii olulised – seitmeosapoolelinene suurtelgikiri, tehnikaliigutamise kirjad-kõned, ümberregamised Kullaga ja tänavuste tallede kõrvalapakad. Ja jälle mingi kriiskav rottpervo mollipidi kanaaias või Jordanit õrritamas. Juhuseid pole – olendi kiljumine-kusemine-laiamine tegi kõik selgeks. Amatsooni enneaegne pudenemine ning Sissoni-raamatus puust ja punasega selgitatud seosed – küllus, märterlus – ja Fredi. Selle teksti taustaks. Nagu värdjalik illustratsioon – vot alistu, lepi, aktsepteeri… Mulle meeldib Kaido Pajumaa mõttekäik – tühja see kõik üks-ühele õppetund on – sitt hulbib supis, keegi peab ju sellega ka pihta saama… rama-rama…\nJa lambaid-lennutava, hobuseid ehmatava, tallesid tapva sitatüki kriisete saatel vestlesime mu naabrimehe, aatomifüüsikuga organismi isetervenemisest – täppisteadlased-materialistid-ratsionalistid on ammu teada saanud, et Looja on targem kui inimmõistus…Kuna farmaatsiafirmad ruulivad poliitikat ja meediat, kannabki kõik tablette troonilt kukutav silte ja kuulub ärakeelamisele. Samas elavad ravimimiljardärid ise metsas looduslähedast ravimi- ja keemiavaba elu…\nMeil on alati valida. Kas olla mingist kindlast, kahest või kõigist tähtkujudest. Alkeemia taroskoop kirjeldas teise poolde jõudnud nädalat adekvaatselt:\nNädala üldist nägu kujundavad karikate seitse ja täht. Käes on suurepärane aeg selleks, et unistused ja soovid täituksid. Universum ulatab selleks sulle lausa omapoolse abikäe. Küll aga tuleb sinul omalt poolt teha kindel otsus ning valik. Pead olema realist ning loobuma sellest, mis sind kuidagi ei teeni ja valima selle, mis on sinu hinge kutsumus. Kui oled konkreetne ja sihikindel, suudad ellu viia ka kõige suurejoonelisemaid plaane.\nNädalat iseloomustab karikate kaks. Esiplaanil on kõik emotsioonidega seonduv. Oled eriliselt tundlik ja tegeled tavaliselt enam oma südameasjadega. Sinu jaoks on õhus kindlasti armastust ning tunned seda iga oma hingetõmbega. See inspireerib sind ning paneb tegutsema. Väga hea ja produktiivne aeg just loomeinimestele.\nNädala kaardiks on müntide paaž. See näitab, et nüüd tõusevad sinu jaoks eriliselt päevakorda töö- ja rahaasjadega seonduvad teemad. Soodne aeg on alustada uute projektidega ja ettevõtmistega, mis aitavad tagada majanduslikku kindlustatust ja stabiilsust. Kui oled otsinud uut töökohta, siis nüüd on ka karjäärialaseks muutuseks sobiv aeg.\nKui põllumuuseumi direktriss mul vahepeal puhata soovitas, ütlesin, et pühaba ju puhkasin – pühapäeva nautisin missioonil “Maavanema” – vedasin Tiskresse-Suurupisse lambarümpasid – nende müügi vahendasin selleks, et metsatallu oma uted rõõmsale ja teenekale ajapikendusele viia – muidu ei mahu peale kasvav värske veri ja aprillis koju tulev dexter-vissi ära.\nKuna ühe rümba ostis tohtrihärra, sain koledasti pahandada – kui mul 3 nädala eest palavik 100, krampideni vapped ja rajud koolikud olid, võinuksin 95% maha surra – sapitoksikoosi põnts pankreasele on tappev – aga nüüd on kõik möödas – ja Indi sai tohtrihärralt käsu tulevikus, kui ema jälle trikitab, kohe 112, naabritele ja hobusõpradele helistada, ema, loomad ja iseenda teiste hoole alla anda – sest kui emal on sureva kitse silmad, siis omavahel öeldes surema ta päriselt hakkabki\nMis oleks tegelikult pääsemine siit Eestimaalt. Sel ndalal olen nii mitmete teekaaslaste kräššidele kaasa elanud – üks koolijuht, üks kunstnik, üks talunik, üks teadlane ja üks ja üks ja üks – et olekski õigem väärikalt maha surra, et mitte pageda siit õnnetult isamaalt, kus näib toimivat otus: kollektiivne vesi peale endale – ja riik kinni ära. Kirjutan sellest täna õhtul arvamusloo. Enne klaarin bokse puhastades ja pesu pestes suure viha pealt ära. See pole kirjutamisel just parim nõuandja.\nÄrevatel kataklüsmiaegadel on arukas minna 8 magama, olla 5 üleval – esimestel tundidel kirjutadakirjutadakirjutada – ja õhtul lugeda. Seda tehes on hea teada, et laut on põhjani puhas, riituseplats puhastatud ja Puhastatud, püramiid ja terrass võimalikult ilmastikukaitstud. Hea on leida töö kaudu selliseid kirkaid uusi sõpru nagu Mati Rebane – tõlk ja näitleja, kes vene teadlaste tekste vahendab. See hajutab ahastust, et Kessuga nagu konnad koorekirnus vastu kollektiivse enesetapu meeleolusid surume…\nKõik on nii väga teistmoodi kui unistatud. Neljapäev oli ka teistmoodi – ma ei läinud mitte autoteenidusse, vaid Naiste koosolekule, kristalltemplisse, lastehaiglasse… Kristallitempli kogemustest tuleb ajakirjalugu. Tahan seda juhendamata – ülisüvahertsidega muusikast kantud diip-teetat veel kogeda.\nÕhtul tassisin oma kalleima vara seljas metsa, tegin riituseplatsi korda, pühitsesin naelu-kruvisid maha mattes sisse tuhande aasta pärast siia tuleva Emahirve rauarohke tulevase lakukivi – ja pärast loomade talitamist järgnes tunnine vestlus kevadises karges õhus. Telefonitsi. Nii uskumatu – ja samas loodetud sisuga, et ma paraku ei saa sellest rääkida Et päkapikud ära ei läheks. Lugesin Sissoni-raamatu lõpuni. Ja mõtlesin koopiate koopiate koopiatest globaalset ja eestimaist moodi. Magasin vahepealse vapustuste-ühendamiste-pereheitmiste sarja endast välja.\nTäna viiest tõustes koostasin 21 kirja, saatsin kõigile lubatud pakid-pakkumised. Pangas tegin seda, mida soovitab Sisson oma raamatus – mul oli see tegelt nagunii plaanis – Agrovarust tõime igatliiki pereliikmetele kraami. Ning selle aasta kolme viimase päevaga loon ja saadan veel 5 valmisloodud teksti ära. Sest mulle meeldib.\nSest ma oskan. Kopeerida oskan ka – Kessu saatis oma Kessuküla põhjalaskmist läbi lillede kirjeldava loo kohalikust lehest:\nKersti Männik soovib oma Koppelmaa külas asuvale kinnistule rajada Päikeseküla\nKersti Männik tahaks oma Koppelmaa külas asuvale kinnistule luua väikse kogukonna, kus inimesed teineteise, looduse ja energeetikaga harmoonias elaksid, aga paraku on tabanud teda pigem vastasseisude kui toetuste voog.\nMännik on kinnisvaraarenduse valdkonnas tegutsenud üle kümne aasta, alustanud maaklerina, hiljem olnud osaline suuremates arendusprojektides, 2000. alguses ostis ta omale Koppelmaa mõisa ja tükk-tüki haaval ka ümberkaudsed kinnistud. Naisel oli juba siis unistus rajada sinna omalaadne pisiküla, kus elupaiga saaksid rentida inimesed, kes on elus üksi jäänud, moel või teisel tõrjutudki, kes sooviksid kas ajutiselt või pikemalt valida elustiili, mis seab eesmärgiks vaimse kasvamise läbi looduse jõu ja teadmiste ning toetava kooseksisteerimise. Päikesekülaks nimetab ta seda ise.\n„Selle kogukonna inspiratsiooniks on elustiil, mis kooskõlas loodusseadustega toidab nii vaimseid kui füüsilisi vajadusi, aitavad areneda ja terveneda nii elanikel individuaalselt kui ka luua harmoonilist atmosfääri. See küla oleks eeskujulik näide jätkusuutlikust kogukonnast, kus inimesi ühendab kõrgem teadlikkus. Terved, õnnelikud, jõukad ja vaesed inimesed elavad koos, olles eemal reostusest, mürast, probleemidest ja kannatustest,“ kirjeldab Männik Päikeseküla kontseptsiooni.\nKoppelmaa mõisa kõrval oleva 150-hektarilisele kinnistule soovib Männik rajada kümme iseseisvat kompleksi. Igas neist ühine eluhoone, kus inimesed saavad rentida endale privaatse toa, samas on olemas ühine kogunemiskeskus, kus koos einestada, tegevustoad. Iga kompleksi juurde kuuluvad ka n-ö kodufarmid, kus kogukondlikult põldu haritakse ja mahedat majandamist au sees hoitakse. Kusjuures iga kompleks on planeeritud India iidsel veda kultuuril pärineval teaduse, kosmose, looduse ja inimese vahelise kooseksisteerimise printsiibil. „Teeme selle projekti juures planeerimise faasis koostööd Maharishi Vedic University’ga, rakendamaks iidset ajurveda filosoofiat, kus energeetika ja vaimsus töötavad kooskõlas. Selle juurde kuuluvad ka jooga ja meditatsioon, aga eelkõige on see unistus vaimsust tasakaalustavast keskkonnast, toetavast ja hoolivast kooselamise võimalikkusest,“ räägib Männik.\nLisaks kümnele elukompleksi rajamisele tahab Männik renoveerida ka mõisahoone ja mõisapargi, sinna võiks tulla tema unistuses küla kogunemiskeskus, kunsti- ja muusikastuudio, muuseum, raamatukogu, kohvik, hotell, spordi- ja tervisekeskus. Kõik see ehitatud loodusega kooskõlas, tervislikest ehituslahendustest uuenduslike infrastruktuurivõimalusteni. Projekti eelarveks nimetab Männik 10 miljonit eurot, see tuleks osaliselt omavahenditest, investoritelt ning eurotoetustena. Plaanide kohaselt võiksid esimesed majad püsti olla 2020. aastal ja siis minnakse edasi etapiti.\nPlaneering näeb ette, et elupaiga saaks Päikesekülas umbes 250 inimest. Elanikena näeb Männik osalt eakamaid inimesi, kes on näiteks lähedase kaotanud ja kellel sellises kogukonnas elamine võimaldaks end tunda vajalikuna ja kogukonda kuuluvana. Või ka neid, kes on teisel põhjusel üksi, aga mingil perioodil vajaksid keskkonnavahetust või eemaldumist. „Kui palju on meil Eestiski üksinduses elavaid inimesi! Võibolla tõesti tänane 75+ elanikkond ei ole sihtrühm, aga minuvanused, üle 40- või 50-aastased tuttavad on mulle öeldnud, et tee valmis, me tuleme sinna elama, just sellist asja vaja ongi,“ usub Männik, et sellisele eluvormile on oma sihtturg täitsa olemas.\nEi ole toetust leidnud\nOma plaani vallamajas tutvustades on Männik saanud pigem umbusu osaliseks. Ta on käinud ideed tutvustamas volikogu maakomisjonis, ka Koppelmaa külaseltsis, aga kaasamõtlejad on olnud pigem skeptilised. „Ega meil Eestis ei usu keegi midagi, eriti kui on tegemist millegi tavapärasest erinevaga. Kui keegi tahab midagi teistmoodi teha, siis esimene reaktsioon on ikka, et see ei hakka tööle. No muidugi ei hakka, kui ei lasta proovidagi,“ leiab Männik.\nTalle on öeldud, et sel projektil puudub avaliku huvi aspekt. Männik ei saa aru, kust see avalik huvi algab või lõpeb. Et kas 100 meetrit Koppelmaa mõisast või on selle all mõeldud tervet Saue valda või kogu Eestit? Või et kui ta tooks kirja 1000 toetusallkirjaga, kas siis oleks avaliku huvi komponent täidetud?\nKa on öeldud talle, et selliseid suuri põllumassiive tuleb säilitada ja sinna ehitusõigust ei saa. „Aga ma ju ise selle suure põllumassiivi omal ajal maatükikesi kokku ostes lõin. Sellesama idee jaoks. Muidu seda poleks ju olnudki. Ja peale selle on planeeringus ehitusõiguse alla kavandatud vaid 10% kogu maast, ülejäänul põhimõtteliselt hakataksegi põllumajandusega tegelema. Erinevalt praegusest olukorrast, kus need kinnistud ei ole maaharimise mõttes üldse kasutusel,“ imestab Männik.\nTalle on öeldud, et selline projekt ei hakka nagunii tööle, sest varasemad sarnased ideed ei ole realiseerunud. „Aga kas keegi vaatab asjade taha? Võibolla jäi mõni idee teostamata sellepärast, et tuli majanduskriis või hüppasid partnerid alt ära. Kõike ei saa niimoodi mustvalgelt vaadata. Muidugi, ei saa ka mina 100% tulevikku ennustada, aga seda ei suuda keegi. Aga ma ei tegutse ju maksumaksja rahaga, kui keegi kõrbeb, siis mina,“ leiab Männik.\nMänniku jaoks on see elustiiliprojekt ehk idee, mida ta on aastaid oma peas küpsemaks timminud. „Mulle on öeldud ka, et tegelikult ajavat ma siin suurte sõnade ja kontseptsioonide varjus tavapärast põllupealset kinnisvaraarendust. Ma võin küll kinnitada, et minu jaoks ei ole see tavapärane äriprojekt. Ma oleksin rahul, kui see ennast nullis hoiaks, mingit tootlust ma ei ootagi. Samas ei ole see ka puhtalt mingi heategevuslik projekt. Mina usun, et selline eluvorm on vajalik ja jätkusuutlik,“ kinnitab Männik.\nJa ta ei saa päris hästi aru, miks inimesel ei lasta omaenda maal omaenda rahaga oma unistust teostada.\nJa ma ei saa aru, miks me siin faking näpugaennijate-ruulitaval mikro-illuminaatide tööpõllul end mõnitada ja räsida laseme. Ära siit! Igast ametkonnast vahib vastu just sihuke mannetu-mõttetu, ent fenomenaalselt elu hävitav lõust nagu üleadne mõrvarkääbus – iga täiskuu ja uusaasta, päikesevarjutuse ja numeroloogilise kombinatsiooni puhul kaigub netiavarus eufooriliselt -\nSobib. Mina tahan seda kõike saada. Kohe. Aitäh.\nVaja vaid veidi veel variseride laamendamist ja süüdimatute killerite näilist karistamatust taluda ja… elus püsida, kuni paradiis maa peale kolib\nTiibeti nõuanded kevadväsimuse ennetamiseks-peletamiseks:\nLisaks sisemistele elementidele, tuleb jälgida ka väliseid, mis on kasutusel looduses – puu, tuli, metall, vesi ja maa. Kasutatakse mõlemat süsteemi ja nende vahe on see, et üks on peenemal tasandil ja toimib kehas, teine on jämedamal tasandil ja need energiad on looduses.Looduses hakkab kevade saabudes puu energia aktiveeruma – loodus hakkab tärkama, kõik hakkab kasvama. Energeetilisel tasandil on keha organitel välise energiaga sama vibratsioon. Puu energia mõjutab maksa, sapipõit ja silmi. Kevadel räägitakse palju maksa puhastusest ning tekkivatest allergiatest. Praegusel perioodil on maks aktiivne ja tundlik siis näiteks õietolm mõjutab otseselt maksa ning seal toimuvad keemilised protsessid ning siit võivadki välja lüüa erinevad allergiad. Sellepärast tasub ka maksa hoida, süües kerget ja mitte rasvast toitu. Samamoodi jooksevad kevadeti silmad tihti vett ja punetavad. Silmad on kevadel isegi rohkem löögi all kui suvisel ajal. Silmad ei ole harjunud ereda valgusega ja sellepärast tasub käia päikseprillidega.


Tallinna vanalinnas parkimine võib minna neli korda kallimaks\nÜlo Toomsalu • 21. jaanuar 2000 kell 5:58\nParkimistund vanalinnas võib kevadest maksta sada krooni, tänavate tühjendamiseks plaanib linnavalitsus vanalinna sissepääsud sulgeda tõkkepuudega ja hakata parkijaid karmimalt kontrollima, kirjutab Eesti Päevaleht.\nTranspordiameti uuenduskava järgi muutuks terve vanalinn kevadest tasuliseks parklaks, kus esimesed 15-20 minutit tohib autoga priilt veeta, kuid iga edasine tund maksab umbes 100 krooni.\nPositiivse uudisena hakkaks linn kinnistes parklates öösiti auto hoidmise eest küsima sümboolset hinda, et paremini töösse rakendada praegu peaaegu tühja parklat valvavad inimesed.\nTranspordiameti plaani järgi maksaks Vabaduse väljaku ja Viru väljaku kinnisel parkimisalal auto hoidmine kella üheksast õhtul kuni hommikuni kolm krooni tund. Samuti kaalub linn Vabaduse väljaku parkla soodsamaks muutmist päeval, nii et 12kroonine tunnihind ei kehtiks mitte ainult esimesel parkimistunnil, vaid esimesel kahel tunnil.\nTranspordiameti parkimise peaspetsialisti Ado Kuuse sõnul on uuenduste eesmärk muuta parkimiskord inimsõbralikumaks. 'Ega siin midagi karmimaks küll ei lähe. Päevased hinnad jäävad esialgu samale tasemele ja võib-olla ühes kohas muutuvad isegi veidi madalamaks,' tähendas ta.\nLiikluskorralduskeskuse juhataja Vello Kooniku sõnul ei nõuaks vanalinna kinniseks parkimistsooniks muutmine erilisi investeeringuid. 'Me ei hakka ehitama mingeid suuri süsteeme, nagu siin varem plaaniti. Lihtsalt parkimiskohad peavad olema korras ja hea järelevalvega. Õpetame autojuhid liiklusmärke tundma,' selgitas ta.\nTranspordiamet pidi võimalike parkimisuuenduste kava linnavalitsusele üle andma sel nädalal, kuid ametnike haigestumise tõttu lükkub kokkuvõtte valmimine järgmise nädala lõppu või ülejärgmise algusse.