Enda Soorituse Tippu ESTipp\nESTipp toetub rakenduslikule psühholoogiale ning on loodud eesmärgiga aidata sinul oma täiusliku soorituse tippu jõuda, realiseerida oma täielikku potentsiaali ning viia ellu oma olulisemaid eesmärke\nSpordipsühholoogia konverents: käisime Leipzigis positiivset energiat, ideid, inspiratsiooni ja tarkust saama\nFiled under: noorte arendamine by Snezana Stoljarova — Lisa kommentaar\tnovember 10, 2014\nUmbes aasta aega tagasi kirjutas Kristel meie inspireerivast nädalavahetusest ENYSSP (Euroopa noorte spordipsühholoogia spetsialistide ühenduse) konverentsil Göteborgis. Kuigi tundub, et see oli alles natuke aega tagasi, on juba jõudnud aeg kirjutada ka meie 2014 ENYSSP konverentsi kogemusest seekord siis Leipzigis, Saksamaal.\nEelmisel oktoobril Rootsi Göteborgis olime põnevil, kuna alles alustasime ESTipp spordipsühhoologia rakendusliku tegevusega ning leidsime sellelt konverentsilt tuge, inspiratsiooni ja häid mõtteid enda edasiseks tööks. Kuigi ainult aasta on möödunud, päris palju tööd sai tehtud, kogemusi läbi elatud ja oskusi parandatud. Siirdusime Leipzigi sama põnevusega, mis ka eelmisel aastal. Miks ka mitte? Teadsime, et ENYSSP konverentsil kohtume enda rohkete välismaa koleegidega, näeme vanu sõpru, loome uusi suhteid ja muidugi arutame innukalt päevad läbi spordipsühholoogia üle.\nENYSSP konverents, Leipzig 2014\nReaalsus vastas meie ootustele. Selle aasta kohtumine oli kümnes ENYSSPi konverents, kuhu tuli kokku üle 100 spordipsühooloogi vähemalt 12 riigist. Kahe päeva jooksul oli meil võimalus kuulata nelja presentatsiooni kogenud spordipsühholoogidelt, osaleda neljas praktilises töötoas ning hinnata ja arutleda mitmete postritega presenteeritud spordipsühholoogia uurimistööde üle. Ei jäänud me ilma ka sotsiaalsetest üritustest, kus mõned spordipsühholoogid demonstreerisid imelist pühendumist, tulles tantsima isegi karkudega, teised praktiseerisid enda keskendumisvõimet improviseeritud hoki löökides ning kolmandad katsetasid enda meeskonnavaimu teistega võistlemise väljakutsetes.\nMuidugi saime ka targemaks. Konverentsi põhiliseks fookuseks oli spordipsühholoogia kasutamine noorte sportlaste arengus. Oli rõõm näha ja kuulda, et rääkides noortest sportlastes oleme me rahvusvaheliselt ühel meelel: spordipsühholoogia õpetab oskusi nii sportimiseks kui ka üldiselt eluks. Ikka ja jälle kõlas sõnum, et spordipsühholoogia ei ole ainult tippsportlaste jaoks ja ainult medalite saamise eesmärgil. Spordipsühholoogia peab üldiselt toetama sportimist kui kogemust, mille abil saab inimene positiivselt areneda.\nMinu jaoks eriti meeldejäävaks oli ka saksa spordipsühholoogi Oliver Stoll’i presentatsioon. Professor Stoll rääkis enda 20 aasta kogemusest spordipsühholoogia valdkonnas, tuues välja spordipsühholoogia seotust spordi organisatsioonidega ja kehtivate spordi süsteemidega. Mõeldes ka koheselt enda praktikale, ei saaks ma nõustuda rohkem, et spordipsühholoog ei tööta kunagi ainuüksi sportlasega. Kuna sportlane on osa süsteemist, kuhu kuuluvad näiteks spordiklubi, treenerid, sponsorid, vanemad, meeskond jne., siis ka spordipsühholoogi töö võib olla nendest osapooltest mõjutatud. Kõige tõhusamalt saab töötada just koostöös kriitiliste osapooltega. Näiteks, on väga raske panna sportlast trennis enda psühholoogilisi oskusi harjutama juhul, kui treener ei ole selliste harjutuste toetajaks. Või siis on päris keeruline suunata noore sportlase mõtlemist vigade kartmisest sellele, et nendest saab rõõmsalt õppida, juhul, kui on tunda vanematelt tulemustele orienteeritut survet.\nRõõmustab see asjaolu, et Eesti on väike, meie süsteemid paindlikud ja meie inimesed avatud uutele teadmistele ja kogemustele. Seni oleme Kristeliga kohtunud paljude initsiatiivikate ja huvitatud treenerite ning lastevanematega, kes on ka meie tööd sportlastega lihtsamaks ja mõnusamaks teinud.\nPeale teadmiste ja ideede saamist olime sellel aastal ka juba enda teadmisi jaganud nooremate kolleegidega, nimelt viisime läbi ka enda praktilist töötuba. Töötoas arutasime enda kogemuste põhjal erinevaid praktilise töö keerulisemaid olukordi, leides nendele parimaid lahendusi ja tuues välja olulisi õppetunde. Töötuba läks hästi ja oli nii meile kui ka osalejatele väärtuslik :).\nLõppkokkuvõtes, Leipzigi konverents oli igati nauditav ja vajalik. Energiat ja häid mõtteid sai juurde, nii et nüüd uue hooga enda armastatud töö juurde!\nkommentaar Spordikogemus- kas pelgalt tippu pürgimine?\nFiled under: eluoskused, enda soorituse tippu, noorte arendamine, noortesport by krissportlife — Lisa kommentaar\tjuuni 28, 2014\nViimasel ajal on palju juttu olnud laste ja noortespordist ning kuidas saaks ikka nii, et Eestis oleks ka juba noorte seas neid, kes oleksid nö töörügajad, et jõuda tippu. Kas selline lähenemine on ikka see, mis tippu viib? Võimalik, et vanemaid või treenereid ajendab lapsi juba väga varajases eas suunata ainult ühe spordiala harrastamisele mõte, et mida rohkem nad ainult ühe spordiga seotud liigutusi teevad, seda paremaks nad sellel alal tulevikus saavad. Kui vaadata seda puhtalt motoorsete liigutuste seisukohast, siis võib olla küll. On ju öeldud, et “harjutamine teeb meistriks”. Küll aga on ju spordis tippu jõudmisel suur osa ka sellel, milline on noore enda tahtmine tegeleda ainult ühe spordialaga ja kas jätkub motivatsiooni sellega jätkata. Kui aga ta naudib lisaks ka sõpradega hoovispordi harrastamist ning mõnda teist spordiala samal ajal, siis see ei pruugi olla takistuseks enda alal tippu jõuda. Samuti tuleks meeles pidada, et spordikogemus ei seisne ainult maailma tippu pürgimises või teatud tulemuste saavutamises, vaid ka kognitiivsete ning sotsiaalsete oskuste arendamises ( nt. aja planeerimine, koostöö, tagasiside andmine ja vastuvõtmine jne), mis võiks kindlasti rohkem tähelepanu saada.\nValitud alal tippu jõudmiseks on räägitud 10 000 tunni reeglist, mis väidab, et ükskõik millisel alal ekspertsuseni jõudmiseks, tuleb teha 10 000 tundi kvaliteetset ning mõtestatud treeningut (Ericsson, Brietula, Cockley, 2007). Mõtestatud treening kujutab endas süsteemset oskuste arengut, kus on oluline nii tagasiside, eneseanalüüs kui pidev enda nõrkuste kallal töötamine. Ka spordis on olemas näiteid neist, kes on juba väiksest peale mõtestatud treeningul osaledes enda alal tippu jõudnud. Sellisteks sportlasteks on näiteks Williamsi õed tennises, kes juba kolme-aastaselt koos isaga tenniseplatsil palle löömas käisid, või Tiger Woods, kes kahe-aastaselt endale esimese golfikepi sai ja juba 3-4 aastaselt golfilööke harjutama hakkas. Jah, nad saavutasid ekspertsuse taseme varakult, ja on ka siiani enda ala tipus, kuid oluline faktor oli see, et nad tegelesid süsteemselt oma spordiga mitte sellepärast, et vanemad või treener (enamasti alguses samas isikus) oleksid neid sundinud, vaid neil oli endal tahtmine just seda teha. Seega olid nad ise otsustaja rollis ja vanemad toetasid nende arengut nõu, toetuse ja võimaluste pakkumisega. Ise otsustamine aitab kaasa autonoomsuse vajaduse rahuldamisele, mis on omakorda seotud sisemise motivatsiooniga tegevuses osaleda, antud juhul siis oli tegemist tennise ja golfiga.\nSee, mis paneb inimesi järjepidvalt mingit tegevust tegema, hoolimata tagasilöökidest ja raskustest, ongi seotud sisemise motivatsiooniga. Sisemise motiveerituse peamine osa on tegevuse nautimine ja sellest huvitumine just tegevuse enda pärast ning soov enda arengut näha. Just sisemine motiveeritus ainult ühe alaga tegeleda võiks olla üheks põhjuseks, miks nii õed Williamsid kui ka Tiger Woods ikka veel enda alal tipus on ning päevast-päeva ikka oma oskuseid lihvivad ja süsteemselt enda nõrgemate külgede kallal tööd teevad.\nVarajasel spetsialiseerumisel ühele alale võib olla aga mitmeid negatiivseid külgi noorte spordikogemusele. Liiga varajast spetsialiseerumist ühele spordile on seostatud varajase spordist väljakukkumisega, mille põhjuseks võib olla lõbu ja naudingu kaotamine antud tegevuse vastu (Baker, 2003). Seega kui tahta soodustada järjepidevat motiveeritust ka tulevikus, kui tuleb rohkem aega investeerida ühte sporti, võiks soodustada varajases eas laste enda valikuid ning pakkuda võimalusi osaleda just neid ennast huvitavates füüsilistes tegevustes.\nLisaks konkreetsele spordialale ning organiseeritud treeningutele võib selleks olla näiteks osalemine erinevates mõtestatud mängudes (hoovijalgpall, trifaa vms). Mõtestatud mängudes osalevad noored ise vabatahtlikult ja kohandavad reegleid, nii et nad saaksid mängida vastavalt enda tasemele. Varajane mitmekesisus, kus lapsed harrastavad erinevaid sportlikke tegevusi ning osalevad mõtestatud mängus, on seotud nii pikema spordis osalusega, positiivse arenguga inimesena (nt. paremad suhtlemisoskused, kohanemisoskused jne) kui ka motoorsete ning kognitiivsete oskuste arenemisega, mida läheb vaja selleks, kui toimub spetsialiseerumine ühele kindlale spordialale (Coté, Lidor, Hackfort, 2008).\nKa spordimaailmas on näiteid, kes on jõudnud tippu spetsialiseerudes alles teisemeeas, nagu näiteks Roger Federer, kelle vanemad toetasid erinevate spordialadega tegelemist. Nüüdseks on ta üks läbi aegade parimaid meestennisiste. Seega oma ala tippu võib jõuda nii väiksena kui ka hilisemas eas ainult ühele alale pühendudes. Arvestada tulebki sellega, et kindlal spordialal mõtestatud treeningu rakendamine ja süsteemne harjutamine nõuab sisemist motivatsiooni, mida toetab autonoomsus-, seotus- ja kompetentsusvajaduse rahuldamine. Noorte puhul tuleks soodustada nende kolme vajaduse rahuldamist, et võimaldada noortel enda isiklikku tippu saavutada, hoolimata konkreetsest lähenemisest.\nSeega võiks noortele anda võimaluse ise valida, kas nende soov on tegeleda süvendatult ühe alaga või on parem näiteks suviti sõpradega trifaa või luureka mängimine, selle asemel, et süsteemset treeningut aastaringselt teha. Kui anda noortele võimalus ise valida ning neid otsustes toetada, siis see aitaks ka soodustada, et motivatsioon uuesti hiljem süsteemselt enda ala treeningutele pühenduda, säilib. Lisaks noorte enda valikute toetamisele, saavad vanemad ja treenerid rahuldada seotus- ning kompetentsusvajadust individuaalse tagasiside ja toetuse pakkumisega.\nSamuti on oluline spordikogemuse nautimine igal arengusammul, sest igal hetkel võib mingil välisel põhjusel kellegi sportlase tee lõppeda (nt. raskem vigastus) ja kui seda teekonda ei ole nauditud, siis on ju kaduma läinud palju, mida sport tegelikult pakub. Ei tasuks unustada, et läbi spordi saavad noored õppida ja arendada ka suhtlemisoskuseid, koostööd, eesmärkide seadmist, raskustest ülesaamist, pingega toimetulemist, ajaplaneerimsit jne. Neid oskuseid saab arendada edukalt ka läbi mõtestatud mängus osalemise, mitte ainult organiseeritud treeningutel käimisega. Ka ma ise veetsin väiksena palju aega koos teistega trifaad mängides, kus süda alati kiiremini põksuma hakkas ning kus sellise pingega toimetulek üks mängu oluline osa oli. Luureka mängimisel aga tuli mõelda välja erinevaid plaane koos enda võistkonnakaaslastega enda võistkonnale võidu toomiseks, mis pani proovile taktikalise mõtlemise ja arendas ka koostöö oskused. Kui juba pimedaks läks, siis sai üksteisega niisama mõnusalt suhelda ja järgmine päev jälle uute mängudega edasi minna.\nKindlasti ei takistanud hoovispordis osalemine ja ka teiste spordialade harrastamine vabal ajal koos sõpradega kuidagi mu osalust võistlusspordis, milleks sellel ajal oli võrkpall. Nüüdseks on rannavõrkpall mu peamine sport, kus naudin enda oskuste arendamist treeningutel kui ka võistlemist, millega tuleb kaasa ka kaotustest õppimised ja raskustest ülesaamised. Muidugi arendab kognitiivseid ja sotsiaalseid oskuseid ka organiseeritud treeningutel osalemine, kuid leian, et noorena on oluline, et füüsiline tegevus, milles osaletakse, oleks eelkõige huvipakkuv ja sisemisel motivatsioonil põhinev, et luua platvorm edasise spordis osalemisele ja enda oskuste arendamisele.\nKõike eelnevat kokkuvõttes leian, et noortespordis võiks just peamiseks eesmärgiks olla sporditeekonna nauditavaks muutmine ning spordikogemuse läbi ka eluks vajalike oskuste arendamine, hoolimata sellest, kas noorest saab maailmameister või mitte. Oluline on ju eelkõige noore areng inimesena, mida soodustab nii tipp- kui harrastustasemel spordis osalemine.Seega tuleks tähelepanu pöörata sisemise motivatsiooni toetamisele noorte spordikogemuse juures, mis kehtib nii varajase kui ka hilise spetsialiseerumise puhul. Nii vanemate kui treenerite ülesandeks sisemise motivatsiooni soodustamisel on noorte toetamine ja arengu soodustamine (kas siis läbi võimaluste pakkumise või tagasiside andmisega) ning nende valikutega arvestamine, millest oli ka juttu ka meie eelmises postituses.\nBaker, J. (2003), Early specialization in youth sport: a requirement for adult expertise? High Ability Studies, 14 (1), 85-94.\nCôté, J., Lidor, R., Hackfort, D. (2009). ISSP Position Stand: to sample or to specialize? Seven postulates about youth sport activities that lead to continued participation and elite performance. International Journal of Sport and Exercise Psychology, 9, 7-17.\nEricsson, A., Pritetula, M. J., Cokely, E. T. (2007). The Making of an Expert. Harward Business Review, july-august, 1-7.\nkommentaar Vanemate roll noorte spordis: ei tasuks alahinnata?\nFiled under: Uncategorized by Snezana Stoljarova — Lisa kommentaar\taprill 11, 2014\nKes mängib sportlase arengus peamist rolli?\nMina vastaks, et suure tõenäosusega sportlane ise, tema tahe ja pühendumus. Kes on aga peamised arengu suunajad ja toetajad? Esimese asjana mõtlesid treeneri peale, eksju? Polegi üldse vale. Spordipsühholoogias aga tihti peale räägitakse noorsportlase kolmnurgast, mis seisneb temast enesest, tema treenerist ja vanemast, kes on kõik omavahel seotud ja koostöös soodustavad parimat tulemust. Mulle isiklikult selline lähenemine väga meeldib, kuna see tähtsustab vanemate rolli, mis tihti peale kipub jääma unarusse.\nSamas, tänapäeval räägitakse küll vanemate mõjudest laste ja noorte sportmisele päris palju, enamasti aga kahjuks negatiivse alatooniga ja ‘probleemidest’, näiteks need olukorrad kus üliaktiivselt kaasatud vanemad sekkuvad treeningprotsessi.\nMis siis on see tegelik vanemate roll ja kuidas nad saaksid enda laste sportliku edu kõige paremini soodustada? Mitmed uuringud spordipsühholoogia valdkonnas näitavad, et vanematel on laste ja noorte sportimise juures väga oluline roll sportlaste sotsialiseerimise, motiveerimise ja arendamise protsessides. USAs läbiviidud laiaulatuslik noortennistide treenerite uuring (Gould jt, 2006) näitas, et treenerite keskmine hinnang vanemate rolli olulisusele viiepallisel skaalal (kus 1= ei ole oluline ja 5= väga oluline) oli 4.56. Hinnates aga reaalset vanemate mõju, treenerid tajusid, et umbes 36% vanematest teevad enda laste arengule kahju, samas kui umbes 60% vanemate puhul oli see mõju hinnatud positiivselt. Uurides vanemate positiivseid mõjusid spetsiifilisemalt, Gould kolleegidega (2006) leidsid, et kõige olulisema tähtsusega olid vanemate logistiline ja finantsiline tugi, mis võimaldasid tennise mängimist. Pealegi väga oluliseks olid vanemate emotsionaalne tugi, nende tingimusteta armastus (mis ei sõltu sportimise tulemustest), ning ka vanemate abi ja juhunedamine edu defineerimisel, pingutuse ja töökuse tähtsustamisel, põhiväärtuste leidmisel, ja positiivse suhtumise omandamisel. Sportlaste arengut kahjustavate vanemate käitumiste seas olid väljatoodud võidu ületähtsustamine, ebarealsitlikud ootused laste suhtes ning treenimisprotsessi sekkumine ja laste kritiseerimine. Sarnaseid tulemusi oli saadud ka hilisemate uuringutega (nt. Gould jt., 2008; Lauer jt., 2010).\nUsun, et nii teaduslikud uuringud, kui ka meedia ja meie isiklikud kogemused vihjavad, et vanemate rolli kindlasti ei tasuks alahinnata. Eriti seepärast, et jutt käib lastest ja noorsportlastest, kelle areng spordis toimub samal ajal ka paljude muude tähstate arenguprotsessidega, näiteks isiksuse areng, suhete loomine jne. Psühholoogide Smith ja Smoll (2002) sõnul, on sportimise keskkond justkui ühiskonna mikromudel, kus lapsed ja noored saavad õppida toime tulema, mis omakorda aitab ka muudes eluvaldkondades. Seega, sport on arengulava kus vanemad on ühed olulisemad arengu suunajad. Vaatame siis lühidalt läbi peamised head ja vead mis puudutavad vanemate rolli arengu suunajatena.\nVanemate DOs ja DONTs\nNoorte sport ei ole sama mis professionaalne sport ja seda erinevust tasuks märgata\nNagu eelnevalt mainisin, noorsportlaste puhul üheks oluliseks märksõnaks on areng. Kindlasti see hõlmab nii füsioloogilist arengut, spordispetsiifiliste oskuste omandamist ja täiustamist, kui ka psühholoogilist arengut, näiteks enesedistsipliini, eneskindluse, võistluslikkuse ja aususe osas. Noorte sport on ka sotsiaalne tegevus, kus luuakse sõprussuhteid ja mis peab olema nauditav ja lõbus. Smith ja Smoll (2002) väidavad, et probleemid tekivad just siis, kui noorsportlane on pandud professionaalspordi raamidesse, mis, olles suuresti meelelahutuslik äri, paneb põhirõhku tulemusele, ehk võidule. Mida rohkem tähelepanu suunatakse võidule, seda vähem seda jääb sportlase arengu vajadustele ja tema huvidele. Kõige olulisemaks noorte spordis peab olema sportimisest saadud kogemuse kvaliteet. Seega,\nDON’T : ei tasu võrdsustada edu võiduga ja kaotust ebaeduga\nDO: tuleb kasvatada ja toetada arengule suunatud mõttemustrit (vaata Kristeli artiklit sellest siit), mis defineerib edu kui jõupingutust ja endast maksimumi andmist. Tulemusi aga tuleb võrrelda mitte teiste tulemustest lähtudes, vaid sportlase enda eelmiste tulemustega võrreldes, ehk sportlase isiklik areng peab olema olulisem kui grupi normide ja standardide saavutamine. Näiteks, kui sinu laps on võistlustel kaotanud, aga samas sooritanud hästi, võid öelda: ‘Ma tean, et kaotada ei ole tore, aga ma näen, et sina pingutasid ja sinu (näiteks) visketäpsus on läinud paremaks. Selle üle saab kindlasti uhke olla, olid tubli’.\nTundub, et Michael Phelps oli kasvatatud just selliste põhimõttete järgi: ‘Minu eesmärgiks ei olnud kunagi saada parimaks sportlaseks maailmas; ma lihtsalt tahtsin saada parimaks sportlaseks, kes ma võiksin olla’. (Michael Phelps, raamat ‘No limits’; 2008).\nNoorte sport kui vabatahtlik ja naudingut pakkuv tegevus\nNagu eelnevalt mainitud on noorte sport eelkõige arenguline tegevus ja seega, nagu iga teine arenguline tegevus, võiks see pakkuda lõbu ja naudingud, et tekitada elukestvat huvi. Eks ikka ju nii, et matemaatika meeldib rohkem nendele kellel oli mõnus matemaatika õpetaja, ja sportimist vanemas eas harrastavad just need, kes on noores eas seda lõbuga teinud. Seega, lastel ja noortel peab alati säilima nauding, lõbu ja vabadus valida mis sporti teha, ja mis tasemel. Smith ja Smoll (2002) toovad välja, et tihti peale esineb liigset vanemate survet lastele selle pärast, et vanemad liialt identifitseeruvad enda lastega. Kui see juhtub, vanemad proovivad täita enda ‘täitmata’ ambitsioone läbi laste ning hakkavad defineerima ennast enda laste edude ja ebaedude põhjal. Tulemusena on laps või nooruk ülekoormatud provides täita nii enda ootusi ja huve kui ka enda vanemate omi. Siit tulenevalt:\nDON’T: Ära sunni lapsi/noori sportima nii nagu sa tahaksid, ära pane enda ootusi ja ambitsioone lapsele kanda.\nDO: Loo sportimiseks võimalusi, toeta ja motiveeri sportima (näiteks olles eeskuju). Samas, austa enda laste otsusi, kuna lapse huvid peavad jääma esikohale.\nSee ‘õige’ võistluste kogemus\nPole vist saladus, et võistlussport käib käsi käes võitude ja kaotuste, edu ja ebaeduga. Kahtlen, et on olemas võistlussportlast, kes ei oleks enda karjääri jooksul elanud läbi nii väga innustavaid edu hetki kui ka väga raskeid läbikukkumisi ja pettumusi. Vanemad, kui kõige pühendunumad kaasaelajad, on kidlasti kogenud sarnaseid tundeid ja emotsioone jälgides ja toetades enda lapsi võistlustel. Mõnikord on sellised negatiivsed emotsioonid põhjuseks vanemate sobimatule käitumisele võistlusplatsil ning nende riidlemisele ja rahulolematuse väljandamisele laste suhtes. Nagu eelnevalt mainitud, uuringute tulemused aga näitavad, et nii lapsed kui treenerid tajuvad vanemate poolset kritiseerimist tegevust häirivalt. Seega,\nDON’T: võistlustel kaasaelamine ei tohi segada ja survestada lapsi\nDO: toeta last kui ta on pettunud ja kurb enda tulemuste pärast. Selliseks toeks võib olla näiteks hea sõna, kallistus, lihtsalt ärakuulamine, ja mõistmise väljendamine. Näiteks, ‘ma saan aru, et sa tahtsid teha paremini, sellest on kahju. Aga midagi positiivset saab ka sellest kogemusest kaasa võtta’. Kõikide positiivsete ja negatiivsete kogemuste aktsepteerimine ja lapsega koos jagamine on siinkohas väga oluline.\nGould, D, Lauer, L, Rolo, C, Jannes, C, & Pennisi, N. (2006). Understanding the role parents play in tennis success: a national survey of junior tennis coaches. British Journal of Sports Medicine, 40, 632–636.\nGould, D., Lauer, L., Rolo, C., Jannes, C., & Pennisi, N. (2008). The role of parents in tennis success: focus group interviews with junior coaches. The Sport Psychologist, 22, 1, 18- 37.\nLauer, L., Gould, D., Roman, N., & Pierce, M. (2010). Parental behaviors that affect junior tennis player development. Psychology of Sport & Exercise, 11, 6, 487-496.\nPhelps, M., & Abrahamson, A. (2008). No limits: The will to succeed. New York: Free Press.\nSmith, R. E. & Smoll, F.L. (2002). Youth sports as a behavior setting for psychosocial interventions. In Van Raalte, J. L. (Ed); Brewer, B.W. (Ed), Exploring sport and exercise psychology (2nd ed.), (pp. 341-371). Washington, DC, US: American Psychological Association.\nkommentaar Kehalise kasvatuse roll laste spordihuvi kujundamisel\nFiled under: Uncategorized by krissportlife — Lisa kommentaar\tjaanuar 21, 2014\nKui mina koolimajja jõudsin, olid kehalise kasvatuse tunnid juba alanud. Pean ennast üheks nendest õnnelikest lastest, kellel oli võimalus veeta enamus lapsepõlve vabast ajast väljas erinevaid mänge mängides ja sportlike tegevusi tehes- oli selleks siis triffaa või luureka mängimine või naabrilastega vanaema valvsa pilgu all staadionil kauguse hüppamine, kuuli tõukamine ja jooksuringide läbimine. Seega, minu jaoks oli tõesti kehaline kasvatus alguse saanud juba enne koolipinki istumist.\nKüll aga võib “keka” tundides saadav kogemus olla esimene (ja mõnedel kahjuks ka viimane) kogemus, mis neid spordiga seob. Kui ma meenutan enda kooli kehalise kasvatuse tunde, siis minul on sealt pärit ainult posiitivsed elamused. Võib-olla asi selles, et trennitüdrukuna oli rahavstepall, aja peale jooksmine, jalka, teatevõistlused ja pallivise mulle tõesti lõbusad. Mind ennast ei häirinud ka see, kui toimusid hindamised, sest olin kindel, et saan enam-vähem hakkama.\nKui aga vaadata sama tundi sellise lapse vaatenurgast, kellel võivad puududa varasemad kokkupuuted erinevate pallimängudega või hoovispordiga ning on veetnud lapsepõlves suurema osa hoopis lugedes, arvuti taga (või siis nüüd ipadi taga) istudes või näiteks kunstikoolis käies, siis ei peagi sellel lapsel olema samasuguseid sportlikke oskuseid nagu lapsel, kes käib trennis.\nKüll aga ei tähenda see, et lapsel, kellel varem ei ole spordiga kokkupuudet olnud ning seega motoorsed oskused nii hästi ei ole veel arenenud võrreldes trennilastega, peaks kehalise kasvatuse tunnist ebameeldivaid kogemusi saama. Kui aga mõelda nö traditsiooniliste kehalise kasvatuse tundide peale (loodan, et selles osas on ka ernadeid ja võib-olla on mõnedes koolides olukord hoopis teine, nii et siinkohal ma hea meelega tunnistaksin enda eksimust, kui mu mõte ümber lükataks), kus lapsi hinnatakse kõiki samade normatiivide järgi ja ilma piisava juhendamise ning tagasisideta pannakse kõiki ühtemoodi mängima jalgpalli, korvpalli, aja peale jooksma ja hinde peale palli viskama, siis ei ole imestada, et mõnedel huvi spordi vastu kaob või mis veel hullem, seda seostatakse vastikuse ja hirmu tundega.\nMis võib selle põhjuseks aga olla? Inimestel on loomupärane vajadus tunda ennast kompetentsena. Kui kompetentsust aga uue tegevusega (siinkohal spordiga) ei tunta ning eduelmus jääb saamata, siis kaob ka huvi tegevuse vastu ning puudub motivatsioon selles tegevuses osaleda. Näiteks kui laps, kellel puudub varasem kokkupuude pallimängudega, jääb saamata tagasiside ning juhendamine, kuidas enda oskuseid arendada, võib tekkida tunne, et nad “on kobad” ja ei saa midagi teha sinna, et olukorda parandada. Teine näide võib olla aja peale jooksmine, kus ühe normatiivi järgi hinnatakse nii spordiga juba tegelevaid lapsi kui ka neid, kellel igasugune selline kogemus puudub. Pidevalt aga “viimaseks” jäämine pingereas kompetentsus tundele kaasa ei aita. Seega, on kehalise kasvatuse tundidel ja eelkõige õpetajatel suur roll selles, kuidas lastele luua arengule orienteeritud kliima ning pakkuda eduelamust, mis aitab kaasa sellele, et laps tõesti tahab spordiga tegelema hakata.\nSpordihuvi äratamise üks põhjuseid on kindlasti tervislike eluviiside ja mõtlemise soodustamine. Teame, et Euroopas, sealhulgas ka Eestis, on ülekaalulisus ja vähene aktiivsus laste seas tõusuteel, mis peaks andma mõtteainet, kuidas võiks seda trendi peatada. Selle vastu ei peaks huvi olema mitte ainult kehalise kasvatuse õpetajatel, vaid ka koolijuhtidel ning ka ühiskonnas laiemalt. Miks? Sest kehaline aktiivsus ja hea füüsiline vorm on seotud ka laste koolitulemustega, mis on ju see, mis peaks huvi pakkuma nii koolijuhtidele kui ühiskonnale. Paremas füüsilises vormis lapsed on näidanud kõrgemaid õpitulemusi (Rauner, Walters, Avery, & Wanser, 2013) ning paremaid mäluülesannete lahendamise oskuseid (Raine, Lee, Saliba, Chaddock-Heyman, Hillman, & Kramer, 2013). Samuti on leitud, et koolilastel, kes läbisid füüsilise aktiivsuse programmi koolis (rohkem kehalise kasvatuse tunde tavapärasega võrreldes), olid paremad motoorsed oskused, paremad õpitulemused ning enam lapsi pääses keskkooli (Ericsson & Karlsson, 2012).Siit võib järeldada, et kehalise kasvatuse tunnid spordis ei ole vajalikud mitte ainult laste tervise huvides, vaid ka nende kognitiivsete võimete optimaalset arengut silmas pidades.\nSpordipsühholoogias on laste ja noorte seas spordihuvi soodustamisel välja toodud selline mõiste nagu sportlik kolmnurk (athletic triangle). See toob välja, et olulist rolli spordis osalemisel mängivad nii laps ise, lapsevanemad kui ka treener. Sellest edasi arendusena on räägitud sportlikust nelinurgast, mis lisab neljanda faktori- ühiskond (Daniels, 2007). Aantud juhul võikski “ühiskonna” all mõista kooli keskkonda ja kehalise kasvatuse tunde, mis samuti võivad rolli mängida noorte spordis osaluses.\nKõike eelnevat kokku võttes loodan ma, et nii mõnelgi lugejal on mõte hakkanud liikuma selles suunas, mida siis teha saaks, et soodustada laste huvi spordi vastu? Järgnevalt toon välja mõned mõtted, mida võiks meeles pidada, et suurendada laste motivatsiooni sportlikes tegevustes osaleda ja sellega jätkata ka väljaspool kooli.\nPakkuda eduelamust kõigile lastele. Kuidas? Kujundada tunde nii, et kõigil lastel vastavalt oskustele oleks võimalus kogeda tunnet, et nad said millegagi edukalt hakkama. Ka individuaalsete normatiivide kehtestamine, mille alusel individuaalset arengut hinnata aitaks lastel edutunde kogemisele kaasa. Kuidas? Aasta alguses panna paika süsteem, mille alusel hinnatakse laste individuaalset arengut.\nPakkuda kõigile lastele võrdselt tähelepanu. Kuidas? Anda individuaalset tagasisidet kõigile lastele, mitte pöörata tähelepanu ainult neile, kellel on juba sportlikud oskused paremini arenenud.\nKasutada vaheldusrikkaid tegevusi tundide läbiviimisel. Kuidas? Lisaks tavapärastele jooksuringidele, jalgpallile ja rahvastepallile mängida erinevaid täpsusmänge, kujundada seiklusradasid jne.\nAnda lastele nende tegevuse kohta instruktiivset tagasisidet. Kuidas? Selle asemel, et öelda vaid “tubli töö”/”see läks nüüd küll valesti”, lisada kiitusele/kriitikale ka konkreetne tegevus, mille kohta see käib, nt. “tubli oled, et sa enda käe ilusti kõrgel hoidsid, kui palli viskasid. Järgmisel korral proovi see liigutus natuke kiiremini teha, mis veel sinu sooritust parandada võib”\nSoodustada koostööd. Kuidas? Mõelda välja tegevusi, kus koostööd peavad tegema erineva tasemega lapsed ning kus kõigi panus oleks oluline.\nAnda valiku- ning otsustusvõimalusi võttes arvesse lapse arenguastet. Kuidas? Kui lastel on olemas juba piisavad teadmised, milliseid harjutusi/mänge võiks teatud oskuse arendamiseks kasutada, lasta neil otsustada, millist neist teatud päeval rakendada.\nTeha asi lõbusaks! Siin ma usun, et lisaselgitusi ei olegi vaja. Kui lapsed naeratavad ja tunnevad tegevusest mõnu, siis ongi see punkt täidetud.\nKindlasti ei saa eeldada, et muutuste tegemine läheb lihtsalt ja sujuvalt. Praktikas see tihti peale nii ei käi. Väikesed muutused aga, kuigi need võivad alguses olla natuke hirmutavad ja aeganõudvad, võivad pikemas perspektiivis kasulikud olla mitte ainult lastele, vaid ka õpetajatele endale, muutes kehalise kasvatuse tunde nauditavamaks ja lõbusamaks mõlemale poolele. Seega, miks mitte võtta see katsumus vastu, et natuke enam tundide planeerimisse ja läbiviimisse enda energiat panustada ning suunata lapsi enam füüsiliselt aktiivse eluviisi juurde, mis tegelikult kõigile inimestele loomupärane on.\nDaniels, A. M. (2007). Cooperation versus competition: Is there really such an issue? New Directions for Youth Development, 115, 43-56.\nEricsson, I., & Karlsson, M. K. (2012). Motor skills and school performance in children with daily physical education in school – a 9-year intervention study. Scandinavian Journal of Medicine & Science in Sports. doi: 10.1111/j.1600-0838.2012.01458.x\nRaine, L. B., Lee, H. K., Saliba, B. J., Chaddock-Heyman, L., Hillman, C. H., & Kramer, A. F. (2013). The influence of childhood aerobic fitness on learning and memory. PLoS One, 8(9), 1-6.\nRauner, R. R., Walters, R. W., Avery, M., & Wanser, T. J. (2013). Evidence that aerobic fitness is more salient than weight status in predicting standardized math and reading outcomes in fourth- through eighth-grade students. The Journal of Pediatrics, 163(2), 344-348.\nkommentaar Kas kaotamine ja häbitunne käivad käsi käes?\nFiled under: Psühholoogilised oskused by Snezana Stoljarova — Lisa kommentaar\tdetsember 30, 2013\nGlobe photo / Joel Benjamin\nKindlasti võistlustel kaotamine ei ole meeldiv sündmus ja sellega kaasneb mitmeid mõtteid (nt. ‘miks mul nii halvasti läks?’) ja emotsioone. Viimastest rääkides, viha, kurbus, pettumus, süütunne ja ahastus on need mõned näited võimalikust nimekirjast. Kui ka sina oled peale mõnda kaotust niimoodi tundnud, siis ma ütleks, et see on vägagi normaalne ja oodatav reaktsioon. See on ju täiesti loomulik, et tekib negatiivseid emotsioone siis, kui oled panustanud enda aega ja jõudu millegisse, aga tulemus ei ole see, mida tahaks. Kui palju me ka ei räägiks spordipsühholoogias sellest, et võit ei tohiks olla ainukeseks eesmärgiks, ja et tuleb pöörata tähelepanu ning kiita ennast ka tubli panuse ja pingutuse eest, ei ole kaotamine siiski meeldiv! On aga tihti üks emotsioon, kaotusega kaasnevate emotsioonide nimekirjas, millega ma ei ole niivõrd nõus. Selleks on häbitunne.\nSellest, mida olen ise kogenud ja sportlastelt kuulnud, võib häbitunne tekkida mitmel põhjusel. Esiteks, võistlustel on ju alati tuttavaid ja muid pealtvaatajaid, seega on mõnikord häbi kaotada nende ees, sest ´nemad ju kindlasti mõtlevad ja ütlevad midagi halba selle kaotusega seoses´. Teiseks, tihti peale on kaotada häbi siis, kui vastane on kas noorem või ´nõrgem´, eksju? Ning viimaks, on lihtsalt häbi teha vigu, eriti ´rumalaid´.\nVaatame siis need põhjustajad ühekaupa läbi.\nTeiste arvamus tekitab häbitunnet?\nTeiste arvamus on meile alati oluline olnud, kuna teistelt me saame tagasisidet, tahame käituda nii, nagu on teiste arvates sobilik, ning tihtipeale otsime enda arvamustele ja tegevustele teiste heakskiitu. Samas ma arvan, et kaotamisel häbitunne ei ole seotud sellega, et teised võivad sportlasest midagi arvata, vaid just sellega, et sportlane on veendunud, et see arvamus on negatiivne. Nimelt, kui sportlane kaotab, siis teised ju kindlasti arvavad, et ta oli nõrk, oskusteta ja muidu halb sportlane?! Kas see olukord tuleb sulle tuttav ette? Võib täitsa olla, sest selline mõtlemine on ikka meile kõikidele mõnedes olukordades omane. Kas nüüd ütlen, et see mõte ei ole tõsi ja sellel ei ole alust? Sugugi mitte.\nFakt on aga see, et see on sinu isiklik ja subjektiivne mõte, mis samahästi võib olla nii õige kui ka vale. Ma aga paluksin sul mõelda selle peale, kelle arvamus on sinule oluline? Sinu vanemate, treeneri, sõprade? Nüüd aga mõtle, kui suur on see tõenäosus, et sinu lähedased ja kallid inimesed võivad sinust nii arvata? Kas sina ise oleksid nii arvanud enda õe/venna või sõbra kaotuse puhul? Mina pakun, et sinu lähedased on pigem uhked selle üle, et võistled, pingutad ja võitled. Muidugi kaasaelamise tõttu võivad nad väljendada sinu kaotuse puhul ka kurbust ja frustratsiooni, kuid julgeksin väita, et nemad ikkagi jäävad sinust heale arvamusele.\nNeed aga, kes ei ole sinule lähedased, võivad ikka kõike mõelda, kuid samahästi võivad nad seda teha ka sinu võitude puhul ja üleüldse võistlustest olenemata. Siin tuleb meeles pidada, et kõikidele meeldida ikka ei saa.\nKas siis, kui vastane on noorem, vähem kogenum ja nõrgem, on häbitunne õigustatud?\nKui Sinu vastane on noorem või madalamate oskustega või vähemate kogemustega, siis sellisele on küll kaotada häbi?! Olgu, oletame aga, et sina võidad seda samat vastast… Mis tunded siis tekivad? Arvata võib, et siis oled ikka rõõmus ja endaga rahulol ja isegi uhke enda üle, eks? Ja need tunded ongi nö õiged sellepärast, et iga võistlus on situatsioon kus võidu nimel on vaja pingutada ning kaotus on alati üks võimalikest tulemustest. Seega, võites me tunnistame võitluse olemasolu ja kaotuse võimalust, samas aga kaotades unustame ära, et see oligi üks kahest võimalikust tulemusest. Kaotamine ju ei läinud kõne alla ja oli mõeldamatu, kuna vastane mingi pärast TUNDUS nõrgem olevat. Siin rõhutaks jälle just seda subjektiivsust, kuna tavaliselt on ikka võistluste reeglid ja määrused arvestanud sellega, et vastased oleksid enam-vähem võrdsed (nt. vanuse grupid, kaalu näitajad jne.). Neid situatsioone, kus sportlane satub võistlema objektiivselt palju nõrgema vastasega on ikka harva näha.\nVigade pärast häbiposti?\nKorvpallilegend Michael Jordan ütles: ‘Eksisin oma karjääris rohkem kui 9000 viskel. Kaotasin peaaegu 300 mängu. 26 korda, kui mulle usaldati mängu otsustav vise, ma eksisin. Kukkusin pidevalt läbi. Ja see on põhjus, miks ma olen edukas’.\nKui võtta Jordanit kuulda, ja ma ei näe põhjust miks mitte, siis tuleb välja paar olulist asja.\nEsiteks, ka Jordan teeb vigu! Tegelikult siin saab teha lihtsat eksperimenti: proovi leida kas või üks sportlane, kes kunagi ei tee vigu. Ütlen juba ette, võimatu. Ehk siis, vead ja kaotamine on spordi lahutamatu osa. Isegi maailma esimesel reketil Rafal on võitude protsent 70% ehk siis 30% mängudest ta kaotab! Ja miks siis peaks olema häbi sellise loomuliku ja kõikidel ettetuleva asja pärast?\nTeiseks, Jordan ütleb, et vead tegid teda edukaks kuna nende läbi me õpime. Mõtle, kui me ei teeks vigu ja ei eksiks, kuidas me saaksime teada, mis on meie nõrgemad kohad ja millega tuleb rohkem tööd teha? Vead on kui tagasiside, mida me vajame pidevaks arenguks.\nSamas me teeme vigu ka nende oskuste juures, mis on juba nö lihvitud ehk siis need on ‘rumalad’ vead. Kellega ka seda ei ole juhtunud? Ilmaolud, väsimus, hetkeline tähelepanu hajumine, vastaste või kohtuniku tegevused – kõik need ja palju muud võivad olla ‘rumalate’ vigade põhjustajateks. Ja isegi siis kui kõik on korras, ikka juhtub!\nKas siis kaotuse pärast ei peaks kunagi häbi olema?\nKahjuks meie tunded eriti ei allu ‘ei peaks/ei tohiks’ käskudele, nii et häbitunnet ikka vahest tuleb. Samas, mida rohkem me teadvustame häbitunde põhjuseid ja neid vaidlustame, seda harvemini tuleb seda ette. Võistlustele minnes ole valmis võitlema lõpuni ja proovi anda endast parim igas situatsioonis. Siis olenemata sellest, kas võit või kaotus, on sul mille üle uhke olla.\nSildid:kaotamine, spordipsühholoogia, võistlused\nkommentaar « Older Entries\nMeie viimased postitused\tSpordipsühholoogia konverents: käisime Leipzigis positiivset energiat, ideid, inspiratsiooni ja tarkust saama\nSpordikogemus- kas pelgalt tippu pürgimine?\nVanemate roll noorte spordis: ei tasuks alahinnata?\nKehalise kasvatuse roll laste spordihuvi kujundamisel\nKas kaotamine ja häbitunne käivad käsi käes?\nArtiklite arhiiv\tArtiklite arhiiv\nnovember 2014 juuni 2014 aprill 2014 jaanuar 2014 detsember 2013 november 2013 oktoober 2013 september 2013 juuni 2013 aprill 2013 märts 2013 veebruar 2013 august 2012 juuli 2012 Arhiiv\tArhiiv\nnovember 2014 juuni 2014 aprill 2014 jaanuar 2014 detsember 2013 november 2013 oktoober 2013 september 2013 juuni 2013 aprill 2013 märts 2013 veebruar 2013 august 2012 juuli 2012 Otsi\n© 2013 ESTipp OÜ - All rights reserved


Kuigi stress on universaalne kogemus - me kõik kogeme seda ja see on normaalne ja isegi vajalik osa elust - mitte kõik ei tunne stressi igas olukorras. Näiteks võib üks inimene muretseda ja vallutada tõsises liiklusummikus, samal ajal kui teine võib oma muusikat esile tõsta ja pidada seda kergeid ebamugavusi. Võitlus sõbraga võib järgneda ühele inimesele kogu päeva vältel, kui teine võib selle välja pühkida ja peaaegu unustada selle hetked hiljem.\n(Samamoodi võib inimene, kes mõtleb oma suhete kohta rohkem, kõvasti tööd tegema, et hoida neid tervena ja õnnelikuna, mis võib hilisemal ajal stressile vastupanuvõimet luua kui seda, kes suhtekorraldust vähe arvas.) Need erinevused võivad kokku liita kroonilisele stressile või vähem stressile avalduvale elule.\nSamuti kogeme erinevat stressi, mis põhineb meie isiksuse omadustel ja olemasolevatel ressurssidel. Näiteks on ekstravertid kipuvad kogema vähem stressi igapäevaelus ja neil on suuremad sotsiaalsed ressursid, mis puhverdavad stressi. Perfektsionistid toovad stressi endaga asjatuks ja võivad halveneda vaimse ja füüsilise tervisega seotud tagajärgi kui need, kes keskenduvad ainult kõrgetele saavutustele ilma perfektsionismi kõrged enese nõudmised. Need, kes on "tüüp A", võivad rõhutada kõiki neid ümbritsevaid, ka ise. Need, kellel on abi abi palgamiseks, võivad delegeerida stressirohkeid ülesandeid, nii et see ressurss võib pakkuda eeliseid neile, kes võitlevad otsestega kokku tulles ja peavad sularaha säästmiseks raskemaks tegema.\nVaatamata nendele erinevustele tekitab enamus inimesi stressi igapäevaselt ja paljud stressorid on kõigile ühesugused. Selle saidi küsitluse kohaselt on paljudel lugejatel ja võib-olla veelgi olulisemateks teadusuuringuteks olevad sõnad järgnevad põhjused stressi suur osa elanikkonnast:\nTöökohad ja töökoht\nIgapäevased probleemid / liiga hõivatud\nÕnneks on sellel saidil ressursid, mis aitavad teil nende probleemide ja stressoritega toime tulla. Lisaks sellele, et leida stressi juhtimise meetodeid, mis aitavad teil oma füsioloogiast rahulikumalt reageerida stressi suhtes vähem, on strateegiad, mis võivad aidata teil tulevikus vastupanuvõimet luua ja mida on väga soovitatav. Järgige ülaltoodud loendites toodud linke, et leida ressursse, et tulla toime kõigi nende stressiteguritega kõige tõhusamal viisil. Igaüks neist võib olla nii õnne kui ka stressi allikas ning teadmine, kuidas liikuda iga elu aspektist tingitud stressi, aitab teil lõõgastuda ja kogu elu suuremal määral nautida. Loe edasi, leiate ka teavet ja tööriistu, mida saate kiiremini rahuneda, kui tunnete end ülekaalulisena, ja arendada vastupidavust stressile, mis teile sobib. Järgmised ressursid võivad aidata:\nLeidke rohkem rahulolu oma praeguse tööga : mõned töökohad suurendavad teie ägenemise ohtu. Siin on mõned konkreetsed asjad, mida saate teha, et hoida ennast õnnelikumaks ja vähem stressirohkeks.\nKuidas ja miks peaksite säilitama tervislikke sõprussuhteid : suhted võivad olla suurepärane puhver stressi vastu või selle peamine põhjus. Siin on, mida sa pead teadma, et arendada ühiskondlikku elu, mis toetab teie õnne.\nFinancial Stress: saladused, et rõhutada vähem oma rahanduses : kas sa rõhutad raha ? Sa ei ole üksi. Inimesed kõikides sissetulekute gruppides kogevad rahalist stressi . Siin on, mida sa pead teadma, et see oleks rahaliselt vaba ja stressivaba.\nKas sa oled oma halvim vaenlane? Mõned inimesed on stressi ja selle tagajärgede tõttu haavatavamad, kuna nad näevad ja tulevad maailmale. Kas teete endaga mittevajalikku stressi negatiivse mõtlemise või käitumismallidega? (Võite olla üllatunud!) Siin leiad informatsiooni ja enesehindamise vahendid, mis aitavad sind tervislikumaks, et saaksite kogeda vähem stressi, ilma et peaksite kogu oma elustiili muutma.\nTunne ülekoormatud? 5 viise kiireks rahutuks : mõnikord tunduvad stressist tingitud olukorrad kiirelt kokku ja äkki tunnevad meid ülekoormatud ja ülekoormatud. Siin on viis lihtsat viisi, kuidas kiiresti rahuneda ja pöörduda meelde, mis võimaldab teil oma probleeme ratsionaalsemalt lahendada.\nTop 10 märke teie teismelistega on oht põletada välja\nStressi ja stressi leevendamise meetodite tüübid igaühele\nMida peaks teadma psühholoogia magistrikraadi omandamisest\nKuidas aidata teie last kohandada uue kooli\nKognitiivse arengu preoperatiivne etapp\nVabadus pärast 40-aastast suitsetamist


praegune kellaaeg 24.09.2020 05:25\n11.09.2019 13:30 Riigikontrolli audit põrmustas E-riigi eduloo\nRiigikontrolli aruande saab alla laadida siit: https://www.riigikontroll.ee/DesktopModules/DigiDetail/FileDownloader.aspx?FileId=14400&AuditId=2488\nSee on hea, et tuleb rohkem fakte esile ammu teadaolevale Häda Orule.\nSee pealkiri siin on nii hea - Pau, sina või? Igaljuhul korralik klikimagnet, hea töö. Isegi algallikas on märksa leebem - "Riigikontroll hindas neli avaliku sektori tarkvaraarendust ebaõnnestunuks". Tõsi, siinne pealkiri on sealt artiklist pärit küll.\nkas kusagil on infot ka nende erinevate süsteemide arendusega tegelevate firmade kohta?\nnortal, see soome asi..\neelnevalt lobistati oskusteave ministeeriumist välja ning otsustajad on poliitikud, mitte asjatundjad.\nSKAISi tegi ...???.. nimega ettevõte.\nSKAIS2 arendasid aga Nortal ja Trinidad Wiseman (kuigi sellele uuele arendusele pretendeeris ka varasemalt SKAIS2 arendusega mitte hakkama saanud Tieto)\nSiin on kirjeldatud SKAIS kronoloogiat, algusest tänapäevani https://tehnika.postimees.ee/6509716/uskumatu-skais2-arendustood-ahvardavad-kasvada-23-miljoni-euroni\nArendamise etappidest siin hulgaliselt artikleid. https://www.err.ee/683482/skais-i-arendamisel-labi-kukkunud-tieto-tahab-uuele-katsele-minna\nNortal ja Trinidad Wiseman on lepingus alates 2018, auditeeritav periood on kuni 2017\naga käime siis listi alguse google alusel välja, eks targemad jätkavad\nDatel ja Tieto Estonia - ehitisregister\nFinestmedia - teadusinfosüsteem\nNet Group, RIK - kohtutäiturite süsteem\nNortal - riigihangete register\nTieto Estonia - Skais2 auditeeritud arendused\nFujitsu Estonia - Uusis\nMiks te arendusfirmade nimesid otsite? Pigem tasub mõtelda, et kes oli tellija.\ntellija juurest lobistati kompetents eelnevalt välja.\nEnamus IT projektide puhul minnakse eelarvest ja tähtajast üle.\nLoll clickbait pealkiri.\nAhha, meil on vilepuhuja. Räägi lähemalt!\nSee on nii vana asi ju.. igast konsolideerimiste ja asjadega kaotati arendus ja progemine 10 aastat tagasi, lisaks ostsid pakkujad tellijate osakonnajuhid omale.\nRiigihanke puhul saab tellija süüks panna ainult kehva lähteülesande ning hanketingimuste püstitamise(siinjuures kardetakse paaniliselt liiga detailseks minna).\nEdasine sõltub konkursi võitjast, need on aga mitte just üllatuslikult korduvad nimed (=korduvad probleemid). Kahjuks nuumab seda korralagedust ka olematu vastutus- pole nagu kuulda olnud, et tähtaja ülelaskmise või "saamatuse" eest mõtlemapanevaid trahve oleks kohaldatud\nma väidan, et nähti pikalt vaeva, et süsteem selliseks saada. tellija poolt pole absoluutselt mitte mingit pädevust ja pole vahet kas võetakse mingi konsultant kuskilt juurde või mitte, sest tellija tegelikult ei saa aru sellest, mida tal vaja on. tellijal puudub samamoodi vastutus st. ta saab endale loll olemist lubada ning mitte midagi ei järgne. endised progejad ja arendajad, kes algselt riigi palgal olid, liikusid loogilist rada pidi seda sama asja tegema pakkuja juurde kui tellija nad lahti laskis. otsustajad osteti üle (marek helm on hea näide). paralleeliks võiks võtta inderk sirgi, kes suuresti töötas välja esimese liiklusseaduse ning kui see valmis sai, hakkas selles seaduses auke otsima.\nEdasine sõltub konkursi võitjast, need on aga mitte just üllatuslikult korduvad nimed (=korduvad probleemid).\nPalun statistikat õnnestunud ja ebaõnnestunud konkursside ja võitjate kohta.\nVäike vihje - meedia tähelepanu püüdvate arenduste puhul on summad suured, arendused keerulised ning sedasorti asju suudavadki Eesti teha väga vähesed firmad. Seega juba sellel tasemel ongi ring piiratud. Iseasi, kas tänapäeval peaks enam arenduse hankimisel piirduma Eestiga aga see on teine teema.\nendised progejad ja arendajad, kes algselt riigi palgal olid, liikusid loogilist rada pidi seda sama asja tegema pakkuja juurde kui tellija nad lahti laskis. otsustajad osteti üle (marek helm on hea näide). paralleeliks võiks võtta inderk sirgi, kes suuresti töötas välja esimese liiklusseaduse ning kui see valmis sai, hakkas selles seaduses auke otsima.\nJälle - kas oled meediast lugenud infokilde või tegelikult ka TEAD, mis toimus? Lihtsalt infoks, et Nortal teebki sellist asja, et võtab turult tööle neile sobivaid inimesi, teinekord isegi nii, et kohe polegi inimesele tööd anda. Eesti turg on piisavalt väike, et lasta ajudel siin idleda, tegijad leiavad kiirelt uue töö.\nEt nagu tegelikult ka - kahtlemata võib näha igalpool vandenõuteooriaid ja kulisside taga suunavaid käsi. Aga äkki taandub kõik märksa lihtsamale igapäevaelule? Kus inimesed... teevad tööd. Teevad tööd seal kus neile sobib. Eesti on nii väike, et imelik ka, kui näiteks riigipalgal olnud itimees ei lähe erabiznjakki, kus hakkab riigiga koostööd tegema. Või vastupidi.\nSellest ka mina jahun... Kahjuks, nagu ka laurx mainis, puudub tellijal pädevus arendust juhtida, mistõttu ei minda ka modulaarsete lahenduste peale (lisaks arendaja valikule annaks see ka riski hajutamise)\nantud süsteem on sellisel kujul jätkusuutlik sest:\ntellija saab jätkuvalt endale lubada loll olemist.\narendaja saab vigade paranduse eest regulaarselt raha.\non vaja andmebaasi, kus ühes lahtris on kirjas inimese ees ja perenimi. eesti nimed on lihtsad: jaak juske, lea urb, mati kaal.. aga ühel hetkel hakkas meile lisanduma kodanikke nimedega mohammad-al-ibgir-mustafa-blabla.. vaja lahtrisse märke juurde tekitada.\nsaab kokku kutsuda projektirühma, seda juhtida , koosolekuid pidada jms.. 54k eur. miks? sest tellija ei näinud ette, et inimese nimi võib olla pikem.. asutuses kompetentsi andmebaasi muutmiseks pole.\nMiks ma üldse siin sõna võtan - saan inimlikul tasandil täiesti aru sellest, et inimesed tahavad, et keerulistele probleemidele on lihtsad vastused. Et kui Õhtuleht kirjutab SKAIS2'st siis on must-valgelt kohe aru saada, et riik on loll ja kõik arendusega seotud ettevõtted ka. Laome aga kollasest ajakirjandusest läbikäinud kõrbenud konkursidel võitnud firmad üles - aga nad siis saavad!\nPäriselus on asjad oluliselt keerulisemad. Olles ise ka arendustega kokku puutunud, ka mõnede nende põlastusväärt firmadega, siis on teisel pool lauda inimesed, kes nagu tegelikult ka tahavad, oskavad ja teevad. See ei ole nii, et on ainult rahahimu ja selle nimel lastakse tellija igal sammul üle. Ei ole, on palju jauramist enne seda kui arendaja üldse arvuti lahti teeb. Sest täiskasvanud inimesed tahavad tegelikult ka teha midagi head ja huvitavat. Nad tahavad, et nende vanaemad saaksid riigilt pinssi just sellesama SKAIS2 kaudu näiteks, nad tahavad, et e-riik töötaks.\nSuured projektid ongi mahukad ning selle juhtimiseks peab olema tellija pool ikka väga palju kompetentsi. Riik pole aga tööandjana ahvatlev sest vähegi ajudega arenevad inimesed tahavad teha midagi, kus on ka kiirelt tulemust näha, mitte võidelda bürokraatiaga või selle biomassiga, mis ametnikemaailmast vastu vaatab.\nVot. Ja selle peale treida HV'sse klikimagneteid - natuke kurb hakkab. Võiks ju ikka proovida olla intelligentsem kui keskmine sopaleht.\nEDIT: 54k andmebaasivälja tüübi muutmise jaoks võib olla täitsa reaalne hind, isegi odav. Sest khm... ma ei viitsi rohkem leierdada nagu katkine grammofoniplaat aga selles va pärismaailmas on jälle asjad keerulisemad. Andmebaas on üks tükk, rakendus teine, rakendusi on palju, seoseid veel enam. Kallis pole mitte see, et keegi teeb kusagil "alter table" vaid kogu loogika läbimõtlemine, tihti mitmes kohas andmevälja tüübi muutmine. Mõtled küll, et mis viga, see on ju üks käsk - ei ole. See on kogu ahela läbimõtlemine ja tegemine nii, et pärast ka onu Juulius enda asju teha saaks lisaks Muhhamedile.\nKui keegi tõesti tunneb, et maailmas on asjad valesti ja "nomiksnadometieiõpiraisk" siis soovitan HV's kommenteerimise asemel minna musta lamba ukse taha. Nad võtavad tegija ja targa inimese KOHE tööle ja maksavad 2-3 keskmist palka.\njätkuks. kuna kompetents on välja lobistatud ja otsustajad on poliitilised, ongi valdav pigem " poliitiline tahe" , sest eeldatav kompetent "ei tunne muud praktikat ning lähtub sisetundest ja teadmistest, mis aga omakorda on pigem poliitilised kui kompetentsed". paraku. kuna süsteem on valdavalt poliitikute poole kaldu, ei saagi kompetendid mõjule pääseda.\nFirmade süü seisneb põhimõtte "Patt on kollanokkadele nende raha alles jätta". Loomulikult oli tellija loll kui lauajalg ning eriti lollid maksid endid segaseks, seejuures mõnel juhtumil ei saadud vastu isegi töötavat süsteemi!\nRiigikontroll tegi tänuväärset tööd. Kas aga vigadest õpitakse, vaevalt. Sest asutusi juhivad poliitikud, nemad ei tea andmebaasidest ja IT-st suurt mitte midagi. Ja veel hullem, tihti on just juhtpoliitiku enda seljataga lobistist IT firma siis ollakse eriti heldekäelised raha vasakule viskama.\nKui aga vigadest õpitakse, tuleks ebaõnnestunud IT projektide juhid lahti lasta. On keegi kuulnud ühestkist? Vaid üks härra kiirelt lahkus SCAIS2 puhul parematele jahimaadele aga loomulikult oli ta enda jutu järgi puhas kui prillikivi.\nVastutav vahetab enne töökohta..\nVõhikuna on auditi tulemusele keeruline hinnangut anda, sest puudub taustsüsteem võrdluseks, kuipalju tavaliselt keerulistest it-lahendustest õnnestub, ei ületa eelarvet jne. Teab keegi palju erasektoris sarnaste projektide õnnestumise suhe on. Meediat jälgides, isegi suured nagu Microsoft või Google ei õnnestu sugugi mitte kõigis oma ettevõtmistes, kuigi kompetentsi võiks neil olla.\nSama teema on ka riigiettevõtlusega tervikuna, kus me maksumaksjatena eeldame 100% õnnestumist, kuigi mujal nagu erasektoris ei eksisteeri kunagi 100% edu ja õnnestumist, mõned kõvemad ettevõtjad on elanud üle mitmeid suuri pankrotte ja ebaõnnestumisi, enne kui õnnestuvad.\nEtteheide, et tellija on loll, seepärast tõmmatakse kott pähe, raha võetakse ära ja tulemust ei ole ega tule võib olla tõsi, aga see teadmine ei aita kuidagi edasi, ei ole reaalne, et iga riigi 1000 it lahenduse jaoks peaksime igas 1000-s asutuses pidama palgal kompetentsi ainult põhjusel, et oskaks korra kümnendis õige lähteülesande-hanke koostada - see oleks veel suurem raiskamine.\nVõrdleks arusaadavuse huvides it-lahenduse tellimist maja ehitusega, ka majaehituses on enamik tellijaid "lollid". Reeglina tahtes ette võtta nii keerukat ettevõtmist kui maja ehitamine, ei torma ka loll inimene esimese asjana ehitajat otsima, vaid otsib arhitekti-projekteerijat, kes tellija tahtmised-vajadused vormib projektiks, projekt omakorda on aluseks ehitajale. Saab ka otse, kohe ehitaja poole pöörduda, mitmed ehitusfirmad on nõus kõik selle projekteerimisejama ka oma õlule võtma, kui ainult raha neile viid, aga sel juhul on rõhk odavalt ehitamisel, marginali maksimeerimisel ja see disaini-koostöö osa on rohkem möödaminnes. Tellija saab maja moodi asja, kus nagu on kõik need katused, uksed-aknad olemas aga siiski mitte päris see mida tellija ette kujutas. Hullemal juhul ei tarvitse selline maja elamiseks sobidagi, aga tööd on tehtud, raha on raisatud.\nKas ei oleks IT-arenduste puhul, eriti keerulisemate unikaalsete lahenduste puhul mõistlik, süsteemi disaini-arhitektuuri välja mõtlemine eraldada süsteemi ehitamisest. Ideaalis võiks need olla erinevad tegijad, nii nagu ehituses enne tellitakse projekt ja alles seejärel ehitus, mitte ei jookse riigiasutused esimese asjana merko ja nordeconi ukse taha, kui vaja uus maja ehitada või maanteejupp - enne joostakse projekteerijate ukse taha, eks aitaks vajaliku välja mõelda ja projektiks vormistada.\nIT-lahenduse puhul võib samuti projekteerija järelvalve olla see, kes koodijatele oskab seletada, mida ja miks koodi-funktsionaalsustjuppi vaja on.\nSuured firmad just seda teevad ja just see ongi tihtipeale kõige hullemate vigade põhjus. "lost in translation" - on vist sobiv seletus sellele ilmingule.\nOmast kogemusest tean, et kui arendajale piisavalt finantsi ei võimaldata ja ka veidi mugavust lubatakse, on tulemuseks päris ebamugav lahendus, mis ei motiveeri kasutama. Ei kasutusmugavuselt ega kiiruselt. Mis siis, et lähteülesanne väga hästi ära selgitati ja kõik pooled eesmärgist aru said.\nTänasest päevalehest saame lugeda, kuidas e-riik toimib.\nHiljuti ütles nende juhtumikorraldaja, et poja sügava puude kohta pole sotsiaalkindlustusametis ühtegi märget, kuna rehabilitatsiooniplaan kadus mingi programmimuudatusega ära. „\n„Peale selle ei suuda meie kuulus e-riik kaitseväele infot edastada ja ma pean minema tõestama, et mu poeg ei oska rääkida ja on ettearvamatu käitumisega,”\nUudised » Eesti IT ja tehnikaalased uudised » Riigikontrolli audit põrmustas E-riigi eduloo mine lehele 1, 2 järgmine


Rasedus | Rasedus ja sünnitus, lapsevanemaks saamine - üksikasjalik teave | July 2022\nVälk Mitte ainult see poos leevendab seljavalu, vaid seda soovitatakse ka pärast sööki, kuna see parandab seedimist. Istuge põlvili asendis oma kandadele. Levitage oma kontsad veidi ja laske tuharad jalgade vahele kukkuda. Hoidke selg, pea ja õlad sirged.\nKeirian Keirian Tal on väike bretooni pool, eks? Pole vale. See on inspireeritud Kerianist, ka üsna haruldane, ja pärineb keldi kad, "võitlus". Avastamiseks:\nNimi, mis on 100% täis armastust, kuna see pärineb araabia sõnast "kanz", mis tähendab ... varandust. Armas nimi teie imestusele? Sellel pole teada pühitsemise kuupäeva ... teie enda valida! Nimi, mis on 100% täis armastust, kuna see pärineb araabia sõnast "kanz", mis tähendab ... varandust. Armas nimi teie imestusele?\nJuliette Juliette on oma karvaste juuste ja juukseklambriga Doris Laueri väike koomiksikangelanna, kes on tuntud jama aheldamise kaudu. Milline on teie loulouteist kõige ilusam? Ladinakeelsetest oulosidest, "terve, looduslikus olekus" tähistatakse seda nime 30. juulil. Avastamiseks:\nKenza Kenza Nimi Kenza pärineb araabia kanzist, mis tähendab "aare" või "ime". Näha on teile ka teie väikse imestuse pärast! Avastamiseks:\nKim Kardashian: Püha\nKim Kardashian: Kaksteist ja pool aastat vanem Saint Pärast Põhja, see on väike püha, kes tuli maailma 5. detsembril 2015 ning on ette nähtud Kim Kardashiani ja Kanye Westi pere laiendamiseks, keda eesnimede valikul kindlasti innustatakse. © Foto: Facebook Avastamiseks:\nKayna Kayna See algupärane nimi tähendab heebrea keeles "mässaja" või šoti keeles "püha nimi" ... loodan, et teie armastus koosneb mõlemast nutikalt! Avastamiseks:\nKingsley (Coman) Kingsley (Coman) Guadeloupe'ist pärit Müncheni Bayerni noor ründaja on haruldane nimi, mis võib teile meeldida. Ingliskeelset päritolu tähendab see "kuninga heinamaa" ... see poleks pigem muru? Avastamiseks:\nKélio mehenimi, Kelio on Keliani tuletis, keldi kellan tähendab "gaillard" või "tüli". Tema kaitsepühak on Kilien, kes oli Tüüringi piiskop ja märter, kes suri 689. aastal. Tema sünnipäev: 8. juuli. Avastamiseks:\nKlaus filmis The Originals\nKlaus in the Originals Klaus in the Originals, mille kehastas Joseph Morgan, Klaus on sarja "The Originals" üks peategelasi. Nimi Klaus on Niklausi, Nicolase saksakeelse versiooni kreeka Nikolaose sõnast, mis tähendab "rahva võit". Klaus on teatud karismaga inimene, keda eristab suur dünaamilisus.\nKyvers Kyvers Sellel nimel on väike külg MacGyver, eks? Meeldib see, mida vanemad tegelikult teavad, kuidas beebinime leidmisel näägutada! Avastamiseks:\nMunasarja tsüst ja rasedus: mida peate teadma\nMunasarjatsüstid on fertiilses eas naistel üsna tavalised. Enamikul juhtudest ei põhjusta nad suuri probleeme, ei rasestu ega ka raseduse ajal. Kui need on tülikamad, võib selle kasutusele võtta. Mitut tüüpi munasarjatsüstid Munasarjatsüstid on healoomulised kasvajad, mis arenevad munasarjades.\nBanaan Banaan sisaldab ka trüptofaane ja aitab unest. Eriti kuna see sisaldab ka kaaliumi ja magneesiumi, mis on "looduslikud" lihasrelaksandid. Niisiis, mõelge sellele aeg-ajalt magustoidu ajal. Avastamiseks:\nTrisoomia 21 otsimiseks kasutatakse üha enam amnotsenteesi asemel trofoblasti biopsiat. Mis see täpselt on? Kuidas toimub trofoblasti biopsia? Mis on trofoblasti biopsia? Trofoblasti biopsia seisneb tulevase platsenta kudede fragmendi, mida nimetatakse koorionvilliks, võtmisest.\nAel Aeli meessoost eesnimi. Selle päritolu: kelli või bretooni kuju nimest Angel, kreeka keeles èggelos, mis tähendab sõnumitoojat. Tema lugu: Püha Angelo oli Palestiina jutlustaja, kes tuli Sitsiiliat evangeliseerima. Tema sünnipäev: 5. mai. Selle derivaadid: Aëla (naiselik), Aëlig. Avastamiseks:\nSünnitus hüpnoosi all\nÄrevus ja stress on valu tajumise raskendavad tegurid. Kasutades tähelepanu kõrvalejuhtimise ja soovitamise tehnikaid, keskendudes suhetele ja keskendudes millelegi muule kui kannatustele, võivad need mõjud väheneda. Hüpnoos valu kogemise muutmiseks Hüpnoosi paremaks mõistmiseks peame teadma, et meie aju ei mõista negatiivset.\nSeistes silmitsi keskkonnaga, mida mõned tulevased emad peavad liiga meditsiinilisteks haiglateks, tunnevad mõned soovi kodus sünnitada. Kas see on võimalik? Kas see on riskantne? Siin on mõned vastused. Kuni 1940. aastateni sünnitas enamik naisi kodus. Haigla oli reserveeritud vaestele ja asepsise puudumise tõttu esines palju puperperaalset palavikku, mis oli pärast sündi nakatunud.\nTool Istumisasendis, jalad vaagna laiusest (või pisut rohkem, sõltuvalt teie mugavusest): Võtke hea tasakaal, keerates paremat jalga veidi väljapoole ja vasakut jalga sissepoole (või vastupidi) versa). Väljahingamise ajal painutage pisut põlvi ja minge alla, nagu kavatsete toolil istuda.\nVärvimine Värvimine ... jah, pärast testimist Kui olete plekkidega harjunud, pole probleemi, hoolimata kasutatavast tehnikast. Teisest küljest, kui soovite tooteid muuta või soovite värvi esimest korda muuta, proovige kontrollida, kas toode ei reageeri.\nKujundus, kuidas see on?\nKuidas munarakku viljastatakse spermatosoidiga? Kui kaua sperma säilib ja kuidas embrüo siseneb emakasse? Spermatosoidid "imetakse üles" Kunagi arvati, et tupeõõne põhjast liikumiseks pagasiruumi kasutatakse spermatosoidide motoorikat.


Kodune viinamarja chacha retsept - Nõuanded ja nipid\nIgas riigis on kange alkohoolne jook, mille elanikud ise valmistavad. Meil on see kuupaist, Balkanil - rakiya, Gruusias - chacha. Kaukaasias toimuva traditsioonilise pidusöögiga kaasnevad lisaks maailmakuulsatele veinidele ka kangemad joogid. Gruusia jaoks on tšatša rahvusliku traditsiooni lahutamatu osa. 2011. aastal sai valitsus selle eest isegi patendi.\nChacha destilleeritakse kodus lihtsalt viinamarjadest. Selle valmistamise retsept erineb kuupaistest vaid veidi. Suur osa viinamarjaistandusi aitas kaasa selle päikselise marja alkohoolsete jookide valmistamise traditsiooni tekkimisele. Loomulikult on vein grusiinide jaoks alati esikohal. Kuid pärast tootmist jäänud jäätmed ja ebakvaliteetsed viinamarjad, mida isegi kõige hoolitsetud viinapuu igal aastal sünnitab, võimaldasid Gruusia elanikel valmistada neist tugevat aromaatset jooki.\nKodust chachat saab valmistada mis tahes mahlastest ja üsna magusatest lõunapoolsetest puuviljadest. See on maitsev, aromaatne ja tugev. Kuid viinamarja tšatšast on saanud üks Gruusia visiitkaarte. Abhaasias on see tavaliselt valmistatud Isabella või Kachichi sortidest, läänes kasutatakse Rkatsiteli.\nChachat nimetatakse Gruusia brändiks. Tõepoolest, kangete alkohoolsete jookide seas peetakse teda konjaki sugulaseks. Muidugi pole viinamarja tšatša nii üllas, kuid kui see on korralikult ette valmistatud ja puhastatud, tuleb see välja lõhnav ja kergesti joodav.\nToorained ja tehnoloogia\nGruusia brändit valmistatakse veini või mahla tootmisel järelejäänud viljalihast. Sellele tuleb lisada küpsed viinamarjad. Ebameeldiva lõhna eemaldamiseks ja tugevuse suurendamiseks hõlmab chacha valmistamine topeltdestilleerimist.\nKui pärast destilleerimist joog kohe villitakse, nimetatakse seda valgeks. Tammevaadis laagerdunud tšatšat peetakse kollaseks.\nTugevus ja maitse\nOleme harjunud, et kange alkohol on 40 kraadi. Seetõttu võivad meie turistid Gruusias prügikasti minna. Nad lihtsalt ei mõtle sellele, mitu kraadi on. Kuid isegi "kerged" tehasesordid ei tohi sisaldada vähem kui 45-50 protsenti alkoholi. Kodus valmistatakse tšatšat tavaliselt tugevusega 55–60 kraadi ja mõnikord ka kõiki 80.\nReeglite järgi valmistatud joogi maitse on kerge ja meeldiv. Ja kui ta nõudis ürte või puuvilju, siis üldiselt ei saa kraadi märgata. Salakaval jook! Pealegi sisaldab see 100 g kohta 225 kcal ja see pole ei rohkem ega vähem - 11% päevasest väärtusest.\nHuvitav on see, et Lääne-Gruusias on kombeks seda jooki süüa maiustustega ja idapiirkondades - hapukurkidega. Abhaasias serveeritakse seda enne pidu aperitiivina, kuid perepuhkusel chacha joomist peetakse halvaks vormiks. Mägikülade elanikud joovad hommikul enne tööle minekut sageli klaasi kanget jooki.\nPäris gruusia tšatša\nNeile, kes on vähemalt korra moonshine'i juhtinud, ei ole kodus viinamarjadest chacha valmistamine keeruline. Milline jook see saab olema? Kas Gruusia elanikud tunnevad ta ära või ütlevad nad: “Ay, missugune kuupaist”?\nEnne chacha ettevalmistamist lugege soovitusi. Nendest kõrvale kaldudes saate kange alkohoolse joogi, mis on ainult ebamääraselt sarnane tõelise Gruusia brändiga.\nToorainena kasutatakse pärast veini või mahla valmistamist järelejäänud viinamarjakooki. Küpsemata või ebakvaliteetsed marjad, harjad on pruulimiseks hädavajalikud.\nOmatehtud viinamarja chacha retsept kasutab ainult metsikut pärmi. Ja ei mingit suhkrut! Hapukatest viinamarjadest ei saa muidugi jooki teha.\nDestilleerimise ajal ei eraldata Gruusia brändi fraktsioonideks. Seda destilleeritakse kaks korda ja seejärel puhastatakse.\nKange alkoholi, mis on laagerdunud igas puidust tünnis, välja arvatud tamm, ei saa nimetada tšatšaks. Sisaldavad ka vähem kui 45% alkoholi.\nTähtis! Kui lahjendate jooki tugevalt ja lisate seejärel kogu tootega segades sellele jõudu, muutub maitse halvemaks.\nÜlaltoodud näpunäited on seotud tõelise gruusia chacha valmistamisega, kui teete kohandatud jooki, võib lisada suhkrut ja kooki asemel kasutada terveid viinamarju.\nChacha suhkruga ja ilma\nKodune viinamarja chacha, mille retsepti te Gruusiast tõite, valmistatakse ainult ilma suhkruta. Mõelgem nüüd natuke. Soojade piirkondade elanikud kasvatavad magusaid viinamarjasorte, mille suhkrusisaldus on vähemalt 20%. Pealegi on külmal ja pilvisel suvel selle sisaldus palju väiksem.\nPõhjapoolsetes piirkondades kasvatatakse ka viinamarju. Kuid sealsed sordid on kohandatud kohalike oludega, nende suhkrusisaldus on tavaliselt 14–17% ning valguse ja soojuse puudumisel veelgi vähem. Tšatšat on muidugi võimalik üldse mitte küpsetada, kuna see erineb gruusia omast. Kuid keegi ei keela teil suhkrut lisada ja isegi kui toode erineb originaalist mõnevõrra, on see siiski maitsev.\nOn veel üks punkt, mida tasub kaaluda. Tõeline traditsiooniline chacha valmistatakse koogist, mis on jäänud viinamarjade töötlemisel mahlaks või veiniks. Isegi kui marja suhkrusisaldus ei olnud väiksem kui 20%, saame väljundina 25 kg ekstraktidest ja ebakvaliteetsest 5-6 liitrit tšatšat. 10 kg suhkru lisamisel suureneb joogi maht 16–17 liitrini ning valmistamise aeg väheneb poole võrra.\nNäitame teile, kuidas teha chachat suhkruga ja ilma. Loomulikult on joogi maitse erinev. Kuid ka Kaukaasias valmistatud Gruusia bränd erineb. Iga pere teeb seda omal moel, saladusi antakse edasi põlvest põlve. Tundub, et pole midagi keerukat, kuid millegipärast on kahel kõrvuti elaval naabril erinev tšatša.\nSee retsept on originaalne gruusiakeelne, aga kõige lihtsam. Joogi maitse erineb sõltuvalt viinamarjasordist (parem on võtta valge), selle suhkrusisaldusest. Samuti on oluline, kuidas viljaliha saadakse - kas tegite mahla või valmistasite veini, kuidas ja kui palju see kääris. Kui pigistasite koogi täielikult välja, ei saa te maitsvat chachat, see peaks sisaldama umbes 20% vedelikku.\nviinamarjakobarad ja kook - 25 kg;\nkeedetud vesi - 50 liitrit.\nChacha maitse sõltub suuresti sellest, kui palju te võtate kooki ja ebastandardseid viinamarju. Kobarad võivad sisaldada küpseid, väikesi deformeerunud marju. Tõelise Gruusia brändi valmistamiseks tuleb need lisada.\nÄrge peske kobaraid (et mitte eemaldada "metsikut" pärmi), ärge korjake marju, vaid vabastage need lehtedest ja prahist.\nKui teil on spetsiaalne ajakirjandus, viige viinamarjad sellest läbi. Kui ei, siis puder põhjalikult, proovides iga marja purustada.\nPange viinamarjad ja viljaliha käärimisnõusse, täitke veega, segage puidust spaatliga.\nPaigaldage veetihend, pange sooja päikese eest kaitstud kohta. On soovitav, et temperatuur püsiks vahemikus 22 kuni 30 kraadi. Jaheda sisuga käärimist ei toimu ja kuumas ruumis surevad selle eest vastutavad bakterid.\nSegage sisu iga paari päeva tagant.\nIlma suhkruta võib loodusliku pärmi käärimine olla nõrk ja kesta kauem kui 30 päeva. Mõnel juhul võib see võtta 2–3 kuud, pidage seda silmas, kui valite viinamarja tšatšale pudru valmistamise meetodi.\nKui käärimine peatub, on aeg minna üle destilleerimisele. Murdke marli mitu kihti ja pigistage puder.\nÄrge visake kooki minema, vaid siduge see kinni ja riputage see alembici otsa.\nPärast esimest destilleerimist saate 40-kraadise tugevusega ebameeldiva lõhnaga chacha.\nLahjendage see sama koguse veega, eemaldage kook ja pange see uuesti destilleerimisele.\nPuhastage jook. Kuidas seda teha, ütleme teile eraldi peatükis.\nLahjendage soovitud tugevuseni ja pange chacha pudelisse, pange see poolteiseks kuuks keldrisse või muusse madala temperatuuriga ruumi.\nPalju lihtsam ja kiirem on valmistada jook, mille puderiretsept sisaldab suhkru lisamist.\nkook ja viinamarjakobarad - 25 kg;\nsuhkur - 10 kg.\nValmistage viinamarjad samamoodi nagu eelmises retseptis kirjeldatud.\nKääritamisnõus segage viljaliha, vesi, suhkur.\nPaigaldage veetihend. Pange viinamarja chacha puder pimedasse ja sooja kohta.\nLoksutage või segage kääritusanumat iga päev.\nKui lõhnapüüdja mullitamise lõpetab, jätkake destilleerimist.\nKõik järgnevad toimingud ei erine eelmises retseptis kirjeldatud toimingutest.\nTe ei tohiks chachat puhastada kaaliumpermanganaadi, kivisöe ega soodaga. See muudab maitset halvemaks. Ise valmistatud alkoholi kleepimiseks on palju võimalusi ja neid ei mõelda nalja pärast. Valesti rafineeritud alkohol võib jumalate joogist muutuda nõrgaks. Muidugi puudutab see eelkõige veini. Miks peaks aga viimases etapis rikkuma Gruusia brändi maitset?\nIlma puhastamiseta on tšatšal ebameeldiv lõhn ja see sisaldab palju kahjulikke aineid. Kodus pole neid võimalik täielikult eemaldada, kuid on võimalik neid oluliselt vähendada.\nSee on odavaim viis. See eemaldab soovimatud lisandid, parandab maitset ja kõrvaldab ebameeldivad lõhnad. Selleks lisage 10 liitrile joogile 200 ml lehmapiima. Pange pimedasse kohta, raputage segu kaks korda päevas. Nädala pärast nõrutage settest ettevaatlikult, filtreerige.\nSee meetod ei ole odav, kuna männipähklid on kallid. Kuid jook mitte ainult ei puhastata, vaid omandab ka võrreldamatu järelmaitse. Tõsi, seeder tuleb hiljem välja visata, kuna see neelab palju kahjulikke aineid.\nIgale liitrile tšatšale lisatakse peotäis kooritud pähkleid, pannakse pimedasse kohta, seejärel filtreeritakse ja villitakse pudelitesse.\nVaadake videot chacha valmistamise kohta:\nValmistage chacha ühe soovitatud retsepti järgi ja nautige lõhnavat jooki. Lihtsalt ärge unustage, et seda on lihtne juua ja see sisaldab palju alkoholi.\nCopyright © garden-trick.com | Chacha kodus viinamarjaviljast...


Rasva kaotuse fitness pal. Öine lihaskasv\nArtiklid › Retseptid › CLA pühade perioodiks | ccg.ee\nRasva kaotuse fitness pal, 5 parema elukvaliteedi saladust\nKuid rasva kaotamine ja lihaste saavutamine näib olevat natuke vastuoluline. Kui proovite rasva kaotada, proovite vabaneda mõne oma keha massist; kui jõuate lihasele, otsite tegema vastupidist ja üles ehitama oma keha. Seega on mõttekas küsida, kas saate tõesti lihasmassi samaaegselt lisada? Üllatavalt on vastus jah. Tegelikult aitab mõlema eesmärgi samaaegne töötamine teie tulemusi maksimeerida - paljudel samadel harjutustel, mis sobivad rasva põletamiseks, sobib ka lihaste ülesehitamiseks.\nJa see on kindel dominoefekt: kui teil on rohkem lihasmassi, vajab teie keha rahulikumat energiat st põleb rohkem kaloreid, kui te isegi ei liiguta. Kuid rasvade kaotuse ja lihase kasvu naelutamisel on vaja strateegilist lähenemist. Sellepärast: kui soovite kaalust alla võtta, peate põletama rohkem sleimming balleti sukkpuksid, kui tarbite.\nTegelikult on 25 protsenti kaalust, mida kaotad madala kalorsusega dieedist, raskesti teenitud lihase kujul, Waterloo Ülikooli kineetikateaduskonna professor Michaela Devries-Aboud, Ph. Kuid mitmed uuringud ja eksperdid ütlevad, et rasva kaotamine ja lihaste saavutamine on samaaegselt täiesti teostatav. Mõlema eesmärgi saavutamiseks korraga peate keskenduma kahele trikid et poletada reie rasva asjale: valk ja kaalutõus.\nMiks ma ei soovita süüa muna ja peekonit ehk toitumisest August 23, Aeg-ajalt jääb sotsiaalmeediast silma mõni inimene, kes demonstreerib oma tervislikku toidulauda.\nKui otsite rasva kaotust ja lihase kasvu, ei pruugi teie arv skaalal liikuda - või isegi minna - isegi kui teie keha muutub dramaatiliselt. Tegelikult võite isegi märkida, et näete veidi peenemat või rohkem toonitud, kuigi te pole kaalu kaotanud. See on lihtsalt sellepärast, et te võtate lihaseid ja kaotate rasva. Me ei väida, et peaksite kaloreid lõigata, kuid kui see on midagi, mida soovite teha, peate silmas pidama mõnda asja.\nÜhe jaoks, kui te lõigate liiga palju korraga, võite vaid oma jõupingutusi saboteerida. Kalorite piiramine jätab liiga tugevalt treeningu lõpuleviimiseks piiratud energia ja aeglustab teie ainevahetust. Toitumine ja dieet. Peale selle, eriti kui kaloreid ja valke kooritakse, võib teie treeningute järel toitumata jätta midagi mitte midagi. Paljud naised leiavad, et söömine tähelepanelikult ja täidise valimine, toitev toit võib kontrollida kaloreid, ilma et oleks vaja jälgida iga hammustust.\nTe saate seda teha, selgitades välja oma põhilise ainevahetuse määra BMRmilleks on, kui palju kaloreid teie keha põleb puhata.\nLigikaudse hinnangu saamiseks on mõned kasulikud valemid, kuid konkreetse täpse numbri saamiseks on raske, kui arst ei jõua proovile siin on mõned valemid, mida saate proovida, kui soovite.\nKui leiad oma harva rasva kaotuse fitness pal kalorsuse vajaduse, lahutage mitte rohkem kui kalorit, ütleb Liz Applegate, Ph. Kuna teie keha kütmiseks on teil vähem kaloreid, siis soovite, et saaksite maksimaalselt ära oma bucki, valides võimaluse korral kogu toitude.\nDevries-Aboudi sõnul on meie kehad pidevalt üles ehitanud ja lõhestavad mao salendav kulumine, lihase osa, mis vastutab selle suuruse ja kuju muutmise rasva kaotuse fitness pal.\nEt hoida oma keha lihaste valgu moodustamise režiimis kaloreid vähendades, peate kohandama oma valgu tarbimist. Seda seetõttu, rasva kaotuse fitness pal osa toiduvärvist kasutatakse teie igapäevaste energiavajaduste rahuldamiseks; tarbib veidi suuremat summat kui see, mis on vajalik teie energiavajaduste rahuldamiseks, tagab, et teil on jäänud ülejäänud, et säilitada või isegi ehitada lihaseid, lisab ta.\nUuringud näitavad ka seda, et see võib suurendada lihaste ehitamise mõju. Tugevuskoolituspäevadel pakub Applegate grammi valku umbes 30 minutit pärast treeningut. Aga kui te ei saa seda teha, ärge muretsege rasva kaotuse fitness pal kõige tähtsam on saada kogu päeva valguvoolu lihaste ehitamiseks. Kui palju ajastust on tõesti oluline, siis on toitumisalane maailm kuumalt arutlenud, kuid enamik toidulisandeid näitavad, et kõik 30 minutit kuni kaks tundi pärast treeningut peaksite kindlasti korralikult tankima.\nÜlejäänud söögikorra jaoks soovitab Baylor Rasva kaotuse fitness pal treeningute ja biokeemilise toitumise laboratooriumi professor Darryn Willoughby, kes soovib täita selliseid leeliseliste valkude allikaid nagu kana, kalkun ja tilapia; rasvkala nagu lõhe ja tuunikala; piimatooted; ja munad. Willoughby ütleb lisandina, et valk annab küllastumust, põhjustades täiuslikkuse tundeid ja vähenevat kõhedust.\nJa kui vajutate üle 85 protsendi, hakkab keha hakkama toitma enamasti süsivesikuid. See hoiab kokku rasva ja jätab sageli süsinikuvabade hõõgumise hiljem päevas. Jõudke jõusaali kolm või neli päeva nädalas, liigutades otse madalama keha või mitme liigese tugevuse harjutuste komplektiga, näiteks kükitama, mis nõuab suuremaid energiakulusid ja lõdvestab südame löögisageduse kuna kasutate mitut lihasrühma korraga ülemise keha või ühekordse harjutusega nagu istuva reana, et südame löögisagedus tagasi tõusta.\nJätkake vaheldumisi mitme liigese ja üksikute harjutuste ahi kupsetatud kanaliha kehakaalu langus kogu treeningu ajal. Võti on hoida teie südame löögisagedus protsenti teie maksimumist.\nMaksimaalse südame löögisageduse leidmiseks lahutage oma vanus alates st, seejärel korrutage see arv 0, 17 võrra. Pidage meeles, et neid tulemusi ei toimu üleöö.


killud elust: 2016-12\nKoju jõudes keetsin piimakohvi ja kakaod. Mitte, et väljas väga külm oleks olnud, aga ikka on mõnus seda juua. Eriti nii nagu mina teen, vahukoort törts otsa. Ja kõige selle kõrval võis vaadata, mis jõulutaat toonud oli. Nüüd siis sai välja hõigata, miks Kirke ei maganud (ja Mari pahameeleks ei tahtnud peo ülessättimisega üldse tegeleda), vaid väikse päkapikuna proovis oma heegeldamist lõpetada. Ta tegi Marile Pokemoni mütsi :D Mari oli muidugi imestanud, miks Kirke, kes kunagi oma ust ei lukusta, äkki kedagi sisse ei lasknud. Nüüd aga oli nii õnnelik, kui õnnelik sai olla. Kahekesi arutasid nad siis, kuidas see heegeldamine käis ja jagasid nippe. Kirke oli lausa pidanud õpetuse ostma, kuigi tegi ikka oma väikeseid muudatusi selles. Kirke peas on Mari heegeldatud üks Pokemonidest (see ülemine müts). Mul ei jäänud muud üle, kui imestada, kuidas need mu neiud nõnda üles kasvanud on, et teismelistele omaste pahanduste tegemiste asemel istuvad nad kodus ja heegeldavad :D\nJagaks siin mulle saadetud JÕULUDE VÕLUJOOGI RETSEPTi, mis kuluks vist meile kõigile ära ;-)\nNaudi oma elu! Just sellisena, nagu see on! Kohvitassi jagu uudishimu segatakse kannutäie unistustega ja lastakse sel seista otsustavuse kausis öö aega. Jook valatakse suurde potti, millel on tugev põhi. Vähehaaval lisatakse kuumust ja segatakse aegamööda. Ära liiga pikalt keeda, et joogi tundlikkus ei kaoks. Lisa kiiresti rõõmusid ja usku heasse elusse. Näpuotsaga juurde tunnustust ja paindlikkust. Armastuse ja andmisrõõmuga võib jooki julgesti ja hirmuta tarvitada ka seltskonnas. Klaasi servale pannakse päikesekarva lootuse kroonlehti...\nPole ammust ilma midagi jälle kirjutanud ja joonistanud. Aga täna tekkis torisemise tuju, isegi kui kogu asja vastu on täpselt nii mitmel inimesel huvi nagu kõrvaloleval pildil (leitud internetisügavustest) :D Mulle sattus ette üks kommentaar Kuku raadios kuuldud vestluse kohta. Juku raadio köögilaud (80). Teemaks oli radikaliseeruv islam Euroopas, suletud põgenikekogukonnad ning sellest tulenev kiire maailma muutumine ja raju polariseerumine. Veidi juurde ka muud: radikaalsuse kiirest süvenemisest, burkadest, naiste ümberlõikamisest, vaimsest terrorismist jm. Kaasakõnelejaks Kairit Khadija Nassir - Eesti moslem, nagu teda tutvustati. Ta on üle kümne aasta Eestist eemal olnud ja päris head asja ajanud. Ainuke kurb asi oli, et ta eestikeelse jutu sisse lipsas pidevalt inglisekeelseid sõnu. Nägin teda ka Terevisioonis, kus sama asi juhtus. Mu 80+ ema ütles, et ei saanud jutust aru ja ei kuulanudki siis enam. Mis siis sellest heast vestlusest kasu on, kui on hulk neid, kes seda kuulata ei saa. Teinekord tasub siis juba subtiitrid alla panna (tavaline paljudes riikides isegi kohaliku keele jaoks, kui kõne on arusaamatu) või raadiomeestel kiire tõlketöö teha, nagu teles seda reporter proovis. Aga nüüd kommentaarist tuleneva vestluse juurde. Siin ta on, kõigile kenasti kättesaadav, kel huvi on:\nNõnda siis... Kui millestki muust kinni pole haarata, siis rünnata hoopis uue külje pealt :D Või olen ma tõesti nii kaua eemal olnud, et estinglish on täielik norm Eestis. Ja minusugused vanamutid pidagu suumulk kinni?! Huvitav... Kardan, et ma pole ilmselt veel maailmakodanikuks saanud. Ja enne, kui siin mõni tarkpea liiga uudishimulikuks muutub ning leiab mu blogist tõlkimata juttu, siis minu blogi on minu monoloog. Teen ja räägin nii kuis hing ihkab (kahjuks pole mu ema arvutitega sina peal, kui oleks, siis sellist apsu ei juhtuks, Tomi vanemad aga mõistavad parasjagu inglise keelt). Vesteldes võhivõõra eestlasega olen aga hoopis teise suhtumisega. Kujutan ette, et sama teeksin mõne intervjueerijaga, kui peaks selline asi juhtumisi ette tulema :D Hoidun vahel peaaegu kramplikult/teadlikult inglise keelest eemale. Kui ta just siin Torontos minu kohalik sõber pole või töökaaslane, sest siis olen lubanud enda jaoks lohakust. Töö juures aga on nõnda palju lihtsam, sest eriti nooremate puhul tekib aegajalt probleem eesti keelest arusaamisega... Teisalt on isegi nemad, minu suureks üllatuseks, väga püüdlikud. Ja võimalusel hoiavad eesti keelest kinni. Nii nagu minu lapsed, sest et kuidagi võõras on ema-isaga või ema-isa-vanustega inglise keeles rääkida :D\nI rest my case nagu moodsas estinglishis öeldakse ;) 15


Koduselt mugav ja hingeliselt tasakaalukas eriline õhkkond. Eraldi sissekäiguga korter või kontor prestiižes majas Narvas, Kraavi 14\nSiin tunned end mugavalt ja vabalt.\nKORTER / KONTOR\nSellel ainulaadsel eluasemel on oma, eraldi sissepääs. Ruumi võib kasutada nii enda elamiseks, kui täisväärtusliku kontori või luksuskorterina. Erilist võlu sellele kohale lisavad laia vaateväljaga aknad, kust on näha hooldatud, uhkete rooside ja elupuudega kaunis hoov.\nVannitoas on põrandaküte ning seinad, põrandad ja lagi on väga heas seisundis. Remondi teostamise käigus oli kasutatud ainult kvaliteetseid materjale. Korteri hinna sisse kuulub keldriboks, mis paikneb väga stiilselt vormistatud ruumis. See maja on oma olemuselt Narva linna jaoks täiesti unikaalne.\nElamu oli 2007.aastal täielikult restavreeritud. Hoovi on istutatud kenad roosid, kõnniteed sillutatud. Territoorium on piiratud sepistatud piirdega. Naabriteks väga korralikud ja intelligentsed inimesed. Stiilselt sisustatud keldriruumi saab kasutada asjade hoidmiseks ja koosolekute läbiviimiseks.\nKorteri hinna sisse kuulub isiklik parkimiskoht. Väravate avamist teostatakse puldiga.\nElamu paikneb parimas linnaosas – Pimeaias. See on üks vanim park ja ХIХ sajandi pargiarhitektuuri näidis. Siit avaneb suurepärane vaade kindlusele, kaile ja linnusele. Siin võib nautida rabavaid vaateid ja rahulikke jalutuskäike.\nKasulik vahendite paigutamine!\nKinnisvara ID: 1082\nLinn: Narva, Ida-Virumaa\nAadress: Kraavi 14, Narva\nPindala: 36 m2\nKommunaalmaksed: Talvel ca 100 €, suvel ca 50 €\nMööbel jääb: Jah


5 asja, mida lapsevanem peaks silmas pidama, kui laps mängib Growtopiat. – DIGI@BI\n5 asja, mida lapsevanem peaks silmas pidama, kui laps mängib Growtopiat.\nPraegu levib lasteaedades ja koolides arvutimäng Growtopia. Lapsed on kergelt hullunud ja vanemad vangutavad päid ja absoluutselt ei saa aru, mis toimub. Aga tegu on kindlasti asjaga, mis vääriks veidi vanemate tähelepanu – te ei laseks ju lapsel suurel üritusel võõrastega suhelda, kuid täpselt seda lapsed seal mängus teevadki.\nMis on mängu sisu?\nMäng iseenesest on ajatu klassika – tegu on MUD tüüpi mänguga (Multi-User Dungeon/Domain/Dimension), mis tähendab, et mängukeskkonnas on kõik kasutajad koos ühes suures mängus. Ehk siis nad saavad suhelda teiste mängijatega, külas käia ja ka varastada teiste mängijate asju.\nIdee on lihtne – liitud mänguga ja siis hakkad mööda erinevaid maailmu käima. Seal saad kasvatada endale asju, leida uusi asju või siis ka “tradeda” ehk vahetada. Lisaks saad teha endale oma maailma ja selle ka lukustada. Asjadel on väärtus “rarity” – mida haruldasem asi, seda suurem on ka ta väärtus. Raha (või siis kristalle, mis seal on rahaks) saad teenida asju kasvatades, vahetades või ka poest reaalse raha eest ostes.\nMis on mängu ohud?\nIseenesest tundub ju küllaltki tore ajaviide, kuid kahjuks on sellistel mängudel omad nõrgad küljed. Siinkohas kaardistaksin paar asja, mida tasuks igal lapsevanem jälgida:\nKahjuks ei tee väikesed lapsed vahet päris nimel ja kasutajanimel. Olen mängu kõrvalt jälgides mitmed korrad näinud, kuidas kasutajatel on nimeks eesnimi+perekonnanimi. Õpetage lastele, et arvutites ei kasutata oma nime ja mõelge välja mõni tore kasutajanimi.\n2. Maailma nimi\nTihti pannakse lisaks oma nimele ka oma maailma nimeks aadress. Või kui mitte kuhugi maailma nimeks siis lihtsalt kuhugi sildile (sama kipub olema ka Minecraftiga). Te ei laseks ju lapsel igale suvalisele vastutulijale oma koduaadressi jagada – ärge laske tal seda teha ka võrgus.\nMinu jaoks on üheks häirivaks osaks selles mängus asjaolu, et saab teistelt kasutajatelt asju ära võtta. Kuigi see on mängustrateegia osa, siis samas tasuks lapsega siiski rääkida, et miks ei ole see ilus ja kindlasti tuleb selgitada virtuaalse ja reaalse maailma vahet. Olen isegi noorena mänginud luuremänge, kus eesmärgiks on pihta panna vastasvõistkonna “varanduskastike”, aga ma sain aru, et see oli mäng. Oluline on, et samamoodi saaksid selle põlvkonna lapsed aru, et mängus on teised reeglid kui päriselus.\n4. Võõraste usaldamine\nKui sa paned oma maailma lukku, siis samas saab anda mingitele konkreetsetele kasutajatele ligipääsu. Aga olen tähele pannud, et liiga kerge on lastel see usaldus tekkima ja siis pärast ollakse kurvad, et keegi nende varanduse ära varastas või ehitise ära lõhkus. Siinkohal tasuks lapsele selgitada, et ligipääsu andmine on nagu oma võtme usaldamine kellegile või võõra inimese külla kutsumine. Me kõik teame, miks seda teha ei tohi.\n5. Vanemate huvipuudus\nLapsed tegelikult tahavad rääkida, mis neil mängus juhtub, aga enamus vanemaid see lihtsalt ei huvita. Ja siit edasi on pahandused kerged tekkima – seega tasub koos küsimusega, et mis koolis/lasteaias juhtus küsida ka, et mis laste lemmikmängus või suhtlusvõrgustikus on toimunud.\nJa see kõik ülaltoodu ei kehti ainult Growtopia puhul – neid mänge on tuhandeid, kus sama loogika kehtib ja kui laps mingis mängus juba päevade kaupa istub, siis on see selge märk lapsevanemale, et aeg on ka endale mängu põhitõed selgeks teha.\nPostitatud 27. veebr. 2014 7. veebr. 2016 Autor DianaRubriigid ElustiilSildid interneti turvalisus,lapsevanemale,võrgumängud\nEelmine Eelmine postitus: Kes minu profiili vaatas ehk mida tõeotsing kaasa toob?\nJärgmised Järgmine postitus: Turvaline “surfamine” #1


Andmekaitsemääruse jõustumiseelsete tegevuste TOP 10: uus andmekaitsemäärus ei tunne riigipiire - Ärileht\nAndmekaitsemääruse jõustumiseelsete tegevuste TOP 10: uus andmekaitsemäärus ei tunne riigipiire\nTuleva aasta mais jõustuva andmekaitse üldmääruse puhul tuleb tähele panna, et tegemist on õigusaktiga, mis ei tunne riigipiire, sh Euroopa Liidu omasid.\nLaiendatud territoriaalne kohalduvus\nNimelt, määrus on eriline oma väga laia kohaldumisala poolest. Määruse artikli 3 lõike 1 järgi kohaldatakse määrust Euroopa Liidus asuva vastutava töötleja või volitatud töötleja tegevuskoha tegevuse kontekstis toimuva isikuandmete töötlemise suhtes sõltumata sellest, kas töödeldakse Euroopa Liidus või väljaspool liitu. Seega, asjaolu, et andmete töötlemine toimub väljaspool liitu, ei välista määruse kohaldumist.\nMäärus kohaldub nii Euroopa Liidu territooriumil asuvatele kui ka mujal asuvatele ettevõtetele, kes pakuvad kaupu või teenuseid Euroopa Liidu kodanikele või jälgivad Euroopa Liidu kodanikke.\n• ESITEKS kohaldub määrus sarnaselt direktiiviga ettevõtetele, kes on asutatud või kellel on tegevuskoht Euroopa Liidus;\n• TEISEKS, kohaldub määrus ka näiteks välisriikides tegutsevate ettevõtjate suhtes, kes pakuvad oma kaupu või teenuseid Euroopa Liidus. Selline pakkumine võib olla tehtud nii tavameetodeid kasutades kui online-tegevuse kaudu, mis on Euroopa Liitu suunatud. Näiteks, USA’s asuva ettevõtte e-poe puhul ei piisa vaid sellest, et veebileht on liidu territooriumil kättesaadav, kuid võib piisata, kui veebileht võimaldab liitu kaupu või teenuseid tellida.\n• KOLMANDAKS, kohaldub määrus mitte ainult kaupade ja teenuste pakkumise suhtes, vaid ka tegevuse suhtes, mille kaudu Euroopa Liidu kodanike jälgitakse. Jälgimiseks loetakse ka profileerimist (ehk teostatakse isiku profiilianalüüs eelkõige selleks, et teha tema kohta otsuseid või analüüsida või prognoosida tema eelistusi, käitumist ja hoiakuid).\nSeega tuleb enda ärimudeli ja ärivõrgustiku andmekaitseõiguslikul hindamisel meeles pidada, et määrusest ei tule kohustusi mitte ainult Euroopa Liidu riikide ettevõtetele, vaid ka teiste riikide ettevõtetele, kes tahavad isikuandmeid töödelda kas enda või kellegi teise tarbeks.\nTegemist on otsekohalduva Euroopa Liidu määrusega, mis ei vaja kohaldumiseks eraldi siseriiklikku seadust, kuid on asjakohane märkida, et on mõned valdkonnad, mille osas võib siseriikliku rakendusakti kaudu muuta ja kohandada määruse sisu.\nNäiteks märgib määrus, et iga liikmesriik on õigustatud otsustama rahvuslike identifitseerimisnumbrite (nt isikukood) töötlemise piirid ning samuti võib iga liikmesriik täpsustada määruse kohaldumise ulatust töösuhetes.\nSeda, kas ja millised saavad olema Eesti otsused määruse rakendusaktide vajalikkuse ja ulatuse suhtes, saame teada juba pooleteise aasta pärast.


Täiendusõppijana tasemeõppes | Tartu Ülikooli Pärnu Kolledž\nTÜ Pärnu kolledžis on palju põnevaid aineid, millest on võimalik osa võtta täiendusõppijana. Tasemeõppe ainetes saavad täiendusõppijana osaleda kõik, kel on mõne konkreetse teema või valdkonna vastu huvi ja leidnud Pärnu kolledži õppekavadest omale sobiva aine(d). Vajadusel saab õpitud ained hiljem eriala omandades õpitulemustena üle kanda.\nÕppetöö toimub koos üliõpilastega ja vastavalt kokkulepitud tunniplaanile.\nValida saab kahe õppevormi vahel - päevaõpe või sessioonõpe (õppetöö kord kuus).\nÕppeaine lõppedes väljastatakse täiendusõppijale tõend aines osalemise kohta või tunnistus, mille saamiseks on vaja täita kõik aine läbimiseks ette nähtud nõuded.\nAinete valimine toimub semestrite kaupa. Parim aeg valida ained on sügissemestriks augustis ning kevadsemestriks jaanuaris ja seda seetõttu, et õppetöö algab vastavalt septembris ja veebruaris. Samas, on aineid, mis ei alga semestri alguses, nii et valikuid võib teha ka hiljem.\nAinet valides palume pöörata tähelepanu kontaktõppe (st auditoorse õppetöö) toimumisaegadele. Sessioonõppe õppevormis toimub kontaktõpe reeglina üks kord kuus või nädalalõppudel. Ka päevaõppe õppevormis võib õppetöö toimuda sessiooniti.\nAINETE EEST TASUMINE\nTartu Ülikooli Pärnu kolledžis täiendusõppijana üksikute tasemeõppe ainete õppimisel on ainepunkti hinnaks\n2021/2022 õppeaastal 60 €.\nTäiendusõppe õppetasu kehtestamise, arveldamise ja õppetasust vabastamise kord\nTäiendusõppe teemal nõustab ja abistab\nTäiendusõppe teemal nõustab ja abistab:\ntaiendusope [ät] pc.ut.ee


TOIDULISANDID - miks peaks neid võtma? - Ecosh\nToidulisandid, miks peaks neid võtma? Vastus on, et ei peagi, kui me kasvatame oma toiduained ise ilma pestitsiidideta, väekas mineraaliderikkas mullas või leiame endale puhaste toidusaaduste tarnijad, kes hoolivad samuti enda ja teiste tervisest. Sööme mitmekülgselt ja arvestame, milliste toiduainetega meie keha saab hakkama ja millega mitte ehk siis teame tervislike toitumise põhireegleid ja neid ka päriselt järgime.\nSama tähtis või isegi võiks öelda kõige tähtsam aga on oskus juhtida stressi. Tänapäeva kiires, nõuete ja kohustusterikkas maailmas on paras kunsttükk hoida oma elu tasakaalus ja rahulolev. Kui Su keha ja meel on rõõmus, siis söö või piltlikult öeldes raudnaelu, Su keha suudab need seedida.\nMiks on oluline juhtida stressi ja kuidas see on seotud toidulisanditega?\nNimelt on seedesüsteem seotud meie ajuga. See, mis toimub meie peas mõjutab otseselt meie kehas toimuvaid süsteeme. Stress blokeerib energia, verevarustuse ja ainevahetuse korrapärase liikumise. Stressi korral on keha pinges, kehasüsteemid pooltöös ja peamine energia ja verevarustus lihastes, mitte seedesüsteemis. See kurnab kogu organismi, põhjustab ainevahetushäireid ja lihassüsteemide tööd.\nSeedesüsteemi kaudu imenduvad vereringesse toitained, mis vere ringlemise kaudu viiakse organsüsteemidesse ja rakkudesse, millest toodetakse energiat, ehitatakse üles uusi rakke ja viiakse välja jääkaineid. Korrapärase ja toimiva ainevahetussüsteemita aga häiruvad organite tööd. Pikaaegne stress takistab toidu seedimist, toit jääb seedimata kujul roiskuma, luues halbu roisubaktereid, mis omakorda tekitavad haigusi ja immuunsüsteemi nõrgenemist. Tõuseb ka kehakaal, sest kuhugi peab keha söödud toidu paigutama. Stressis keha pingestab ka lihaseid, mis tekitab lihasvalusid, peavalusid, lihaskrampe ja halba enesetunnet.\nToidulisandid – mis aitavad stressi korral\nKui inimene stressi juhtida ja aega maha võtta ei oska, tuleb probleemi korral end millegagi siiski aidata ja selleks on toitained, mis vastutavad keha lõõgastumise ja rahunemise eest. Me ei pea alati alustama eneseabistamist sünteetiliste antidepressantidega. Me võime aidata end ka näiteks magneesiumi ja B-kompleks vitamiinidega, mis vastutavad kehas närvisüsteemi ladusa toimimise eest. Näiteks, kui kaltsium võtab osa lihase pingutuse eest, siis magneesium lihase lõdvestamise eest. Pinges närvid vajavad ka suurel hulgal energiat, selleks, et stressi olukorraga toime tulla, selleks on vaja B-grupi vitamiine ja ensüüme, mis vastutavad toidu energiaks muundamise eest.\nLoomulikult saab närvisüsteemi rahustada ka jooga, meditatsiooni ja jalutamisega ja ilmselgelt on see ka vajalik, kuid selleks tuleb taas võtta aega, planeerida aega ja muuta stressi tekitavad algmõttemustreid. Kui hetkeolukord seda kõike korraga ei võimalda, on tervislikud lisavahendid suureks abiks.\nStressi ja haiguste olukorras on vajalikud ka suuremad antioksüdantide kogused, mis kaitsevad meid oksüdatiivsete rakke kahjustavate vabade radikaalide eest. Nendeks on vitamiinid nagu A, C, E, N, B1, B3, B6, B9, P ja Q, lisaks mineraalid nagu seleen, mangaan ja tsink. Antioksüdandid võivad olla ka aminohapped nagu glutamiin, histidiin, metioniin ja hormoonid nagu melatoniin, seratoniin, östradiool, eriline ühend glutatioon ja fütotoitained, mis annavad taimedele värvi ja maitse.\nMe võime süüa suurtes kogustes antioksüdatiivse toimega taimi nagu küüslauk, tatar, värskelt valmistatud musta aroonia-, granaatõuna-, selleri-, sibula-, peterselli-, redise-, peedi-, kartuli-ja kapsamahlasid, kuid teinekord annavad kiiremat ja tõhusamat abi kontsentreeritud vitamiinide ja mineraalide doosid.\nSeega me saame end aidata erinevate vahenditega, mille hulka kuuluvad ka toidulisandid.


Majandusmõtte ajaloost V — Sirp\nMajandusmõtte ajaloost V\nOma luigelauluks jäänud “Hukutavas upsakuses” kirjutab Friedrich Hayek: “Tundub, et need olid jälle kreeklased, eriti stoa filosoofid oma kosmopoliitilise maailmavaatega, kes esimesena sõnastasid moraalitraditsiooni, mida roomlased propageerisid hiljem kogu oma impeeriumis. Et see traditsioon tekitab suurt vastuseisu, me juba teame ja edaspidi näeme seda korduvalt jälle. Kreekas olid muidugi spartalased see rahvas, kes kõige ägedamalt astus kaubandusrevolutsiooni vastu ega tunnustanud individuaal-omandit ja lubas või isegi soodustas vargust. Nad on jäänud tänapäevani metslaste prototüübiks, kes punnisid vastu tsivilisatsioonile. … Ent me leiame nostalgilist igatsust Sparta tavade naasmise järele juba Platonil ja Aristotelesel, ning see igatsus püsib tänini. See on igatsus mikrokorra järele, mille määrab kõiketeadva võimuorgani järelevalve.”\nSarja teises osas mainisime Cambridge’i ajaloolast M. T. W. Arnheimi, kelle järgi kuulus Euroopas enne XVIII-XIX sajandi kaubandusrevolutsiooni õpetatud ringkondade poolehoid valdavalt lojaalsuse, ühtsuse ja rüütellikkuse ideaale kehastavale Spartale. See suurimat ühtset maa-ala kontrollinud Kreeka linnriik on juba lääne kultuuri alusmõtlejatest saadik pakkunud suuremal või vähemal määral ahvatlevat alternatiivi kõikvõimalikele kaasaegsete omakasu, isekuse ja nürimeelsuse üle kaeblevatele õilishingedele. Ent nagu kõik idealiseerijad nii on ka näiteks Rousseau ja tema ürituse jätkajad mugavalt rõhutanud oma paleuse teatud tahke ning jätnud tähelepanu alt välja teised, mitte nii ülevad asjaolud.\nSamas on selge, et Sparta eluolu ei juhtinud mitte nende tegevusele hiljem kunstlikult külge poogitud väärtushinnangud ja arusaamad, vaid konkreetsed majanduslikud ja poliitilised hetkevajadused. Viimaste hulgas oli määravaim täieõiguslike kodanike, spartiaatide, vähemus. Enamiku Sparta elanikest moodustasid maa külge kinnistatud riigiorjad heloodid. Konkreetse suhte üle vaidlevad ajaloolased siiani ja kuigi Herodotose pakutud 7:1 on paljude arvates veidi üle pingutatud, ei ole kellelgi kahtlust, et helootide arv ületas spartiaatide oma mitmekordselt. Helootide õigusetuse ja nende julma kohtlemise tõttu oli ülestõusu oht spartiaatide jaoks igapäevane tõsiasi. Sparta ühiskondlik-poliitilist korraldust mõjutaski väga oluliselt just VII sajandi eKr keskel toimunud mitmeaastane, ülemkihi saatuse suure küsimärgi alla seadnud orjade ülestõus. Seejärel aastakümnete jooksul kinnistunud ühiskonnakorraldus pidi eelkõige välistama millegi sellise taaskordumise.\nNii et kui Sparta puhul räägitakse võrdsusest ja ühetaolisusest, siis puudutavad need tähelepanekud ikkagi vaid väga väikest valitsevat seltskonda. Tõsi küll, sama kehtib muidugi ka kõigi teiste orjanduslike linnriikide kohta. Sparta olukorra tegi erandlikuks aga just valitseva kliki väikesearvulisus. Linnriigid, mille majandus orjatööst nii palju ei sõltunud, võisid oma jäsemetega nafta suhtes lubada lihtsalt veidi pingevabamat hoiakut. Sisuliselt oli Sparta seega pidevalt sõjaolukorras riik ja see asjaolu pidi muidugi kõikidele ühiselu ilmingutele määravat mõju avaldama.\nEliidi võimujaotus oli aga tõepoolest märkimisväärselt tasakaalustatud. Kui Ateena demokraatia võlgneb oma sünni paljuski just rivaalitsevate aristokraatide katsetele deemos oma grupihuvide vankri ette rakendada, siis Sparta oludes oleks sellised püüdlused poliitsõiduki kiiresti uppi ajanud. Seetõttu ei tohtinud ükski vähegi olulisem spartiaatide kildkond tunda end poliitiliselt tõrjutuna.\nAsja iroonia seisneb sellest, et oma kindlameelsuse tõttu hoida linnriigi rahvastiku enamus orjadena, said ka spartiaatidest enda loodud mängureeglite orjad. Sparta kuulus range (hiljem idealiseeritud) kasvatussüsteem (agoge) oli suunatud riigi repressiivaparaadi tõrgeteta käigushoidmisele. Veel nii mõnedki Lakoonia eluolu iseloomustavad tunnusjooned peaksid maailma suurima töölisriigi loojangu kaasa elanud inimesele üsna tuttavad olema: riigis ei olnud võõramaalasi, Lakooniast sai välja sõita üksnes eriloaga ning rahasüsteemi eraldatuse rõhutamiseks vermiti vähemalt esialgu Spartas münte üksnes rauast. Ning kuigi NSV Liidu riigisotsialismi analoogia oma antiikse eelkäijaga on mõne õpetlase arvates niisama otsitud kui hitlerliku Saksamaa võrdlemine “Nibelungide lauluga”, on sarnasus kahe süsteemi vahel vist siiski liiga ilmne, et seda ebaoluliseks pidada.\nMõlemal juhul on ühiseks nimetajaks just see sama mikrokord, millele on viidatud Hayeki artikli avatsitaadis. Hayeki kaaslinlane Karl Popper peab omakorda Sparta, natsliku Saksamaa, stalinistliku Venemaa ja teiste totalitaarsete hirmuvalitsuste ühisnimetajaks suguharulist peetust. See mõiste on kõige paremini jälgitav muidugi just Sparta puhul. Popperi järgi iseloomustas VI ja V sajandi eKr Kreekat arhailise suguharulise korra järkjärguline taandumine. Kaduva korra väärtushinnangute ja arusaamadega inimestele pidid nende elu otseselt puudutavad muutused tunduma ähvardavate ja taunimisväärsetena. Nii kirjutab näiteks Platon, et “kõik ühiskondlikud muutused kujutavad endast kas roiskumist, pehkimist või taandarengut”.\nOlukorras, kus senised elumallid purunesid, vanu legende naeruvääristati ja valitsejaid põlati, pidi Sparta stabiilne suguharuline mikrokord tolleaegsetele intellektuaalidele imponeerima. Nagu Hayek ja Freud näeb ka Popper siin sündivat suguharulisuse ja tsivilisatsiooni igikestvat konflikti. Sissejuhatuses oma raamatule “Avatud ühiskond ja selle vaenlased” märgib Popper, et see raamat “tegeleb mõningate meie tsivilisatsiooni ees seisvate kitsaskohtadega. Kõnealust tsivilisatsiooni võiks vahest kirjeldada kui inimsõbralikkusele ja mõistuspärasusele, võrdsusele ja vabadusele pürgivat. See tsivilisatsioon on veel oma lapsekingades, kuid see jätkab kasvamist, hoolimata sellest, et nii mitmed inimkonna intellektuaalsed juhid selle nii mitmel korral reetnud on.”\nPopperi järgi on just meie tsivilisatsiooni suutmatus toibuda omaenese sünnist peamiseks põhjuseks, miks kommunismi, natsismi, islamismi või mis tahes muu “ismi” vormi võttev totalitarismi surmaähvardus selle kohale alati rippuma jääb. Arutledes selle üle, milles siis õigupoolest peitub natsismi- ja kommunismisuguste mõttevoolude ligitõmbavus, küsib Popper: “Miks toetavad need ühiskonnafilosoofiad tsivilisatsioonivastast mässu? Milles seisneb nende populaarsuse saladus? Miks meelitavad ja võrgutavad need nii paljusid intellektuaale? Mulle tundub, et põhjus peitub selles, et need teooriad väljendavad sügavat sisemist rahulolematust maailmaga, mis ei ulatu, ega saagi ulatuda, meie moraaliideaalideni ja täiuslikkuseulmadeni.”\nKui Jean-Paul Sartre, George Bernard Shaw ja teised intellektuaalid viiekümnendatel aastatel varmalt GULAGis haihtuvatest helootidest mööda vaatasid ja Moskva spartaklaste tegemistele kaasa elasid, siis elasid need tagasisõidupiletiga kaunishinged välja sügavalt tunnetatud rahulolematust oma vahetu ümbruse merkantiilse madalusega. Võib-olla oleks neid aidanud selle kirjatüki paberilepaneku käigus avastatud Uus-Meremaa antropoloogi Roger Sandalli kodulehelt avastatud mõttetera: “Elu on komöödia neile, kes mõtlevad, ja tragöödia neile, kes tunnevad.”