Olen Hanne-Lore. Tulen Tallinnast. Olen rahvusvahelise ärijuhtimise teise aasta tudeng. Sõbrad kutsuvad mind Hannekaks. Olen avatud meelega temperamentne ekstravert ja ma räägin alati hästi palju ja hästi kiiresti. Räägin kiiresti, sest mul on komme asju ära unustada, seega tahan ruttu kõik ära rääkida enne, kui midagi ununeb. Avaldan peaaegu alati oma arvamust. Kui mul midagi öelda on, siis ma ikka ütlen ka ja ega ma siis ennast tagasi ei hoia. Samuti olen ka üsna kergesti mõjutatav inimene. Ainus valdkond kus ma ennast mõjutada ei lase on müüginimesed kaubanduskeskustes.\nma olen kärsitu loomuga inimene. Tahan alati kõike saada kohe, nüüd ja praegu.\nolen läbi teinud Scoutsrännaku, ehk jalutanud järjest 30km\nma ei salli õudusfilme\nMiks valisid just EBS’i?\nMinu esialgsete plaanide järgi ei pidanud ma tegelikult EBSi üldse tulema. Kandideerisin EBSi alles augustis ja suhteliselt viimasel minutil. Vestlusele tulles mõtlesin, et lihtsalt tulen ja vaatan mis kool see üldse on, sest ei olnud EBSist varem väga palju kuulnud. Vestlusel olles tundsin, et miski tõmbab mind siia. Inimesed olid toredad ja väljakutsed olid meeliköitvad. Määravaks sai minu jaoks võimalus minna Erasmusele ning see, et seda mõtet väga pooldati. Kuigi gümnaasiumis olin kindel, et äri on üks viimaseid asju, mida ma õppima lähen olen nüüdseks õppinud EBSis juba poolteist aastat ja siiani olen väga rahul olnud.\nSa olid eelmine aasta international clubi liige ning nüüd field manager, miks just see field?\nJällegi, ei olnud International club mu esimene valik kui esindusse kandideerisin. Ma ei teadnud tol hetkel international clubist eriti midagi ja ei saanud ka eriti aru, mis eesmärki see täitma peaks. Kuid kuna ma olin väga huvitatud kaasa lööma üliõpilasesinduse tegemistes, siis olin nõus ükskõik mis ülesandega. Ajapikku sain aru kuidas Int. club toimib ja mis on selle eesmärgiks. Int clubiga aitame Erasmuse tudengitel kohaneda Eestiga. Tutvustame neile Eestit ja eestlasi. Selgitame, et see on okei kui keegi neile ei naerata või poes tihtipeale ei öelda tere. Eestlased on tegelikult väga toredad inimesed, meil võtab lihtsalt natuke rohkem aega kui me kedagi usaldama hakkame. Muidugi on ka erandeid.\nKuna olen avatud meelega inimene, siis naudin väga erinevate inimestega suhtlemist. Mul on hea meel olla neile abiks nii nõu kui jõuga ja üleüldse on Erasmuse tudengitega alati väga tore aega veeta, sest kõik on väga erinevatest kultuuriruumidest ja väga lahe on suhelda selliste inimestega. Hakkad osadesse asjadesse teisiti suhtuma ja maailmapilt avardub.\nMiks soovitaksid uutel ebsikatel student councelisse kandideerida?\nEsindus on koht, kus saad veeta aega oma mõttekaaslastega, korraldada ägedaid üritusi ja luua unustamatuid mälestusi. Kui Sul on aega ja energiat üle, siis tasub kindlasti esindusse kandideerida. Ja kui tahe on suur, aga aega pole piisavalt, siis saab ka projektipõhiseks liikmeks tulla.\nMilline oleks sinu unistuste reis ja sihtkoht?\nMul on kahte sorti unistuste reise. Üks on suusareis ja teine on soojamaa reis.\nUnistuste reis suusareisi stiilis oleks see, kui läheksin sõpradega alpidesse suusatama. Sihtkoht võiks olla Šveits, Itaalia või Prantsusmaa. Unistan sellest, et me suusataks päev läbi alpides, teeks paar võidusõitu, lõunal jooks kakaod ja suusapäeva lõpetaks ühe korraliku afterskiiga.\nKuid kuna enamus mu sõpradest ei oska suusatada, ega ei oma ilmselt ettekujutust milline üks korralik suusareis välja näeb, siis tuleb neile teha üks suusatamise kiirkoolitus ja suusareisi mängureeglid selgeks teha.\nUnistuste reis soojamaa stiilis oleks jällegi sõpradega. Tahaksin avastada Filipiine, Bali või Maldiive. Tahaksin avastada sealset loodust ja imelisi vaateid. Tahaksin lebada siidisel rannaliival, võtta päikest ja nautida sealseid toidu- ja joogielamusi. Ja üleüldse naudin väga sõpradega ringi seiklemist.\nSa tegeled/tegelesid ka ratsutamisega, miks just selline hobi?\nJah, tegelesin enne ülikooli 10a ratsaspordiga. Ülikooli tulles pidin pooleli jätma. Nüüd käin tallis palju-palju harvem, kas siis lihtsalt kellelgi abiks hobustega tegelemas või kui keegi puhkama tahab minna, siis olen kellelegi kasuemaks mõnda aega.\nMa ei oskagi öelda konkreetset põhjust kuidas või miks see spordiala mulle nii südamelähedane on. Ma olen sellest ilmselt lihtsalt nii palju õppinud ja see on mulle ka inimesena väga palju andnud. Hobustega tegelemine on kui palsam minu hingele. Nad lihtsalt on võitnud minu südame ja nii on! Ratsaspordist olen õppinud, et väikestest asjadest tuleb rõõmu tunda (väiksed võidud ongi kõige magusamad) ja et kõik päevad ei ole vennad ja see ongi okei kui mõni päev on täiesti ebaõnnestunud. Olen õppinud leidma igas olukorras midagi positiivset, sest võtsin endale trennis eesmärgiks, et halva tujuga ma trennist koju ei lähe.\nRatsutamiseni jõudsin täiesti juhuslikult. Olin perega Hiiumaal puhkamas ja mõtlesin ükspäev, et tahaksin minna ratsutama. Läksime kuhugi tallu, kus sai minna hobustega metsa matkale. Mida kauem ma matkasin, seda rohkem hakkas see mulle meeldima. Sealt see pisik tuligi ja jääb ka ilmselt elu lõpuni.\nMa ei ole eriti püsiv inimene, mu unistused on vahelduvad ja neid tuleb pidevalt juurde. Üks kindel asi millest ma unistan on delfiinidega ujumine. See unistus on mul juba väga pikalt olnud. Kuna unistusi on mul palju ja väga erinevaid, siis tahaksin oma elu kunagi kokku võtta lausega : “Wow, saingi kõik asjad ära tehtud! Tuus!”\nKui saaksid olla ühe päeva mehe kehas siis mida sa esimesena teeksid?\nKutsuksin neiu kohtingule! Ja korraldaksin sellele neiule tema elu kõige lahedama ja meeldejäävama kohtingu üldse!


Puudel Pedro ja igatsustasu – Petrone Print\nPuudel Pedro ja igatsustasu Leelo Tungal\n„Puudel Pedro ja igatsustasu” jutustab 11aastase Liisa suu läbi nüüdisaegse koolitüdruku probleemidest kodus ja koolis.\nVarjupaiga-koera Pedro kingib lastele isa, kes on äsja leidnud uue elukaaslase. Leppimiskingitusena saadud Pedro käivitab terve rea sündmusi, millest enamjagu toob Liisa ellu positiivse pöörde: paranevad suhted majanaabritega ja Liisat seni kiusanud klassikaaslasest Aivist saab tüdruku parim sõber. Samas jääb aina nõrgemaks lootus, et isa pere juurde tagasi pöörduks.\nUus sõbratar Aivi üritab küll Liisat lohutada, kuid temagi elu pole lihtne. Aivi isa juhib suurt firmat ning ema töötab Brüsselis kõrgel ametipostil, aga oma muredest pole Aivil kellegagi kõnelda.\nMõlemal tüdrukul tekib probleeme ka koolis, kuid pikapeale hakkavad need lahenema. Ning selles on oma osa ka taiplikul Pedrol.\n„Vaadake, kui juba laps teab koera nime ja oskab seda selgesti hääldada, siis tähendab see, et saatus on oma valiku teinud!” teatas ema. „Võib-olla olid Pedro ja Martin eelmises elus sõbrad?”\nVarjupaiga-tädi muigas: „Eelmise elu kohta ei oska ma midagi öelda, see võis koeral üsnagi segane olla: eelmine omanik jättis ta koos kauni metallist toidukausiga maantee äärde, ja kausile oli, muide, tõesti graveeritud P-täht. Meie nimetasime teda selle järgi Pollaks, sest vaadake… ilmselt pole selle puudli nimi siiski Pedro. Ta on nimelt emane!”\n„Mis sellest?” imestas Matu. „Las ta olla emane või isane või tädine või onune! Pedro ise ütles mulle, et ta nimi on Pedro!”\n„Au-uu!” haigutas Pedro häälekalt. Tal ei paistnud selle nime vastu midagi olevat.\nVarjupaiga juhataja vaatas käekella ja muutus kärsituks: „Vabandage, mul läheb nüüd kiireks – nime asjus jõuate veel omavahel aru pidada. Koeraga kaasas olnud P-tähega kausi saate muidugi koju kaasa. Kui te ikka tõesti seda koera soovite võtta, siis läheme kontorisse ja vormistame puudli teie nimele.”\n„Puudli?” imestas ema.\n„Jah, teie Pedro on puhastverd puudel – ainult et karv on tal kaua hooldamata… ”\nKrauhti! – oli äkki kott mu õlalt maas ja tema käes. „Püüa, Timka!!” hüüdis Aivi ühele poistest ning viskas ranitsa õhku. Poiss püüdis selle osavasti kinni ning lennutas oma sõbra poole: „Hoplaa, anna sõbrale edasi!”\n„Säh, võta!” sirutas punapäine poiss koolikoti õrritades minu poole, kuid kui talle lähemale astusin, viskas selle jälle teisele poisile tagasi.\nMul tulid pisarad silma. Viha- ja haleduspisarad: üksinda kolme vastu, mis see siis olgu!\n„Anna kohe mu kott tagasi!” hüüdsin nii valjusti, kui jaksasin. Et ühtki õpetajat ka kunagi kooliõuel ei juhtu olema, kui neid vaja oleks!\nKorraga kuulsin rõõmsat haugatust. Pedro!\n„Meil läks jälle isa ära…”\n„Ka Brüsselisse?” kergitas Aivi kulme.\n„Ei, ta elab Tallinnas, ainult et tal on uus pere. Mul on pisike poolvend, keda ma näinudki pole…”\n„Ou mai gaad! Jäle, eks ju?”\n„Nojah, mis sinna parata…”\n„Ei, see pole ju õiglane: näiteks lapsed võiksid ju ka otsustada, et neil on pohlad – kui ikka mamps või paps ei meeldi, siis paned kaabet ja võtad endale uue ema või isa!” hakkasid Aivi silmad välkuma. „Räägitakse veel lastekaitsest ja teab millest: vangi tuleks see sinu paps panna ja kõik! Kõva trahv peale ja vangiriided selga!”\n„Ei noh, ta ikka toetab meid ka, ja sõidutab oma autoga, kui väga vaja. Pedrogi tõime varjupaigast tema masinaga ära,” pomisesin oma nina alla.\n„Aga kus siis see kõige pisem ilmakodanik on?” uuris reporter. „Ja perenaist tahaks ka näha!”\n„Ma helistan emale!” ruttasin abi pakkuma, kuid isa võttis mul õlgade ümbert kinni ja lausus tõsiselt: „Tead, Liisa, ärme praegu ema tülita, küll ma talle pärast selgitan. Kohe peaks siia jõudma Tristan oma emaga – teeme pisikese filmiklipi ära ja ongi kõik, kaua selle asjaga ei lähe.”\n„Mis Tristan, mis filmiklipp?” ehmusin mina. Tristaniks kutsutakse mu poolvenda – seda, kelle pärast isa meid maha jättis. Temaga polnud ma varem kohtunud – ainult üks kord nägin bussiaknast, kuidas isa kõndis lapsevankrit lükates koos oma uue naisega pargiservas, aga kaugelt polnud aru saada, mis nägu beebi seal vankris lesis. Ega siis ometi Tristan koos oma emaga nüüd meie juurde koli? Kuid isal polnud aega mulle vastata – ta ruttas uksekella järjekordse helina peale esikusse.\n„Teie issist saab varsti tähtis mees, sellepärast me temast saadet teemegi,” seletas reporter mulle sellisel toonil, nagu oleksin mingi pisitita. „Nüüd saate teiegi koos temaga kuulsaks!”\n„Tegelikult saab koeri helistamisega ka toetada,” teatas ta. „Kui mamps koju tuleb, siis lasen tal sellel kõige kallimal numbril mitu kõnet teha. Otsustasin, et ise helistan kaheeurosel numbril iga päev ühe korra, kuni papsil see koonerdamise tuju üle läheb. Ja siis on mul veel üks plaan, mis tuleks korda ajada…”\n„Küll sinul on aga viitsimist!” ei jõudnud ma Aivi plaanipidamisi ära imestada.\n„Aga asjad tahavad korraldamist!” teatas tema tõsiselt. „Tegelikult on ema mul ka samasugune korraldaja: mille ta ette võtab, selle ka täiega jutti ajab. Ise ütleb iga kord, et asi tuleb korda ajada, saagu siis mis saab!”\nAivi muutus mõtlikuks, vaatas mõnda aega vaikides bussiaknast välja ja lisas siis nukralt: „Võib-olla seepärast nad teda seal väljamaal kinni hoiavadki, et kogu aeg tuleb mõni asi korda ajada…”\n„Kas ema sind enda juurde ei taha võtta?”\n„Oota, Liisa!” hüüatas Aivi. „Sinult võeti mobla, aga kohtama kutsutakse ju mind! Nii et tegelt tahavad need kurjategijad võib-olla hoopis mind ära röövida?”\n„Harilikult röövitakse ikka miljonärivõsukesi, aga mine sa praegusel ajal tea,” arvas tädi Elsa.\n„Noh, minu isa on päris rikas,” tunnistas Aivi.\n„Kas politseisse olete teatanud?” küsis ema.\n„Kutsuge Ämblikmees!” soovitas Matu.\nAivi puhkes naerma: „Ämblikmees võiks ju kõne alla tulla, aga politsei ei liiguta küll lillegi mingi vana Nokia pärast! See, kes mobla varastas, pidi teadma, et Liisa on mu parim sõber, nii et meie Liisaga peaksime teda samuti tundma. Kõige õigem on ikka parki minna ja nende kuttidega kokku saada! Meil on veel pool tundi aega…”\n„Ah jah,” sai ka Aivi naeruhoost üle. „See „röövel” Timka kõllas eile õhtul – ütles, et pole üldse pahane, et me ta üksinda varjupaika jätsime, Minni hakkas talle nii meeldima, et ta kavatseb selle kummalise välimusega lapilise peni endale võtta. Ema pidi küll vastu olema, aga küll nad Tomiga ta pehmeks räägivad. Timo oli juba Google’ist järele uurinud, et Dalmaatsia koer on tark, intelligentne ja alati valmis oma peret kaitsma, ja see, et Minnis on ka krantsiverd, muudab ta haigustele eriti vastupidavaks.”\n„No näed – oled jälle ühe kodutu koera õnnelikuks teinud!” kiitsin mina.\nLeelo Tungla "Puudel Pedro ja igatsustasu" kirjeldatakse Vikerraadio saates "Laste lood" (küsib Kadri Tiisel)\nLeelo Tungla "Puudel Pedro ja igatsustasu" on Eesti lastekirjanduse keskuse kuu raamat\nTeksti autoriõigus: Leelo Tungal ja Petrone Print OÜ, 2014\nPiltide autoriõigus: Kirke Kangro ja Petrone Print OÜ, 2014\nRaamatu valmimist toetas Eesti Kultuurkapital.


Zeni põhiolemus - Sangharakshita 5 ettekanne - Eesti Njingma Budismi Entsuklopeedia\nZeni põhiolemus - Sangharakshita 5 ettekanne\nOMA LOOMUSE NÄGEMINE JA BUDDHA-SEISUNDI SAAVUTAMINE\nNüüd jõuame neljanda ja viimase värsirea juurde, mille abil oleme püüdnud zeni olemust mõista.\nSee kõlab: “OMA LOOMUSE NÄGEMINE JA BUDDHA-SEISUNDI SAAVUTAMINE“.\nVäljend “oma loomus“ vastab sanskriti sõnale Svabhava, sõnasõnalt tõlgituna “oma olemus“ või “oma mina loomus“ ja selles seoses tähendab see taju, mida eelmine värsirida soovitas meil usaldada.\nVärssi võiks seetõttu tõlkida ka nii: “Oma taju nägemine ja buddha-seisundi saavutamine“. Sõna “ja“ ei esine siiski algupärases hiinakeelses tekstis.\nArvan, et hiina keeles ei kasutatagi sidesõnu. Mida pole lahutatud, pole vaja ka kokku liita.\nNäib, et siin sõna “ja“ välja jätmine viitab sellele, et oma loomuse või oma taju “nägemine“ ja buddha-seisundi “saavutamine“ ei ole kaks eraldiolevat, mõnikord samasuunalist sündmust, vaid ühe ja sama vaimse arengu eri küljed.\nSelle mõistmiseks uurime Surangama-samadhi-suutrat, mis on tähelepanuväärseim suurtest mahayana-kirjutistest.\nSuutra sündmuskoht on Loode-Indias asuv Shravasti. Seal elav rikas kaupmees Anathapindika oli ostnud prints Jetalt Buddha elupaigaks pargi.\nAnanda tuleb mõistusele ning piinlikku olukorda sattunud munk ja kahetsev neiu tulevad bodhisattvaga Buddha jalge ette.\nSellel kõigel on selgelt sümboolne tähendus.\nMeel ja keha on kahepoolses mõjutuses, mida tõestab see, et kui Ananda silmad vaatavad Buddha kätt, hakkab tema meel seda analüüsima.\nKui meel ja keha on vastastikuses mõjutuses, ei saa kuidagi öelda, et meel asetseks väljaspool keha. Ananda mõtleb ikka veel, et meel peab kusagil asetsema.\nKui see ei saa asetseda sees- ega väljaspool keha, peab see asetsema kusagil vahepeal. Tegelikult võib see olla peidetud meeleelundisse endasse.\nNiisamuti nagu silm võib olla peidus kristallpokaali taga, võib meel olla silma taga “peidus“ või selle sees.\nKuna see on silma osa, ei saa ta näha keha sisse, aga kuna ta on peidetud silma sisse, võib ta selgelt märgata väliseid objekte.\nSellele seletusele esitab Buddha vastuväite, kui meel oleks tõepoolest silma sees nii nagu silm ise võib olla peidus kristallpokaali taga, siis peaks meel märkama silma enne kui väliseid objekte, nii nagu silm võib näha vaagnat enne kui ta näeb mägesid ja jõgesid.\nVäitlus jätkub samamoodi, lõpuks saavad Ananda ja suure seltskonna liikmed aru, et meel ei saa asetseda kusagil, sest see ei ole materiaalselt tingimuslik nähtus.\nSiinkohal pole meil aega jälgida väitlust üksikasjalikumalt, vaadata, kuidas Buddha sammsammult juhatab Anandat kõrgema mõistmise juurde.\nJuba sellestki on selgunud, et Surangama samadhi-suutra on kõigist budistlikest vestlustest kõige suurepärasem.\nSee võistleb oma tundetoonilt ja lava kauniduselt Platoni endaga, sisult olles aga veelgi sügavam. See oleks kui aste-astmelt edasiliikuva Buddha kõrgeima valgustumise kogemuse kirjeldus.\nMeelt ei saa asetada kusagile ja see ei ole olemas esemena teiste asjade hulgas. Kuna ta ei ole ese ega objekt, ei saa teda hoomata ega näha.\nAga meie neljas värsirida, mida parasjagu käsitleme, räägib loomuse nägemisest, st. oma meele nägemisest. Siin on selge vastuolu.\nKuidas seda vastuolu lahendada? See toob meid mahayana-budismi kõige sügavama ja tähtsama õpetuse juurde, millest zen on parim praktiline näide.\nMeelt nähakse mittenähes. Kuna ta ei ole nägemise objekt, vaid mõistmise enda printsiip, ei saa meelt kunagi hoomata.\nMeele püüe hoomata oma olemasolu on seetõttu sama mis sõrmeotsa püüe puudutada iseennast.\nTa võib püüda puudutada mida tahes, aga mitte sõrmeotsa.\nAinus võimalus, kuidas sõrmeots võiks vahest iseennast puudutada, on hoiduda kõige väliste objektide puudutamisest ja lihtsalt “tunda“ oma olemasolemist otse ja vahetult.\nNiisamuti on meelega. Me ei saa teda tunda ajades teda taga meele abiga, justkui see oleks meist eraldiolev väline objekt.\nSeda nimetab zen “meele kasutamiseks meele otsimisel“, mis on täiesti asjatu. Seda meetodit järgides võime leiutada palju “meeli“, aga me ei suuda leida tõelist meelt, mõistmise printsiipi ennast.\nTõelist meelt võib leida vaid mitte-leides, teisil sõnul mõistes puhast mitte-duaalset teadvust, milles ei ole vahet subjekti ja objekti vahel.\nSee, mis on öeldud “oma meele nägemise“ kohta, sobib kokku ka “buddha- seisundi mõistmise“ kohta, sest nagu me oleme juba näinud, on need kaks ühesama protsessi eri küljed.\n“Nägemisele“ vastab “saavutamine“, “meelele“ “buddha“.\nNii nagu on naeruväärne püüda näha Buddha-seisundit, on naeruväärne meelel püüda näha buddha-seisundit. Zen ütleb meile:\n“Sina oled Buddha“. See, mida me ise peame tegema, on ärgata selle kõrgeima tõsiasja tähendusse.\nPalveldusharjutused, kirjutiste uurimine, isegi meditatsioon, on lõppude lõpuks aja raiskamine.\nNendele pühendumine on “kasutada buddhat buddha mõistmiseks“, mis on sama kui meel läheks iseennast otsima.\nMuidugi pole kerge ärgata. See nõuab palju pingutust. Kõigepealt tuleb kasvõi nõrgaltki mõista, et ollakse unes.\nTe istute siin kuulamas neid ettekandeid sügavas unes. Zen on hääl, mis hüüab: “Ärka! Ärka!“\nKuigi see kaigub kõvasti ja selgelt meie kõrvu, on meie uni nii sügav, et kuulete seda vaid nõrgalt, see kostuks justkui kusagilt kaugelt.\nNüüd olen ma viiel nädalal zenist rääkinud.\nSellegipoolest ei näi keegi ärganud olevat. Ma isegi pole veel ärganud.\nVõibolla olen ma kogu aeg unes rääkinud. Mõnikord siiski juhtub, et magav inimene võib rääkides äratada teise.\nLootkem, et nende zeni olemust käsitlenud ettekannete tulemusel võis midagi niisugust juhtuda.\nRetrieved from "http://www.estoniannyingmaencyclopedia.com/est/index.php?title=Zeni_põhiolemus_-_Sangharakshita_5_ettekanne&oldid=14493"


9 kuu rasva kadu, Kas kalaoli soodustab kaalulangust\nDiabeetiline madala dieet Sosistab kukkumisel kuu massi kadu On mitmeid lihtsaid liikumisi, mida teised saavad märkamata jätta, ilma et nad töötaksid oma töökohalt üles. Kui keha snacking Võta sa likvideerida olles hungrier ja sööma rohkem.\nKõige populaarsem! Selle haiguse esimesteks nähtudeks on kuu ja emaka veritsus, mida süvendab valulikkus, mis esineb ebaregulaarselt. Ma läksin massi kadu kruiis - Siin on, mis juhtus. Seetõttu võib arst viivitada püsiv operatsioon vähemalt aasta algusest oma häälepaelte halvatuse.\nTänane kuupäev 11 Veebr, : Vaata vastamata postitusi Vaata aktiivseid teemasid Foorumi pealeht » Perioodidena » Sõjad pärast suurt sõda. Kütusekulu max kiiruse jooksul kõikus 12, 5- 14l. Artroos Reumatoidartriit Osteoporoos Podagra, Muud haigused ja liikumine.\nIedzīvotājs Rolands Elksnītis saruna\nKui te ei suuda nõuetekohase vormi säilitada, olete oma maksimaalse massi ära kandnud. Kuu aega tagasi Atomoksetiini vaatab kaalulangus kaalulangus ma kaela kaela taga ja löötasin mu kaela ja mu küünarnukid tungisid Ettevalmistused liigeste tugevdamiseks teravalt.\nLihasluukonna haigustest tingitud liikumisraskused. Herta Elviste, 2 veebruar.\nKuid kirurgiline ravi lahtiselt süstid, mis sisaldab Kollageenisarnane ainete tehakse sageli esimese 3 kuu hääle kadu. Võite osta parima kvaliteediga kuum müük kaalulangus siin tehasest. Kuid kui te suupiste, võite leida ennast ole kindel, mida sa peaksid snacking kohta. Massi kadu; peapööritus; Uuring Maiustused, soolane ja vürtsikas toit ja hapu toit on kõige levinum isu raseduse ajal.\nArtikkel - eeliste kohta musta leiba, selle kasutamine kaalulangus ja ilu juuksed. Sisu: kui jõusaalile minna ei ole piisavalt aega, saate teha lihtsaid harjutusi, mis istuvad büroos juhatusel: kaalust alla võtta ja lihaseid 9 kuu rasva kadu, säilitada ilus kehahoia või vabaneda väsimusest. NutraValley - professionaalne orgaanilise massi kadu tootjad ja tarnijad, märgib erinevaid tippkvaliteediga kaalulangus müügiks. Genealogy discussion about Kuidas sobib kokku Preview: Ei tea, kui siin kõike tahetakse nii täpselt defineerida siis isoleeritud puus võib olla ka aktivist, sest.\nEilne kirjapanek oli lihtsalt sündmuste jada.\nEsimene nr 9 5 numbrit kaob saagikoristusele järgneva kahe esimese kuu jooksul, edasi toimub kadu aeglasemas küpseb 3 5 päeva jooksul. Sarnaselt muude massi kadu lisa, Toit Rikas Antioksüdante. Vajuta siia, et osta Garnicia Cambogia ametlikul kodulehel. Keha massi kadu Massaaž kavitatsiooni RF Ilu kohapeal müügiks.\nMultifunktsionaalne kapp voodi Ratsionaalne ruumikasutus on oluline märksõna tänases ruumikujunduses, mistõttu on kõikvõimalikud multifunktsionaalsed. Esimeses tabeli veerus olev rooma number tähistab vastava kuu avastamise Viimases veerus on võrreldud Jupiteri kuude massi meie tekib meteoriidi kukkumisel. Värvikirevalt must- valgesse massi. Võistleja põhiandmed. Nädal Üks kuu 3 kuud 6 kuud 12 kuud. Ühepäevane dieet massi kadu jogurt. Üks võimalus lahtised kaal 10 päeva lihtsalt köögivilju ja puuvilju süüa ning juua ainult vett ja magustamata teed.\nMõnikord raskeim osa kleepumist tervisliku toidu kava on teada, mida suupiste kohta. Mingeid muid muudatusi, võite kaotada 2- 4 naela ühe kuu jooksul. Üle käsi ja oh üllatus. Kummaline oli see, et ma ei saa aru kunas tuleks piiri tõmmata ning tagasi hoida. Rasvumine Kõrgvererõhktõbi Südame Luuaine mass väheneb.\nViimased 7 päeva. Eriveo tasu autorongi lubatud tegeliku massi ületamise eest ümarpuidu eriveol pikaajalise loaga eurodes. Katsetage oma 1RM üks kord kuus oma esimese kuue kuni 12 kuu jooksul kui kaalu tõstja oma edusammude jälgimiseks.\nSõnaliigid muutmisviisi järgi Määra antud sõna sõnaliik ja vea seejärel õige pealkirja alla kasti. Make educational games, websites, online activities, quizzes sosistab kukkumisel kuu massi kadu and crosswords with Kubbu e learning tool for teachers Modaalsõnad suhtautumista ilmaisevat sanat.\nValu õla kukkumisel — Mis tuleb läbi läbi viia peatu isegi puhkeolukorras. Kui soovite kaalulangus minimaalse sosistab 9 kuu rasva kadu, siis on salenemisvannid teile ideaalsed. Kuidas ma saan kasutada musta rukkileiva?\nKiivi ja toitumise djukana ». Siiski on paljude teiste dieetide saab jälgida. Dieet massi kadu musta leiba, leiva juuksed. Tasu loa eest kohalikul teel.\nLeib on keelatud dieedi, kuid kui see ei ole valmistatud rukkijahu. Kuidas 10 päevaga massi kadu?


TEISIPÄEV, 26. JUUNI: kes on tänavuse EMi staar? - Jalgpalli EM 2012\nKaheksajalg Paul kogus 2010. aasta MMi ajal kõvasti tuntust.\nItaalia ja Inglismaa kohtumine tõi möödunud nädalal telerite ette 153 000 vaatajat. Scanpix\nPortugali koondise poolehoidjad soovisid Varssavi kesklinnas endale homseks mänguks pileteid hankida.\nItaallased said küll võidu ja edasipääsu üle rõõmustada, kuid Iirimaa fännid tõmbasid ikkagi suurema tähelepanu endale.\nIirimaa koondise fännid tunnevad ennast EMil turvaliselt ning leiavad, et muretsemiseks põhjust küll ei ole.\nItaallaste saatus on viimase vooru eel ka nende konkurentide kätes.\nSaksamaa jalgpallikoondislased rõõmustamas.\nPettunud Iirimaa koondise mängijad pärast Horvaatia käest saadud kaotust.\nEuroopa jalgpallimeistrivõistluste karikas Ukraina Donetski jalgpallistaadionil\nPrantsusmaa koondise tähtmängijad Karim Benzema (vasakul) ja Franck Ribery.\nSaksamaa koondises 115 kohtumist pidanud ja 63 väravat löönud Miroslav Klosel on MMidel ette näidata üks hõbe ja kaks pronksi ning EMidelt üks hõbe. Kas sel korral õnnestub võita kuldne autasu.\nHispaania asub EMil võistlustulle tiitlikaitsjana.\nTEISIPÄEV, 26. JUUNI: kes on tänavuse EMi staar? 26.06.2012 18:47\tKommenteeri\nHumoorikas video: meeskonnakaaslased kiusavad Mario Balotellit »\nItaallaste peatreener: kaitses me Saksamaa vastu ei istu »\nPoznan – EMi võõrustav linn ja väravatähistamise stiil »\nItaallased kardavad õhtusest mängust skandaali »\nPodolski: ma ei pea Wengerile midagi tõestama »\nRibery mängust Inglismaa vastu: püüame mitte üle mõelda »\nKaks aastat tagasi toimunud jalgpalli MMil tõusis tõeliseks staariks ja meedia lemmikuks Saksamaal Oberhauseni okeanaariumis elanud kaheksajalg Paul, kes ennustas õigesti kõik Saksamaa koondise tulemused finaalturniiril ning pani finaalis täppi ka Hispaania triumfi.\nPauli hämmastavad ennustused tõmbasid talle hulganiselt tähelepanu ning Lõuna-Aafrika Vabariigi staadionitelt kõlanud vuvuzelade pinina kõrval oli tegemist ühe enim kõneainet pakkunud teemaga MMil. Pauli eeskujul on ennustajatena proovitud hulganiselt erinevaid loomi ning seda erinevates riikides, kuid keegi pole suutnud oma kuulsa eelkäija jälgedes sammuda.\nSarnane on olukord ka tänavusel EM-finaalturniiril, et ükski mängija ega persoon pole suutnud endast seni maha jätta sellist märki, et just temaga peaks seostama tulevikus 2012. aasta EMi. Kihlveokontori Paddy Poweri kirjaga aluspükse näidanud taanlane Nicklas Bendtner, palja ülakehega EMi vastu protesteerivad ühenduse FEMEN liikmed ja võimsalt laulnud Iirimaa fännid jäävad küll meelde, kuid siiski pole tegemist piisavalt suurte sündmustega, mis jääksid EMi meenutama. Samamoodi pole ükski mängija suutnud teha selliseid etteasteid, et just tema oleks see, kellega seoses meenuks tulevikus tänavune finaalturniir. Vaadates nelja parema sekka jõudnud suurfavoriitide Hispaania, Saksamaa ja Itaalia koosseise, siis tegemist on väga ühtlaste meeskondadega, kus igal päeval võib särada erinev mees ning ükski nendest meeskondadest ei looda vaid ühele tähtmängijale. Kogu sellest seltskonnast on kõige värvikam persoon kahtlemata Itaalia ründestaar Mario Balotelli, kuid lisaks Iirimaa võrku löödud iluväravale on ta rohkem meelde jäänud heade olukordade luhtamisega, kus ta pole suutnud piisavalt kiiresti tegutseda.\nLoomulikult on finaalturniiri tähtsamad kohtumised veel ees ja siinkohal võib veel aset leida muutusi. Seni on vast kõige rohkem tähelepanu suutnud endale tõmmata tihtipeale käsi laiutav Portugali tähtmängija Cristiano Ronaldo. Enne tänavust finaalturniiri polnud tema püss seni eriti suurturniiridel paukunud ning kahel EMil oli ta kokku löönud kolm ja kahel MMil kaks väravat.\nTänavu on tal ette näidata aga juba kolm tabamust ning kui Portugal peaks poolfinaalis tema eestvedamisel lõpetama Hispaania järjekordse tiitlijahi, siis tegemist oleks kindlasti mehega, kellega võidakse tulevikus tänavust suurturniiri seostada. Samas on tegemist jalgpallimaailmas niivõrd suure staariga, et temalt oodataksegi pidevalt vaid selliseid esitusi. ESMASPÄEV, 25. JUUNI\nMadis Kalvet: Itaalia – Inglismaa kohtumine oli tänavusel turniiril ajalooline\nItaalia ja Inglismaa vahel eile toimunud jalgpalli EMi veerandfinaal oli tänavusel turniiril ajaloolise tähendusega, kuna esmakordselt jäid Poolas ja Ukrainas toimuval turniiril mängust väravad löömata.\nSamas on ka tänavune EM-finaalturniir (alates sellest, kui lõppvõistlusele on pääsenud 16 meeskonda) esimene, kus kõikides alagrupiturniiri kohtumistes löödi vähemalt üks värav. Varasemalt on 0:0 viike nähtud juba alagrupimängudes.\nSiiski ei tähenda see seda, et tänavu oleks erakordselt resultatiivne finaalturniir. Kokku on seni peetud 28 kohtumist ja selle aja jooksul on löödud 69 väravat, mis teeb keskmiseks 2,46 tabamust ühe mängu kohta.\nKahel eelneval EMil on selleks näiduks lõpuks jäänud 2,48 ning 2000. aastal koguni 2,74. Vimati nähti tänavusest aastast keskmiselt vähem väravaid 1996. aasta EMil, kui keskmiselt sahistati väravavõrku 2,06 korda kohtumise jooksul. Siiski on veel Poolas ja Ukrainas jäänud pidada kolm matši ning kahe eelmise finaalturniiriga samale pulgale jõudmiseks oleks vaja neis kohtumistes lüüa kaheksa väravat. KOLMAPÄEV, 20. JUUNI\nMadis Kalvet, Varssavi: kesklinnas ostetakse, staadioni ümbruses müüakse pileteid\nJalgpalli EMi edenedes tõusevad aina enam hinda ka mängupiletid ning nii võib homse esimese veerandfinaali (Portugal – Tšehhi) eel näha Varssavis mitmeid piletitega hangeldajaid.\nKui kesklinnas üritatakse enamasti pileteid osta, siis mängustaadioni ümbruses käib vastupidine tegevus ja mängupääsmeid üritatakse pigem maha müüa...\nSamas said kesklinnas omavahel kokku ka kaks meesterahvast, kellest üks hoidis käes silti, millel ta avaldas soovi piletit osta ja teine mees, kes pakkus pileteid müügiks. Pärast pikka konsulteerimist siiski ükski mängupääse omanikku ei vahetanud ja mehed sammusid edasi erinevates suundades.\nKesklinnas pileteid osta soovinud isikud olid samas eitava vastuse puhul (et kahjuks pole mida müüa) agaralt valmis kohe aga samale isikule hoopis mängupääset müüma. Loomulikult oli nende kahe soovi/pakkumise hinnavahe märgatav.\nNii soovisid hangeldajad enamasti pileteid osta umbes saja euroga või veelgi odavamalt. Samas müügiks pakuti pääsmeid 200 kuni 300 euroga, seda sõltuvalt istekohast. TEISIPÄEV, 19. JUUNI\nMadis Kalvet, Poznan: fännid pakkusid mängust suurema elamuse\nJalgpallimängu puhul on tavaline, et vaatama minnakse mängu ennast ja ise elatakse samas ka ühele meeskonnale kaasa.\nEM-finaalturniiri kohtumine Iirimaa ja Itaalia vahel sundis kohati mängust enam jälgima hoopis iirlastest fänne, kelle laulud olid matšist tihti paeluvamad.\nKuigi Itaalia tegi senisest kolmest kohtumisest oma kõige tagasihoidlikuma esituse ja iirlased osutasid neile üsna südi vastupanu, siis lõpptulemus 2:0 Itaaliale oli pigem asjade loogiline käik.\nNii on ka finaalturniiril pakkunud rohkem kõneainet rõõmsad ja laulvad Iirimaa koondise fännid, kui nende enda koondis. Mängu ajal jätsid mitmel puhul ka ajakirjanikud oma töö pooleli, et kuulata iirlastest fännide võimsat lauluhäält. ESMASPÄEV, 18.JUUNI\nMadis Kalvet, Poznan: jutud ebaturvalisest EMist on tugevasti liialdatud\nUkrainas ja Poolas toimuva jalgpalli EM-finaalturniiri eel räägiti palju, et tegemist on riikidega, kus fännid ei saa ennast turvaliselt tunda. Esimestel päevadel aset leidnud kaklused justkui kinnitasid seda, kuid tegelikkuses pole võistluspaikades midagi ohtlikumat, kui ükskõik millisel varasemal suurturniiril.\nNii on ka kohalikud võimuesindajad linnades sisuliselt iga nurga peal olemas ja ka turistide poolt kõige tihedamalt kasutatavates ühistranspordi liinides võib korraga näha kahte politseinikku, kes asjade käigul silma peal hoiavad.\nPigem on tegemist olnud üksikute konfliktidega ja kuna enne EMi tõstati seda teemat eelkõige Lääne-Euroopa meedias väga teravalt, siis on seejärel kinni hakatud igast väiksemastki rüselusest. Samas on ka varasemalt suurturniire külastanud ajakirjanike sõnul kõik korraldatud väga hästi ja turvalisuse pärast pole vaja muretseda.\nKui eelmisel nädalal lõid laineid Poola ja Venemaa fännide vahel aset leidnud kaklused, siis tõenäoliselt oleks mingit sorti rüselus toimunud ka siis, kui mäng oleks peetud näiteks Saksamaal. Seega pole küsimus mitte riikides, kes võistlusi korraldavad ja pigem tuleb selliseid intsidente ette igal suurturniiril.\nNii on kuulda, et ka Inglismaa koondise poolehoidjad hakkavad aina enam oma hirmudest üle saama ning on leidmas teed Ukrainasse. Eelkõige tuleb siinkohal väidetavalt tänada juba kohale sõitnud fänne, kes on sealt siis saatnud edasi sõnumi, et karta pole vaja midagi. Loomulikult mängib siin oma osa ka inglaste seni küllaltki edukas esinemine finaalturniiril. Kui Ukrainas võib mõningaid puudujääke leida, siis Poolas sujub kõik plaanitult ja korraldajad on näinud tõsiselt vaeva, et asjad sujuksid. Kui hindade ülesse kruvimisega pandi võistluspaikades väheke mööda, eriti just Ukrainas, siis millegi muu üle nuriseda oleks patt. PÜHAPÄEV, 17. JUUNI\nRainis Karro: kas Kreeka teeb Kreekat?\nEile õhtul jõudsid lõpule mõõduvõtud EMi A-alagrupis. Üllatuslikult liikusid sellest grupist veerandfinaali Tšehhi ja Kreeka.\nMõeldes Kreeka edasijõudmisele, tuleb ilmselt paljudele meelde 2004. aasta finaalturniir. Kreeklased tulid, nägid ja võitsid.\nKas midagi sellist võiks korduda kaheksa aastat hiljem ?\nKreeklaste EM algas dramaatiliselt - kahe punase kaardiga vürtsitatud mängus viigistati korraldajamaa Poolaga 1:1. Teise mängu kaotus lülitas paljude meelest Kreeka juba konkurentsist, sest viimasest mängust Venemaa vastu vajati võitu. Võit teeniti ja edasipääs on tõsiasi.\nKui võrrelda alagrupi seise kaheksa aasta tagusega, võib tekkida tõeline deja vu tunne.\nToona võitis A-grupi küll Portugal, kuid seisud grupis olid pea identsed. Grupi võitjal oli kuus punkti, kahel järgmisel neli punkti ja nendest kahest sai edasi just Kreeka. Toona jäi grupis kolmandaks Hispaania ning ka sellel turniiril alagrupis A mänginud Venemaa jäi 3 punktiga viimaseks.Sarnaselt käimasolevale turniirile lasid kreeklased endale lüüa sama palju väravaid, kui ise skooriti.\nKreekat ei loeta favoriidiks, kuid suursoosikute hulka ei kuulunud Lõuna-Euroopa riik ka toona. Lisaks suutis Kreeka EMile kvalifitseeruda ilma ühtegi kaotuseta. See ei tähenda, et Kreeka sellel turniiril võitma peaks, kuid kes iganes nende vastaseks tuleb, peab arvestama, et kerge tööpäev ees ootamas ei ole.\nMadis Kalvet: kaheksa aastat tagasi kukutas konkurentide viik Itaalia konkurentsist. Kas ajalugu kordub?\nJalgpalli Euroopa meistrivõistlustel on C-alagrupis tekkinud viimase vooru eel huvitav olukord, kus kolm meeskonda võivad lõpuks koguda viis punkti. Edasipääsu veerandfinaali tagavad nendest aga vaid kaks.\nEnne viimast vooru on Hispaanial ja Horvaatial neli punkti, Itaalial kaks silma ning Iirimaa on seni punktideta. Esmaspäeval toimuvates matšides (kohtumised algavad samal kellaajal) lähevad vastamisi Hispaania – Horvaatia ja Itaalia – Iirimaa.\nKui Hispaania ja Horvaatia peaksid teisipäeval viiki mängima ja Itaalia alistama Iirimaa, siis ongi kolmel meeskonnal võrdselt punkte ja tuleb selgitada üks meeskond, kelle jaoks on turniir lõppenud. Kuna sellise stsenaariumi korral on kõik kolm meeskonda omavahel viiki mänginud, siis veerandfinaali tagavad pääsme meeskonnad, kes on löönud omavahelistes kohtumistes rohkem väravaid.\nKuna Itaalia mängis nii Hispaania kui ka Horvaatiaga 1:1 viiki, siis on trumbid justkui Horvaatia ja Hispaania käes. Kui nemad peaksid tegema omavahel 2:2, 3:3, 4:4 jne edasi viigi, siis veerandfinaali sammuksid just nemad ja Itaalia jaoks oleks turniir lõppenud.\nItaallastel tasub järgmise vooru eel ollagi skeptiline, kuna kaheksa aastat tagasi oldi sarnases olukorras ja just niimoodi nende jaoks turniir läbi sai.\n2004. aasta EMil oli C-alagrupis (ka toona kuulus Itaalia C-alagruppi sarnaselt tänavusele turniirile) viimase vooru eel Taanil ja Rootsil neli, Itaalial kaks ja Bulgaarial null punkti ning kolmandas voorus läksid vastamisi Itaalia – Bulgaaria ja Taani – Rootsi.\nItaalia alistas küll 2:1 Bulgaaria (eelnevalt oli 0:0 viigistatud Taaniga ja 1:1 Rootsiga), kuid samal ajal tegid Taani ja Rootsi sõbraliku 2:2 viigi ning itaallaste jaoks oligi turniir läbi.\nMadis Kalvet: ajalugu ennustab EM-kulda Saksamaale\nSpordimaailmas koostatakse pidevalt erinevat statistikat ja see on omakorda tohutu varasalv, millest on võimalik teha erinevaid järeldusi.\nNii otsitakse ka jalgpalli suurturniiride eel erinevaid seoseid, mis võiks ennustada tulevast võitjat või põrujaid. Heites pilku tänavuse turniiri ühe favoriidi Saksamaa eelnevatele tulemustele EM-finaalturniiridel, siis sealt joonistub välja üsna huvitav muster.\nEnne käimasolevat EMi on Saksamaa osalenud kümnel Euroopa meistrivõustluste finaalturniiril ja kokku on need toonud kolm kuldset ja kolm hõbedast autasu. Huvitav on asja juures aga see, et seni on hõbemedali võitmise järel järgmisel turniiril teenitud kuldsed medalid. Lisaks on kõik kolm hõbemedalit võidetud 16-aastase vaheaja järel.\n1976. aasta EM: Saksamaale hõbemedal\n1980. aasta EM: Saksamaa kroonitakse Euroopa meistriks\n1992. aasta EM: Saksamaale hõbemedal\n1996. aasta EM: Saksamaa kroonitakse Euroopa meistriks\n2008. aasta EM: Saksamaale hõbemedal\n2012. aasta EM: ???\nKOLMAPÄEV, 13. JUUNI Rainis Karro: Hollandi peatreeneril on ohtralt mõtteainet\nTäna õhtul jooksevad EM finaalturniiril murule Saksamaa ja Holland – vastasseis, mis paneb peagi miljonid südamed kiiremini põksuma ning miljardid närvirakud selle maailmaga hüvasti jätma.\nKõige rohkem muremõtteid tiirleb peas kindlasti Bert van Marwijkil, kelle juhendada on meeskond oranžis. Esimesest mängust on kaasa võtta tühjad pihud. Samas kui Saksamaa aktsiad on pärast Portugali alistamist märksa kõrgemal.\nLisaks tulemusele jättis tugevalt soovida ka mängupilt. Kaitses lasti vastasel tekitada ohtlikke olukordi ja kuigi rünnakus suudeti luua ohtralt võimalusi, jäi üldises plaanis puudu nii energilisususest kui ka võimest tekitatud olukordi realiseerida.\nKuigi mängijatevaliku juures võib tõstatada küsimusi, siis suurimaks murekohaks tundub olema hoopis see, kuidas panna mehed platsil endil jalgu alt jooksma. Kuidas innustada mehi võitlema iga meetri pärast väljakul ning jätma endast sada protsenti platsile. Taani vastu sellist südikust kindlasti näha polnud - mehed mängisid nagu mõne suurklubi staarid, kes värskelt UEFA Meistrite Liigast kukkunutena Euroopa Liigas tujutult palli veeretavad.\nKui rääkida mängijatevalikuga seotud probleemidest, siis esimene ja enim kõneainet tekitanud dilemma paikneb ründeliinis. Valida on kahe fenomenaalse hooaja teinud ründaja – van Persie ja Huntelaari vahel.\nÜhest küljest oleks lihtne öelda, et tugevamas liigas säranud van Persie peaks alustama ka koondise põhikoosseisus. Kuid klubijalgpallis näidatud suurepärast vormi pole van Persie Oranje särgis suutnud reprodutseerida. Eks ole Hollandi poolehoidjatel meeles tema esitused kaks aastat tagasi LAVis peetud MMil. Ka käimasoleva turniiri esimese mängu esitust heaks nimetada oleks sulaselge ilustamine. Äkki oleks van Marwijkil mõtet selles otsustavas mängus loota Hunteri hüüdnime kandva härra peale?\nParaku pole see probleem sugugi ainus. Keskväljale peab valima mängija paarist van der Vaart ja Sneijder. Raske oleks näha viimatinimetatut alustamas, kuna Sneijder on olnud pikemat aega lendavate hollandlaste metronoomiks ja niiditõmbajaks. Sellegipoolest tuleks van der Vaarti potentsiaali efektiivsemale ärakasutamisele kindlasti mõelda.\nKui eelmisel turniiril oli äärtele valik väga suur, siis selleks korraks on see märgatavalt kokku kuivanud. Afellay on FC Barcelonas taandunud sügavale pingile ning koondise raudvara Dirk Kuyti minek pole enam see, mis mõned aastad tagasi. Viimase MMi aegu algkoosseisu uksele koputanud Eljero Elia on oma tagasihoidliku klubivormi tõttu hoopiski koondisest eemale jäänud.\nProbleeme on ka kaitses, kuid seal ei ole niivõrd probleemiks valikute rohkus. Pigem on puudu maailma teravaimasse tippu kuuluvatest meestest. Ei ole Hollandil oma Hummelsit ega ka mitte Lahmi.\nMängijatevalikuga seotud probleeme süvendab asjaolu, et nimetet mängijaid väljaspool positsiooni või siis valikust mitut korraga on raske kasutada. Seni pole erilist tulemust andnud ei van Persie mängitamine äärel ega ka keskväljaduo van der Vaart-Sneijder üheaegne mängitamine.\nSaksamaagi ei jätnud avamängus just fenomenaalset muljet, kuid Hollandi probleemid näivad märksa fundamentaalsemad. Samas on hollandlaste selg vastu seina – kui täna võita ei suudeta, oodatakse neid peagi kodumaal mädamunade ja tomatitega... TEISIPÄEV, 12. JUUNI\nRainis Karro: suured hüppavad lati alt läbi, väiksemad üllatavad\nJalgpalli EM finaalturniiril sai eilse õhtuga läbi esimene mängude voor ning kõik 16 kvalifitseerunud meeskonda on oma esimese mängu ära pidanud. On olnud üllatusi, on olnud etteaimatava tulemusega mänge kuid üldine trend kipub näitama, et eeldatavad suurfavoriidid polegi nii võimsad kui nendest oodati.\nEnne suurturniiri oli jalkafännide huulil suur trio Hispaania-Saksamaa-Holland sama kindlalt kui ärkamisajal võis laulupidudel kuulda Tõnis Mägi laulu «Koit». Peale esimest vooru on aga suurfavoriitidel kamba peale kogutud üheksast võimalikust vaid neli punkti. Paremat minekut on näidanud meeskonnad keda esimese suurusjärgu favoriitideks ei peetud.\nEsimese favoriidina astus võistlustulle Holland, kellelt fännid ootavad atraktiivset ründemängu ja kuulsat totaalset jalgpalli, kuid reaalsuses nähti vähese tahtmisega ja üsnagi tujutult mängivat Oranjet. Ründes loodi küll arvukaid võimalusi, kuid ära ei suutnud neid realiseerida ei Premier League väravakuningas Robin van Persie ega ka Bundesliga viimase hooaja edukaim ründaja Klaas-Jan Huntelaar. Seevastu taanlased üritasid aktiivselt, pugesid korra kaitsest läbi, kasutasid oma võimaluse ning kirjutasid tabelisse kolm punkti.\nTeises sama grupi mängus olid ootused noorele Saksamaa meeskonnale samad – atraktiivne mäng, palju võimalusi ja kolm punkti. Täideti nendest ainult viimane. Vastupidiselt Hollandile suudeti kaitse lukus hoida kuid probleeme oli rünnakufaasis. Lõpuks suutis maailma üheks parimaks tipuründajaks peetav Mario Gomez oma aja ära oodata ning mängu ainsaks jäänud värav viis Sakslased surmagrupi liidriks. Atraktiivset stiili ja mängulist üleolekut Die Mannschafti toetajad aga ei näinud.\nNimetet kolmikust oli raskeim vastane Hispaanial. Lahti tuli murda Itaalia kaitse millega on valitsevatel maailmameistritel varemgi probleeme olnud. Mängule läksid hispaanlased huvitava taktikaga- platsil polnud ühtegi „puhtaverelist“ ründajat. Nende stiilil on kriitikuid ja palavaid armastajaid kuid mäng Itaalia vastu näitas, et kõige efektiivsem see just pole.Kuigi mängus oli põnevust ei saaks öelda, et suurfavoriidid oleks Azzurri kindlalt üle mäninud. See peegeldus ka tulemuses – mõlemad meeskonnad skoorisid ühel korral ning mäng lõppes viigilise tulemusega.\nÜle ootuste põnevaid ja vaatemängulisi lahinguid on pakkunud hoopis teised võistkonnnad- Venemaa, Ukraina, Horvaatia. Ka võistluste avamäng Poola ja Kreeka vahel kujunes väga põnevaks ning dramaatiliseks kui mõlemalt poolt saadeti mängija platsilt minema ning kreeklased jätsid kasutamata penalti. Seevastu Inglismaa-Prantsusmaa mängu jooksul leidis kaameramees tribüünilt suisa unnesuikunud prantslaste fänni.\nKindlasti on oma osa favoriitide tagasihoidlikel tulemustel ja mängupilidil sellel, et tegu on alles esimese mänguga ning keegi ei taha turniiri kaotusega alustada. Peale esimest vooru ei tasu veel kedagi maha kanda kuna edasipääsemisvõimalused on kõigil endiselt olemas.Siisiki onhunnik küsimusi õhku paisatud ja tulevik näitab, kas favoriitidel on neile vastused olemas.\nMadis Kalvet: mida suutnuks Iirimaa asemel Eesti?\nJalgpalli Euroopa meistrivõistlustel tegi eile avalöögi Iirimaa, kes mäletatavasti kukutas play-off’is konkurentsist Eesti. Kindlasti mõtles nii mõnigi eestlaste poolehoidja, et horvaatite vastu oleksid võinud platsile joosta hoopis sinisärgid.\nNii peatus eilse Hispaania ja Itaalia kohtumise vaheajal ETV stuudios ka Raio Piiroja kergelt novembris Tallinnas aset leidnud matšil (Iirimaa võitis kohtumise 4:0), kui ta mainis, et kui itaallaste sinisel särgil oleks olnud Eesti vutiliidu embleem, siis oleks Viktor Kassai välgutanud tunduvalt rohkem kaarte (Eesti lõpetas toona kohtumise üheksakesi, kuna platsilt saadeti ära nii Piiroja kui ka Andrei Stepanov).\nNii on ka rohkem kui pool aastat hiljem ungarlasest õigusemõistja Eestis endiselt vihatud inimene, kellega seotud uudised koguvad alati suurel hulgal negatiivseid kommentaare. Vaadates EMil C-alagrupi koosseisu, siis finaalturniirile pääsemise korral oleksid meid ees oodanud aga tõsiselt rasked katsumused ning see käib ka sinna lõpuks jõudnud iirlaste kohta.\nEile Iirimaa käsi kõige paremini ei käinud ning avakohtumises tuli vastu võtta 1:3 kaotus Horvaatialt. Kui arvestada, et järgmistes matšides on neid ees ootamas tiitlikaitsja Hispaania ja neljakordne maailmameister Itaalia, siis võib eeldada, et oma suurima võidu(punkti)võimaluse sel EMil lasid iirlased eile käest. Samas on Eesti lähiajaloos mänginud kõikide C-alagrupi meeskondadega ning kergeid järeldusi võib sellest teha, mida oleksime võinud finaalturniirilt oodata. Hispaaniaga kuulus Eesti ühte alagruppi 2010. aasta MM-valiksarjas, kus mõlemas matšis jäädi vastasele 0:3 alla. Itaallastega oli Eesti üheks alagrupis 2012. aasta EM-valiksarjas ning siis võttis Itaalia koduväljakul 3:0 ning Tallinnas 2:1 võidu. Horvaatiaga kohtus Eesti vahetult enne praegust finaalturniiri ning selles matšis teenis Horvaatia 3:1 võidu. Kokku on Eesti mänginud Hispaania, Itaalia ja Horvaatia vastu 16 kohtumist ning kirja on saadud kaks viiki (mõlemad Horvaatia vastu) ja 14 kaotust. Nendes matšides on Eesti löönud kokku neli väravat. Korra on horvaatide ja itaallaste väravavvõrku sahistanud Martin Reim ning korra on Itaalia vastu täpne olnud Sergei Zenjov ja Horvaatia vastu Konstantin Vassiljev.\nKui ajalugu ja statistika ei näita loomulikult kõike, siis C-alagrupile peale vaadates tuleb tõdeda, et finaalturniirile pääsemise korral oleks selles seltskonnas Eesti jaoks olnud ühe punkti teenimine juba üsna korralik tulemus. Suure tõenäosusega pole erilist punktisaaki loota ka iirlastel.\nTeadupärast mängivad EM-finaalturniiril kaheksa meeskonda Poolas ja kaheksa meeskonda Ukrainas. Arusaamatul kombel elavad aga EMi ajal Ukraina pinnal vaid kolm koondist – ülejäänud eelistavad pesitseda Poola poolel.\nMeeskondade arusaamatutel otsustel pole ühtegi mõistuspärast seletust. Miks ei peaks sobima elamiseks ja treenimiseks selline kaunis linn nagu Lvov (jah, just selline nimekuju on siiski harjumus- ja suupärane, nagu ka Harkov)? Kaheksakümnendatel veetsin seal kaks aastat Nõukogude armee ridades ja olen sinna sattunud korra ka käesoleval sajandil – kena ja täiesti euroopalik linn. Kindlasti mitte millegi poolest halvem kui suvaline Poola linnake. Halbu mälestusi pole ka kümne aasta tagusest Harkovis käigust. Linn nagu iga teinegi siin maamunal.\nKuid EMi koondised eelistavad nendes linnades viibimise asemel võtta ette tuhandete kilomeetrite pikkusi reise, et jõuda 24 tundi enne järjekordse kohtumise algust mängupaigast 80 km raadiusesse ja pärast pallilahingut taas meie mõistes teise ilma otsa naasta.\nKas läänemaailmas on tõesti võetud liiga tõsiselt kohati suisa pahatahtlikult mõjuvaid dokumentaalfilme Ukrainas valitsevast õudusttekitavast elust, rassismist, peksmistest ja muust sellisest? Mõistagi tuleb kõik sellised ilmingud hukka mõista, kuid nende võimendamine pole õige.\nMa ei usu, et Ukrainas on jalgpallifännide vahelisi kaklusi rohkem kui näiteks Inglismaal, Hispaanias või Itaalias. Ebaadekvaatselt käituvaid jalgpalli «fänne» leidub kõikjal.\nSamuti ei saa öelda, et Ukraina linnades oleks elu ohtlikum kui mõnes muus Euroopa linnas. Idioote ja ajudeta vägivallatsejaid ning kriminaalseid jõukusid leidub igas linnas.\nKüsimus ei tohiks olla ka elamis- ja treeningutingimustes. Jalgpall on Ukrainas väga tähtis spordiala ja kõigis neis linnades on oma meeskonnad ja spordibaasid olemas. Ja mis puudutab Ukraina sööke – no need viivad ju keele alla. Kui kohalik roog ei sobi, saab ju oma kokad ja produktid alati kaasa võtta. Leidub siiski ka mõistlikke jalgpalliriike. Prantsusmaa valis elupaigaks Donetski. Selles linnas peavad nad ka kaks oma alagrupi kohtumist. Kolmandaks mänguks võtavad nad ette teekonna Kiievisse. Kõige mugavam on elu rootslastel, kes valisid elupaigaks Kiievi ja seal linnas peavad nad ka kõik kolm oma alagrupi kohtumist. Kiievis pesitseb ka Ukraina enda meeskond.\nSeevastu selle alagrupi neljas liige Inglismaa heitis ankurusse Poolas Krakowis. Linnulennult jääb see Donetskist 1700 km kaugusele. Kaevurite linna peavad inglased sõitma aga alagrupiturniiri jooksul kaks korda…\nTäiesti ebamõistlikult on talitanud ka B-alagrupi meeskonnad. Hollandi Krakowis elamist võib pidada veel kuidagi mõistetavaks – Ukraina piirini jääb sealt umbes 250 km. Kuid Saksamaa eelistas Läänemere sadamalinna Gdanskit, Taani peatuspaik Kolobrzeg asub Läänemere lõunaosas, kust Taani endasse vaid kiviga visata, mängupaika Harkovisse aga oma 1600 km, Portugali meeskond elab aga Lääne-Poolas Opalenicas. See teeb sama välja, kui Eesti oleks finaalturniirile pääsedes sõitnud iga mängu järel Tallinnasse puhkama. Ajuvaba ju… LAUPÄEV, 9. JUUNI\nMadis Kalvet: osseedist saab Venemaa jalgpalli uus superstaar?\nLisaks Venemaa jalgpallikoondise 4:1 võidule Tšehhi üle tõusis EMi avapäeval tähelepanu keskpunkti ka võitjate noor ründaja Alan Dzagojev.\nKui Venemaa on EMile tulnud küllaltki kogenud meeskonnaga ja head kokkumängu peetakse nende üheks trumbiks, siis Beslanis osseetidest vanemate perre sündinud Dzagojev võib lähiaastatel tõusta Venemaa jalgpalli suurimaks staariks.\n21-aastane Moskva CSKA mängumees on koondises löönud eilse kohtumise järel juba kuus väravat (tšehhide väravavõrku sahistas ta eile kahel korral) ning juba varasemalt on talle ennustatud suurt tulevikku. «Dzagojev on tark mängija ja teab ka ise, et ta mängis hästi,» kiitis venelaste kapten andrei Aršavin pärast kohtumist noort meeskonnakaaslast.\nMäletatavasti tegi nüüdseks 31-aastane Aršavin neli aastat tagasi EMil suureprase turniiri ning vedas Venemaa koondise poolfinaali. Seejärel tõusis ta juba Euroopa suurklubide huviorbiiti ning teenis lõpuks lepingu Londoni Arsenaliga.\nPraeguses kogenud Venemaa koondises on Dzagojev üks väheseid, keda võib tõenäoliselt näha veel paljudel suurturniiridel. Samas poleks väga suur üllatus, kui ta lähiajal pühib Venemaa tolmu jalgadelt ja proovib läbi lüüa mõnes veel suuremas liigas. Esialgu on ta lihtsalt tänulik, et koondise peatreener Dick Advocaat talle eile põhikoosseisus mänguaega andis.\n«Minu jaoks oli pärast vigastust väga keeruline olukord, kuid pärast seda, kui Marat Izmailov sai kohtumises Itaaliaga vigastada, siis tekkis mul võimalus pääseda algkoosseisu. Ma tahaksin tänada treenerit, et ta mulle võimaluse andis,» märkis Dzagojev. KOLMAPÄEV, 6. JUUNI\nMadis Kalvet, Le Mans: prantslased ootavad uut tõusu\nEesti jalgpallikoondis sai enne EM-finaaltunriiri jõudu katsuda kolme sinna jõudnud meeskonnaga. Kui nii Ukraina, Horvaatia kui ka Prantsusmaa loodavad EMil alagrupist edasi murda, siis prantslaste sooviks on eelnenud ebaõnnestunud turniiride (eelmisel EMil ja MMil langeti konkurentsist juba alagrupiturniiri järel) järel taastada ka oma positsiooni Euroopa jalgpalli tipus.\nEelkõige on Prantsusmaa lootused pandud Madridi Reali ründaja Karim Benzema ja Müncheni Bayerni osava äärepoolkaitsja Franck Ribery õlgadele. Kohtumises Eestiga näitasid mehed väljakul suurepärast üksteisemõistmist ning matši järel tunnistas Ribery, et hea läbisaamine eraelus aitab neil ka palliplatsil paremat klappi leida.\nJust nende meeste juhtimisel loodavadki prantslased lõpetada suurturniiride ebaõnnejada ning teenida pärast 2006. aasta MM-finaalturniiri esimene võit suvisel suurvõistlusel. Kui 2006. aastal jõuti Saksamaal toimunud MMil finaali, siis seejärel on neil suurturniiridelt kirjas vaid kaks viiki ning neli kaotust.\nKa kohalike sõnul on meeskonna sisekliima võrreldes paari aasta taguse ajaga tunduvalt paranenud ja nii loodetakse esialgu murda vähemalt veerandfinaali ning hea õnnestumise korral poolfinaali. Kindlasti hellitatakse aga lootusi ka 1984. ja 2000. aasta suuredu kordamisele, kui vastavalt Michel Platini ja Didier Deschamps said Prantsusmaa koondiste kaptenitena pea kohale tõsta Euroopa meistritele ette nähtud karika.\nMadis Kalvet: sakslastele on põhjust alati panustada\n«Jalgpall on lihtne mäng - 22 meest ajavad 90 minutit palli taga ja lõpuks Saksamaa alati võidab,» on Inglismaa koondise legendaarse ründaja Gary Linekeri kuulsad sõnad.\nVaadates tagasi suurturniiride ajaloole, siis tundub, et kõige kindlam on alati panustada Saksamaa koondise edule – vähemalt poolfinaali jõuavad nad peaaegu, et alati.\nEuroopa meistrivõistluste finaalturniiril on Saksamaa osalenud kümnel korral ning kui arvata välja ebaõnnestunud 2000. ja 2004. aasta turniirid, kus piirduti alagrupimängudega, siis ülejäänud turniiridel on Saksamaa seitsmel korral jõudnud medalile ja korra leppinud viienda kohaga. Seitsmest medalist on seejuures kolm kuldsed, kolm hõbedased ja üks pronksine. Seega kui Saksamaa on seni kümme korda osalenud EM-finaalturniiril, siis koguni 60 protsendil kordadest on mängitud finaalis.\nMM-finaalturniiril on sakslased mänginud aga 17 korda ning nelja parema sekka ehk poolfinaali on jõutud koguni 12 korda ja medal on kaela saadud 11 korda. MMidel on Saksamaal ette näidata kolm kuldmedalit, neli hõbedast autasu ja neli pronksi. Seejuures viimasel kolmel turniiril on kahel korral lõpetatud kolmandana ja korra teisena. MMidel on sakslastel finaali jõudmise protsent 41.\nKa 8. juunil algaval EM-finaalturniiril loetakse sakslasi suurte favoriitide sekka, valiksarjas näidati seejuures ülimat kindlust ning võideti kõik kümme kohtumist.\nMidagi lihtsat Saksamaad EMil siiski ees ootamas ei ole, kuna alagrupis tuleb vastamisi minna Hollandi, Portugali ja Taaniga.\nMadis Kalvet: kas Hispaania valitsemisaeg saab läbi?\n8. juunil algavate Euroopa jalgpallimeistrivõistluste eel võib suurfavoriitide nimed ülesse lugeda ühe käe sõrmedel ning nende sekka kuulub loomulikult ka tiitlikaitsja ja kaks aastat tagasi ka maailmameistriks kroonitud Hispaania. Siiski tagasivaade ajaloole hispaanlastele tänavu edu ei ennusta. Kui seni on jalgpallis Euroopa meister selgunud 13 korda, siis ükski koondis ei ole seni suutnud veel tiitlit kaitsta. Kui meenutada, mis juhtus eelmise koondisega, kes hoidis enda käes korraga EM- ja MM-tiitlit, siis ka siit pole midagi rõõmustavat kaasa võtta. 1998. aastal maailmameistriks tulnud ja 2000. aastal Euroopa meistrivõistlustel triumfeerinud Prantsusmaa võis järgmisel suurturniiril (2002. aasta MM) teekonda kodu poole alustada juba alagrupimängude järel.\nKuigi konkurents Hispaania koondisesse on ülimalt tihe (Manchester Unitedi esiväravavaht David de Gea ei mahu arvatavasti kolme EMile sõitva puuriluku sekka) ja häid mängijaid jaguneb igale positsioonile mitmeid, siis esimesed tagasilöögid on hispaanlasi juba tabanud ka vigastuste vallas. Traumade tõttu jäävad turniirilt kõrvale nende läbi aegade suurim väravakütt David Villa ning kaitse üks tugisambaid Carles Puyol. Samamoodi pole lõppenud hooajal kõige säravamaid esitusi näidanud 2008. aasta EM-finaalis ainsa värava löönud Fernando Torres. Lisaks ei suutnud klubihooaja lõpus tavapärast sära näidata mitmed FC Barcelona liidrid. Nüüd saabki EMil näha, kas karjääri jooksul kõikvõimalikke tiitleid võitnud Barcelona poolkaitsjad Xavi ja Andres Iniesta suudavad Hispaania mängumootori taas täistuuridel tööle panna. Samas viimastel hooaegadel on nimetatud mehed suutnud pea kohale tõsta alati ühe suure trofee – 2008. aastal võideti EM, 2009. aastal Barcelonaga Meistrite liiga, 2010. aastal võidutseti MMil ning 2011. aastal samuti Meistrite liigas. Tänavu jäi Barcelona ilma nii Meistrite liiga kui ka Hispaania meistritiitlist ehk seega oleks aega jälle koondise särgis suuri tegusid teha.\nHispaania kõrval loetakse EMil veel suurfavoriitide ringi 2008. aasta EM-hõbedat ja 2010. aasta MM-pronksi Saksamaad, 2010. aasta MM-hõbedat Hollandit ning 2006. aasta maailmameistrit Itaaliat. Ülejäänud meeskondade võimalusi peetakse juba väiksemateks.\nem ·\tem-finaalturniir ·\tjalgpall ·\tpoola ·\tukraina\tKOMMENTEERI\n19:22\tSloveenia lisab põhiseadusse tasakaalus eelarve nõude\n19:01\tKiievi kohus keelas homoparaadi\n18:40\tMaailma kõrguselt kolmandal mäel jäi kadunuks viis inimest\n18:38\tOtse: Kanepi ja Lepchenko mäng jätkub pärast pikka vihmapausi kolmanda setiga\n18:28\tDodge SRT Viper võib peagi jõuda ka Euroopa turule\n18:26\tTäna: meeste võrkpallikoondis kohtub MM-valikturniiril tugeva Valgevenega\n18:23\tVenemaa palkab J.P. Morgani oma imagot parandama\n18:09\tSelgusid Eesti juunioride võrkpallikoondise MM-finaalturniiri vastased 18:07\tLäti hotellikülastajate arv kasvas kolme kuuga 5,6 protsenti\n17:50\tArco Vara emiteerib ühe vahetusvõlakirja


Kaugõpe Juhtimine PhD Hawaii, HI - Doktorantuur 2017\nLiitu tasuta Parimad võimalused Kaugõpe õpinguteks! Võta ülikoolidega Hawaii, HI otse ühendust! Alusta Juhtimine doktoriõpinguid sobivas ülikoolis!\nPhD või Filosoofiadoktor on magistri akadeemilise kraadi ülikoolides. Kui üks on saanud doktorikraadi ta võib sageli viidatud kui arst.Juhtimine PhD võimaldab teil saada palju kogemusi ja teadmisi eriti juhtimisel suured ettevõtted, mis on paljude igapäevane juhtimis väljakutseid. Samuti annaks sul teha mitte ainult täiuslik, täpne ja objektiivne juhtkonna otsuseid, vaid ka võimalikult lühikese ettenähtud aja.Kuigi minu osaleda kaugõppe tunnid online, mitmed ülikoolid hoidke algust mitmes kohas. Sa võid isegi lõpetage klassidesse mitu nädalat aasta jooksul kõrvaldamata ja ilma viskamine oma õppelaenu võtta tagasimaksmist. See on tugev argument paljud inimesed vaadata, kui registreerimisega kaugõppe klassid.USA endiselt maailma populaarseim sihtkoht rahvusvahelistele tudengitele. Ülikoolides USA domineerida maailma edetabeli ja riik pakub mitmesuguseid põnevaid õpikohtade. State University süsteemid on osaliselt subsideeritud riigi valitsused, ja võib-olla palju ülikoolilinnakud levinud üle riigi, sadu tuhandeid õpilasi.Tuntud oma troopiline kliima ja liivarannad, Hawaii on viimane riik USA koosneb saartel. See on suur kool, mis koosneb Ülikooli Hawaii, mis on suurim. Peale selle, on seitse kogukonna kolledžeid ja erinevate eraülikoolide jooksul.Kaugõpe Juhtimine doktorantuur Hawaii, HI ja kogu info parimate õppeprogrammide kohta siit. Säästa aega ja võta ülikoolidega otse ühendust!\n1 Tulemused Juhtimine, Hawaii, HI, Kaugõpe\nLink to and share "Kaugõpe Juhtimine PhD Hawaii, HI - Doktorantuur 2017"


PRIA: Põllumajandusettevõtja tulemuslikkuse parandamise investeeringutoetust taotleb 358 ettevõtjat\n22. märts 2022. a\n9.-17. märtsini sai PRIAle esitada põllumajandusettevõtja tulemuslikkuse parandamise investeeringutoetuse taotlusi. Kokku esitati taotlusi 358 ja taotletav summa on kokku 32 586 685 eurot.\nPRIA arengutoetuste osakonna teenuste juhi Kristel Võsu sõnul on tulemuslikkuse toetusmeede põllumajandusettevõtjate seas jätkuvalt väga populaarne. Lõppenud vooru taotluste põhjal on rõõm tõdeda, et põllumehed lähevad hea meelega kaasa uute ja innovaatiliste lahendustega, lisab ta.\n1 811 462\n3 730 431\n3 165 155\n1 592 276\n4 293 798\n32 586 685\nteravilja, õliseemnete ja valgurikaste taimede kasvatamine – 179 taotlust kokku summas 17 014 385 eurot;\npiimatootmine – 28 taotlust kokku summas 5 911 830 eurot;\nloomakasvatus (v.a piimatootmine ja mesindus) – 90 taotlust kokku summas 6 725 852 eurot;\nmuu põllumajandustootmine – 61 taotlust kokku summas 2 934 618 eurot.\nKäesoleva taotlusvooru eelarve on 25 miljonit eurot, mis jaguneb valdkondade vahel järgmiselt:\nteravilja, õliseemnete ja valgurikaste taimede kasvatamine – 7 500 000 eurot;\npiimatootmine – 7 500 000 eurot;\nloomakasvatus (v.a piimatootmine ja mesindus) – 5 000 000 eurot;\nmuu põllumajandustootmine – 5 000 000 eurot.


Sünonüümne vandumine – confiture d'oranges\nApril 14, 2021 April 15, 2021 Alex\nKotkas istus voodi katki.\nTagantjärgi targana koostekvaliteeti kaedes – hea, et niigi läks.\nNüüd on mul vaja seda puust pikka neljakandilist asja, ruudu servapikkusega 2.5 cm 1.93 meetrit.\nMis selle asja nimi on?\nMa võin teitele öelda, kuskohas millises poes seda müüakse. Bauhausis näiteks tuleb sisse minnes juhipoolsesse taganurka viimasesse vahesse hoida. K-rautas on välistustest ja siseustest järgmine vahe linna poole.\nTondil on see postkastilukkude kõrval. Või olid postkastilukud nende asjade kõrval.\nPrussiks on see liiga õhuke ja liistuks liiga jäme mu meelest.\nNoh, eks issi võib ju ka siis üle vaadata kui tuleb . KUI tuleb. Ja kui ma nii abitu olen.\nLaps magab minu ja koeraga koos madratsiga põrandal seni? Jeah.\nEt see sõrmühendusega oksakoht ka juba natuke varem ei saanud katki mindud, reo!\n* “Sünonüümisõnaraamat” lk. 245\n** samas. lk 576\nMõni aeg hiljem, kui ma olin ehituspuidu ja telliskivide vahelt, teivaste, vaiade ja muidu kaigaste vahelt mingi errrilise nipiga üles leidnud HÖÖVELDATUD lati 31×31 ning mõttes juba paksusmasinat üles sättisin, selgus, et toredast ehituse eheee-poest peaks veel seljatäie asju ostma, et üldse kliendiks kvalifitseeruda.\nOlin , ma ütleksin, et rõvedalt vihane mõõdukalt ärritunud pisut häiritud.\nTõstsin käed püsti. Loobusin.\nVarsti uus päev, õhtust targem.\nÖösel näen unes, et on saabunud sõnum õige nime ja kohaga.\nJa hommikul kohvi kõrvale selgub, et täitsa ongi selline messits telefonis!\nÕige asi on Puumarketis SISEVIIMISTLUSE liistude alajaotuses nelikantliistu nime all. Sõrmjätkatud. 3-5 päevaga ettetellitav. Ok. Kas ma päriselt ka arvan, et keegi tellib mulle ~ 2m seda liistu? Saaks aru veel kuidagi, kui ma terve kotkakoloonia sängid tahaks ära parandada.\nJa siis on veel üks link, kus kõige õigema asja nimeks on höövellatt. See asub Tuuliku Puidu SAEMATERJLIDE alamjaotuses!\nKus põrandal magav laps, seal jälle telefon kõige lähemal. Enne kiruma hakkamist taipan seekord õnneks viisakalt tööpäeva alguseni oodata. Kahju küll, aga seda mõõtu neil pole, sest keegi ei taha seda toota! Pole hullu. Mida on? 2x laiemat 4.8 meetrisena. 2 kopikatega maksaks.\nMa olen maaaarurahulik.\nKinnitaks need …..ommmmm….. toredad nunnud ja armsad….. ommmm…. voodipõhjalipid nende väikeste täisnurksete aukudega metallasjadega siis.\nTööstusvoolupistik on pildi ühes servas ja teises on kutsuvalt käima tõmbamist ootav kreiss-saag. See on juhus. Ma ei hakka ju jälle otsast pihta. Või.\nKas mul siis tõesti pole 18 euro eest midagi veel ehituspoest vaja?\nPrevious Post Küla sead naeravad Raekoja platsil.\nNext Post Kuuritagune lugu.\n7 thoughts on “Sünonüümne vandumine”\n“Selle asja” nimi on…\nMitu eestikeelset eeeee-poe vastet guuglist tuleb ../naerab ka/\nNo ma räägin, e-ehituspoed on suures osas kasutud. Meetriga aiavõrku saab, ja konkreetset mõõtu kruvisid, aga kui midagi kreatiivset käsil, on e-poe kasutegur nullilähedane.\nLaps isa voodis ei saaks magada selle aja, kui ta ise tagasi on (kas mitte kohe-kohe)?\nV6i on peresisene tööjaotus selline, et sina puutöödega tegeled?\nVoi tahad tubli olla ja näidata, et pole abitusest jälgegi?\nKui see operatsioon nii palju “rõvedalt vihane mõõdukalt ärritunud pisut häiritud” olekut tekitab, ehk poleks vaja kohe Jeanne d’Arc’ina hobuse selga karata ja lahendama asuda.\nSul võib ju endal ka parajasti muud tegemist olla.\nLaps ronib pigem minu juurde põrandale kui isa voodisse.\nMa ei taha tülitseda. Kuulda kriitikat kui abitu ma olen. Ok, teine variant on, et tegin valesti ja kolmas, kui korda teen, et tal pole meeleski, et selle voodiga mingi probleem oli.\nVihaseks teeb see, kui näed lahendust käeulatuses, aga väikses kirjas on mingi lisaklausel veel. Mööda e-poodi kolistamine ja jupi nime äraarvamine pole vist veel piisavalt piinarikas, et miinimumtellimusele summa ka on.\nMis sellesse peresisesesse tööjaotusesse puutub, siis kõik ebamugav ja rutiinne on minu teha.\nKui laps eelistab põrandat voodile, on see tema valik ja olgu siis nii.\nSa ei pea võimlema iga asja pärast, mis kokku kukub.\nE-pood on muidugi praegu paraku ainus viis töövahendite hankimiseks, aga ka see on ajutine.\nPeresisene tööjaotus on ju muudetav.\nEraldi elama asumine annab selleks suurepärase võimaluse.\nKriitikat tuleb nii või naa, nagu aru saan, niisiis ülim aeg sellele vilistama hakata ja teha rahumeeli nii, nagu sulle sobib. Rahumeeli, see on ka õpitav.\nSa oled juba nii kaugele jõudnud, ja kindlasti on sel teel veel viperusi ja miskõikveel, aga algus on tehtud ja oma elu loomine, kuitahes keeruline see algsues ka ei ole, on lihtsalt nii vabastav ja vägev tunne.\nLoodan, et uus terapeut aitab ka sel uuel teeotsal end kindlamalt tunda.\nKuule jah, kuna kriitikat tuleb niikuinii, siis on parem seda välja kannatada millegi enama nimel kui senisesse säilitamine.


ZONE.EE suurendas ligi kaks korda veebimajutusteenuste mahtu - Äripäev\nZONE.EE suurendas ligi kaks korda veebimajutusteenuste mahtu\n29. september 2004, 12:05\nAndris Feldmanis 29. september 2004, 12:05\nVeebimajutusteenuste pakkuja Zone Media OÜ suurendas täna ligi kaks korda oma tasuliste majutusteenuste mahte, teenuste hinnad jäid endisele tasemele.\nHetkel enam kui viit tuhandet ettevõtet ja organisatsiooni teenindav Zone Media OÜ tõstis pea kaks korda eelistatumate veebimajutusteenuste ehk virtuaalserverite kõvakettamahte, spetsiaalselt e-äri tarbeks suunatud veebimajutusteenuste kõvakettamahud tõusid aga ligi kolm korda. Igakuised andmeedastusmahud tõusid populaarsematel teenuspakettidel samuti pea kaks korda. Lisaks kasvasid ka individuaalsetele elektronpostikontodele eraldatud maksimaalsed säilitusmahud.\nZone Media OÜ tegevjuht Martti Variku sõnul tingisid teenuspakettide laiendamise lõppenud majandusaasta oodatust paremad tulemused, mis võimaldasid lisainvesteeringuid teenuste arendamisse. ?Täna kasutusel olev teenusplatvorm on tänu arendustegevusele võimalusterohkem kui kunagi varem,? kinnitas Varik. Ta lisas, et Zone Media OÜ jätkab oma teenuste arendamist ning täiustamist edaspidigi, kindlustades sellega ettevõttele jätkuva liidripositsiooni virtuaalserveriteenuse turul.\nZone Media OÜ alustas oma tegevust 1999. aasta detsembris, mil ettevõtte teenustega liitusid esimesed ärikliendid. Lisaks viiele tuhandele ärikliendile, keda hetkel teenindab üle 50 serveri, osutab Zone Media OÜ enam kui sajale tuhandele kasutajale ka tasuta kodulehe majutusteenust.


Hoolimatu ehitaja jättis elanikud külma kätte\n5. detsember 2001 kell 8:42\nTallinna südalinna kolmekorruselise kivimaja pööningut korteriteks ümber ehitav kinnisvaraarendaja lasi töömeestel talve hakul eemaldada majalt katuse, mistõttu kolmanda korruse keskküttega korteris langes õhutemperatuur üheksa soojakraadini, kirjutab Postimees.\nKodus aasta ja üheksa kuu vanust tütart kasvatav ja teist last ootav Eva Maria Metsik ütles, et nende pere kolmanda korruse korteris on temperatuur langenud üheksa soojakraadini.\nEt hiljuti keskkõrvapõletikku põdenud laps saaks siiski soojas toas olla, on pere ühte tuppa paigaldanud kaks soojapuhurit ja ühe radiaatori.\nLisaks katuse ja pööningu lammutamisele on ligi kaks nädalat kestnud tööd tekitanud pragusid korteri kolme toa lagedesse.\nEva Maria abikaasa, samas majas elav endine riigikogulane Tõnu Kõrda ja veel kaks korteriomanikku on pöördunud abi saamiseks nii linnaametnike kui ka kohtu poole.\nMaja pööningu omanik OÜ Astrodon kavatseb märtsiks katusekorrusele kolm korterit juurde ehitada ja on neile ka juba ostjad leidnud. Kahe-kolmetoaliste korterite hind jääb 740 000 ja 865 000 krooni vahele.\nAstrodoni esindaja ja samal ajal Arco Vara Tallinna büroos töötav Rünno Sulg keeldus eile Postimehele selgitamast, miks firma on majaelanikud külma kätte jätnud.\nNeli korteriomanikku on esitanud halduskohtusse kaebuse linnavalitsuse poolt mullu suvel väljastatud ehitusloa tühistamiseks, sest planeerimis- ja ehitusseadust eirates polnud selle väljaandmisel kindlaks määratud, kuidas ja kes teostab ehituse üle järelevalvet.\n20. novembril jättis halduskohus elanike kaebuse rahuldamata ja samal päeval alustasid ehitajad katuseplekkide lahtikangutamist.\nKõrda ütles, et korteriomanikud olid poolteist aastat tagasi ümberehitusega nõus, sest eeldasid, et tööd tehakse suvel ja tõhusa järelevalve all.\n?Maja on halvas korras ning on kahtlane, kuidas vundament mahukale juurdeehitusele vastu peab,? mainis ta.


Põhikooli valikeksam - inglise keel - Perekooli Foorum\nEsileht › Koolilaps › Põhikooli valikeksam – inglise keel\nTeema: Põhikooli valikeksam – inglise keel\nKuidas lastel läks? Jäin mõtlema, et tulemus võib sõltuda ju ka sellest, kui kaua keelt õpitud on. Osades koolides algab inglise keele õpe kohe 1. klassist, osadel hiljem ja huvitav palju see mõjutab.\nEi tohiks üldse mõjutada. Eksam on ette valmistatud eeldusel, et sellega saaksid kenasti hakkama ka lapsed, kes alustasid keeleõpet kolmandas klassis.\nMinu lapse klassis said isegi kõige totumad üle 90 punkti … tundub, et alla selle on vist ikka suht võimatu saada 🙂\nPäriselt, kas kõik igal pool said üle 90? Mis sellise eksami mõte siis üldse on? 😀\nMeie lapse koolis sama – alla 90 polnud ühtegi tulemust.\nNo väga nõrgad ei lähegi ju selles aines valikeksamit tegema.\nEga eksami mõte pole ju halva tulemuse saamine. Liiatigi kuna tegu on valikeksamigs. Valitakse ju ikka see aine, milles end kindlamalt tuntakse.\nAa, õigus jah.\nEks selle eksami valisid ju need, kes tunnevad end selles aines ka tugevalt. Kui ei oska, siis ju vaevalt, et valikeksamiks endale selle laps valiks 🙂\nMeie laps sai 99%. Ise ta on nördinud, et kus ta küll eksis.\nLihtsalt uudishimust küsin, kas laps alustas inglise keele õpinguid esimesest klassist või hiljem?\nNojah, see “kõige totumad” ühe eelkirjutaja postituses ei olnud vast päris õnnestunud sõnastus.\nMuidugi nad said. Laps rääkis või?\nTänapäeva lapsed lihtsalt on inglise keeles väga head. Minu laps on 12a ja vahel küsin mõnda sõna või fraasi tema käest. Kuigi ka mina olen ingliskeelsete sarjade ja filmidega üles kasvanud ja ise sain inglise keele keskkooli lõpueksamil 95p.\nMinu laps õppinud inglise keelt kaks aastat vähem kui ta klassikaaslased, ja kuigi sai ka ise üle 90, siis talle endale tundus teistega võrreldes, et oleks võinud paremini. Üldiselt olid jah väga head tulemused, aga seda oli ka oodata.\nValikaines oleks ka ime, kui tulemused nõrgad oleks. Eriti veel inglise keeles, mida kõik noored oskavad ja kasutavad.\nMinu laps sai 96%, oli väga pettunud. Ütles, et sai suulise eksami pileti, kus üks poiss oli segamini toas ja ta ei osanud selle kohta väga palju rääkida. Kirjaliku osa eest sai maksimumpunktid. Inglise keelt on õppinud alates 3. klassist.\nKoolis algasid inglise keele tunnid 4.klassist. Aga eks tänu multikatele oli juba varakult põhi all 🙂 Mul 2 last, üks 8.klassi lõpetas ja teine 9.klassi ja no mõlematel enne kooli juba kuidagi see keel lihtsalt suus.\nInglise keele õpetajana ütleksin, et sel aastal oli eksami kirjalik osa eriti lihtne. Kirjeldada tuli lemmikut YouTube’i kanalit. No ei ole raske huvilisele lapsele. Punkte kaotati kirja kirjutamisel just vormistamise osas. Suulises ei saanud mõni pihta rollimängu formaadile – tarkpead, kes konsultatsioonides käimist üleliigseks pidasid. Ja pildi kirjeldamisel on abiks silmaring. Kui ikka kujutlusvõime kehvake, on keelest vähe kasu. Keel ju ainult vahend ehk tööriist oma mõtete väljendamiseks. Raskeks läheb siis, kui pole mõtteid, mida väljendada. Mul on vahel tunne, et lapsevanemad hindavad oma laste inglise keele oskust pisut üle. Sorav lobisemine petabki ära. Ega muidu 10. klassi sattudes nii mõnigi laps avasta, et ta tegelikult NII hästi ei oskagi. Õpetan ka gümnaasiumis ja tublimad teevad 3 nädalatunni pealt lõpuks C1, vahel ka C2 tasemeeksami ära. Mulle on jäänud mulje, et Cambridge’i C1 eksam on lihtsam kui me kodumaine riigieksam, mille 75% annab vaid B2 taseme.\nnglise keele õpetajana ütleksin, et sel aastal oli eksami kirjalik osa eriti lihtne. Kirjeldada tuli lemmikut YouTube’i kanalit.\nMu laps ütles, et tänapäeval ei vahigi keegi lastest nii väga Youtube’i. Ei ole ikka nii, et kõigile köki-möki. Laps hakkas inglise keelt õppima 3. võõrkeelena, sooritas eksami suurepäraselt. Nii mõnigi oivik, keda tema klassis on aastaid eeskujuks toodud, põrus. Õnne peab ka olema.\nMeil ei põrunud 24st lapsest küll keegi. Kõige halvem tulemus oli 86 punkti. Enamus üle 90 ja paaril lapsel 100. No seda, et lapsed YouTube’i vahi, ei vasta tõele. Igaüks oskas kirjutada. Ise parandasin eksamitöid.\nTotumad pole vast õige sõna, aga sisuliselt jah. Kõik, kellega suhelnud kahe aasta lõpetajatest – on öelnud, et lihtne eksam ja saanud 94-100%. Vaatasin ja tegin eelmise aasta oma nii palju, kui teha sai kodus. Minu meelest pigem selline lihtsamapoolne nö netipõlvkonna eksam. Raskem võiks pigem neil olla, kellele pole nö nutindus külge jäänud.\nNo seda, et lapsed YouTube’i vahi, ei vasta tõele.\nMina usun küll, et on lapsi, kes YouTube`ist palju ei tea, sest kasutavad teisi, uuemaid kanaleid.\nAhah, tik-toki või, see on mingi uuem ja peenem kanal sinu arust?\nSina usud, aga mina tean. Kui mitte kodus, siis isegi koolis saab vahetevahel YouTube’ist videoid vaadatud. Väga häid keele- ja kultuuriprogramme on saadaval.\nLapsed muide, teavad isegi, mis on telekas.\nMinu laps ei vaata. Ütles, et nõme vanamoodne teema kirjutamiseks.\nÜtles, et nõme vanamoodne teema kirjutamiseks\nMis tema jaoks siis “moodne” ja mitte nii nõme olnuks?\nMeie koolis oli valdavalt 90+, aga oli skoore ka kõvasti alla selle. Tegijaid oli väga palju-suur kool. Inglise keelt ei võta vaid need, kes selles tugevad on. Võetakse ka sellepärast, et midagi muud võtta pole või tunduvad teised ained rasked.\nEi ole inglise keel kõikide jaoks enesestmõistetavalt lihtne.\nNojah, Pythagoras ja Tammsaare on ka vanamoodsad. Kägude lapsed arvavad nii. Jätame mata ja kirjanduse kõrvale.\nMina usun küll, et on lapsi, kes YouTube`ist palju ei tea, sest kasutavad teisi, uuemaid kanaleid.</blockquote>\nÜks asi on, et tead, et YouTube on olemas ja oled sealt midagi kunagi näinud. Hoopis teine on kirjutrada mingist YouTube`i kanalist kui oma lemmikust asjalik kiri.\nMina arvan,et tulemus ei sõltu sellest . Ikka oleneb ,kuidas on ainet omandatud . Minu laps õpib inglise keelt 3 klassist ja sai 95%. Nende klassil läks kõigil hästi , eksami tulemused üle 90%.


USA ründab euroliitu\nSeda ütles USA suursaadik Brüsselis Vernon Weaver. «Ma vihkan sõna kaubandussõda, aga Ühendriikidel on vaja seista oma majandushuvide eest,» ütles suursaadik.\nUSA-l on maailma suurim kaubandusbilansi puudujääk ja samal ajal ELi kaubandusülejääk USA suhtes muudkui kasvab. «Ja kui EL sellises olukorras viivitab maailma kaubandusorganisatsiooni (WTO) soovituste põhjal oma kaubanduspoliitikas muudatuste tegemist, siis arusaadav, miks kongress on muutunud tõredaks,» tõdes Weaver.\nTema sõnul valmistub USA kehtestama Euroopa Liidu suhtes uusi kaubandussanktsioone, kui EL ei tühista 13. maiks USA hormoonpreparaatide abil toodetud lihale kehtestatud impordikeeldu. 13. mai on lõpptähtaeg, mille WTO on andnud ELile praegu kehtiva süsteemi muutmiseks.\nEL põhjendab impordikeeldu sellega, et hormoonliha on tervisele kahjulik. Kuid seda seisukohta toetavad teaduslikud uuringud ei saa 13. maiks valmis. Sellepärast on Euroopa komisjon soovitanud alternatiivseid lahedusi. Ühe ettepaneku kohaselt on EL nõus maksma USA ja Kanada lihaeksportööridele kahjutasu. Teise ettepaneku järgi on EL valmis liha impordikeeldu tühistama, kuid sel juhul nõuab, et hormoonliha oleks vastava selge märgistusega.\n«Me ootame püsilahendust 13. maiks ja valitsus on teatanud, et ta on nõus ELiga diskuteerima kohustusliku märgistuse üle,» ütles USA suursaadik.\nUSA kaubanduspoliitika võtmesõnaks on turgude avatus, kuid suur osa Euroopa Liidu toiduaineturust on Ameerika toodetele suletud. Hormoonliha impordikeeld kehtib tegelikult juba üle kümne aasta ja see teeb USA lihatootjad üha närvilisemaks.\n«Me oleme tüdinud, et EL alahindab USAs tehtud täpseid teaduslikke uuringuid ja mida on tunnustanud USA valitsusasutused. See puudutab nii hormoonliha kui ka geenitöötlusega tooteid. USA rahvas usaldab seda seisukohta, kuid EL, kes arvab tihti 15 eri moel, seab selle kahtluse alla. Meie soov on, et EL areneks ühtse keskasutusega föderaalriigiks, kellega USA-l oleks kergem arendada suhteid üle Atlandi,» arvas USA suursaadik Brüsselis Vernon Weawer.


Imetamisest ja välgutamisest ja avatud meelega ellusuhtumisest\nWhat's the first thing that comes to your mind when you think about breastfeeding? Nice rack? Seda kohe kindlasti. :) Armas imik? Võimalik. Kaunis vaatepilt? Vanaemade ja vanatädide jaoks võib-olla tõesti. Aga ma olen enam kui kindel, et alates ajast, mil naine hakkab kasutama beebipille, plaastreid (või mis iganes muud paljunemisvastast vahendit), seostuvad rinnad talle seksuaalsusega ning keegi teine peale mehe neid imemas ja mudimas tundub ... just wrong on so many levels. Vähemalt nii mõtlesin ma veel neli kuud tagasi ja kõik need üheksa kuud enne seda ka.\nEnt nagu ma ühes varasemas postituses kirjutasin, siis muutumine on tõepoolest võimalik ja nii on muutunud ka mu arusaam imetamisest. Kuigi minu sünnitus ei kulgenud tavapäraselt, ma ei saanud last kohe pärast sündi oma rinnale ja kui ta lõpuks minu juurde toodi, ei hakanud ma teki sisse mähitud pampu nähes automaatselt õnnepisaraid valama, ei tulnud mul siiski kordagi mõttesse talle rinnapiima mitte pakkuda. All that worrying was for nothing, sest kui Madis meie punetava, kortsulise ja ketendava nahaga tillukese räbala minu kõrvale tõstis ning ta vaikselt ja tasaselt oma suurte silmadega mu nägu uuris, kadus igasugune imelik tunne ajusopi kõige kaugemasse nurka. Pärast üürikest üksteisega tutvumist oli omanditunne õige pea platsis ... ja ma arvan, et sel hetkel saigi minust ema. Ma ei mõelnud enam oma rindade väljavenimise, kahanemise, ebamugavuse ega isegi valu peale. Kõigest sellest muutus tähtamaks lapse heaolu ja tervis ning ilmselt ka kõige kogenematum ema mõistab, et tema enda keha toodetav piim on iga kell parem ja puhtam kui mingi segu seitse. Poja teisel elunädalal tekkis meil kardetust hoopis vastupidine olukord – kui mul suure stressi ja murekoorma tõttu piima vähemaks jäi, olime sunnitud imetamisnõustaja soovitatud pudelist talle Aptamili rinnapiimaasendajat (RPA-d) andma. Ja no mis te siis arvate, kas ma lahistasin köögis nutta, kui Madis teises toas lapsele pudelist süüa andis, ja ulgusin selle üle, kui halb ema ma olen, et mul pole lapsele piisavalt piima pakkuda ja ta, vaeseke, nüüd mingit keemiat sisse peab sööma? Loomulikult. Ma poleks ju muidu Gerda. :)\nÕnneks oli piima vähesus ajutine nähtus, sest hakkasin teadlikult vett ja apteegitilliteed kaanima ning püüdsin vähem muretseda, sest stress viib söögiisu ja piima samuti. Aga no katsu sa mitte muretseda, kui laps ei kosu and it's all your fault, sest järelikult su tissid ei funka nii nagu peaksid. Esimene kuu oli nii füüsiliselt kui vaimselt kurnav, sest piimapais vaheldus piima vähesusega, pisikesest nibulõhest sai verine haav ning väsitasin end ise sellega, et märkisin kõik söögiajad (algus ja lõpp ning kummast tissist sõi) minuti täpsusega telefoni märkmetesse üles. Ent ühel päeval viskas mu iPhone villast ja kõik märkmed kustusid ise ära ... ning kuigi olin sel hetkel Steve Jobsi peale ülimalt pissed off, aitas see mul edaspidi imetamist vabalt võtta. Ma ei jälginud enam paaniliselt kella, et 15 või 20 minuti möödumisel laps teise tissi otsa panna (esimesel kuul soovitavad ämmakad just nii teha, sest muidu imeb ta ülejäänud ajast tühja rinda – imemisvajadus saab küll rahuldatud, kuid kaalus juurde ei võta) ega jätnud meelde, kummaga ta lõpetas, et siis järgmisel korral sellest jälle alustada. Kõiki neid soovitusi järgides tundus mulle, et imetamine on nagu raketiteadus ... ja alles kuu aja möödumisel avastasin, et tegelikult pole asi üldse nii hull.\nLäks veel kaks ja pool kuud ning ühel hetkel kadus ka valu, mis võimaldas mul näha rinnaga toitmise võlusid – söök on kogu aeg käepärast, paraja temperatuuriga ja selleks pole vaja vett keeta, pudeli ning pulbriga möllata ja siis keemiakokteili jahutada. Kuigi ma ei hakka ilmselt imetamist kunagi füüsiliselt nautima ja mingist imelisest imetamiskogemusest pajatama, pidin neljanda kuu täitumisel endalegi üllatuseks tunnistama, et see on tegelikult päris eriline kvaliteetaeg oma lapsega. Eriti hetkel, kui tal hakkab kõht täis saama, laseb tissist lahti, uurib oma suurte silmadega mu nägu, naeratab siis laialt ja kavalalt ning sukeldub uuesti oma joogikannu äärde mõnulema, et siis jälle lahti lasta ja mulle kelmikalt otsa vaadata. Nendel hetkedel mopsutan ja paitan tema pisikest pead ning tunnen end siiralt õnnelikuna, nagu maailmas poleks midagi tähtsamat peale meie kahe. :) Aga see on alles hiljutine nähtus – imetamine ei ole alati nii lõbus olnud ja eelneva kolme kuu jooksul olen lapsele süüa andes tundnud sellist piina, et mõtlesin nii mõnigi kord, kas see pole mitte hullem kui sünnitamine ise. Tookord valutasin kümme tundi, kuid imetamine tähendas minu jaoks põrguvalu kümme korda päevas IGA PÄEV, seega oli see nagu üks endless horror movie.\nAlgus läks meil libedalt. Esimesed kaks päeva laps sõi ja magas, välja arvatud öö haiglas, millest kirjutasin siin. Ent kolmandal päeval koju saades tundsin, et parem rind ei ole enam nii pehme kui varem ning uneajaks see juba tulitas ja oli valulik, nii et magamine näis võimatu. Selili olla ei saanud, sest siis valgus tiss küljele ja tegi valu. Vasakul küljel oli samuti paha, sest gravitatsioon tõmbas piimapommi allapoole ning jälle oli valus. Ja paremal küljel lebamine oli lausa võimatu, sest ühel hetkel oli mul öösärgi all tissi asemel telliskivi, mis tegi vastu voodit puutudes sellist valu, et kui ma oleksin mees, oleks mu munad raudselt märjaks läinud. :D Kell neli sai mul mõistus ja kannatus otsa ning tõusin püsti, otsisin haiglast kaasa antud imetamisvoldiku üles ja läksin vannituppa. Võtsin lahti piimapaisust rääkiva koha ning sain teada, et seda leevendab kõige paremini laps, kes üleliigse piima ära imeb, või siis rinnapump või selle puudumisel omaenda kaks kätt. Laps aga magas nii armsasti, et tema üles ajamine tundus lauslollus, eriti seetõttu, et kivikõva rinda imikud üldjuhul imeda ei taha. Mis tähendab, et oleksin pärast pidanud kell neli öösel nutva imikuga mööda tuba jalutama, endal tiss lõhkemas. Ja pumpa mul polnud, sest Perekooli loengus ei soovitatud seda varakult valmis varuda, vaid „soetada alles siis, kui seda päriselt ka vaja läheb, muidu jääb lihtsalt seisma” (why thank you lovely lady, kust ma selle sinu meelest öösel välja võlun?!). Nii et alles jäid kaks kätt ja sõõrutamine ehk kuuma duši all rinna soojaks mudimine ja seejärel iseenda lüpsmine. :) Ütleme nii, et sinna kraanikaussi voolas rohkem pisaraid kui piima, sest mul oli lihtsalt niivõrd valus.\nJärgmisel hommikul, kui olin lõputuna näiva öö mingi ime läbi üle elanud, otsisin netist rinnapumpade kohta infot ja sain teada, et need on üsna kallis lõbu – korralikud elektrilised pumbad jäävad vahemikku 100–400 eurot. Ent pärast väikest researchi leidsin soodsama ja lihtsama lahenduse – Medela rinnapumba laenutus (http://www.nutibeebi.ee/beebitarvete-laenutus/rinnapumba-laenutus-medela). Võtsime esialgu kolmeks päevaks, kuid pikendasin rendiaega õige pea terveks kuuks. Madis tormas linna sellele järgi ja meile anti kasutada täiesti uus pump. Kui ma paar nädalat hiljem ei saanud sellega enam pea tilkagi kätte, siis esimesel korral pumpasin terve pudelitäie piima välja. Kaks päeva hiljem oli pais teises rinnas ja ka siis sain pudeli jagu kraami kätte. Pistsime spetsiaalsed hoiutopsid sügavkülma ja kui alates lapse kahenädalaseks saamisest uuesti ülikoolis hakkasin käima, soendas Madis topsid vesivannil üles ja andis poisile pudelist süüa. Mõtlesime ka pumba väljaostmise peale, ent kuna mul ei õnnestunud hiljem enam sellega piima kätte saada, ei näinud ma pumba just in case kapi otsas hoidmisel mõtet. Pealegi tekitas pidev proovimine stressi ja küsimust, et kui pumbaga midagi ei tule, siis kas laps ikka saab kõhu täis, aga imetamisnõustaja kinnitas, et päris nii see asi ei käi ja seni, kuni imik regulaarselt pissib ning on muidu rõõmus ja rahul, pole muretsemiseks põhjust. Lisaks pidavat piimakanalid valla päästma lapse soojus, lähedus ning tema ja imetamise peale mõtlemine, aga pump on külm võõrkeha ja paistab, et minu tissidele sellest ei piisanud. :)\nNii et tõelist piimapaisu, mis võib üle minna koledaks ja valusaks ja antibiootikumidega ravitavaks rinnapõletikuks, esines mul vaid kahel korral. Voldikutes kirjutatu järgi ongi see normaalne, et rinnad hakkavad kuskil kolmandal päeval pärast lapse sündi rohkem piima tootma. Alguses on lapse magu hernetera suurune ja seepärast pole ka põhjust raseduse lõpus muretseda, kas rindades on ikka lapsele kohe piisavalt toitu – tema pisikesse kõhtu mahub vaid teelusikatäis vedelikku. Ent iga söögikorraga magu suureneb ja imemine paneb rinnad n-ö tööle ... aga kuna lapse magu nii kiiresti nüüd ka ei veni, siis tekib ületootmine ja laps ei jõua nii palju ära süüa, kui ema piima toodab. Kui vanasti aitasid emadel liigsetest liitritest vabaneda naabrinaised, kellel oli kodus vastupidine olukord – näljane imik ja olematud piimamäed –, siis tänapäeval on õnneks olemas korralikud elektrilised pumbad, that do the trick. Samas on pumpamine piima ülekülluse puhul kahe otsaga asi, sest keha toodab piima vastavalt nõudlusele, st iga imetamiskord (või siis pumpamine) küll tühjendab rinda, kuid ühtlasi tekitab seda kohe ka juurde. Ja kui mul nädala pärast piimavarud sootuks otsa hakkasid lõppema, ei julenud ma enam pumbata, sest tundus, et pärast pean lapsele tühja rinda pakkuma ... mis siis, et rinda ei ole võimalik tühjaks süüa ega pumbata ning imetamisnõustaja soovitas mul tegelikult toitmiskordade vahel piimatekke stimuleerimiseks ise pumbata. Noore ja kogenematu emana olin nagu lõhkise küna ees – pumpan liiga täis rinda, tekib juurde, pumpan tühja rinda, võtan lapselt viimasedki tilgad ära.\nEnt kogemused tulevad ajaga ja aja möödudes näed, et rinnad tõepoolest saavad ühel hetkel ise aru, kui palju piima su laps vajab, ning ta ei jää nälga ja sina ei pea isepurskuvate rindade pärast muretsema ega iga kord välja minnes oma niigi suurt partiid imavate rinnapatjadega suurendama. Või hommikul avastama, et magad piimaloigus ja uus kattemadrats on läbimärg. Kuid ilusaid rinnahoidjaid pole ma siiani raatsinud selga panna, sest rinnapiim jätab neile koledad plekid, mis pesus välja ei tule. Kuigi, if you really think about it, siis tegelikult pole vist mõtet neid hoida, sest üldjuhul on naise partii pärast imetamist numbri (kui mitte paari) võrra väiksem. :) Selles mõttes on mul vist vedanud – ma pole raseduse ega imetamise ajaks pidanud uusi rinnahoidjaid ostma, sest üheksa kuu jooksul ei paisunud mu kõht nii suureks, et tavaliste rinnahoidjate traat oleks häirima hakanud, ja hiljem jäid piima täis rinnad parajatesse proportsioonidesse, nii et kõik mahtus kenasti ära. :)\nAga millega mul pole vedanud, on mu vasak rind – see on lame nagu Kesk-Eesti. Ämmakad vangutasid kohe pärast sünnitust pead ja arvasid, et sellega võib probleeme tulla. Ja neil oli õigus – imetamine muutus ühel hetkel maapealseks põrguks. Öeldakse küll, et imetada on võimalik ka sissepoole vajunud nibuga ning nibu lamedus ei mängi piima kättesaamisel üldse rolli, sest see pidavat olema lapse pisikese suu jaoks pelgalt orientiir. Nii ma siis imetasin heausklikult oma last haiglas ämmakate silme all ja kuus päeva hiljem Pelgulinna imetamisnõustaja juures, kes vaatas mu vasaku rinna imetamisvõtte üle (söötsin last tema juures pool tundi) ning kiitis heaks – tehniliselt paistis kõik korras olevat ja imemisvõte õige (beebi alahuul väljapoole rullis ja võimalikult palju nibu tumedat ala suus). Aga ometi olin mõne päeva pärast kodus hullumas ja helistasin taaskord Pelgu imetamisnõustamisse, et küsida, should I be freaked out, et mul on kodus vampiiribeebi – hommikuse söötmise ajal avastasin, et lapsel oli suu verd täis ... ning ofkoors ma olin freaked out. Tema muidugi rahustas mu maha ega kiitnud minu maoloputuse ideed heaks (:D), vaid soovitas määrida nibu Bepantheni rasvase kreemi asemel Garmastani õhukese kreemiga ja muretseda endale nibukaitse seniks, kuni lõhe paraneb. Olin selle variandi enda jaoks välistanud, sest ämmakate sõnul võib imik kaitsmega nii ära harjuda, et enam paljast rinda ei tahagi. Ent kuna olin lapse verise suu nägemisest šokis ja imetamine tekitas põrguvalu, siis olin juba valmis kõike proovima.\nKuigi nibukaitse valu päris ära ei võtnud, muutis see imetamise vähemalt sedavõrd talutavaks, et mu keha ei tõmbunud enam krampi, kui lapse suu rinnale lähenes. Ja kuigi teine imetamisnõustaja (kelle leidsin kolmandal nädalal Sünni ja Imetamise Eesti Tugiühingu kodulehelt (yes, that's actually a thing – www.siet.ee) ja kes kõigest kolme euro eest koduvisiidi tegi) soovitas mul nibukaitse prügikasti visata ning ma paar korda pärast tema lahkumist püüdsingi lapsele ilma kaitsmeta süüa anda, võtsin selle juba järgmisel päeval taas kasutusele ja kasutan seda siiamaani. Nõustaja oli see-eest tore ja abivalmis ning esimene, kes mind reaalselt füüsiliselt aitas – vaatas, kuidas ma lapse omast arust enda vastu ja tema meelest meetri kaugusele asetasin, ja lükkas ta siis mulle nii lähedale, et lapse nägu põhimõtteliselt uppus tissi sisse, nii et ma hakkasin juba kartma, et ta saab tissist üledoosi. Temalt sain ka teada, et kahe-kolmetunnist söögiaegade vahet peaksin arvestama mitte viimase söögiaja lõpust järgmise alguseni, vaid algusest alguseni. Seega kui esimestel nädalatel võis üks imetamiskord kesta 20 minutist ühe tunnini, tähendas see, et mõnel päeval ma justkui elasingi oma imikuga voodis, sest kui ta kell üks alustas ja kaks lõpetas, sain tund aega hinge tõmmata, et siis kell kolm jälle otsast pihta hakata. Kõigi muude murede ja südamevalu kõrval oligi tegevusetusega kõige raskem harjuda. Et ma lamangi mitu tundi päevas voodis või istun, laps rinnal magamas, diivanil ja lihtsalt olen, kuigi köögis ulatub mustade nõude virn juba laeni ja põrandad on nii tolmused, et ei kannata kriitikat ning kogu korter näeb välja, nagu sada matsi oleks sealt läbi käinud ja oma asju suvaliselt igale poole laiali pildunud. Teisisõnu et ma elan ja hingan 24/7 ainult lapse jaoks ning mu päeva suurim saavutus on nõudepesu ja duši all käimine on juba next level.\nAga inimene harjub kõigega ning ühel hetkel harjub ka laps lamamistoolis olemisega ja iseenda pesemine muutub taas võimalikuks. Kuigi mitte küll päris nii nagu enne emaks saamist, et sisened vannituppa, paned ukse enda järel kinni, astud voolava vee alla, suled mitmeks heaks minutiks silmad ning mõtled häid mõtteid või ümised end seebitades mõnda viisijuppi. Edaspidi on suletud uks ajalugu ja ema privaatsest peapesust saab avalik esinemine. Publikuks on õnneks vaid oma laps ja tema rõõmustamiseks pole vaja pikka kõnet pidada, vaid valju häälega laulda, imelike liigutustega tantsida ja muidu klouni mängida. :) Duši all kolmeaastase moodi rääkimine „nüüd võtan šampooni, panen šampooni pähe, hõõrun juuksed vahule, šallallaa, loputan juuksed ära, trallallaa” on üks esimesi märke sellest, et oled astunud uude sadomasoklubisse nimega Emadus, mille motoks on putting your child's needs first. Klubi täieõigusliku liikmena oled lapse nimel kõigeks valmis – nii klouni mängimiseks kui ka füüsiliselt haiget saamiseks. Mina näiteks lasin enda nibu sõna otseses mõttes verele imeda – endal olid pisarad silmis, hambad ristis ja varbad ka, aga hinges oli rahu, sest laps sai kõhu täis. Like I said – sadomaso. :)\nSadomaso teine tundemärk on oma toidusedeli lühendamine nii lühikeseks, et alles jääb vaid tatar ja vesi ... ikka selleks, et lapsel oleks hea. Paljud ema söödud toidud tekitavad lapse väljaarenemata soolestikus gaase ning kuna tal pole enne kolmandat elukuud nende väljutamiseks vajalikke kõhulihaseid, siis ta lihtsalt nutab lohutamatult, sest tema väike kõhuke valutab. I sure do wish someone had told me that, enne kui ma pärast sünnitust ämmaka toodud kama isukalt alla kugistasin ja Madis meile õhtusöögiks Mäki eined tõi ning ma pool liitrit kokat ära jõin. Või teisel päeval haiglatoidu asemel Chopsticksi vürtsikat riisi mugisin või haiglast koju saades Kertu tehtud Caesari salatit ja sidrunivett nautisin. Piimatooted, vürtsid, tsitruselised, kapsas ja muu värske kraam – tere, gaasid! Jõudsin enda toidu ja lapse nutu seosele jälile alles viiendal päeval – mäletan, kuidas istusin jõuetult diivanil, kolme ja poole kilone konnapoeg süles magamas, ning Madis helistas ja küsis, mis ta poest toob. Kuna kell hakkas parajasti kaks saama ja ma olin hommikust saati virila vastsündinuga mööda tube jalutanud, märksõna „imiku gaasivalu” guugeldanud ja umbes kümmet artiklit ning lugematul hulgal vasturääkivaid soovitusi lugenud, kuulis Madis läbi mu nuuksatuste vaid „mitte midagi” ja „banaani”. Sain netiavarustest teada, et gaase võib tekitada kõik, mida seni tarbinud olin – jogurt, leib, salat, šokolaad, kohuke ja oh-kui-palju-muud-head-paremat. Lisaks olin juba Facebookis kogenumate emadega ühendust võtnud ja kuulnud soovitusi stiilis „kurki võid süüa, aga ilma kooreta ja leiba võid ka toidu kõrvale võtta, kuid ainult pool viilu”. Niisiis jõudsin järeldusele, et ohutud toidud on vaid tatar, banaan ja vesi ning kuna mul polnud peale vee kodus ei tatart ega banaani, olingi hommiku otsa nälgas.\nÖeldakse, et gaasivalu kestab esimesed kolm kuud – täpselt nii kaua läheb aega, et lapse soolestik ja kõhulihased välja areneksid. Tean ema, kelle poeg oli kolmanda kuu sünnipäeval kui ära vahetatud – kõik gaasid olid kadunud ning virilast imikust sai rahulik ja rõõmus beebi. Ent vähem kui nädalavanuse vastsündinu ema ei lohuta teadmine, et kauges ja tumedas tulevikus läheb kergemaks. Tema vajab instant fixi, mitte katteta lubadusi. :) Õnneks ei ole kõik päevad vennad ja kui ühel päeval pojal kõht valutas, ta sõi ja magas halvasti, siis järgmisel oli mul kodus justkui uus laps, kes päikse pilve tagant jälle välja tõi. Selline hea-paha päeva rütm kestis meil umbes kuu aega ning kuigi kapsast, hernest, õuna ja piima ei julenud ma neli kuud tarbida, jätsin juba esimese kuu möödumisel gluteenivaba leiva ja laktoosivaba jogurti poodi ning läksin vaikselt tavatoidu peale tagasi. Nagu ma eelmises postituses kirjutasin, siis usun tõsimeeli seda, et igale inimesele antakse kanda täpselt nõnda palju, nagu ta jõuab kanda ... ja kui ma oleksin pidanud kolm kuud tatradieeti pidama, oleks minust praegu ilmselt vaid inimvare alles. Ma ei suutnud isegi kuu aega ilma magusata elada – püüdsin küll piima- ja tumedat šokolaadi, kommi ja Domino küpsiseid kakaosisalduse tõttu vältida, kuid see-eest hävitasin selle aja jooksul koos apteegiltilliteega rohkem kaeraküpsiseid, kui ma tahaks tunnistada. :) Hilisõhtusele kohukesemugimisele vaatamata olen siiani kaotanud kilo kuus ja kaalun nüüdseks neli kilo vähem kui enne rasedust. Nuta või naera, aga samal ajal, kui teised naised võitlevad üleliigsete beebikilodega, püüan mina mitte kokku kuivada.\nCall it luck or bad luck, aga imetamine on viinud mu lisagrammid ja rohkemgi veel. Selles mõttes on pigem good luck, et kõik mu totrad hirmud on jäänud vaid idee tasandile – rinnaga toitmine pole imelik, mu rinnad pole (yet!) välja veninud, kõht on täpselt sama lame nagu enne (kuigi naba läbistav pikk tume triip pole endiselt ära kadunud, aga as they say – it will) ning mu allkorrusel polegi minijalgpalli suurust ava, vastupidi – kõik on kitsam kui varem, nii et mina küll ei usu, et teine (kui ta kunagi tulema peaks) selle võrra lihtsamalt väljub, et esimene tegi tee ette. Praegu on pigem selline tunne, et teine tuleb ja rebestab endale teed veel laiaulatuslikumalt kui eelmine. :D\nKokkuvõttes olen jõudnud järeldusele, et kuigi emad on üks paras kamp eneseohverdajaid, on see siiski maailma parim amet. Võib-olla on asi ka selles, et ma pole veel leidnud endale meelepärast ametit, mis mulle rõõmu ja piisavat elatist pakuks, aga ma olen siiski üpris kindel, et ükski tööalane saavutus, jõulupreemia või ametikõrgendus pole võrreldav teadmisega, et sa oled ühe väikse inimese maailma naba. Mul ei leidu sõnu kirjeldamaks, kui uhke ja eriline tunne mind valdab, kui see väike inimene üles ärgates nutma hakkab, sest avastab, et on üksi ... and how his face lights up, kui ma vaatevälja ilmun. Ta on hakanud pisut võõrastama ning ma isegi ei püüa varjata, kui palju ma seda naudin, et tal mõnikord teistele otsa vaadates suunurgad alla vajuvad ja siis mind nähes automaatselt kerkivad. :) Need a confidence boost, have a baby – ükski Madise tehtud kompliment ei pane mind end kunagi nii hästi tundma nagu nuttev imik, keda ainult mina suudan rahustada. :)\nMöödunud pühapäeval sõitsime Otepäält tagasi koju ja ühes järjekordses bensukapeatuses, kus äsja TriSmile'i triatloni lõpetanud näljane Madis ja Tõnis (who's pretty much always hungry) burkse tellisid, rääkisin Miaga autos istudes talle sellest, kuidas ma 15-aastasena oma elu hoopis teisiti ette kujutasin. Arvasin, et elan koos viie taksiga Inglismaal, maja ees seisab Mini Cooper, teen karjääri ja ühtki lontrusest meest mul olema ei saa ... no kui, siis ainult väga hästi inglise keelt oskav haritud džentelmen. Aga mis on reaalsus – viie taksi asemel on mul üks taks ning briti aktsendiga miljonäri asemel sain küll intelligentse, kuid inglise keelt kõvasti ja valesti purssiva mehe, kick-ass Londoni korteri asemel vana maamaja ja Mini Cooperi asemel Škoda Superbi. Ja nagu Mia hiljem Madisele ja Tõnisele mu mõttekäiku ümber jutustas, siis „pole mul ka karjääri”. :D Aga see-eest on mul kodus kaks maailma armsaimat last, kellest üks on mu ellu juhuse tahtel tulnud ja teise olen ise loonud. Ning kuigi being single and fabulous in London oleks ka päris äge olnud, ei kahetse ma sugugi, et elu on oma korrektuure teinud ja viinud mind suurlinna asemel suvilarajooni ning kõrgete kontsade ja pliiatsseeliku asemel liigun nüüd ringi suvekleitides ja Ted Bakeri plätudes. Nagu ütles William Parrish filmis „Meet Joe Black”: „Stay open. Who knows? Lightning could strike”, siis ma arvan, et mul strike'iski ... ja viis mind täpselt sinna, kuhu ma kuulun.\nIsa tõstab õhku mind, olen tema naerulind ... :)\nKäisime Ameerikast kohale lennanud tädi Dšeiniga Komeedi kohvikus, aga pildile jäid vaid nutitelefoni uurijad. Kids these days. :)\nMamma Helve tuli külla.\nMia lõbustab venda.\nKuna vannitoas käis kogu juulikuu jooksul remont, kolisime vanni kööki. :)\nRambo Mia ja seitsmekilone jahukott. :)\nKui onu Tõnis ja vanaema Mare Eestisse suvitama tulid (ja haledalt tünga said, sest Inglismaal oli suurem suvi kui Eestis), tegime aias grilli. :)\nÜks õppis just puristamise ära ning tatistas kõik täis, kes teda sülle võtsid. :)\n26.07.2015 – neljakuune sünnipäevapoiss. Kuna päevaplaan nägi ette elutoa tapeetimist ja vannitoaremondi lõpetamist, alustasime tordi ja laulu asemel hommikut vanniga ning piduliku osani jõudsime alles kell pool 12 õhtul. :)\nÜhel ilusal juulikuu päeval jõudis suvi ka meie õuele. :)\n02.08.2015 TriSmile'i triatlonil issit finišis tervitamas.\nMedal maitseb hästi. :)\nJalutasime võistluspaigast Jaanuse majja ja poolel teel avastasime, et Mia on medali ära kaotanud (pildi tegemise hetkel küsiski Madis, et oot, kus medal on). :D Juhtub ikka. Pisut ajakulu ja jalavaeva ning medal leiti kenasti üles – helkis uhkelt posti otsas, kuhu Mia selle endalegi üllatuseks riputanud oli. :D\nNo just look at that face and tell me I haven't lived my life right. :)\nSildid: armastus elu imetamine imik lapsed piimapais rinnapiim\nkaie86 6/8/15 10:11\nLihtsalt imearmas on see väike poisiklutt teil ehk Ellijutt nagu Geiti ütles :-D\ngalligaart 9/8/15 23:58\nHehee, nii armas. :)\nKeiu 6/8/15 21:01\ngalligaart 10/8/15 00:02\nSo ... I pick sanity. And my kids. Ja paar korda nädalas käärin öösel käised üles ja pesen nõusid kah. :D\nImetamisest ja välgutamisest ja avatud meelega ell...