Laupäeval käisid Lääne-Eesti pommigrupi demineerijad Salme vallas, kus sõjahaudade otsijad olid leidnud kaks Vene käsigranaati F-1 ja kaks käsigranaadi detonaatorit. Leitud kraam hävitati samal päeval Mõntus Lõhangu hävituskohas.\nTeise kutse said demineerijad laupäeval Torgu valla Mäebe külla, kus oli leitud Saksa käsigranaat. “Granaadi olid välja kaevanud sõjahaudade otsijad, kes olid pannud selle puuokste vahele, kust maaomanik selle leidis. Granaat hävitati samuti Mõntus Lõhangu hävituskohas,” ütles Lääne päästekeskuse pressiesindaja Katrin Zagorski.\nJärgmisel päeval leiti Torgu vallas Mässa külas 122-millimeetrine mürsk. “Kuna leid oli halvas seisukorras, tuli see hävitada leiukohas,” ütles Zagorski.\nSaiklas põles kulu\nNeljapäeval kell 15.06 helistati häirekeskusse ja anti teada, et Orissaare vallas Saikla külas põleb pinnas umbes nelja ruutmeetri ulatuses. Põlengu kustutasid kohale saabunud päästjad. “Kulu põles hinnanguliselt 30x 10 meetrisel maa-alal,” ütles Lääne päästekeskuse pressiesindaja Katrin Zagorski.\nAuto paiskus katusele\nReedel kell 15.25 sõitis 47-aastane Tarmo Orissaare vallas Suur-Rahula külas sõiduautoga Ford Mondeo teelt välja ja paiskus vasakule küljele, katusega vastu puud. Sõidukist väljapääsemiseks vajas autojuht päästjate abi. Päästjad andsid autojuhi tervisekontrolliks üle kiirabile, kes toimetas ta Kuressaare haiglasse.\n“Juht oli kaine. Teelt väljasõidu põhjus on teadmata,” ütles politsei pressiesindaja Kaja Grak.\nKuressaares põrkas kokku kaks autot\nLaupäeval kell 18.53 sai häirekeskus teate liiklusõnnetusest Kuressaares Koidu tänaval, kus kokku oli põrganud kaks sõiduautot. Kohale saabunud päästjad puhastasid ja vabastasid sõidutee liikluseks.\nPühapäeval kell 19.47 teatati liiklusõnnetusest Kuressaare linnas Kuressaare–Sääre maantee 2,5 km. Maantee kõrval asuval kergliiklusteel sõitis 50-aastane Meelis jalgrattaga tagant otsa jalakäijale, 41-aastasele Ekaterinale. Pärast esmaabi andmist Kuressaare haiglas lasti mõlemad kodusele ravile.\n“Õnnetuse osapooled olid kained. Pretensioone neil teineteisele ei olnud,” ütles Kaja Grak.\nJaanituled Saare maakonnas\nSUUR MAA, SUURED ASJAD: Sabas seista pole kunagi meeldiv


Looduslik valu leevendamine sünnituse ajal - Testid\nLooduslik valu leevendamine sünnituse ajal\nKõik kardavad sünnitusvalu, absoluutselt kõik naised, kes valmistuvad või alles plaanivad emaks saada. Keegi rohkem, keegi vähem. Kuid põhjalikult käsitlevad sünnituse ajal anesteesia küsimust peamiselt rasedad naised, kes lähevad varsti sünnitusele. Nii et vaatame, mis tüüpi ravimitega seotud valu leevendamine on olemas? Ja miks see kõik tegelikult vajalik on, sest loodus ei andnud meile vaevalt sünnituse ajal nii palju valu, et ei suudaks vastu pidada...\nAnesteesia sünnitusel minevikus\nInimesed üritasid sünnituse ajal valu eemaldada iidsetest aegadest peale. Näiteks Vana-Egiptuses sünnitasid aadlike kodanike naised opiaatide (narkootiliste) aurudega fumigeeritud tubades. Vana-Roomas anti üllaste daamide sünnitamisel alkoholi ja unimagunapeetust, mis sisaldab ka opiaate. Opiaadid (PROMEDOL) on tänapäevani levinud viis sünnitusvalu leevendamiseks.\nKeskajal jälgis inkvisitsioon igat katset sünnitust tuimastada. Tööl olnud naist ja valuvaigistit karistati, kuna seda peeti Piibli seaduste kohaselt tõsiseks patuks. XIX sajandi lõpus. avastati eeterneesteesia ja seda kasutati edukalt sünnituse tuimestamiseks. Seejärel tuimestati sünnitust mõnda aega kloroformiga (üks esimesi inhalatsioonianesteesia vahendeid), kuid vastsündinutel ei olnud seda meetodit hingamisdepressiooni tõttu laialdaselt kasutatud..\nValuretseptorid asuvad väikeses vaagnas, kõhuõõnes, perineumis ja pärasooles, mis reageerides sünnituse ajal naise kehas toimuvatele muutustele, moodustab valusignaali, edastades selle ajule.\nSünnituse esimesel etapil, kokkutõmmete mõjul (kui toimub emaka lihaste kokkutõmbumine), emakakael avaneb. Võitluse ajal muutub emaka kuju ja selle asukoht kõhuõõnes seda ümbritsevate elundite ja kudede suhtes. Emaka sidemed tõmmatakse, emakakude on hapnikuvaeguse seisundis. Sellele järgneb reaktsioon ajule, valu. Valu suurenemine toimub võrdeliselt emakakaela avanemisastmega. Erinevate naiste valuaistingute erinevuse määrab asjaolu, et iga valuretseptor on erinevates kohtades, nii et igaüks tunneb valu erinevalt. Sellest lähtuvalt kirjeldavad naised sünnituse esimese etapi ajal valu, mida nad tunnevad, erineval viisil. Kuid enamasti kirjeldatakse seda valu kui “menstruatsiooni ajal tekkivat valu, kuid tugevamat”, harvem on kirjeldusi - “tõmbab alaseljale”, “annab ristluule” jt.\nSünnituse teises etapis, kui toimub loote niinimetatud väljasaatmine, on emakakael juba avatud ja loode emaka kokkutõmmete mõjul, mida nimetatakse “katseteks”, alustab oma arengut mööda sünnikanalit. Tema liikumise ajal muutub valu olemus. Loode avaldab tugevat survet pärasoolele (see määrabki sünnitustes olevate naiste soovi "sünnitada") ja ümbritsevatele pehmetele kudedele. Sellele lisanduvad emaka intensiivsemad kokkutõmbed, mida seletatakse asjaoluga, et lootel tuleb ületada väikese vaagna luurõnga vastupidavus. Seega avaldatakse perineaalpiirkonnas piisavat survet ja nende all olevad elundid, seal asuvad retseptorid, saadavad jällegi ajule signaali siin esinevate "probleemide" kohta. Sünnituse teises etapis kirjeldavad naised valu kui tugevat soovi suruda, valu ja survet laugudes, pärasooles ja näärmepiirkonnas. Naise lükkamise ajal nõrgenev valu ja lapse sünniga kaob see täielikult. Naine on kergendunud.\nSünnituse kolmandas etapis (sünnitusjärgne) hakkab platsenta, nn "beebi koht", eralduma emaka seintest ja mitme emaka kokkutõmbe abil lükatakse see välja. Siis hakkab emakas kokku tõmbama. Emaka sünnitusjärgse kontraktsiooni ajal tekkivat valu võib võrrelda sünnituse esimese etapi valuga või menstruatsiooni ajal tekkiva valuga. Kui sünnituse ajal tekivad erinevat tüüpi pisarad, kogeb naine pärast sünnitust kõigi ülalnimetatud valuaistingute korral valu nagu haavast, hõõrdumisest. Kui on lünki, ei soovitata naisel istuda vähemalt 2 nädalat pärast sünnitust ja õmbluste eemaldamist.\nMis on sünnitusvalu? Sünnitusanesteesia?\nMiks ma vajan valu leevendamist sünnituse ajal??\nTegelikult on kõik eeltoodu üsna talutav, kuid hirmu ja ebakindluse ees eelseisva ees tajutakse neid palju valusamalt, kui nad tegelikult on. Selle kohta saate rohkem lugeda meie artiklist “Kõik, mida peate teadma sünnivalude kohta”. Märgitakse, et väljaõppinud, positiivselt meelestatud naised sünnitavad vähem tugeva valu korral. Kuid suur hulk naisi kogeb sünnituse ajal tugevat valu. Valu põhjustab psühho-emotsionaalset stressi ja ületöötamist ning ületöötamine võib omakorda põhjustada emaka kontraktiilsuse rikkumist ja loote emakasiseseid kannatusi.\nRavimitest põhjustatud valuvaigistite kasutamine sünnituse ajal tagab sünnitusel oleva naise kõige mugavama seisundi, mis on sünnituse ajal võimalik, ning leevendab stressi ja hirmu. Samuti on mitmeid sünnitusabiolukordi, kus sünnitusel on vajalik narkoosi anesteesia kasutamine (näiteks sünnitusabi operatsioon: sünnitusabinõude rakendamine, keisrilõige jne)..\nSünnitusvalu leevendamise näidustused:\ntugev valu sünnituse ajal, raseda ema rahutu käitumine;\npreeklampsia (raseduse teise poole komplikatsioon; avaldub ödeemina, suurenenud vererõhk, valgu väljanägemine uriinis);\nsünnitusabi (sünnitusabi ajal kasutatavad kirurgilised sekkumised loote ekstraheerimise hõlbustamiseks): sünnitusabinõude pealekandmine, eelised loote vaagnaelunditele;\nkirurgilised sekkumised (keisrilõige, emakaõõne käsitsi kontrollimine, sünnikanali terviklikkuse taastamine).\nKaasaegses sünnitusabis on mitmeid erinevaid sünnitusvalude leevendamise meetodeid, mida saab kasutada meditsiinilistel erilistel põhjustel, aga ka naise puhul, kui valu leevendamiseks pole vastunäidustusi. Tuleb meeles pidada, et valuvaigistid tungivad läbi platsenta ja avaldavad ühel või teisel määral mõju lootele. Erandiks on epiduraalanesteesia. Seetõttu teeb sünnitusarst alati otsuse sünnituse valu leevendamise vajaduse ja valu leevendamise meetodi kohta koos anestesioloogiga, võttes arvesse sünnitusperioodi, mil naine töötab, tema seisundit ja loote seisundit..\nSpetsiaalsed sünnitusabi vastunäidustused sünnitusvalu leevendamiseks:\nemakakaela väike avaus (kuni 3-4 cm), kuna selles etapis sünnituse aktiivsus alles hakkab arenema ja anesteesia kasutamine võib selle arengut nõrgendada või isegi peatada;\noperatsioonijärgse armi olemasolu emakas (kuna loomuliku sünnituse ajal pärast eelnevalt tehtud keisrilõiget on emaka rebenemise oht piki armi ja üks peamisi alguse rebenemise tunnuseid on operatsioonijärgse armi piirkonnas tugev äge valu, mis anesteseerimisel looritatakse, vastavalt puudub oht) märkige selle kohutava komplikatsiooni algust).\nTööjõu valu leevendamise tüübid\nMeditsiiniliseks valuvaigistamiseks sünnitusel kasutatakse järgmisi meetodeid:\nopioidsete (narkootiliste) valuvaigistite kasutamine;\nSünnitusvalu valu leevendamiseks\nRahustite hulka kuuluvad näiteks,\nSEDUXEN, RELANIUM, DIAZEPAM. Selle farmakoloogilise rühma ravimid ei ole tõelised valuvaigistid - nende kasutamine on suunatud sünnituse ajal tekkivate pingete ja stressi leevendamisele. See on eriti oluline olukordades, kus töötav naine kogeb erilist hirmu ja põnevust, näiteks gestoosi, enneaegse sünnituse või kui tulevane ema on väga põnevil.\nReeglina kasutatakse neid ravimeid koos teiste analgeetikumidega. Sageli kasutatakse neid enne erakorralist keisrilõiget sünnitava naise rahustamiseks.\nNeid ravimeid manustatakse intramuskulaarselt. Rahustite kasutamise vastunäidustus on kesk- ja perifeerse närvisüsteemi haiguste, epilepsia esinemine. Rahustite rühma kuuluvatel preparaatidel on harva negatiivne mõju emale ja lootele, sest sünnituse ajal kasutatakse neid üks või kaks korda. Nagu iga ravimi puhul, võib siiski areneda allergiline reaktsioon. Lastel võib esineda vähenenud lihastoonust, kehatemperatuuri langust, hingamispuudulikkust ja mõnikord imemisrefleksi langust. Kuid peamiselt esinevad sellised kõrvaltoimed nende imikute puhul, kelle emad võtsid rahusteid pikka aega.\nNarkootilised (opioidsed) valuvaigistid. PROMEDOLi kasutatakse laialdaselt sünnitusabipraktikas, kuna kõigi olemasolevate narkootiliste analgeetikumide tõttu on sellel lootele vähem väljendunud mõju. Mõiste “narkootiline” hirmutab reeglina patsiente, kuid sünnitusel kasutamisel ei tekita PROMEDOL sõltuvust, sest sõltuvuse tekkeks tuleks ravimit kasutada pikka aega ning sünnitusel manustatakse seda üks või kaks korda. Reeglina kasutatakse PROMEDOLit pikema sünnituse ajal, kui töötav naine peab enne eelseisvaid katseid puhkama. PROMEDOL-i kasutatakse ka enne OXYTOCINE (rodostimulatsioonivahendid) manustamist, et leevendada selle toimet. PROMEDOLi manustatakse intramuskulaarselt, selle toime algab umbes 10-20 minutit pärast manustamist ja kestab umbes kaks tundi. Mõnedel naistel vaibub PROMEDOLi kasutamisel valu ja nad võivad isegi 2 tundi järjest magama jääda ja magada, samas kui teistel ravimitel praktiliselt puudub valuvaigistav toime. Suurtes annustes võib PROMEDOL vähendada sünnitust, seetõttu ei kasutata seda enne, kui emakakael on 3-4 cm lai, see tähendab, et sünnitus ei häälestu korralikult.\nTuleb meeles pidada, et platsenta läbi tungides mõjub MEDEDOL lapsele ja ta jääb magama. Ja sündimise ajal ei tohiks laps magada, kuna ta peab tegema esimese hingetõmbe. Seetõttu peatatakse PROMEDOLi manustamine 2 tundi enne beebi eeldatavat sündi (reeglina vastab see 8 cm emakakaela dilatatsioonile). MEDEDOLi kõrvaltoimed on allergilised reaktsioonid, unisus, pearinglus, nägemise hägustumine, hingamisdepressioon. Eriti ohtlik on loote hingamisdepressioon. Kui see juhtus, vajab ta kohe pärast sündi neonatoloogi abi. Laps intubeeritakse (ülemistesse hingamisteedesse viiakse spetsiaalne toru, mille kaudu hapnik pumbatakse kopsudesse), mis aitab tal hingata. Selline laps paigutatakse laste intensiivravi, kuni Promedol enam ei tegutse ja laps hakkab iseseisvalt hingama. Kuid ravimi õige kasutamise korral on kõrvaltoimed harvad.\nPROMEDOLi kasutamise vastunäidustused on allergilised reaktsioonid, hingamispuudulikkus.\nSissehingamise anesteesia sünnitusvalu leevendamiseks\nVarem oli inhaleeritav anesteesia üsna levinud vahend sünnituse ajal valu leevendamiseks. Tänapäeval kasutatakse seda analgeesia moodsate meetodite, näiteks epiduraalanesteesia, ilmnemise tõttu harvemini. Kuid paljudes sünnitushaiglates kasutatakse seda endiselt..\nKõige sagedamini kasutatakse sünnitusabi praktikas inhalatsioonianesteesia jaoks lämmastikoksiidi. Sünnituse tuimestamiseks kasutatakse segu, mis sisaldab 40% lämmastikoksiidi ja 6% hapnikku. See on kerge meeldiva lõhnaga värvitu gaas. Sünnitusosakondades hoitakse seda silindrites. Segu serveeritakse lapseootel emale spetsiaalse maski kaudu. Tundes lähenevaid kokkutõmbeid, surub sünnitav naine iseseisvalt maski näole ja hingab sügavalt sisse. Seda meetodit nimetatakse autoanalgeesiaks (auto - “mina”, analgeesia - “valu leevendamine”, kreeka keeles), see tähendab, et naine ise kontrollib valu leevendamise taset ja sagedust. Pärast sissehingamist nõrgeneb valu tunne ja tekib eufooriaga sarnane tunne, seetõttu nimetatakse dilämmastikoksiidi ka “naerugaasiks”.\nDilämmastikoksiidi tuleks kasutada juba väljakujunenud sünnituse korral, see tähendab emakakaela avanemisega 4-5 cm, nii et sünnitus ei nõrgendaks. Ühe hingetõmbe mõju on lühiajaline ja kestab mitu minutit, kuna ravim eritub hingamisega väga kiiresti kehast, mis on selle vaieldamatu eelis. Kiire toime tõttu saab dilämmastikoksiidi kasutada kogu sünnituse ajal (nii sünnituse ajal kui ka sünnituse ajal), kuna sünnitusel olev naine on ärkvel ja võib suruda. Seega on dilämmastikoksiid näidustatud lühiajaliseks valu leevendamiseks nii sünnituse esimesel kui ka teisel perioodil ning vees sünnituse ajal. Hoolimata asjaolust, et ravim tungib kiiresti platsenta, avaldab see lootele minimaalset mõju.\nKõrvaltoimete ja komplikatsioonide hulka kuuluvad pearinglus, iiveldus ja oksendamine. Nendel juhtudel peatatakse dilämmastikoksiidi sissehingamine ja sünnitav naine hingab puhast hapnikku. Dilämmastikoksiidi kasutamisel normaalse sünnituse ajal pole vastunäidustusi.\nEpiduraalanesteesia sünnitusvalu leevendamiseks\nEpiduraalanesteesia on kõige kaasaegsem, tõhusam ja ohutum sünnitusvalu leevendamise meetod. Arvukad uuringud on näidanud, et seda tüüpi anesteesia ei mõjuta looteid..\nEpiduraalanesteesiat alustatakse alates hetkest, kui emaka kael avatakse 3-4 cm võrra, kuna ravimi varasem manustamine võib nõrgendada või peatada sünnituse. Lõpetage anesteetikumi manustamine mõnda aega enne pingutavat perioodi (emakakaela täielik või peaaegu täielik avamine), et töötav naine saaks piisavalt suruda.\nMeditsiinilised näidustused epiduraalanesteesiaks sünnituse ajal:\npreeklampsia (arvatakse, et epiduraalanesteesia parandab neerude ja platsenta veresoonte vereringet);\nkardiovaskulaarsüsteemi haigused, kuna epiduraalanesteesia korral väheneb südame koormus ja komplikatsioonide oht;\nemakakaela düstoonia (kui emakakael ei avane, vaatamata tugevatele kontraktsioonidele). Epiduraalanesteesia aitab kaasa emakakaela pehmenemisele ja selle varajasele avanemisele.\nEpiduraalanesteesia protseduuri viib läbi kõrgelt kvalifitseeritud anestesioloog, kui naine asub sünnitusel või istub küljel. Varem töödeldakse nahka antiseptilise lahusega, kohaliku tuimestuse all tehakse naha nimmepiirkonnas punktsioon (punktsioon) ja lülisamba epiduraalruumi (see on lülisamba seina ja seljaaju katva kõva membraani vaheline ruum) asetatakse spetsiaalne õõnesnõel. Kateeter, mis on õhuke pehme toru, sisestatakse läbi nõela epiduraaliruumi, seejärel nõel eemaldatakse ja kateeter kinnitatakse riba abil abivahendi abil seljaosale. Valuravimi edasine manustamine toimub kateetri kaudu. Anesteetiline aine peseb närve, mis vastutavad keha alumise poole, eriti vaagna ja laugude tundlikkuse eest, ning pakub piisavat valu leevendamist. Epiduraalanesteesia ajal võib ravimit manustada mitte ainult üks kord kateetris, vaid ka pidevalt infusomaadi kaudu (kompaktne kaasaskantav seade, millesse sisestatakse ravimiga süstal ja spetsiaalse programmi abil manustatakse ravimit patsiendile kindlas annuses), mis parandab analgeesia mõju märkimisväärselt ja muudab selle ühtlaseks.\nAnesteesia toimub 5-15 minutit pärast ravimi manustamist. Epiduraalanesteesia ajal ei tunne naine kontraktsioonide ajal valu, kuid samal ajal võib ta tunda emaka kokkutõmbeid. Tundlikkus taastub täielikult mõne tunni jooksul pärast epiduraalanesteesia lõppu.\nEpiduraalanesteesia kõrvaltoimed ja tüsistused sünnituse ajal:\nvererõhu langus sünnitusjärgsel naisel;\npeavalud (esinevad harva vale punktsiooniga, kui kogemata tehakse kõva selgroo membraani punktsioon, voolab tserebrospinaalvedelik selle augu kaudu epiduraalruumi, vedeliku rõhk aga väheneb, mis põhjustab peavalude ilmnemist);\nvalu seljas ja alajäsemetes (tekivad pärast anesteesia lõpetamist, kui punktsiooni ajal puudutati seljaaju närvijuure, mis vastutavad selle piirkonna sisemise sisemise eest, kus valu tekkis);\nhematoomid (vere kogunemine koesse) punktsioonikohas.\nKuid kõik need tüsistused on tänapäeval haruldased..\nEpiduraalanesteesia vastunäidustused sünnituse ajal:\nselgroo haigused (kõige sagedamini - selle kumerus);\nmadal trombotsüütide arv veres ja antikoagulantide (vere vedeldajaid) kasutamine;\npõletiku esinemine punktsioonikohas;\nallergilised reaktsioonid kohalike valuravimite, näiteks LIDOCAIN;\narmi olemasolu emakas (kui varem oli naisel keisrilõige). Naturaalse sünnituse korral, mille järel on operatsioonijärgne arm, on kõige hirmutavam komplikatsioon emaka rebend mööda armi. Selle hetke ärahoidmiseks peab töötav naine kontrollima ja kirjeldama oma tundeid, kuna emaka rebenemisega kaasnevad tugevad valud, mis paiknevad täpselt operatsioonijärgse armi piirkonnas. Kui sünnitushaiglas on aga võimalik CTG - kardiotokograafia kontrolli all sünnitusi läbi viia loote seisundi hindamiseks, on võimalik kasutada epiduraalanesteesiat, sest loode reageerib eeskätt emaka rebenemise algul toimuvatele muutustele, mis kuvatakse kohe kardiotokogrammil.\nAnesteesia sünnitusjärgsel perioodil on vajalik juhul, kui on vaja läbi viia emakaõõnde käsitsi läbivaatus ning sünnikanali või vaheseina rebendite, samuti perinaalide sisselõigete õmblemine.\nTavaliselt eraldatakse pärast lapse sündi platsenta emaka seintest ja selle vabanemine väljapoole koos loote membraanidega. Kuid mõnikord ei eraldu platsenta iseseisvalt või kui platsenta on eraldunud, jäävad selle lohud ja lootemembraanid emakaõõnde. Sellisel juhul on vaja läbi viia emakaõõne käsitsi uurimine ja eemaldada eraldamata platsenta või selle ülejäänud osad ja loote membraanid. Samuti ei lähe emakas pärast sündi mõnikord piisavalt hästi kokku ja sellega kaasneb tugev verejooks. Juhtudel, kui ravimid ei saa aidata emakal kokku tõmbuda, tehke „emakaga massaaž rusikal“. Arst lisab käe emakaõõnde ja hoiab teise käega seda ülalt ning masseerib seda. Sellisel juhul peatub verejooks reeglina. Igasugune tungimine emakaõõnde on äärmiselt valulik ja nõuab analgeesiat..\nKui naisele tehti sünnituse ajal epiduraalanesteesia, siis emakaõõnes käsitsi sekkumiseks või sünnitusjärgsete pisarate õmblemiseks piisab, kui lisada kateetrile anesteetikum ja viia käimasoleva epiduraalanesteesia all läbi kõik vajalikud manipulatsioonid..\nKui sünnituse ajal ei olnud epiduraalanesteesiat, siis sünnitusjärgsele naisele antakse lühiajaline üldine intravenoosne anesteesia. Intravenoosse anesteesia vahendid (näiteks DIPRIVAN) süstitakse naise veeni ja ta magab 10–15 minutit - just nii palju aega on vajalike sekkumiste tegemiseks piisavalt. Kui on vaja rohkem aega, pikendatakse anesteesiat ravimite lisamisega. Kõrvaltoimed ja komplikatsioonid on ravimi allergiliste reaktsioonide kujul äärmiselt haruldased.\nSünnitusjärgsete rebendite või aegade õmblemine, kui sünnitusel epiduraalanesteesiat ei tehtud, viiakse läbi kohaliku tuimestuse korral. Anesteetiline aine (tavaliselt LIDOKAIN) süstitakse süstlast ventiilidesse ja pärast tundlikkuse kadumist tehakse kõik vajalikud manipulatsioonid. Kui limaskestal on väiksemaid pindmisi kahjustusi, on kahjustatud koe terviklikkuse taastamiseks võimalik kasutada LIDOCAIN-pihustit. Emakakaela sügavate, mitmekordsete rebendite, veresoonte rohke verejooksu korral on soovitatav läbi viia paratservikaalne blokaad (lokaalanesteetikumi manustatakse küljelt; emakakaelast), kuna selliste vigastuste korrigeerimine võtab kaua aega ning emakakaelaga tehtavad manipulatsioonid ja rõhk) põhjustada puerpera ebamugavust ja valu. Samuti aitab paratservikaalne blokaad veritsust vähendada ja mõnikord isegi peatada. Sellisel juhul ilmneb valuvaigistav toime tavaliselt 5-6 minutiga.\nLokaalanesteetikumi suhtes allergiliste reaktsioonide olemasolul ja tupe sügavate kahjustustega kasutavad nad lühiajalist intravenoosset anesteesiat.\nSeega on täna sünnitusarstide-günekoloogide arsenalis suur valik mitmesuguseid vahendeid sünnituse jaoks mõeldud valu leevendamiseks. Vaatamata nende suhtelisele ohutusele viiakse ühe või teise tuimestusmeetodi määramisel arvesse sünnitusel oleva naise individuaalseid omadusi, sünnitusabi ja loote seisundit. Sünnituse ajal valu leevendamise otsuse teevad sünnitusabi-günekoloog ja anestesioloog ühiselt. Sünnitusabis tehakse valuvaigistamist alati kogenud anestesioloogi järelevalve all ning naine on protseduuri ajal ja mõni aeg pärast seda tema järelevalve all..\nNormaalse füsioloogilise sünnituse korral ei pruugi valu leevendamine olla vajalik. Kuid kui selline vajadus siiski tekkis, ei tohiks karta mitmesuguste ravimite ja valu leevendamise meetodite kasutamist, kuna need on kõik kogenud kätes ja ajaliselt kontrollitud.\nSiin oleme teile kogunud huvitavat ja liigutavat, aga ka kurba ja kahetsusväärset & n.\nValu leevendamise tüübid sünnituse ajal\nSünnitus on loomulik füsioloogiline protsess, millega kaasneb ebameeldiv valu. Kaasaegsed tehnikad aitavad naise kannatusi leevendada, kuid neid ei näidata kõigile ja mitte igal juhul. Mõnikord on parem "ära kannatada" kui saada palju kõrvaltoimeid, mis võivad negatiivselt mõjutada nii naise kui ka lapse tervist.\nIga inimese valulävi on erinev. Kõik pole valmis mitu tundi kestnud ebamugavusi taluma ja sünnitus, nagu teate, on protsess pikk. Kaasaegne anesteesia võib vähendada naise ebamugavustunnet ja vältida tema keha stressi, mis võib põhjustada loote hüpoksia. Spetsiaalsed ravimid mitte ainult ei peata valu, vaid vähendavad ka vaimse ärevuse taset. Naised, kes läbisid sünnituse anesteesia abil, jätsid sellest protsessist palju vähem ebameeldivaid muljeid..\nMillistel juhtudel kohustuslikku analgeesiat tehakse?\nKõrge vererõhk naistel sünnitusel;\nkardiovaskulaarsete ja hingamiselundite tõsiste krooniliste haiguste esinemine;\nsuurenenud emotsionaalne ja vaimne stress;\nMõnel juhul näidatakse lapseootel emal analgeesiat loote suure kaalu ja tuharaga.\nMeditsiiniline valu leevendamine sünnituse ajal\nFarmakoloogiline meetod põhineb valuvaigistite manustamisel sünnitunnistuse teatud faasides. Kuna need ravimid suudavad tungida platsenta, saab neid kasutada ainult piiratud koguses..\nAnesteetikumi viiakse kehasse järgmistel viisidel:\nIntramuskulaarne või intravenoosne - viiakse läbi ravimite abil, mille toime on suunatud valu kiirele leevendamisele (ketamiin, Tramadol, Promedol, Elenium);\nSissehingamine - naine hingab sisse anesteetikumi, määrates, millal tuleb teha veel üks valuvaigistav hingamine. See meetod on kõige ohutum, kuna ravim ei mõjuta emaka kokkutõmbeid ega läbi platsenta. Toime ilmneb 5-10 minutit pärast sissehingamist.\nKohalik - narkootikumide (näiteks novokaiin või Lidokaiin) sissetoomine vahe- või suguelundite piirkonnas. Kasutatakse kõhukelme lõikamiseks ja pärast sünnitust õmblemiseks.\nSünnituse ajal valuvaigistamise kõige sagedamini kasutatavate meetodite hulgas võtab esikoha epiduraalanesteesia. Selle meetodi põhiolemus on valu ravimite sisseviimine nimme kolmanda ja neljanda selgroolüli vahele. Selle tagajärjel valu peatub ja naine tunneb end mugavamalt.\nEpiduraalanesteesias kasutatakse peamiselt kohalikke preparaate, kuid kui naisel on neile vastunäidustused, kasutatakse narkootilisi analgeetikume. Kaasaegses meditsiinis praktiseeritakse kohalike ja narkootiliste ainete kombineeritud kasutamist, mis võimaldab efektiivsemat ja pikemaajalist analgeesiat.\nEpiduraalanesteesiat kasutatakse nii vastavalt ütlustele kui ka naise isiklikule soovile. Protseduuri peaks läbi viima kogenud anestesioloog, seega veenduge eelnevalt, kas sünnitusmajas, kus kavatsete sünnitada, on sellist spetsialisti. "Epiduraali" kasutatakse nii loomuliku sünnituse kui ka keisrilõike korral, mis võimaldab naisel olla alati teadlik ja näha isiklikult lapse sünnitamise olulist protsessi.\nKuid vaatamata selle meetodi tõhususele on see järgmistes olukordades rangelt vastunäidustatud:\nvere hüübimise rikkumisega seotud haiguste esinemine ajaloos;\nnaha kahjustus anesteetikumi manustamispiirkonnas;\nepilepsia ja ajuhaigus;\nSünnitusvalu ravimite võimalikud mõjud\nVaatamata asjaolule, et tänapäevastes tingimustes kasutavad nad kõige ohutumaid valmistisi lapseootel emale ja tema lapsele, on mõnel juhul võimalikud lühiajalised kõrvaltoimed:\npõie hüpotensioon, mis põhjustab probleeme selle tühjenemisega esimesel päeval pärast sündi;\nepiduraalanesteesiaga on seljavalu võimalik kuue kuu jooksul pärast sünnitust.\nVastsündinutel võib pärast platsenta tunginud ravimite kasutamist täheldada tujukust, vastumeelsust rindade vastu ja hingamisdepressiooni. Kahtlaste sümptomite ilmnemisel näidake lapsele viivitamatult lastearst, kes on igas haiglas.\nRavimitevaba valu leevendamise meetodid sünnituse ajal\nNaiste seas, kes on sünnituse ajal kategooriliselt anesteesia vastu, on populaarsed mitmesugused mitte-ravimianalüüs. Enamik neist nõuab eelkoolitust, mille saab läbi viia nii kodus kui ka erikursustel..\nKõige turvalisemateks peetakse meetodeid, mis põhinevad valust kõrvalejuhtimisel, emotsionaalse seisundi normaliseerimisel, lõdvestumisvõimel ja enda ümber soodsa õhkkonna loomisel. Nende hulka kuuluvad aroomiteraapia, hingamisharjutused, massaaž ja sooja vanni võtmine. Mõned rasedad emad harjutavad nõelravi, mida tuleks läbi viia väga hoolikalt ja kogenud spetsialisti järelevalve all. Kahjuks on günekoloogidel nõelravi oskus, seetõttu kasutatakse seda meetodit Venemaa sünnitusmajades harva.\nValu leevendamise plussid või miinused sünnituse ajal\nVajadus kasutada sünnituse ajal valuvaigistit tekitas nii lapseootel emade kui ka arstide seas palju poleemikat. Mõnel juhul meditsiinilistest manipulatsioonidest tõesti ei saa loobuda ning arst, jälgides, et naine on "äärel", soovitab ise tõhusat anesteesia meetodit..\nKui anesteesiaks pole hädavajalikku vajadust, on parem seda protseduuri teha. Kuid kui naine ise avaldas soovi anesteesiaga sünnitada, pole arstil õigust seda otsust sekkuda. Naiste ja loote terviseohtude vähendamiseks tasub eelnevalt arutada spetsialistiga tõhusaid ja maksimaalselt ohutuid spetsiaalselt teie jaoks mõeldud anesteesia meetodeid..\nSünnituse ajal tekib lihasspasm, mis põhjustab tugevat valu. See võib põhjustada naistel paanikahooge, mis põhjustab olukorra süvenemist. Anesteesia sünnituse ajal on meditsiiniline protseduur, mille eesmärk on pakkuda naisele sünnitust võimalikult mugavalt. Vähendage stressi, kõrvaldades valu. See on väga oluline protsess, mis võib mõjutada edasist sünnituse kulgu.\nSünnituse ajal kasutatavad valu leevendamise meetodid võib jagada kahte tüüpi: ravim-, mitte-ravim- või looduslikud.\nLoodusliku valu leevendamise tehnikad\nKõige kindlamad on ravimeid mittesugutavad meetodid sünnitusvalu leevendamiseks. Hoolimata asjaolust, et meditsiinilised meetodid on tõhusamad, eelistavad paljud naised tahtlikult looduslikku anesteesiat, kuna sellel meetodil pole negatiivseid tagajärgi..\nLoodusliku valu leevendamise meetodite hulka kuuluvad:\nerinevat tüüpi hingamistehnikad;\nKui arst kiitis sünnituse ilma ravimiteta heaks ja protsess kulgeb loomulikult, peaks naine käituma aktiivsemalt. Passiivne käitumine ei too leevendust ja vaid lükkab protsessi edasi. Peate pidevalt kõndima, tegema vaagnaga sujuvaid ringikujulisi liigutusi. Peaasi, et ei tehtaks järske liigutusi.\nEnne sünnitust peate õppima erinevaid hingamistehnikaid. Siis on naisel lihtsam valust tähelepanu hajutada, kui keskenduda oma mõtetele korralikule hingamisele. See on lapsele ainult kasulik, mida korrektsemalt ema hingab, seda rohkem hapnikku ta saab.\nTänapäeval on põhimõtteliselt kõik eraõiguslikud sünnitushaiglad ja tasulised palatid varustatud eraldi duširuumidega. Seda saab aktiivselt kasutada, näiteks valades dušist sooja veega kõhtu. See leevendab lihasspasme ja valu muutub palju vaiksemaks..\nNaise kehal on osakonnad, mis masseerivad, mis aitab teil valu tunduvalt leevendada. Need asuvad selja nimme- ja sakraalsetes osades..\nRavimitega anesteesia hõlmab järgmisi tüüpe:\nKõik need meetodid on palju tõhusamad kui looduslikud anesteesia tüübid. Kuid kõigil neist võib olla negatiivseid tagajärgi nii sünnitavale naisele kui ka lapsele. Seetõttu saab narkoosi anesteesiat välja kirjutada ainult arst, kes jälgib hoolikalt sünniprotsessi kulgu, et olla kindel, et laps on ohutu.\nLülisammas viiakse läbi epiduraalanesteesia. See protseduur on lubatud ainult kogenud anestesioloogile. Arst lisab kateetri koos ravimiga roietevahelisse ruumi, samas kui naine peaks olema paigal, et vältida vale sisenemise riski.\nAnestesioloog jälgib hoolikalt sünnitusel oleva naise seisundit, registreerides keha reaktsiooni ravimile. Mõju täheldatakse pool tundi pärast ravimi kasutamist. Loodusliku sünnituse korral toimub osaline anesteesia, ravimi toime on piisav ainult sünnitusperioodiks.\nSellisel juhul toimub naba all olevas piirkonnas valu blokeerimine koos motoorse aktiivsuse säilimisega. Kui laps sünnib keisrilõike teel, kasutatakse suurt annust ravimit. Rindkere all olev valu ja motoorne aktiivsus on blokeeritud. Sel juhul jõuab naine teadvusse ja näeb last esimestel elunädalatel ja kuuleb tema nuttu.\nVastsündinu risk on minimaalne;\nRavimit manustatakse kontraktsioonide perioodil, kui sünnitava naise seisundist pole vastunäidustusi;\nRavim ei mõjuta kardiovaskulaarsüsteemi.\nEpiduraalse blokaadi miinused\nPaljude naiste jaoks see valuvaigisti ei tööta ja nad tunnevad valu jätkuvalt;\nKiire sünnituskäiguga on epiduraalanesteesia kasutamine välistatud, kuna ravim vajab mõnda aega.\nEmale pärast epiduraalide kasutamist on ema jaoks sageli seljavalud, mis võivad jääda terveks eluks, selgroolüli ruumi vigastused, infektsioon.\nKateetri sisestamiseks roietevahelisse ruumi peab teil olema kõrge professionaalsus.\nLapsele võib tagajärjeks olla pulsi langus, motoorse arengu halvenemine.\nEpiduraalanesteesia kasutamise näidustused\nEriti valus, kurnav sünnitusperiood;\nKirurgilise sekkumise näidustused, näiteks loote vale asend, nabanööri põimimine või mitmikrasedus.\nKatkine vere hüübivus;\nLülisamba patoloogilised muutused.\nValitsusasutustes on menetlus tasuta. Eraõiguslikes sünnitushaiglates ulatuvad kulud 5000–10 000 rubla.\nSee süst süstitakse alaselja. See valuvaigistamise meetod töötab koheselt, blokeerides valu rindkere all. Ravimi toime kestab 2-3 tundi. Sissejuhatus tehakse tserebrospinaalvedelikku õhukese nõelaga. Seda tüüpi anesteesiat saab kasutada ka keisrilõike korral, kuid ravimi kontsentratsioon on suurem.\nLülisamba blokaadi eelised\nLootele oht puudub;\nLülisamba anesteesia puudused\nPärast süstimist on mitu tundi keelatud voodist välja tõusta;\nSee võib põhjustada tugevat peavalu;\nSpinaalanesteesia kasutamise näidustused\nKirurgiline sekkumine sünniprotsessi.\nKontraktsioonide kurnav periood.\nLülisamba blokaadi vastunäidustused\nLülisamba struktuuri rikkumised;\nLülisamba blokaadi maksumus varieeruvates sünnitusmajades on keskmiselt vahemikus 1500 kuni 5000 rubla. Valitsusasutustes on see protseduur tasuta.\nSuhteliselt hiljuti ilmnenud sünnituse valu leevendamise meetod. See koosneb kahe ravimi kombinatsioonist. See erineb valu blokeerimise kestuse poolest. Esimesed paar tundi töötab spinaalanesteesia, seejärel töötab epiduraal.\nÜkskõik kui kummaline see ka ei kõla, kuid äärmiselt rasketel juhtudel võib arst otsustada narkootikumidega tuimastada.\nNeid ravimeid manustatakse nii intramuskulaarselt kui ka intravenoosselt kateetri kaudu. Valu blokeeritakse keskmiselt 5-6 tundi, mis annab naisele võimaluse koguda jõudu ja lõõgastuda. Seda meetodit kasutatakse ainult arsti juhiste kohaselt ja tema hoolika järelevalve all. Kuna nende ravimite kasutamisel võib täheldada sünnituse ja loote aeglustumist.\nSeda kasutatakse ainult vaginaalseks anesteesiaks, kui on vajalik episiotoomia või sünnitusjärgsete pisarate õmblemine. Efekt ilmneb koheselt, eemaldades valu süstekohal. See ei tohi põhjustada mingeid kõrvaltoimeid ei emale ega lapsele. Kohalik tuimestus on ämmaemanda või arsti otsustada.\nPerineal (Pudendal) anesteesia\nTupe seina tehakse süst, mis muudab valu, kui laps läbib sünnikanalit, vähem valulikuks. Sellel süstimisel pole negatiivseid tagajärgi.\nSeda kasutatakse ainult hädaolukorras: keisrilõike ajal, sünnituse või loote naise seisundi tõsine halvenemine, emakaverejooks. Ravimit manustatakse intravenoosselt, mille järel naine langeb une lähedal olekusse. Üldine anesteesia mõjutab loote vereringet, selle kesknärvisüsteemi ja kajastub lapse edasises arengus. Seetõttu kasutavad nad seda meetodit ainult siis, kui pole muud võimalust naise ja lapse päästmiseks.\nTere, siin foorumi kutid soovitasid lahedat tutvumisportaali, registreeruge kindlasti - te ei REGISTREERI seda https://bit.ly/2UHfpsw\nMiskipärast kartsin sünnituse ajal nii valu! Kindlasti soovisin tuimastust. Kuid protsessi käigus selgus, et anesteesiat pole vaja. Ja arvatavasti on see hea, looduse poolt paika pandud asjasse ei sekkutud asjatult.\nKuidas mitte duši alla minna? 15 levinumat viga\nVõib tunduda, et dušši võtmine on väga lihtne. Milliseid vigu saate teha? Lähete duši alla, peske keha ja peske vaht maha! See on äärmiselt lihtne, kas pole?\nRinnapiim on väikese lapse jaoks kõige tervislikum toit. Et mitte kahjustada beebi habrast keha, peab imetav ema oma dieeti õigesti koostama.\nFoolhape. (enda jaoks hoitud) kas kellelgi võib sellest ka abi olla\nKas imetamise ajal on võimalik vahukommi ja vahukommi?\nKuidas ma kaotasin kaalu pärast teist sünnitust: kaalukaotuse ajalugu\nParimate vastsündinute jalutuskärude hinnang aastateks 2019-2020\nRaseduse ajal pärast tahhükardia söömist\nPaljud positsioonil olevad naised on täiesti kindlad, et toksikoos on raseduse ajal pidev ja hädavajalik nähtus..Tõepoolest, paljud sünnitajad räägivad lugusid sellest, kuidas hommikuti ja õhtuti piinati neid pidevalt iivelduse pärast, kuidas varem armastatud toidud hakkasid äkitselt tekitama tugevat vastikust, kui pidevalt uimasid ja tundsid tõsist halba enesetunnet...\nMunajuhade laparoskoopia: tagajärjed, raviskeem ja rasedus\n12. rasedusnädal: foto, kõht, ultraheli, aistingud\nArtroos raseduse ajal: esimese märgi korral pöörduge arsti poole!


Eerik-Niiles Kross tõelisest sanktsioonist: nafta- ja gaasiekspordi keeld tekitaks Venemaa 420miljardilisse riigieelarvesse 300 miljardilise augu - Estonian World Review\nEerik-Niiles Kross tõelisest sanktsioonist: nafta- ja gaasiekspordi keeld tekitaks Venemaa 420miljardilisse riigieelarvesse 300 miljardilise augu\nEestlased Venemaal 04 Aug 2014 EWR\nEerik-Niiles Kross, julgeolekuekspert Eesti Päevaleht\nTänaseks peaks isegi kõige roosamate prillidega europoliitikul olema selge, et kui äsjased ja kauaoodatud Euroopa Liidu "3. astme" sanktsioonid ka Kremli käitumist mõjutavad, siis igatahes mitte selles suunas, kuhu loodeti.\nKas sanktsioonidega üldse õnnestub Moskvat kaugemas tulevikus ohjeldada, on esialgu teadmata. Esialgu jääb vägisi mulje, et EL proovib teha selliseid sanktsioone, mis ei kahjusta mingilgi moel Euroopa majandust ja mis vastavalt praktiliselt ei mõju ka Venemaale. Mõningaid vaevuaimatavaid närvilisuse märke on viimastel päevadel Kremli meestelt tajuda, aga see on ka kõik.\nÜldine Venemaa reaktsioon on olnud senisest avalikum Ida-Ukrainasse relvastuse saatmine, Ukraina tulistamine Vene territooriumilt raskerelvadega ning ägenev Lääne-vastane propaganda.\nKokkuvõttes, pärast kolmanda astme sanktsioonide kehtestamist on Venemaa hakanud käituma soovitule täpselt vastupidiselt. Sanktsioonid mitte ei keeranud karul hapnikku kinni vaid näpistasid teda tagumikust. Ja näpistaja on oma julguse üle uhke ning imestunud, et karu sai hoopis veel vihasemaks.\nMiks Euroopa nii käitub?\nEsiteks, EL-i kehtestatud sanktsioonid on arusaadavalt maksimum, milles hetkel suudeti 28 riigi vahel kokku leppida. Moskva on aastaid arendanud erisuhteid erinevate EL liikmesmaadega, ära ostnud mitte ainult poliitikuid, vaid väiksemaid erakondi ja mõnes mõttes koguni riike. On üsna kindel, et läbi oma erisuhete ja eri riikide majanduslobby suudab Moskva mingil määral EL-i sanktsioonipoliitikat mõjutada.\nKokkuvõttes suutis EL, kes oli korduvalt ähvardanud laiaulatuslike nn sektoraalsete sanktsioonidega - s.t. sanktsioonidega majandussektorite vastu, kokku leppida neljas "sektoris". Lähemal vaatlusel selgub, et ülemäära kõikehõlmavad pole sanktsioonid ka neis neljas. Kõige ühesem on relvastusmüügi keeld Venemaale. Tõsi, see ei toimi tagasiulatuvalt, ehk siis juba sõlmitud lepingud, nagu näiteks Mistralide müük, jäävad kehtima. Samuti on kõigi sanktsioonide osas kehtiv klausel, et kui asjasse puutuv isik "ei teadnud" et ta rikub sanktsiooni, siis tema suhtes karistust ei järgne. Teisisõnu, igasugu vahendajatele ja Venemaa variisikutele avaneb lai tööpõld.\nPangandussektori sanktsioon, ehk "juurdepääsupiirang Euroopa kapitalituru instrumentidele" on äärmiselt spetsiifiline. Viiel Vene pangal ja nende enamus osalusega tütarettevõtetel on keelatud omandada ja kaubelda EL-i finantsinstrumentidega, mille tähtaeg on üle 90 päeva. Lühiajalised instrumendid on seega vabalt kaubeldavad. Samuti ei laiene sanktsioonid nimetatud viie panga EL-is registreeritud harudele või tütarettevõtetele.\nKolmas, topeltkasutusega varustuse ehk nii tsiviil kui sõjaliseks otstarbeks kasutatavte kaupade piirang kehtib ainult juhtumitel, kus kaupa kavatsetakse kasutada sõjalisel otstarbel. Kõigile, kes Vene süsteemi pisut tunnevad peaks olema arusaadav, kui võimatu on sellisel juhul kauba tegelikku kasutusotstarvet kontrollida.\nNeljas sektoraalne sanktsioon kehtestati "süvavee naftauuringute ja tootmise ning arktiliste naftauuringute ja tootmise kaupadele ja tehnoloogiatele". Ka siin võivad liikmed neid kaupu müüa, kui lepingud on sõlmitud varem kui 1. augustil.\nKõigi sanktsioonide kohta tuleb kokkuvõtvalt öelda, et isegi kui nad mingisugust mõju Vene majandusele avaldavad, siis kindlasti mitte kohe ja kindlasti on Venemaal olemas võimekus neist soovi korral täielikult mööda hiilida. Teisisõnu, Euroopa Liit küll haukus kaua, aga lõpuks ikkagi ei hammustanud.\nMiks sellisele kesisevõitu tulemusele jõuti on eraldi küsimus ja ehk me saame edaspidi teada, millist positsiooni eri ELi riigid neil aruteludel esindasid. Tänaseks on ajakirjandusse lekkinud mõned Brüsseli analüüsid, kust selgub, et arutlusel olid ka sanktsioonid, mis oleksid Venemaal ilmselgelt hinge kinni löönud. EU Observeri andmetel oli arutlusel kapitalituru sulgemine Venemaale (sellest jäi järgi väike spetsiifiline osa), uute investeeringute keeld Venemaale, range EL-i reeglite kohaldamine vene osalustele EL-i ettevõtetes (mis kutsuks korrale Gazpromi, Rosnefti jne), ning kõige olulisema nafta, naftatoodete ning gaasi impordi keeld.\nArvestades, et näiteks Saksamaa, Itaalia ja Poola sõltuvad vähemasti kolmandiku turu osas Vene gaasist, tekitaks nafta ja gaasiimpordi keeld ka EL-i majandusele tõsise šoki. Ometi on paljud riigid, mis sõltuvad Vene gaasist rohkem kui teised taolised sanktsiooni suhtes hoopis toetavamad kui poliitiliselt Venemaale lähemal seisvad EL liikmed.\nUsutavasti oleks nimelt nafta ja gaasiekspordi keeld ainus samm, mis paneks Venemaa tõepoolest EL-iga läbi rääkima. Täna ostab EL 84% Vene naftaekspordist ja 76% gaasiekspordist. Seega tekitaks taoline keeld Vene 420 miljardi dollarisse riigieelaarvesse 300 miljardi dollarise augu.\nVäidetavalt on EL Barroso juhtimisel koostanud nn. makromajanduslikud mõjuhinnangud iga liikemsriigi kohta ja saatnud need igassse pealinna. Huvitav oleks muidugi kuulda, mida Tallinnas Eesti mõjuhinnangust arvatakse.\nOn ilmne, et Putin peab EL-i võimetuks midagi päris tõsist sanktsioonide osas ette võtma ja vastavalt tunneb ennast Ukrainas jätkuvalt kindlalt. Nafta osas saaks Euroopa vene nafta asendada Saudi, ehk ka vajadusel Iraani ja USA naftaga. Kuid gaasi osas on ajakiri Economist teinud arvutuse, et Vene gaasi äralangemisel jääks ka kogu muu täna maailmaturul saadava ja transporditava gaasi kokkuostmisel Euroopal ikkagi puudu ligi veerand vajadusest. Selliseid arvutusi on kindlasti tehtud ka Kremlis.\nSelle jutu kokkuvõtteks võib öelda, et sanktsioonide kehtestamisel on ilmselt suurem mõju Euroopa Liidule kui Venemaale. El-ile on need olulised poliitilise ühtsuse ja mingigi põhimõttekindluse esimeste märkidena. Kuidas aga panna Venemaa sõda lõpetama? Selleks on kaks võimalust. Kas Euroopa pingutab püksirihma ja kehtestab päris sanktsioonid või leiab võimaluse aidata Ukrainal sõda võita.


Ansip: mina ei tea, miks tööandjad tahtsid haigekassa nõukogu liikmeid välja vahetada - Delfi\nAnsip: mina ei tea, miks tööandjad tahtsid haigekassa nõukogu liikmeid välja vahetada\nValitsus kinnitas täna tööandjate keskliidu ettepanekul haigekassa nõukogu uuteks liikmeteks Altosaar&Bernadt OÜ juhatuse liikme Aimar Altosaare, AS-i Lemminkäinen Eesti juhatuse esimehe Sven Pertensi ja AS-i LHV Pank nõukogu liikme Andres Viisemanni.\n"Seda tuleb küsida tööandjate liidu käest, miks nad nõukogu liikmeid tahavad muuta," kommenteeris valitsuse otsust peaminister Andrus Ansip ning lisas, et oleks tema valida haigekassa juhatuse esimeest, oleks ta ükskõik kumma kandidaadi, kas Hannes Danilovi või Tanel Rossi, juba esimesel korral haigekassa juhiks valinud.\nHaigekassa nõukogusse kuuluv rahandusminister Jürgen Ligi nentis, et kuna haigekassa juhataja valimine on kinnine, siis ka tema ei tea, kes täpselt ja kuidas hääletab. "Seis on tasavägine. Ma ei tea, miks tehti selline liigutus." Oma kõhutunde põhjal oletas Ligi, et lahkujate arvelt jäi Tanel Rossile kaks häält vähemaks.\nLisaks toonitas Ligi, et temal isiklikult oleks väga kahju, kui Tanel Ross rahandusministeeriumist lahkuks ja haigekassasse läheks.\nTööandjate liidu juhataja Tarmo Kriis teatas täna meediale, et tööandjate esindajate vahetusel haigekassa nõukogus oli erinevaid põhjusi, kuid keskliit loodab, et uued liikmed lisavad nõukogu töösse uut kompetentsi.\nKeskliit tänab nõukogus tehtud senise töö eest advokaadibüroo Sorainen vandeadvokaati Allar Jõksi, Eesti Ehitusettevõtjate Liidu juhatuse liiget Tiit Kuulit ja Swedbank grupi efektiivsusprogrammi juhti Kristina Siimarit.\nEesti Haigekassa nõukogu liikmeteks nimetatakse tööandjate huve esindavate organisatsioonide ettepanekul viis liiget 15-st. Viiendana esindab tööandjaid lisaks eelpool nimetatutele Eesti Haiglate Liidu juhatuse liige Tõnis Allik.


Kuidas sünnib uus kultuuris? — Sirp\nKuidas sünnib uus kultuuris?\nKas innovatsioon on põhiolemuselt neoliberaalne sõnakõlks, mis allutab kultuuri majandusvälja reeglitele, nagu viimasel ajal Bourdieu’-sõpradest Eesti literaatide ridade vahelt lugeda võib? Pealkirjas tõstatatud teemal on viimase paari aasta kestel Eesti avalikkuses veidi kaootilisel kombel üksjagu arvatud, mistõttu on põhjendatud mõningane koondav kommentaar. 1970ndate lõpul sõnastas Umberto Eco raamatus „Lugeja roll” kaks viisi, kuidas uued teadmised ja tähendused sündida saavad. Faktiotsused on n-ö keeleväliselt motiveeritud: teadlased avastavad füüsilises keskkonnas mõne uue seaduspärasuse ja seejärel loovad märgisüsteemi, keele selle tähistamiseks. Nõnda tõlgitakse uus teadmine kultuuri sisse. Teine võimalus on aga Eco järgi metafoor. Retoorilised troobid, ennekõike metafoorid, kombineerivad olemasolevate märgisüsteemide komponente nii, et nende ootamatult sündiv poeetiline koostoime loob võimaluse tajuda reaalsust uuel moel. Kui see uus troop on kujundina kõnekas, jääb ta kultuuri püsima nii keelendina (vormina) kui ka selle kantud tähendusena, avades kultuurile uusi uksi. Nagu me Lakoffi ja Johnsoni raamatu „Metafoorid, mille järgi me elame” abil teame, on inimkeeled metafooridest nii tihedalt läbi põimunud, et tihti me ei märkagi, kuidas need me mõtteile suuniseid annavad. Üsna samamoodi toimivad aga ka mitteverbaalsed metafoorid – kõik need arvutite ja mobiilide interaktiivsed kasutajaliidesed, mis samamoodi lõimivad suurt hulka eri päritolu representatiivseid konventsioone, mis ent oma uues kooskõlas struktureerivad me peamisi infovooge. On oluline märgata, et troopidest sündinud uus teadmine sünnib ennekõike kombinatoorika, kultuuri kommunikatiivsete vahendite remiksi tulemusel.\nKuidas suhestub selle kõigega nn tehnoökonoomiline innovatsioon, kõik see, mida innovatsiooni all tavaliselt mõistetakse? Innovatsiooniuuringute peavoolule, nn evolutsionistlikule majandusteadusele pani möödunud aastasaja alguses aluse Joseph Schumpeter. Tema nägi asja lihtsalt: „loov ettevõtja” ja tema institutsionaalne raam „tootev ettevõte” on autonoomsed agendid, keda iseloomustab võime resursse nõnda kombineerida, et tulemuseks on uut laadi tooted ja teenused, mis häirivad turgude senist tasakaalu nii, et tulemuseks võib olla kas lausa vanade turgude häving või lihtsalt uute turgude teke. Kui innovatsioon võimaldab tootmisprotsessis ressursse kokku hoida või kui uutel „tasakaalust väljas” turgudel on võimalik küsida (vähemalt ajutiselt) kõrgemat hinda, on tulemuseks ettevõtte kõrgem tootlikkus. See tähendab, et ettevõte toodab rohkem „väärtust”. Kui mõnes regioonis on arvukalt väärtust tootvaid ettevõtteid, on tulemuseks majanduskasv ehk üldine elujärje paranemine.\nSchumpeterist lähtuv teooria on olemuselt üsna turufundamentalistlik. Ometi peitub selles mitmeid eeldusi, mis neoklassikalise teooriaga hästi ei sobitu. Näiteks see, et turud ise ei toimi kunagi parimal moel, sest lõpliku (nõudluse-pakkumise) tasakaaluni ei jõutagi. Loovate ettevõtjate tegevuse tagajärjel on suur osa turge pidevalt tasakaalust väljas. Need on tihti pooleldi monopoolsed (innovatiivsete toodete pakkumise tagajärjeks on vähemalt ajutiselt monopoolsed turud) ning mitmesugused teabelevi tõkked või süsteemide inertsus tekitavad probleeme, mis tasakaalustumist ei soodusta. Rõhutagem aga ka üht Schumpeteri nimetatud peamist põhjust: turud lööb tasakaalust välja (teabelevile avatud) ettevõtja, kelle loovus seisneb ressursside ümberkombineerimises.\nSchumpeteri alustatule XX sajandi teisel poolel rajatud majandusteaduse alldistsipliin „evolutsionistlik majandusteooria” on aga olnud kohati kriitiline ses osas, mis puudutab üksikisikute, s.t autonoomsete ettevõtjate rolli innovatsiooni taga ja majandusarengu tagajatena. Pigem on fookus süsteemitervikul, institutsioonide ja ühiskondlike allsüsteemide teadmusvahetust võimaldaval koordinatsiooni- ja kommunikatsioonipraktikal. Nii mängitakse lõpuks kaardid kätte ka loovatele ettevõtjatele. Võtkem teoreetikutest näiteks marksistina alustanud Chris Freemani, kes hiljem kujunes juhtivaks schumpeteriaaniks, kuid kelle töid näiteks rahvuslike innovatsioonisüsteemide või majandusarengu „pikkade tsüklite” vallas võib pidada nn evolutsionistliku poliitökonoomia valda kuuluvaks. Ennekõike tähendab see, et evolutsionistliku majandusteooria fookuses on ühiskonna kui kompleksse terviku kestlik evolutsioon ning selles protsessis ebakõlade (koordinatsioonihäirete) identifitseerimine, näiteks negatiivsete rajasõltuvuste (ühiskonna valikuid kitsendavad valitsevad standardid jm seatused) vältimine. Need võivad takistada innovatsiooni esilekerkimist.\nEvolutsionistliku majandusteooria üldine eetos on ent paljuski sarnane Anthony Giddensi, Ulrich Becki, Scott Lashi jt arendatud nn refleksiivse moderniseerumise ideega, mille kohaselt üha eneseteadlikum ühiskond õpib oma riske tundma ja organiseerub vastavalt ümber. Ümberkorraldamise põhiinstrument ongi aga asjakohane innovatsioon nii toodete, teenuste ja tootmisprotsesside kui ka turge korraldavate regulatsioonide või institutsioonide osas. Nii, muide, on ka „lõputu kasv” võimalik, sest kasv ei pruugi tulla enam loodusressursside ekspluateerimisest, vaid olemasolevate ressursside kombineerimisest, nende efektiivsemalt kasutamisest. Ja kasv on ikkagi vajalik, sest see ei tähenda muud kui ühiskonna kõigi liikmete elujärje paranemist.\nNaaskem küsimuse juurde, kuidas innovatsioonini jõutakse. Evolutsionistlikus majandusteoorias dogmad puuduvad, kuid laiemalt jagatud huviks on ühiskondlike allsüsteemide ja institutsioonide koordinatsiooni- ja kommunikatsiooniprobleemid. Antud tõrked esinevad alati ja paratamatult, kuid just seda ongi vaja: nii saavad süsteemid, näiteks teadused, omaette areneda, oma spetsiifilist erisust ja alternatiivset eriteadmist luua. Kuid seejärel on vaja ka nende vahel aeg-ajalt rakenduvaid kommunikatsioonikanaleid, et eriteadmisi üksteisega suhestada, sest innovatsioon sünnib ennekõike dialoogis, eriteadmiste sünteesi ja kombinatoorika tulemusel. Loomulikult on majandusteaduse huviobjektiks peale teadmuskommunikatsiooni probleemide ka ressursside ja hindade koordinatsioon, kuigi viimase saab lugeda ka teatud (väärtus-)kommunikatsiooni alaliigiks.\nNagu tehnoökonoomilise innovatsiooni puhul, on innovatsioon ka kultuuris seotud kultuuriressursside kombinatoorikaga, dialoogiga kultuuri allsüsteemide vahel. Viitasin Ecole, kelle järgi on kultuuriuuenduse olemuslik mehhanism metafoor, kahest ebaloogilisest partnerist koosnev poeetiliselt kõnekas ühendus. Seda täiendab Juri Lotmani retoorikakäsitlus, kelle seisukohalt on kultuuriinnovatsiooni aluseks retooriline tekst ehk tekst, mis koosneb poeetiliselt pinges kollaažidest, erinevat päritolu ja erineva modaalsusega elementidest. Seda nii kultuuri vormide kui tähenduste osas. 1975. aastal sõnastatud kultuurisemiootika teesides sedastasid Lotman ja kolleegid, et iga tekst on minimaalselt kakskeelne, koondab endas erinevaid kommunikatiivseid süsteeme, mis avardavad aga oma koostoimes, intertekstuaalselt avanevate tähendusvõrgustike kaudu, konkreetse teksti interpreteerimisvõimalusi, võimalike tähenduste spektrit.\nNii ongi kultuuris innovatsiooni peamiseks mehhanismiks kultuurivormide kombineerimise ehk remiksi tulemusel sündivad uued kultuurivormid ja neist tõukuvad tähendusväljad. Tekitades uusi sotsiaalselt kõnekaid tähendussüsteeme, on kunstid äärmiselt olulised ka ühiskondliku innovatsiooni kontekstis: uute keeleliste vahendite abil saab jõuda uute küsimusteni, uute unistusteni, uute eesmärkideni teaduses. Uued tähendusväljad tingivad teistsuguse ühiskondliku dialoogi. See omakorda aitab jõuda uute alternatiivideni, mille abil kehtivaid rajasõltuvusi kummutada ja kujundada uusi, inimühiskonda paremini teenindavaid turge, institutsioone ja teisi organiseerumise vorme.\nKuidas aga tagada, et kultuuris oleks innovatsiooni, uusi kultuurivorme ja tähendusvälju loovat aktiivsust rohkem? Ikka sellega kui loomeprotsessid on avatud, kui kultuuris aktiivsete osalejate hulk on suurem ja kui neile osalejatele on maksimaalselt avatud ka kultuuri ressursid. Ja mõistagi on internet ja kogu muu arvutustehnoloogia areng seda kasvu ka võimaldanud. IT areng on vähendanud tootmis- ja sidekulusid ning teinud võimalikuks palju suurema hulga huviliste osaluse kultuuriloomes, mitmesugused poolprofessionaalseid või hobilised loomevormid. See omakorda on viinud kultuuri nonde uute loojate käeulatusse.\nSee kõik on toonud kaasa ajastu, mida Harvardi ülikooli professor Lawrence Lessig on nimetanud remiksikultuuriks. See tähendab ajastut, kus näiteks audiovisuaalne kirjaoskus on „digitaalsete pärismaalaste” elus võrdväärselt oluline kirjakeele oskusega ning kus nende mitmesugused koosloomevormid on andmas kultuurile põnevaid remiksvorme, mille intertekstuaalsed lingid võivad ulatuda nii sügavale kultuurilukku kui ka risoomselt praeguste meediaväljenduste lõputusse paljususse. Kuid, mis peaasi, osaluse võimalus tähendab ennekõike sotsiaalse refleksiooni demokratiseerumise potentsiaali – nii tähistajate kui tähenduste väljakasvamist sotsiaalsest miljööst, mitte „süvakultuurse” vähemuse distantseeritud mängudest teemal „metafüüsilise elutunde väljendused” (Evi Arujärv, Sirp 31. V).\nTahangi siinkohal tulla siin viidatud Arujärve suvise seisukohavõtu juurde. Ta kirjutab: „Paraku toimib viimane [internet] kui võimas paljundusmasin, mis produtseerib kliki- ja koopiakultuuri, vahendab kommenteeritud ja varieeritud koopiaid ning kollaaže etteantud materjalil. … kuigi kõrgtehnoloogilisel internetil on suur intellektuaalne ja hariduslik potentsiaal, toimib see valdavalt siiski primitiivse teadvuse kanalina.” See, mis paljude meelest on remikskultuur, on Arujärve arvates pigem koopiakultuur. Ta ei taha märgata retooriliste tekstide poeetilist pingestatust, vaid taandab metsa puudeks – remiksi koopiateks. Kultuurisemiootikute arvates kultuur aga üldjuhul arenebki n-ö inkrementaalsete innovatsioonide, väikeste muganduste, adaptsioonide, tõlgete kaudu. Enamik muutusi on malbed.\nArujärv käib ent välja žanrieristuste telje primitiivne-kompleksne ning annab märku, et esimesi vahendab internet ja teisi („süvakultuuri”) peaks turustiihia eest kaitsma. Viimase vastu ei saa suurt olla. Kuid kas pole antud vastanduse puhul probleemne see, et Arujärv räägib komplesusest n-ö ühe teksti tasemel, keskendudes selle üksiku ühiku struktuurile? Kas poleks ehk paslik uurida selle kõrval ka paljude „struktuurselt primitiivsete”, kuid inkrementaalselt mugandatud tekstide poeetiliste aktsentide koostoimet? Täpsemalt: kui adaptsiooniga kaasneva tähendusaktsendi äratabamine eeldab mahukat intertekstuaalset teadmist, siis kuivõrd on too interpretatsioon lõpuks primitiivne? Ja kuivõrd on antud teksti tootnud (pop)kultuuri kompleks primitiivne? Et see seda alati ehk polegi, oli Steven Johnsoni keskne idee, kui ta kirjutas oma kuulsusrikka „Kõik halb on sulle hea”. Tuletagem ka meelde, et Lotmani üks teese oli, et iga tekst kasvab koos lugejaga. Kas pole ehk nii, et võitluslikult meelestatud süvakultuuri sõpradel võib kohati lihtsalt puududa popkultuuri lugemise oskus?\nArujärv sedastas ka, et interneti kollaažide materjal on „ette antud”. Siinkohal tahaks Popperi vaimus küsida, kas pole ehk internet nähtusena liiga kompleksne, et otsida selle sügavikest etteandjatest vandenõulasi? Kas ei või ehk kogu probleem olla hoopiski selles, et ette antakse vähe? Kultuur areneb remiksi, intertekstuaalsete seoste najal. Kas aga niisuguseks loovaks kombinatoorikaks on kultuurikasutajal ikka alati käepärast piisavalt pingestavat materjali? Kas ta tunneb kõiki alternatiive? Kas ressursid on käepärast ja kas teab ta endal olevat õiguse neid materjalina kasutada? Mina ei oleks selles täna siin Kirde-Euroopa perifeerias kuigi kindel. Ei jookse meil Spotify taskusse ja Netflix elutuppa ning suurtel ekraanidel saab kunstfilmile ligi vaid pealinnas. Rääkimata sellest, et kõigi aegade jooksul üles võetud 10 000 eesti filmist on 99% digiteerimata. Arhiiviriiulitel koltuvat filmirulli niisama lihtsalt ju „uusinterpretatsiooniks” ei remiksi. Piiratud etteantuse probleemist ülesaamiseks on meil vaja netimeediaga veelgi enam vaeva näha ning autoriõigusi ilmselt vähemalt kohati leevendada.\nKolmas suur Arujärve tekstis esinev küsitavus on kogu võrguajastu kultuuridünaamika ja „avatud kultuuri” liikumiste näitamine „massiteadvuse” süvendajatena. Need, kes on käinud viimastel aastatel olulisematel meediauuringute aastakonverentsidel (ICA, IAMCR, ECREA), on märganud ilmset arengut, et massimeedia uuringutega tegeletakse nüüd pigem meedia ajaloo uuringute sektsioonides. Näiteks traditsioonilisest televisioonist kui massiteadvuse loojast on saanud vähemalt meediauuringute perspektiivist ajalugu. Tänapäevaste mitmesuguste intersubjektiivsete pidevuste kujunemist analüüsides vajame ehk vahedamaid riistu kui möödunud sajandi keskpaigast pärit uusmarksistlikud ideed massiteadvusest jms. Tuletagem siinkohal meelde kas või võrguajastu tüüpparadoksi, kus ühel pool individuatsioon ja teisel pool selle tingitud hüpersotsiaalsus ehk mitmesugune „võrgustumine”, mis eriti kultuuritööstuses juuri ajab.\nSee, millele ma selle artikliga osutada soovin, on üsna tihti esinev nn majanduskeskne reduktsionism, kui jutuks tuleb loomemajandus või innovatsiooniprotsessid kultuuris. Loomemajanduses nähakse sageli vaid spetsiifiliste majandushuvide teenimist, kuid selle kõrval ignoreeritakse mitmepoolseid koevolutsioonilisi sõltuvussuhteid, mis allsüsteemide vahel ühiskonna tervikliku arengu korral eelduslikult toimivad. Nii kultuuriuuringute traditsioonist kui ka poliitökonoomiast lähtuva lähenemise korral loomemajandusele kasutatakse nende suhete mõtestamiseks tihti mõistet „väärtus”. Niklas Luhmanni ainetel võib pakkuda, et kunstide kui funktsionaalsüsteemi olemasolu mõte on jõuda kunstiväärtusteni. Need on kas esteetilised elamused või tähendusinnovatsioonid – uued keeled ja kujundid koos kõigi oma eespool kirjeldatud positiivsete omadustega, eriti võimega tõhustada ühiskonna eneserefleksiooni. Tähendusruumi luues luuakse aga ka keskkonda, kus opereerivad kõik muud allsüsteemid, sealhulgas majandajad. Pealegi, kui kunstiväärtused on tajutud positiivsena, võivad need tõlgenduda väärtusteks ühiskonna teistes allsüsteemides – elamuste või tähenduslike tekstide eest võidakse muuhulgas tasuda ka nn väärtuse ekvivalendi ehk rahaga. Kui sellist valmisolekut on rohkem, kui loojad on leidnud oma auditooriumi, siis väljendub see varem või hiljem ka väikese vappena rahvamajanduse kasvugraafikutes – kunstiväärtus on tõlgendunud majandusväärtuseks.\nSiin Eestis võime lähiaastail vastavate näidete otsinguil pöörata pilgud Tallinna linna „ristinnovatsiooni” uuringute initsiatiivile. Selle, tegelikult üle-euroopalise Interrregi programmist rahastatava projekti raames uuritakse just selliseid, kunsti- ja tehnoloogiavaldkonna dialoogis sündinud, kuid „mitmedimensioonilist” väärtust loovaid uuendusi Eestis ja mujal. Kuid veel kord: kultuuriinnovatsiooni laiem eesmärk ei saa olla otseselt kaubastatavad „tooted”, vaid ühiskonna refleksioonivõimet parandava tähenduskeskkonna loomine. Teisisõnu: härrad kunstnikud keskendugu ikka oma tegudele, pakkugu uut ja sotsiaalselt kõnekat kultuuri – loogu „väärtust” mõtestuse ja elamuste vahendusel. Ja ärgu sõrgu vastu ajagu, kui seejärel edeneva rahvamajanduse najal märssi väljateenitud leib sokutatakse.


PÜSIMEIGI TÄIENDKOOLITUS – KARVTEHNIKA (KULMUD) – TMShop\nÕppekava nimetus: “Püsimeigi Karvtehnika täiendkoolitus”\n“Püsimeigi Karvtehnika täiendkoolitus” õppekava koostamise aluseks on Kosmeetik, tase 5 kutsestandardi kompetents nr. B.2.2 ja B 2.7\nSihtgrupp: kogemustega püsimeigi tegijad, kes soovivad tõsta oma teadmisi karvtehnika saavutamisel.\nEesmärk: Kvalifikatsiooni tõstmine, praktiliste oskuste ja teoreetiliste teadmiste omandamine kulmude püsimeigi nüüdistehnoloogiate valdkonnas.\nKoht: C.R Jakobsoni 14 Tallinn, (T&M Ilusalong); Rüütli 55, Pärnu (T&M Ilusalong); Spinellikuja 5b, 01700 Vantaa, Finland (T&M Ilusalong).\nÕppekorraldus ja kvaliteedi tagamine: loe siit\nÕpilane omandab allolevad teadmised pärast koolitust\n– oskab püsimeigi teostamiseks valmistada ette töökoha;\n– omandab uusi teadmisi nüüdisaja püsimeigi tehnoloogiatest;\n– Kulmude geomeetria\n– Harjutamine jooniskavade järgi\n– Karvtehnikas kulmu saavutamine\n– Töökäik samm-sammult\n– Tehnikad ja nende omavaheline kombineerimine\n– Õige tehnika valik\n– Õige nõela valik\n– Õige käe asend\n– Õige tehnika saavutamine\n– Kliendi konsultatsioon\n– Kodune hooldus\n– Praktiline töö kahel modellil\n– Õppetöö lateksmatil\n– Töö modelliga – koolitaja juuresolekul\nÕppe alustamise tingimused: On vajalik. Koolitusel osalemiseks peab olemas olema baaskoolituse diplom ning oma töödest pilte.\nMaksumus: 500€ + km (sisaldab õppevahendeid)\nTunnistus: Rahvusvaheline diplom.\nKoolitaja kvalifikatsioon: täiskasvanute iluspetsialist/koolitaja, kes on kogemustega ning diplomeeritud\nKoolitaja: Merilin Markov–Valm, Claudia-Britt Kangur


Hotellid orientiiri Piazza Maria Immacolata lähedal | Hotels.com\nHotellid orientiiri Piazza Maria Immacolata läheduses\nPiazza Maria Immacolata hotellid – Taranto\nPiazza Maria Immacolata – rohkem teavet\nHotellid orientiiri Piazza Maria Immacolata lähedal – Hotels.com abiga on lihtne leida hotell orientiiri Piazza Maria Immacolata lähedal, võrrelda hindu ja kohe vaadata vabade kohtade olemasolu. Meie veebilehel on imelihtne leida ja broneerida hotell orientiiri Piazza Maria Immacolata lähedal. Iga majutuskoha kirjeldus on varustatud kaardiga. Lisaks tubade kirjeldustele ja fotodele oleme lisanud külastajate hinnagud ja pikemad arvustused, kus on juttu asukohast, mugavusest ja ümbruskonna meelelahutusvõimalustest. Meie kliendiprogrammiga Hotels.com™ Rewards liitudes teenite iga 10 öö eest 1 öö tasuta.


kasvaja 17.01.04 / Naistehaigused\nMul selline mure. Olen 44.a. Käisin naistearsti juures kontrollis ja avastati,et on munasarja tsüst. Tehti vereuuringud PAP 125 ja see näitas,et pahaloomulist kasvajat ei näi olevat. Nüüd käisin teise naistearsti juures ja ultrahelis. Selgus, et tsüst vist kadunud aga vedelikku palju. Tehti uus vereanalüüs, öeldi, et soole uuring. Kas on võimalik, et kui üks proov ei näita pahaloomulist kasvajat aga nüüd see teine võib näidata. Kaebusi muid ei ole kui ainult paremal pool all seljavalu.\nMunasarjade tsüstid vajavad jälgimist ja tähelepanu eriti naise vanuse tõustes. Kui on postmenopausis leitud munasarjade tsüstid, tuleks eriti hoolega uurida ja jälgida munasarjade pahaloomuliste kasvajate võimalust. Günekoloogias ongi kõige raskem avastada munasarja pahaloomulisust, sest ei saa ju võtta analüüsi munasarja koest ilma operatsioonita.\n1. PAP analüüsid võetakse emakakaelalt ja emakakaela kanalist, mis näitad vaid emakakaela ja -kaela kanali protsesse.\n2. Veeniverest on võimalik määrata erinevaid onkomarkereid, mis kunagi ei tõesta 100% ja ei välista 100% kasvajat. See on kaudne uuring.\nCa 125 on onkomarker munasarja vähile.\n3. Onkomarkereid on palju. Nad ei ole spetsiifilised, kuid patoloogia korral on vajalik edasine uuring.\n-kui olete mures, on sooleuuring vajalik\n-külastage arsti määratud ajal\n-külastage naistearsti 1-2 korda aastas\n-usaldage arsti, mitmel pool käimine raiskab asjatult meie ühist maksumaksjate raha ning iga arst alustab otsast peale uuringuid\n-kahjuks ei ole vaja hirmu tõttu teha raskeid opearatsioone ja kalleid invasiivseid uuringuid, arstidel on kogemused, mis juhivad nende arstikunsti\n-kirjeldage arstile täpselt oma muresid, üleelamisi, hirme-siis on abi kergem anda\n-onkomarkereid võite ise tasudes iga uuringu est 119.- teha ka oma hingerahu saavutamiseks (rinavähile, munasarja vähile, sooltevähile, üldine vähikahtlus jpm.)


Dokumentaalfilm „Impromptu“ (Eesti 2015, 57 min), autorid Mart Taniel ja Priit Pääsuke, operaatorid Mart Taniel, Erik Põllumaa ja Priit Pääsuke, helirežissöör Rainer Jancis. Linastub kinos Sõprus.\nFilmis räägib muusik Rainer Jancis, et vabalt improviseeritud muusikas on tegelikult sama energia mis looduses.\nFilmi „Impromptu“ lõpus räägib muusik Rainer Jancis meile sellest, et vabalt improviseeritud muusikas on tegelikult sama energia mis looduses. Et need helid on põhimõtteliselt seesama mis tuul ja tuli ja puud. Ja siis ütleb ta veel, et säärast muusikat polegi võimalik „teha“, vaid ta sünnib justkui ise siia maailma. Ma ei saa öelda, et ma sellise sõnastusega eriti nõusse jääksin. Aga – kindlasti ei saa ma neid sõnu ka päriselt kummutada. See on kellegi teise töökõlbulik ideaal ja olgu siis nii. Ning pealegi tundub, et kuidagimoodi võtab Jancise mõttekäik kokku selle, mida Priit Pääsuke ja Mart Taniel on oma tunnipikkuse visuaalse uurimusega vabast improvisatsioonist öelda tahtnud. Ei, mitte too romantiline lapsemeelsus iseenesest ei huvita neid – pigem on „Impromptu“ ökoloogiline projekt.\nMilline siis võiks olla „loovuse ökoloogia“? Kuidas ikkagi liiguvad kehade vahel nood erisugused energia- ja jõuväljad? Kuidas nad koonduvad ja lahknevad, moonduvad ja samaks jäävad? Kuidas neist saavad näiteks tantsu ja muusika kaudu organismid, mis elavad ehk mingit oma elu, nagu me ise iga päev ja siin ja praegu? Ma ei arva, et filmis sellele kõigele vastataks või isegi üritataks seda teha. Aga autorid usaldavad kaameraid ja usaldavad mikrofone ja hoolitsevad, et miski meie eest ekraanil toimuvat ei varjaks. Iseasi, et võib-olla läheks vaja hoopis täpsemaid mõõteriistu. Inglise kitarrist Fred Frith räägib filmis, kuidas neuroloogiliste katsete käigus selgus, et tema improvisatsioonide aegu ei toimu tema peas mitte midagi. Peaks olema päris lähedal, et seda näha.\nSeos, mis mulle pikapeale pähe sigines ja sinna jäi, ütleb, et „Impromptu“ sarnaneb oma kõneviisilt suuresti mõne loodusdokumentaaliga. Me näeme mingit elusorganismi tema loomulikus keskkonnas ja katsume keskenduda, tundmatu maailmaga justkui tolle enese reegleid mööda kohtuda. Ning ühtlasi imetleme midagi veel – seda, kui lähedale kaamera on pääsenud, kuidas ollakse sealsamas ja ei rikuta midagi ära. See on huvitav positsioon. Autor ei hoia lihtsalt neutraalselt kõrvale, seda mitte. Ta on sealsamas, aga kuidagi väga vaikselt. Sest muidu ei saaks me midagi teada. Vaba improvisatsiooni maailma ei näidata meile siin mitte kui saladust, mida paljastada. Pigem näidatakse kõike just nii, et salapära säiliks. Me avastame katkeid tundmatust maailmast, kus veidrad ja tundmatud organismid toimetamas hämaralt valgustatud territooriumil. Me oleme sisenenud ühele pooleldi asustamata kaitsealale ja peame olema ettevaatlikud, sest sealse ökosüsteemi tasakaal on õrn ja habras. Niisiis on siin kaks tasandit, millega nii film ise kui meie siinpool ekraani peame paratamatult kokku puutuma: ühelt poolt imetlus ja huvi, teiselt poolt kaitsepositsioon. See viimane tähendab tegelikult seda, et vaba improvisatsioon üritab püsida jonnaka erandina keset teda igalt poolt piiravaid lääneliku muusikakultuuri norme.\nKui enda ümber ringi vaadata, siis suhtleme me kõik eeskätt seesuguse muusikaga, millele on antud objekti kuju. See tähendab XIX sajandist saadik seda, et muusika on just nimelt midagi ruumiliselt fikseeritut, on tekst, on muusikateos. Just nimelt teose struktuuris, selle kui kultuuriteksti spetsiifilistes joontes, on varjul tema väärtus ja tähendus. Alles siis, kui me muusikat objektina ette kujutame, on meil võimalik seda analüüsida, sest analüüs tähendab distantsi, hindavat pilku eemalt. Ja siiski – see kõik puudutab ainult n-ö professionaalset muusikat. Aga on veel midagi. Me laulame ju ka ise kas duši all või lapsele hällis või purjus peaga lihtsalt niisama. Ja asi polegi laulmises. Me kõik toodame helisid, mürasid. Me oleme omal moel argumendid selle vastu, et muusika peab olema ajas tardunud ja ruumiliselt fikseeritud objekt. Vaba improvisatsioon lihtsalt jätkab seda loogikat ja esitab küsimuse, et mis siis, kui muusika polegi „asi“. Äkki on ta pigem kaduv hetk, retooriline akt, mille puhul loeb see, kuidas me selles osaleme, kuidas vahetult reageerime?\nMöödunud sajandi algul lisandus sellesse teemasse veel üks aspekt. Nimelt selgus üha ilmsemalt, et muusikaline objekt tähendab sageli tegelikult turusuhete tarvis vormistatud kaupa. Asi polnud mitte lihtsalt kommertsis ja sellele vastandumises. Marksistliku mõtleja Theodor Adorno järgi on maailma olemuslikuks jooneks selle mittetäielikkus, mittelõpetatus. Kunstiteos pidanukski olema märk sellest, et maailm ei ole terviklikuna realiseerunud. Kunsti kaubaks „reifitseerides“ peidetakse sinna aga kõik need inimestevahelised suhted, mida tema loomiseks vaja on läinud, ning samuti kunsti kogu kriitiline ja utoopiline potentsiaal. Just sellelt positsioonilt lähtudes oli ja on vaba improvisatsioon oma loomult tegelikult poliitiline. Poliitiline selles mõttes, et tahab rääkida vabas ja piirideta keeles ning usub samas, et selline keel on midagi, mida kapitalistlik reaalsus meile keelab. See kõik on muidugi keerukam ja varjab eneses ka vastuolusid ning need ulatuvad sügavamale, kui esialgu paistab.\nMulle endale ehk kõige huvitavam neist vastuoludest puudutab müra ja informatsiooni kategooriate suhet. Filmis räägib vokalist Roomet Jakapi näiteks sellest, kuidas ta enese seest neid kummalisi ja tihti häirivaidki hääli otsides tahab ulatuda teisele poole keelt, leida üles mingi puhta minapildi. Probleem on aga selles, et see ei pruugi olla tingimata vabastav akt, vaid midagi valusalt pingelist. Jakapi haarab millegi järele kusagil seal, kuhu tal tegelikult asja ei peaks olema – see on pingutus, pealtnäha autistlik kramp, omamoodi rünnak omaenda keha vastu. Kui Jancise improvisatsioon on hipilik zen-voolamine, siis Jakapi loomeakt on vägivaldne. Mis sest, et mõlema puhul on keha neile instrumendiks. Erinevused on olulisemad: Jancis kannab enda kaudu puhast ja tegelikult müravaba signaali. Jakapi seevastu kasutab mikrofoni justkui mikroskoopi, ta teab, tema sees on midagi veel, ja ta tahab sellele otsa vaadata, seda kuulda ja kogeda. Müra, mille ta enese sisemusest avastab, võib paljude arvates olla pelgalt kommunikatsioonihäire. Aga tegelikult mitte: Jakapi käsitleb oma keha ehk hoopis meediumina ja mõistab seetõttu, et müra on midagi, mida sinna saab koguda, akumuleerida, seal töödelda … Tema keha on justkui virtuaalne instrument, mis eksisteerib elektrilise pingeväljana ja lausa anub enese lülitamist plokkide ja pedaalide keerulisse võrgustikku. See, et Jakapi ei suuda ilmselt kunagi päriselt oma totaalset eneseotsingut realiseerida, on natuke traagiline ja natuke koomiline. Valdavalt ongi see enam-vähem igasuguse avangardse kunsti saatus: ei liiguta mitte niivõrd millegi poole, kuivõrd millegi eest. Film lõpeb merevaatega: kaugel lainete vahel ujub keegi, ilmselt rannast kaugemale.


Ekspressionism | Kultuur-Kunst - Kunst\nLae alla ekspressionism.ppt\njatameelde Õppematerjali autor\npower pointi töö\nMervyn: Oleksid võinud mainida, et tegu on ekspressionismiga KUNSTIS ...\nEi ole ÜLDSE kasu!\nRain Ungert: Materjal on paigutatud kategooria "Kunst' alla. Mis sa siis ootasid?\nEKSPRESSIONISM Foovidega algas Lääne-Euroopa kunstis uus suund, mida nimetatakse üldiselt EKSPRESSIONISMIKS. Järjekindlale ,,väljendusele" hakkasid rõhuma just foovid. Nendega samaaegselt tekkis väljendus...\nSaksa ekspressionism Mis on ekspressionistliku kunsti eripäraks? Ekpressionistliku kunsti eripäraks on: värvikasutus ja vormi otsingud. ...\n20. sajandi alguses hakkas foovide mõjul Lääne-Euroopas tärkama ekspressionism (prantsuse keeles expression  väljendus; ladina k expressio  väljapigistamine)  stiil, mis annab edasi kõrgendatud tun...\nFovism- 20.saj Prantsusmaal; Foovidel- hoogsad ja erinevate suurustega laigud, värvis puhtad ja kõlavad; Eesmärk väljendada kunstniku meeleolu, mis on tekkinud mõne motiivi vaatlemisel,värvid vastupidise...\nEKSPRESSIONISM Ehk Väljenduskunst Ekspressionismi ajalugu Tekkis 20ndal sajandi algul. Levis peamiselt Saksamaal. Kaks ekspressionismi lainet. Eelkäijateks võib pidada fo...\n**Miks hakkas 1960.a. paiku Pariisis ja New Yorgis tekkima vastuseis abstraktsele ekspressionismile? Kes olid peamised protestijad? Abstraktsionism oli muutunud massiliseks moeks, aga just seetõttu oli selle raa...\nEkspressionism.Graafika Die Brücke (eesti keeles "sild") Saksa ekspressionistide rühmitus Dresdenis Loodi 7.juunil 1905. aastal ja eksisteeris 1913.aastani Ühingu moodustasi...\nFovism ja ekspressionism\nFovism ja ekspressionism Fovism 1905-1907 Click to edit Master text styles Tekkis sügissalongis Second level Eestvedajateks rühm noori ...


Neljakümne seitsmes nädal - Tallinna loomaaed\nNüüd tasub tulla külla jääkarudele, sest taas on kätte jõudnud nende sünnipäevaaeg.\nLaupäeval, 24. novembril saab 17-aastaseks isajääkaru Nord, esmaspäeval, 26. novembril aga täitub teine eluaasta noorel jääkarumürakal Aronil.\nJääkarumajas on uudistamiseks välja pandud fotostend Aroni sünnist ja kasvamisest. Polaariumis jalutades aga võib näha, kuidas Arktika isandad väsimatult ringi toimetavad: ujuvad, sukelduvad, mänguasjadega müravad või pärast suplust karva kuivatades end poriseks püherdavad.\nIsakaru Nordi haige tagakäpp on veterinaaride pideva jälgimise all. Talle pakutakse iga päev erinevaid tegevusi, et tema olemist parandada, kuid kuna suurloomade ravi on keeruline ja pikaajaline, peab tulemuste saavutamiseks varuma palju kannatust.\nTroopikamajja viiva trepi ja kaldtee remondi tõttu oli maja nädala sees mõnel päeval külastajatele suletud. Sel ajal said troopikamaja töötajad kõik krokodillid järgemööda ümber paigutada ning nende ekspositsioonialad ja basseinid puhtaks küürida.\nKesknädalal käisid Bank Citadele Eesti filiaali vabatahtlikud liigikaitseuuringute keskuse naaritsate kompleksi liiva vedamas, rehitsemas ning aedikuid roigaste ja muu loodusliku materjaliga mitmekesistamas.\nNeljapäeval väisas loomaaia elevantide eest hoolitsemist tubli töövari Jõhvist.\nNoor muskusveis Lia läks neljapäeval kenasti transpordikasti, ta tõsteti autole ja sõidutati Soome Korkeasaari loomaaeda.


EESTI PLOKKFLÖÖDIFESTIVAL 2004\n10.–12. septembril Kontserdid:\nNiguliste kiriku Antoniuse kabel\nKontsert The Great Charm\n10. september kell 21.30\n11. september kell 12\nMustpeade Maja Valge saal (Pikk 26)\n(Eesti muusikakoolide ja stuudiote õpilasansamblid)\n11. september kell 18 ja 19.30\nGalakontsert kaasaegsest plokkflöödimuusikast - Tüür, Pärt, Jürjendal,Rääts jt.\n(Esinevad festivalil osalevad plokkflöödimängijad)\nMustpeade Maja (Pikk 26)\nkontsert Flights of fancy /Fantaasia lend/ (Kathryn Bennetts - Peter Bowman)\n12. september kell 19 Niguliste kiriku Antoniuse kabel\nToccate, Madrigali, Balletti e Sonate, 1585-1660 /Toccatad, madrigalid, ballettod ja sonaadid, 1585-1660/\n10. september kell 15\nillustreeritud loeng The English Fantasy /Inglise fantaasia/\nConsort music /plokkflöödiansambli muusika/\n11. september kell 14.30\nTöö õpilas-plokkflöödiansamblitega (Rosalyn de Groot)\n11. september kell 15\nThe Baroque Alphabet of Emotions /Barokkemotsioonide tähestik/\n12. september kell 10\nLahtised tunnid (Baldrick Deerenberg)\n12. september kell 15.30\nSpiel und Spaß mit der Blockflöte /Mäng ja lust plokkflöödiga/\nBaldrick Deerenberg (Amsterdam) õppis plokkflööti Frans Brüggeni juures Haagi Konservatooriumis. Tal on rohkelt plaadistusi ja lindistusi, sealhulgas ka raadiole ja televisioonile. Baldrick Deerenberg on esinenud paljudes euroopa riikides, Kanadas ja Iisraelis. Tema esitatud plokkflöödimuusika on kõlanud peaaegu kõigis kombinatsioonides nii keskajast, renessansist, barokist kui ka kaasajast. Ta on mänginud Jacob van Eycki muusikat koos lauljate Alfred Delleri, James Bowmani ja Max van Egmondiga. Nii see kui ka tema koostöö Anthony Rooley, Andrew Parroti ja Emma Kirkby'ga annab tunnistust tema mitmekülgsusest. Koos Kees Rosenhartiga mängis ta palju plokkflöödi ja oreli kontserte ajaloolistel orelitel üle kogu Hollandi. See suurendas ka tema huvi ajalooliste instrumentide ja nende ehituse vastu. Antwerp Recorder Consort'iga (koos Bart Koeni, Koen Dieltiensi, Peter de Clerqi ja Patrick Deneckeriga) andis ta palju kontserte, muuhulgas ka Berliini Muusikainstrumentide Muuseumi originaapillidega. Kuulsa Huelgas Ensemble'i (Paul van Nevel) liikmena tutvus ta paljude (sageli trükis avaldamata) renessansiajastu teostega. The Great Charm'iga (koos Gudrun Herbi, Frank Agsteribbe'i ja Mark Lambrechtiga) süvenes ta kahe plokkflöödi ja basso continuo repertuaari. Vaghezze di Musicaga esitas ta hilisrenessansi polüfooniat ja varabaroki muusikat plokkflöödile ja häälele. Tema kontaktidest hollandi helilooja Jacques Bankiga on sündinud hulk teoseid plokkflöödile kombinatsioonis teiste pillidega. Peale selle on ta esmakordselt ette kandnud paljusid temale kirjutatud teoseid, sealhulgas Rob du Bois' (“Songs of innocence” René Jacobsiga), Frans van Doorni (“Symphony” kontrabass-plokkflöödile ja helilindile), Alexandre Hrisanide', Bart de Kempi, Jos Kunsti (“Any two”, koos Harry Sparnaay'ga), Nigel Osborne'i (“Passers by”, koos Florian Kitti), Joep Straesseri (“Duplum”) sulest. Ta mängib omavalmistatud instrumentidel. Koos kolleeg Heiko ter Scheggetiga valmistas ta Utrechti Konservatooriumi tellimusel suure topelt renessanssplokkflöötide ansambli (14 pilli c2-st kuni F-ni). Peale selle osales ta Bachi Fuugakunsti ettekannetel klavessiinile ja 4 plokkflöödimängijale (pillid c2-st kuni F-ni häälestuses a=415 Hz). Õpetajana (Groningeni, Amsterdami, Utrechti ja Antwerpeni konservatooriumites) on ta välja arendanud väga personaalse õpilaste juhendamise viisi. Selleks inspireerisid teda Zen, Alexandritehnika ja Marie Jaëll (Liszti õpilane).\nGudrun Herb õppis traversflööti ja plokkflööti Karlsruhe, Haagi ja Antwerpeni konservatooriumites ning saksa filoloogiat Amsterdami Ülikoolis. Ta mängib regulaarselt traversflööti ja plokkflööti kantaatide, passioonide ja ooperite ettekannetel (näiteks koos Tölzer Knabenchoriga Itaalias, Collegium Vocale Gentiga in the Amsterdami Concertgebouw's, Amsterdams Bach Consortiga, Nederlandse Bachverenigingiga). Plokkflöödi- ja traversflöödisolistina on ta esitanud mitmeid kontserte koos Freiburgi Barokkorkestri liikmetega (Vivaldi, Bach, Telemann) ja mänginud palju kammermuusikat (ansambel The Great Charm, turnee koos Huelgasensemble'iga USA-sse, Antwerps Blokfluit Consort, Vaghezze di Musica). Ta on osalenud raadio, televisiooni ja CD-de lindistamistel (vastavalt VRT and RTBF, ansamblid Bouzignac, The great Charm, muuseumi-CD Berliini Muusikainstrumentide Muuseumi originaapillidega).\nKathryn Bennetts ja Peter Bowman on esinenud kogu Suurbritannias, Saksamaal, Norras ja Ameerika Ühendriikides. Duo on võtnud enda ülesandeks arendada plokkflöödirepertuaari, mis on viinud õpiku The Quarter Tone Recorder Manual (Edition Moeck No. 2084) ilmumiseni. See on sissejuhatus veerandtoonide mängimisele plokkflöödil läbi mitmeastemeliste õpingute koostöös Donald Boustediga. Bennetts ja Bowman on esinenud koos alates 1986. aastast. Nad on lindistanud TVS-i, Classic FM-i, BBC Radio 3, Lyric FM Dublini ja Hollandi Raadio jaoks. Nende CD Boustedi A Journey Among Travellers ja kõige viimane CD Flight of Fancy on toonud kaasa kriitikute laialdase positiivse vastukaja.\nHiljuti lindistasid nad Michael Woltersi and Marcus Drossi raadio-ooperi Kathryn und Peter Durchqueren die Antarktis (Kathryn ja Peter ületavad Antarktikat), mis kõlas Saksa Raadio (Berliin) eetris maikuus. http://www.classical-artists.com/bennettsbowman/\nGudrun Heyens (sünd. 1950) on saksa plokkflöödimängija. Ta õppis viiulit Franz-Josef Maieri ja plokkflööti Günther Hölleri juures Kölni Musikhochschules. 1973 – 1981 oli ta Musica antiqua Kölni liige ja alates 1984. aastast mängib Marais Consort'is. Ta on esinenud paljudes riikides ja teinud arvukalt raadioülesvõtteid. Ta on saanud saksa heliplaadiauhinna CD Concerti per flauto (DGG) eest. Gudrun Heyens on 1985. aastast Esseni Folkwang-Hochschule plokkflöödiprofessor Duisburgis. www.gudrunheyens.de\nHans Maria Kneihs õppis Viinis Muusika ja Esituskunsti Akadeemias tsellot (Frieda Litschaueri juures), plokkflööti (Elisabeth Schaeftleini juures) ja klaverit (Gershon Jarecki juures); muusikateaduse õpingud ülikoolis jäid lõpetamata. 1964–1969 mängis Hans Maria Kneihs Viini Raadio Sümfooniaorkestris tsellot, kust ta lahkus, et pühenduda täielikult plokkflöödile ja selle pilli õpetamisele ning mängimisele. Siiski jäi ta veel peaaegu 20 aastaks ka tegutsevaks tsellomängijaks, olles regulaarne asendusmängija Viini Filharmoonikutes. Raadioorkestris mängimise ajal asutas ja juhatas ta ka varajast muusikat originaalpillidel ette kandvat Austria Raadio ansamblit Collegium Musicum. Plokkflöödisolistina on Hans Maria Kneihs esinenud enamikes Euroopa riikides ning Jaapanis, Austraalias ja USA-s ning lindistanud nii raadio kui televisiooni jaoks. 1972. aastal tema poolt asutatud ja juhatatud Viini Plokkflöödiansambel andis kuni laialiminemiseni 1985. aastal lugematul arvul kontserte kogu maailmas. Hans Maria Kneihsi plaadistused sisaldavad väga erinevat plokkflöödirepertuaari; sealhulgas on ka Camerata Tokyo juures tehtud "The Art of Playing the Recorder" ja sellel järgnenud 10 CD-d. Õpetamine ja õpetamise analüüs on Hans Maria Kneihsi jaoks olnud niisama olulised kui mõttevahetused muusika üle. Need huvid on viinud arvukate muusikapedagoogiliste reformideni (eelkõige õpetajakoolituses) ja töötamiseni poliitilis-admisnistratiivsetel kohtadel (näiteks Viini Muusikapedagoogika Ülikooli osakonna juhatamine aastatel 1978 - 1984 ja Bruckneri Konservatooriumi juhatamine Linzis 1990 - 1995). Üldisi didaktilisi küsimusi on ta käsitlenud ka kirjasõnas, loengutes ja seminaridel. Rahvusvaheline tegevus plokkflöödiõpetajana hõlmab arvukaid kursuste ja töötubade juhendamisi. Viini Muusika ja Esituskunsti Ülikoolis õpetab Hans Maria Kneihs alates 1964. aastast.\nRosalyn de Groot õppis plokkflööti Tilburgi konservatooriumis ja hiljem mõned aastad Pedro Memelsdorffi juures. Ta on mänginud plokkflöödiansamblites Recordate ja Sermone Blando ning esinenud erinevates riikides. Õpetamist alustas ta õpingute ajal ja õpetab siiani kahes erinevas muusikakoolis Hollandi kaguosas. Peale plokkflööditundide andmise, üldmuusikaliste ainete õpetamise ja muusikatundide väikelastele juhendab ta 5 erinevat ansamblit ja see võimaldab öelda, et Rosalyn de Grooti õpilaste vanus ulatub 1 – 90 eluaastani. Möödunud aastast alates on Rosalyn de Groot ERTA-Nederlandi esimees.\nClaire Michon õppis plokkflööti Utrechtis Marion Verbrüggeni ja sai seal oma solistidiplomi 1982. aastal. Ta on Les Musiciens du Louvre'i (M. Minkowski) liige ja koos Sébastien Marq'i and Denis Raisin-Dadre'ga trio I dilettanti asutaja: nimetatud ansambel lindistas koostöös Dulzainas'e and Sweet Musick'uga V. Ruffo Capricci a tre voci täieliku versiooni (autasustatud Diapason d'or'i and Choc du Monde de la Musique'i poolt). Claire Michon on ka Castalie liige (koos klavessiinimängija P. Dubreuil'i, ja tsellisti H. ter Bruggega) ja Les Witches asutaja.\nTa õpetab Conservatoire National de Région'is ja Poitiers' CEFEDEM'is. Peale selle on ta plaadistuste kunstiline juht (Doulce Mémoire and La compagnie Maître Guillaume) ja on kirjutanud koos N. Stroesseri, P. Boragno and J.N. Catrice'iga "10 ans avec... la flûte à bec" (10 aastat koos … plokkflöödiga), La Cité de la Musique'i poolt kirjastatud plokkflöödirepertuaari bibliograafia (Pariis, jaanuar 1998).\nWolfgang Kostujak sündis 1968. a. Bremenis. Õppis Arvid Gasti (Leipzig) ja Wilfried Langoszi (Bremen) juures. Pärast abituuriumi ja tsiviilteenistust ajalooliste klahvpillide õpingud Folkwang-Musikhochschules Essenis Duisburgis Ludger Remy juures, mille ta lõpetas 1993. a. 1992 – 1994 õppis kompositsiooni Silvio Foretic'i juures Kölnis. Lisaks klavessiiniõpingud Sweelincki Konservatooriumis Bob van Aspereni juures aastatel 1993 – 1996, mille ta lõpetas solistidiplomiga. Lindistanud nii raadio kui televisiooni jaoks ja esinenud paljudes Euroopa riikides. Alates 1998. aastast õpetab ajaloolisi klahvpille Folkwang-Hochschules Essenis. Reinut Tepp alustas muusikaõpinguid Talinna 7. keskkooli klaveriklassis (Samuel Lazikin) ja jätkas Tallinna Muusikakeskkoolis (Ell Saviauk) ning Tallinna Konservatooriumis (prof. Laine Mets). 1993. a. jätkusid õpingud EMA magistratuuris prof. L. Metsa klaveriklassis ja Imbi Tarumi klavessiiniklassis. Ta on täiendanud end Huguette Dreyfus'i kursustel. Reinut Tepp on teinud koostööd kollektiividega nagu Tallinna Barokkorkester, Corelli Consort, Rondellus, Tallinna Kammerorkester jt. Tihe koostöö seob teda ansambliga Cantores Vagantes. 1998. aastast on ta tegev klavessinistina kammerorkestris Kremerata Baltica (kunstiline juht Gidon Kremer), kellega on esinenud arvukatel kontsertidel üle kogu maailma (Carnegie Hall, Royal Albert Hall, Tokyo Santory Hall jne.). Lisaks Gidon Kremerile ja Kremeratale on ta üles astunud väljapaistvate interpreetidega nagu Michala Petri, Sergio Azzolini, Aleksei Ogriatsuk, Kalev Kuljus, Moshe Aron Epstein, Maria Fedotova jt. Samuti mängib Reinut Tepp Kremerata Baltica Sextetis. Ta õpetab G. Otsa nim Muusikakoolis klavessiini ja kammermuusikat. Imbi Tarum on tuntumaid Eesti klavessiinimängijaid. Muusikaõpinguid alustas Tartus, lõpetas Elleri Muusikakooli ja Eesti Muusikaakadeemia prof. Bruno Luki klaveriklassis (mõlemad cum laude). Klavessiini alal on end täiendanud Ton Koopmani ja Vaughan Schleppi meistrikursustel, samuti osalenud Richard Egarri, Jacques Oggi jpt juhitud kursustel ning 1998-2000 Capita Selecta Early Music seminaridel Amsterdamis. Aastatel 1978—92 oli Imbi Tarum klavessiinimängija ansamblis Hortus Musicus, esinedes enamikus Euroopa maades, Iisraelis ja USA-s, samuti endise NLiidu linnades (Moskva, Leningrad, Kiiev jpt), muuhulgas mainekatel rahvusvahelistel festivalidel (Utrecht, Glasgow, Split, Boston, Helsinki, Kuhmo, Flanders). Alates 1992. a. esineb Imbi Tarum ansamblis Tallinn Baroque, samuti Tallinna Barokkorkestri, Soome-Eesti Barokkorkestri ja ansambli Corelli Consort koosseisus continuo-mängija ja solistina. Ta on teinud koostööd mitmete teiste orkestrite ja ansamblitega (Concerto Copenhagen, Concerto Palatino, Tallinna Filharmoonia Kammerorkester jt) Wieland Kuijkeni, Paul Hillieri, Andrew Lawrence-Kingi, Howard Armani, Tõnu Kaljuste, Neeme Järvi jt käe all. Soolokontsertidega ja orkestrisolistina on Imbi Tarum esinenud Saksamaal, Taanis, Lätis, Soomes ja Eestis. Eesti solistide kõrval on tema partneriteks olnud Hollandi bass Harry van der Kamp (kelle kursustel Kuopios oli ta ka kontsertmeister kahel järjestikusel aastal), Saksa tsellist Hans-Rolf Hauck ja plokkflöödimängija Ingrid Paul, Rootsi kontratenor Mikael Bellini, klavessiinimängijad Edward Parmentier (USA), Ives Cuenot (Prantsusmaa) ja Anssi Mattila (Soome), viiuldajad Xiang Gao (USA) ja Lucy van Dael (Holland), laulja Ellen Hargis (USA), flöödimängijad Jaume Cortadellas (Hispaania) ja Jari Puhakka (Soome). Alates 1991 õpetab Imbi Tarum Eesti Muusikaakadeemias klavessiini ja basso continuo- mängu (alates 1996 dotsent). Aastatel 1992–2002 õpetas iga-aastastel suvekursustel Soomes Raudaskyläs. Ta on olnud kõikide siiani toimunud Klavessiinipäevade kunstiline juht, samuti on ta Eesti Klavessiinisõprade Tsunfti esimees. Alates 1998. a. on ta igal aastal Kunstimuuseumi saalides korraldanud klavessiinikeskseid kontserdisarju (viimati J. S. Bachi 24 prelüüdi ja fuugat HTK I osast). Imbi Tarum on lindistanud muusikat Eesti Raadiole, plaadistanud Eestis, Rootsis, Saksamaal ja Soomes erinevates projektides, samuti avaldanud artikleid ajalehes Sirp.\nTiia Ratas on lõpetanud Eesti Muusikaakadeemia oreli erialal. Aastatel 1992-1995 täiendas ta end Saksamaal ja lõpetas Herfordi Kõrgema Kirikumuusika kooli oreli erialal. Praegu õpib Tiia Tenno Eesti Muusikaakadeemia magistratuuris dotsent Andres Uibo oreliklassis. Peale selle on ta end täiendanud meistrikursustel L. Krämeri, L. Lohmanni, J. Laukviki, E. Kooimani, B. Haasi ja W. Zereri juures.\nPeeter Sarapuu alustas õpinguid fagoti erialal 1978. aastal Tallinna Muusikakoolis ja jätkas Tallinna Konservatooriumis. Ta on täiendanud end nii fagoti kui ka barokkfagoti erialal mitmetes meistriklassides Saksamaal, Rootsis ja Soomes. Aastatel 1990-1998 töötas Peeter Sarapuu Soome Vabariigis erinevate sümfooniaorkestrite fagotirühma kontsertmeistrina, osales kammerkoosseisudes ja andis soolokontserte nii fagoti kui ka barokkfagotiga. Käesoleval hetkel töötab Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris, osaleb NYYD-ansambli, Tallinna Kammerorkestri, Corelli-consorti ja Tallinna barokkorkestri töös. Reet Sukk lõpetas Eesti Muusikaakadeemia traversflöödi erialal. Peale seda õppis Hollandis Haagi Kuninglikus Konservatooriumis Wilbert Hazelzeti traversflöödiklassis ja Jeanette van Wingerdeni plokkflöödiklassis. Reet Sukk mängib varajase muusika stuudio Cantores Vagantes ansamblites ning teda on tihti palutud osalema ka teistesse varajase muusika kollektiividesse, sealhulgas orkestrisolistina barokkorkestritesse. Interpreeditöö kõrval õpetab ta plokkflööti stuudios Cantores Vagantes, Tallinna Pedagoogikaülikoolis, Eesti Muusikaakadeemias ning viib läbi plokkflöödiõpetajate täiendkoolituse kursusi.\nTaavi-Mats Utt alustas plokkflöödiõpinguid eraviisiliselt Heino Jürisalu juures. Hiljem jätkas õpinguid oboe erialal Otsa nim. Muusikakoolis ning hiljem plokkflöödi erialal Haagi Kuninglikus Konservatooriumis Jeanette van Wingerdeni plokkflöödiklassis. Alates 1989. aastast juhib varajase muusika stuudio Cantores Vagantes tööd ja on ka interpreedina seotud sama stuudioga. Korduvad kontserdid St. Peterburgi Muusikamuuseumi 18. sajandi originaalpillidel on süvendanud huvi plokkflöötide ehituse ja kopeerimise vastu ja viinud esimeste praktiliste tulemusteni. Lisaks õpetab Taavi-Mats Utt plokkflööti stuudios Cantores Vagantes ja Tallinna Pedagoogikaülikoolis. Viib läbi plokkflöödiõpetajate täiendkoolituse kursusi ja juhib 2000. aastast plokkflöödiühingut ERTA-Estonia.\nFestivali kunstiline juht Taavi-Mats Utt e-post: ertaestonia@hot.ee tel. 55546870\nIllustreeritud loeng The English Fantasy\nKursus Consort music\nKontsert Antoniuse kabelis\nLaste kontsert Mustpeade Majas\nKursus The Baroque Alphabet of Emotions (Hans Maria Kneihs)\nKursus lasteansamblitele (Rosalyn de Groot)\nKontsert Mustpeade Majas\nKursus Spiel und Spaß mit der Blockflöte (Gudrun Heyens)\nKontsert Antoniuse kabelis Flauti d'Italia\nFestivali pass ERTA liikmetele (võimaldab sissepääsu kõigile üritustele, aktiivse kursustel osalemise puhul tuleb kohapeal juurde maksta 50 krooni iga aktiivselt osaletud kursuse kohta)\nFestivali pass (võimaldab sissepääsu kõigile üritustele, aktiivse kursustel osalemise puhul tuleb kohapeal juurde maksta 50 krooni iga aktiivselt osaletud kursuse kohta)


Kultuuriaken: Sündmus: Notre Dame’i legend\nNotre Dame’i legend\nAeg: 2017-05-06T19:00:00+03:0006.05.2017, 19:00\nLavastus esietendus armastuse ja kiredraamale sobivalt 14. veebruaril 2014. Victor Hugo romaanil "Jumalaema kirik Pariisis" põhineva libreto kirjutas lavastaja ja koreograaf Aleksander Jankauskas, kes jutustab meile seda kuulsat lugu tantsu elegantses keeles. Seekord toimub kõik läbi Esmeralda silmade nähtuna, kuid ei räägita siiski vaid tütarlapse isiklikku õnnetut lugu - lavastaja käsitleb armastust kui kontseptsiooni. Ta mängib ideega, et inimlikud ihad saavad rüvetada kõike mis puhas ja haavatav ning ainult surm saab olla armastuse ja vihkamise vastandliku suhte lõpetuseks.\nLavastuses kasutatakse helilooja Antanas Jasenka loomingut ja Richard Cocciante? muusikat ?Notre Dame de Paris? muusikalist, laulavad Kaunase Muusikateatri solistid. Teatri balletiartistide kõrval teevad kaasa ka Kaunase Koreograafiakooli õpilased.\nKaunase 2014. aasta parim lavastus (?Fortuna?-auhind)\nInfo Kaunase Muusikateatri teise külalisetenduse, 7.05 etenduva koomilise ooperi "Windsori lõbusad naised", kohta asub SIIN\nMuudetud: 06.05.2017, 05:06


GALERII - Naudime (peent) kalapüüki !\nNaudime (peent) kalapüüki !\nKuna tali ei taha veel kuidagi tulla ja veekogud ära kaanetada, et saaks jääpüüki teha, siis tuleb seni kasutada peeneid püügivahendeid.\nOlen siin nüüd peale pikka vaheaega (küll oli omi tegemisi, küll ilm oli sant jne) saanud kahel korral lõpuks ka veekogu äärde ja oma kevadel soetatud microjigi komplektiga taas püüda. Juba esimesel käigul esmaspäeval sain kena portsu triibulisi, millest suuremad küündisid sinna paari-kolmesaja grammi kanti, ja ühe väiksemapoolse suhkruhavi. Oi kui kaif oli taas selle ridvaga toimetada!\nKuid viimase käiguga nüüd sai see microjigi komplekt korralikud ristsed. Öösel oli ka lume maha visanud ja eriti usku nagu ei olnud, kuna on kogemusi jäält püügil küll, et kui värske lumi katab jää, siis lööb kalal suu lukku! Aga õnneks mitte TÄNA!?\nJuba esimesel heitel käis tonks ja miskit taga... Kohe ei saanudki aru, kellega võiks tegemist olla? Kas mõõdus ahven või pisem havipulk? Oligi see viimane nimetatu omale korralikult japsi Keitech-kummi kurku ahminud !\nOK, kiirelt abivahenditega peibutis kurgust välja ja oh häda, jälle oli silikoonil pool keret läinud (jäi kurku), kuna juba eelmisest korrast sai see korralikult uimeliste käest pureda.\nVeidi mõtlesin ja proovisin hoopiski katsetada teise brändi, Westini toodangut. Selle kõige väiksem mudel oli minu eelmiste peibutiste omast tsipa suurem ja nii hammustasin ta ilma kõhklemata parajasse mõõtu ning lükkasin 5 g peale otsa.\nEsimene vise ei andnud miskit, nii teinegi, siis otsustasin muuta veidi püügitehnikat võrreldes japsi kummiga. Et teen veidi teisi liigutusi, äkki panen kala isutama ja ei läinudki kaua, kui esimene triibuline õnge läks. Mitte küll kõige priskem, aga vähemalt näitas, et uue kummi vastu kaladel himu on!\nJa ka järgnevad visked oli kas kala või kontakt. Jess! Ajasin nad vist närvi ja nüüd taganemisteed ei ole!\nKui juba paras aeg oldud ja üksjagu kalu kiusatud, saades kätte miski kümmekond erinevas mõõdus ahvenat, suurim selline 200 g kanti, otsustasin teha viimased visked. Heitsin täiesti puutumata alale, et kontrollida, kas ka seal miskit toimub.\nToimus!!! Vägev löök mu peibutisele, mis kandus mööda niitpeenikest liini mu ultratundlikule ridvale. Kohe ei saanudki aru, kas on otsas keegi või jäi lihtsalt kuhugi kinni?\nAga hetk hiljem algas see, mille nimel me seda hobi harrastame ja armastame! Ritv lookas, rulli sidur siriseb kui pöörane ja liin poolilt väheneb. KAIFF RAISK! - oli mu esimene emotsioon! Nüüd peaasi, et ära ei läheks ja näeks, mis "loomaga" on tegemist! Andsin niipalju järgi kui ta tahtis ja tasapisi, kaifimisega pooleks väsitades kerisin liini poolile tagasi. Oi kuidas oleks tahtnud seda protsessi algusest peale videosse võtta, aga...\nEi teagi, kui kaua aega selles õndsas olekus möödas võis olla, aga lõpuks kala end näitas ja mitte kõige väiksem isend! Haug oli see, kes mulle seda fiilingut täie raha eest pakkus.\nNüüd lootes, et olen ta piisavalt ära väsitanud, otsustasin siiski kätte võtta ka kaelas rippuva kaamera ja sisse lülitada video salvestuse nupu, ise samaaegselt seda volaskit pinges ridvaga hoides. Nii, kino käib… Eks vaadake lõpuosa ise edasi!\nÜks asi jäi kripeldama, et me koos pildile ei saanud... Seekord.\nPS! Ka kõik ülejäänud uimelised said tagastatud keskkonda, kust nad pärit olid. Kui ikka nälga pole, laseme nad tagasi.\nTabatud haugikesega, kelle kaaluks kaal salvestas 2,72 kg, panin ma püügikorrale suurepärase punkti.\nNüüd ka veidi minu püügirelvastusest, kui keegi tahaks sama kogeda, mis mina.\n#Volzhanka "Stilet" 2,0m 0,5-5 g\n#Sufix "Nanobraid" 0,04 mm ja 2,8 kg\nKaitsevahendina havi hammaste eest kasutasin volframtrossi 2,5 kg testiga.Seekordsed peibutised olid #Keitech ja #Westin (mis sai mõõtu hammustatud).\nIgati tore lugemine ja vaatamine , kivi kotti !\nMõnus toimetamine ja kindel 5+++ ,talveks SUURED KIVID KOTTI\nVäga vaffa lugemine\nVäga viis! Alati hea jutt juures justkui oleks ise kaasas käinud\nAhvena võtt teeb alati tuju heaks.\nSiirad önnitlused Põrmu järwe weerest , Sir.! Mul täna 3 hauge ja 1 tagasi kosuma! Kokku oli 6 landi rsbamist täämbä!\nNo on ikki tore vaadata kohe kui ikki oma kylamehed oskavad kala püüda! 5++\nKas sa ei karda sellise varustusega püüda,"kollid"ujuvad ringi.\nto vesikirp, kogu aeg karda aga kihk nii suur, et muutmoodi ei saa\nSee panebki kalamehe oskused proovile kui loom tuleb mikrovarustusele otsa + adrenaliin kahekordne.\nIxa tule proovi punast pyyda selle relvaga