Paar päeva tagasi ütles Arp Müller Vikerraadios umbes nii, et sel aastal tuleb Eestis pikk sügis: algas juba mais. Natuke ehk muidugi liialdatud, aga see on küll õige, et need, kes võtsid puhkuse augustis, lootes Eesti suve nautida, läksid omadega alt (fotol kollase lipuga Anne kanal 18. augustil)\nKüll olid tõenäoliselt üsna rõõmsad need, kes kulutasid puhkuse korilusele: vähemalt paiguti on marja- ja seenesaagid olnud päris korralikud (foto: Wikimedia)\nKirjutasin eelmisse lausesse igaks juhuks „paiguti”, sest vähemalt ilm – heitlik, nagu ta sel suvel on olnud – võis olla kohtades suuresti erineda. Siiski on augustitaevas sel aastal kõige sagedamini olnud vist midagi sellist nagu fotol\nHommikuti on mõnigi kord vaateid varjanud uduhämu või lausa -eesriie\nHommikune siresääreline külaline\nÜha rohkem pääsevad võidule suvelõpu meeleolud ...\n... ja värvid\nVõi ka lausa sügisvärvid: ...\n... viimasel augustinädalal on kollaseid lehti aina juurde tulnud\n27. augusti keskpäeval kogunes tubli hulk inimesi paika, kus juba aasta pärast peab olema Tartu uue loodusmaja saal: hoonele pandi pidulikult nurgakivi. Loodusmaja saab koduks väga edukalt tegutsevale Tartu keskkonnahariduskeskusele (TKKHK), kelle ulatuslikule tööle esmajoones laste ja noorte, aga ka perede ja täiskasvanute looduskoolitamisel on praegused ruumid ammu kitsaks jäänud.\nSissejuhatuseks loovad meeleolu tulevase loodusmaja naabrid ja loodetavasti ka õpilased – lasteaia Terake laululapsed\nKeskuse juhataja Janika Ruusmaa rõhutab oma avasõnas, et loodusmaja tuleb just samasse kohta, kus 59 aastat tagasi alustati süsteemse loodushariduse jagamist Tartus: siis avati siin noorte naturalistide jaam\nPeamise rahastaja KIK-i esindajana soovib edu struktuuritoetuste üksuse juht Andrus Pirso\nLapsed on hakkajad: maja alles ehitatakse, aga loodust saab siin juba praegugi tundma õppida\nPanused traditsioonilisse meenetega nurgakivihülssi: kõreaasta märk TKKHK asutajaliikme ELF-i juhatajalt Jüri-Ott Salmilt. Hülssi hoiab Juhan Varik, maja ehitaja Merko Tartu projektidirektor, nende vahel seisab linnapea Urmas Kruuse\nLoodusmaja õpetaja Kai Punger lisab elu järjepidevuse kandjaid: seemneid, mulda ja jänesepabulaid väetiseks\nJuba mainitud Ruusmaa, Pirso, Varik ja Salm on neli nurgakivipaigaldajat, ...\n... viiendana saab linnapea Kruuse endale au libistada hülss nurgakivisse\nTartu loodusmaja kunstiringi lastel, selgub, on oma arvamus, milline loodusmaja välja võiks näha\nProjekti kinnitusel on tulevik küll veidi teistsugune\nEllu viidav energiasäästliku loodusmaja projekt koos pargiala tervikliku lahendusega võitis 2010. aasta kevadel arhitektuurivõistluse. Võistlustöö autorid on arhitektid Diana Taalfeld, Kai Süda, Margit Valma ja Martin Kinks (Urmas Lõokese AB OÜ / KARISMA arhitektid OÜ). Kogu projekt läheb maksma 2,8 miljonit eurot, Tartu linna osa selles on 0,3 miljonit. Põhipanus tuleb KIK-i vahendusel Euroopa Liidust.\nMaja loodetakse katuse alla saada 19. juuliks 2013. Nii et 2013/2014. aasta hooajal on Tartu loodusharidustegevuse kese kindlasti Lille mäel.\nLillefestivali võitjad said selgeks\nLõppkontserdil 24. augustil kuulutati rohke vaatajaskonna ees välja võitjad.\nFeng shui aedadest meeldis žüriile enim Leedu pealinna aiakunstnike „Japanese leitmotif”. Aia teabetahvli kinnitusel olevat see tulevase Vilniusse rajatava Jaapani aia väike tutvustus. Mõnigi aed oli eri aegadel väga isesuguse välimusega. Leedulaste kompositsioon püsis seevastu kolm kuud ühtviisi kena ja hoolitsetuna\n„Valguse ja värvi” kategoorias võitnud Eesti nooraednike liidu „Kirev päev, valge öö” muutus suve sujudes aina värvikirevamaks\nParima teostuse auhind anti Luua metsanduskooli ühtpidi lõbusale, aga samas ka tarkuseteri jagavale aiale nimega „Head naabrid”. Seda kompositsiooni tasus sõna otseses mõttes igast küljest uurida: muidu võis mõni iva üles noppimata jääda\nTavapäraselt valis oma lemmiku ka publik. Konkurents olevat korraldajate kinnitusel olnud väga tihe, lõpuks osutus parimaks Budapesti aialoojate klassikalise värviteooria illustratsioon lillede ja kiiri kujutavate värviliste nööridega „Birth of Colours”. Ungarlaste tõeliselt kolmemõõtmelisele aiale andis oma hääle ka nende fotode pildistaja\n30. augustil ilmus esimene mark Eesti Posti uuest sarjast, mis hakkab tutvustama Eestimaal kasvavaid seeni. Algus on väga mürgine: esimeseks portreteerituks valiti surmavalt ohtlik valge kärbseseen (Amanita virosa).\nPostiminiatuuri nimiväärtusega 45 senti on kujundanud tuntud margikunstnikupaar Ülle Marks ja Jüri Kass; trükiarv on viimaste aastate loodusteemaliste markide kohta üllatavalt suur: lausa 200 000.\nSuvel tuli aga Lätis käibele mark, millel on kujutatud meie rahvuslindu suitsupääsukest. Teisel tänavusel lõunanaabrite linnumargil on ohakalind. Markide nominaalid on vastavalt 35 ja 98 santiimi ning nendega saab saata sisemaist lihtkirja ja sisemaist tähtkirja. Pääsukesemarki on trükitud 400 000, ohakalinnuga postimaksevahendit 80 000. Eriti esimese tiraaž on tähelepanuväärselt suurem Eesti aasta linnu markide väljaandearvust. Margid on kujundanud kunstnik Girts Grîva.\nSeeriaga „Läti linnud” alustas Läti Post tunamullu, nii et praeguseks on ilmunud kokku kuus postiminiatuuri. Esimesel kahel margil on siniraag ja kassikakk, järgmistel käosulane ja madukotkas.\nUudistaja / Eesti Post / www.pasts.lv\nVladimir Volohonski sai esimesena loomaaia sõbra tiitli\nTallinna loomaaia sõprade selts (TLSS) asutas Tallinna loomaaia avamise 73. aastapäeva puhul loomaaia sõbra tiitli, mida hakatakse andma igal aastal. Aunimetusega kaasneb asjakohase graveeringuga väike ilvesekuju. Selle autor on seltsi juhatuse liige kujur Tauno Kangro.\nTiitli saaja selgitas seltsi juhatusest ja loomaaia juhttöötajatest koosnev toimkond pärast kolmevoorulist salajast kirjalikku hääletust: esimesena pälvis aunimetuse aktsiaseltsi DBT juhatuse esimees Vladimir Volohonski, kelle tegusal kaasosalusel on Tallinna loomaaias rakendatud meetmeid üliharuldase amuuri leopardi päästmiseks.\nÜhtlasi otsustas valimiskomisjon kanda auraamatusse kogu oma vara loomaaiale pärandanud proua Anne Järvsoo nime, kuulutades ta postuumselt 2011. aasta loomaaia sõbraks.\nKõiki kandidaate, kes olid esitatud loomaaia sõbra tiitlile, tänati TLSSi tänukirjaga.\n22. augustil lahkus tulihingeline looduskaitsja ning kirglik reisimees ja -juht Veljo Ranniku. Karmi elukäiguga, aga alistumatu hingega loodusemehe tervis ütles lõplikult üles kaks kuud pärast 78. sünnipäeva.\nPalju on veel neid, kes mäletavad Ranniku ja Olaf Gehrke kompromissituid saateid „Looduse kaitsel” Eesti Raadios; vist veelgi rohkem neid, kes on saanud kuulata Veljo soravat ja sisukat juttu lugematutel reisidel mööda Eesti kauneid paiku. Reisijuhi tööd jõudis ta teha ligi 50 aastat, tegi veel õige hiljuti. Küllap oleme kõik tänu temale veidi paremad, kui oleksime olnud teda tundmata.\nMinagi olen Veljo pajatustest rohkesti osa saanud. Ka siis, kui tavareisijatena koos Kreekas käisime, oli ta mulle teejuht. On hea meenutada, et oli võimalusi teha temaga mõnigi intervjuu, millest paar on jõudnud ka Eesti Looduse veergudele (http://www.loodusajakiri.ee/eesti_loodus/artikkel2211_2191.html, http://www.loodusajakiri.ee/eesti_loodus/EL/vanaweb/9607/rannik.html).\nAitäh, Veljo! Peame nüüd Sinuta hakkama saama, aga Sa jõudsid meile väga palju anda.\nTäna saab veel valida Läänemere piirkonna imet\nJuunis alanud turismialases hindamisvõistluses „Läänemere piirkonna kuus imet” lõpeb täna teine voor.\nSelles valitakse 33 seni sõelale jäänud imest 16. Eestist jõudsid hindamisvõistluse teise vooru Tartu Jaani kirik, Soomaa rahvuspark, Eesti laulupidu, Tallinna vanalinn, Kaali meteoriidikraater ja Hiiumaa tuletornid. Hääletada saab veel täna aadressil www.6-bsr-wonders.net. Kandidaadid on jagatud kahte kategooriasse: loodus- ja kultuuripärand. Üks inimene saab valida kaks edasipääsukandidaati loodusväärtuste ja neli kultuuriväärtuste hulgast. Oma riigi kandidaatide poolt võib anda kaks häält.\nPärast kolme hääletusringi selguvad võitjad, keda tunnustab Läänemere turismikomisjoni president 8. novembril Poolas Sopotis.\nTartu vaksali ruumid on suurepärane koht sisuka näituse jaoks\n25. augustil avati Tartu raudteejaamas näitus mulluse üleeuroopalise kultuurimälestiste fotovõistluse „Wiki Loves Monuments” võidutöödest. Näitusega tähistatakse eestikeelse Vikipeedia 10. sünnipäeva ja 100 000 eestikeelse artikli künnise ületamist.\nNäitusel on väljas fotovõistluse parimad tööd Eestist ja Venemaalt: Iisaku katedraalist ja Peterburi mošeest Saula Siniallikate ja Keri saare majakani. Kõigi fotode autorid on Vikipeedia vabatahtlikud kaastöölised, pilte saab vabalt hankida Vikipeediast.\nNäituse korraldasid ühiselt Wikimedia Eesti ja Wikimedia Russia.\nFotovõistlust „Wiki Loves Monuments” peetakse ka tänavu. Osaluseks tuleb pildistada kultuurimälestiste riiklikku registrisse kantud mälestisi ning laadida pildid septembrikuu jooksul spetsiaalse vormi abil üles. Eriti on oodatud pildid mälestistest, millest Vikipeedias veel fotosid pole.\nTäpsema info leiab kodulehelt wikilovesmonuments.ee. Kümme žürii äramärgitud fotot saadetakse edasi ülemaailmse võistluse „Wiki Loves Monuments” finaali ning nende autoreid premeeritakse kindlasti ka muude auhindadega.\nMammut, sibulad ja kala II\non Looduse Omnibussi pühapäevase, 2. septembri retke nimi. Peipsi äärde Kolkja ja Varnja vanausuliste juurde sõidetakse läbi Vooremaa, kus käiakse uhiuues Äksi jääajakeskuses mammutit vaatamas.\nRetkel meenutatakse legendaarset looduskaitsjat Veljo Rannikut.\nBuss väljub rahvusraamatukogu eest kell 9 (tagasi kell 20). Sõidu hind koos muuseumipiletiga on täiskasvanutele 20, tudengitele, õpetajatele ja pensionäridele 15 ning õpilastele 10 eurot, koolieelikutele tasuta.\nInfo ja registreerimine 5647 6297või retked@looduseomnibuss.ee.\nKeskkonnaministeerium kutsub valmistama klippe, mis peaksid selgitama, kuidas Montreali protokoll ja selle elluviimine on aidanud kaitsta elu maal. Videovõistlusel „Kaitseme meid ümbritsevat atmosfääri, et see säiliks ka tulevastele põlvkondadele” saavad osaleda kõik 16. septembril 1987. aastal või hiljem sündinud noored.\nVideolõikude esitamise tähtaeg on 15. oktoober ning võitjad kuulutatakse välja 31. oktoobril.\nVt. lähemalt www.envir.ee/1187292.\nAeg koguda ja näidata seeni\nTartu ülikooli loodusmuuseumi seente huvipäev – õpe ja seenenäituseks seente kogumine – on 5. septembril. Väljasõit kell 10 Vanemuise 46 eest. Osaleda saab tasuta, aga vajalik on eelregistreerimine: loodusmuuseum@ut.ee, info: tel.737 6076. Seeneretke juhendavad Teele Jairus ja Külli Kalamees.\nKahel järgmisel päeval, 6.–7. septembril kell 10–18 on seenenäitus Vanemuise 46 fuajees. Tasuta konsultatsioonid on kavas kell 11, 15 ja 17. Seente huvipäevi toetab KIK.\nKuidas tekib prügi?\nEesti rahva muuseum (ERM) ja „Teeme ära!” maailmakoristuse meeskond kutsuvad osalema koolilaste plakativõistlusel „Kuidas ese prügimäele sattus?”.\nVõistlus toimub kahes vanuserühmas, I–VI ja VII–XII klassile, ning sobib õppekava teemaga „Keskkonna ja ühiskonna jätkusuutlik areng”. Plakativõistluse juhendi leiab ERM-i kodulehelt.\nVõistlusel osalevad plakatid, mis on ERM-i saadetud hiljemalt 26. oktoobriks.\nFilmi jaoks materjali kogumise võistluse tähtaega pikendati kuni 15. aprillini 2013. Rohke osavõtt peaks lubama hankida võimalikult palju infot kajakate kohta linnas ja aitama teha neist kõnelevat loodusfilmi: paremaid laekunud töid kasutatakse filmis.\nOodatud on nii klipid kajakate huvitavast käitumisest kui ka kirjalik materjal. Filmida võib nii profikaamera kui ka nutitelefoniga. Parimatele jagab žürii auhindu.\nVt. võistluse reegleid www.animalcity.eu.\nKaks aastat tagasi Tasku keskuse juurest alguse saanud Tartu Teerajajate allee täieneb ka tänavu uute jalajälgedega. Kandidaate saab esitada veel täna kas internetis (www.tasku.ee/index.php?page=297&) või Tasku keskuse infoletis, täites kandidaadi ülesseadmise vormi.\nTartus alustab tööd noorte linnuklubi\nTartu keskkonnahariduskeskuses (TKKHK) hakkab tegutsema 10–18-aastasi linnusõpru koondav Tartu noorte linnuklubi, millega liitudes on võimalus kogenud juhendajate abil lähemalt tutvust teha meie tiivuliste kaaslaste imelise maailmaga ja õppida tundma linnuelu saladusi. Linnuklubis saadakse kokku paar korda nädalas, õppeaasta jooksul korraldatakse kaheksa pikemat ekskursiooni, kaheksa õppekäiku ja viis koolitust.\nSooviavaldus linnuklubiga liituda tuleb saata 10. septembriks aadressil aire.orula@mail.ee. Selles tuleb lühidalt kirjeldada oma linnuhuvi ja põhjendada liitumissoovi. Klubi tegevused on osalejatele tasuta. Tartu noorte linnuklubi käivitamist toetab KIK, projekti partner on Eesti ornitoloogiaühing.\nBaanat kasutatakse usinalt\n1,3 kilomeetri pikkune ja 15 meetrit lai Baana paikneb tänavapinnast madalamal vanal raudteetammil, millel kaubarongid liikusid kuni 2008. aastani. Jalakäijatele ja jalgratturitele mõeldud osad on eri värvi ning neile pääseb nii Baana otstest kui ka tee keskel asuvatelt treppidelt või allasõiduteedelt. Treppe on viis, rampe neli.\nBaana pole pelgalt rattatee. Selle ääres on pesapalli- ja petangiväljakud ning lauatenniselauad, samuti pingid ja jalgrattahoidlad. Helsingi sai juurde ka haljastust: Baana äärde istutati 180 puud, 4000 põõsast ning rohkesti lilli. Objekt läks maksma ligi viis miljonit eurot.\nKolm meetrit pika ja veerand tonni kaalunud kaluuga topis Habarovski muuseumis\nPäästke tuurlased inimeste söögiisu eest!\nAmeerika riiklik merekalandusamet (Fisheries) teatas 27. augustil, et on algatanud aastase uuringu, selgitamaks, kas viit tuurlaseliiki on vaja kanda ohustatud liikide nimekirja (ESA, Endangered Species Act). See on vastus paari rahvusvahelise loomakaitseorganisatsiooni kevadisele petitsioonile, milles nõuti 15 tuurlaseliigi arvamist sellesse nimistusse. Ülejäänud kümne liigiga on hakanud tegelema USA kalandus- ja jahindusamet.\nOrganisatsiooni WildEarth Guardians kõneisiku Taylor Jonesi sõnul on tegemist 200 miljonit aastat vanade liikidega, kes ei puugi aga inimeste pöörase söögiisu tõttu enam kaua alles püsida. „Kuni sajandivanuseks elavaid olendeid ei tohi vaadelda lihtsalt kaubandusartiklina,” manitseb Jones.\nInimesed ihaldavad nii tuuraliha kui ka -marja. Kalade olukorda on suuresti halvendanud paisud, mis on blokeerinud nende kudemisalad, samuti ohustab tuurlasi reostus. Nende suurte kalade olukord on kehv kogu maailmas; lahenduseks ei saa olla mõnede ekspertide arvamus, et ainus võimalus tuurlasi alles hoida on kasvatada neid tehisoludes.\nViis liiki, kellega Fisheries nüüd tegeleb, on atlandi tuur (Acipenser sturio), kelle ainus sigiv asurkond Prantsusmaa Garonne’i jõel on allakäiguteel; aadria tuur (Acipenser naccarrii) ja Hiinas elav Acipenser sinensis, keda kumbagi on looduses alles vaid umbes veerand tuhat isendit; kunagi Jaapani toiduturge täitnud sahhalini tuur (Acipenser mikadoi), keda nüüd on teada ainult paarkümmend sigivat isendit, ning maailma suurimate mageveekalade sekka kuuluv kaluuga (Huso dauricus), keda hinnanguliselt on 19. sajandi arvukusest alles vaid viiendik ja keda endistviisi massiliselt salakütitakse kaaviari pärast.\nUUDISTAJA KUUM SUVI\nBalkani 40-kraadises kuumuses\nAlustasime tänast Uudistajat kurtmisega, et meie suvi oli niruvõitu, lõpetame aga tõdemusega, et mujal Euroopas oli ka väga kuumi kante.\nToimetaja käis augustis nimelt kunagisest Jugoslaaviast pungunud riikides ja seal oli päevast-päeva vähemalt 30 kraadi, kohati isegi üle 40 kraadi sooja.\nKodusõjas rängalt kannatanud Bosnia linna Mostari suurim vaatamisväärsus on muidugi üle Neretva jõe kaarduv 16. sajandist pärit Stari most (Vana sild), mis 1993. aastal tahtlikult puruks pommitati, aga on nüüd rahvusvaheliste ühispingutuste viljana taastatud\nReisi kuumapoolus: keskaegsel Radimilja kalmistul UNESCO maailmapärandi loendisse kandideerivate hauakivide ehk stecak'ite juures oli 42 kraadi. Vasakul meie giid Ott Sandrak\nMontenegro vist enim pildistatud vaade: pühakodadega saared Perasti lähedal\nPilvepiirilt: vaade sügavat muljet avaldavalt 25 järsu kurviga serpentiinilt Kotori linnale samanimelise lahe ääres\nPöörane Serbia: kuulus vaskpillibändide festival Gucas\nPöörane Serbia: maailmatuntusega filmimehe Emir Kusturica loodud Drevengrad\nSarajevo: „Ja siin nad tapsidki meie vaese Ferdinandi!”\nRÕÕMSAT EDUKAT ALGUST KOOLIAASTALE!


Tootmise timmib edulainele protsessijuht\nUrve Vilk • 25. mai 2016 kell 5:30\nABB tootmises jälgitakse lean6sigma õpetust, mille eesmärgiks on vigadevaba tegevus. Foto: Raul Mee\nTänapäeval peavad ettevõtted suutma kiirelt muutustele reageerida, seepärast on oluline läheneda ka protsessijuhtimisele õigesti ja filosoofiaga, protsesse timmides.\n"Timmimine pole üleliia lihtne," nentis Harju Elektri tarneahela ja kvaliteedijuht Kristjan Rotenberg protsessijuhtimise konverentsil. "Aga kui otsima hakata, siis leiab lahenduse, kuidas materjal ja info paremini liikuma saada." Üheks võimaluseks, kuidas protsesse parandada, on näiteks lean-filosoofia järgimine, kirjutab 26. mai Äripäev tööstuse rubriigis.\nRotenberg rõhutas, et tähtis on näha suurt pilti. "Tootmisettevõtete puhul alustatakse sageli sellest, kui teha tootmine korda ja markeerida vajalikud alad. Aga tegelikult on see protsesside timmimises alles lasteaia tase – kõige lihtsam ja elementaarsem asi, mis pole veel lean, millele pidama jääda," märkis Rotenberg.\nProtsesse sidudes hakkab tekkima sünergia, märkis Rotenberg. "Enamus inimesi on suutelised tunni ajaga hea õpetaja kõrval mingi muusikapala algtasemel ära õppima," märkis ta. Mõne aja pärast mängitakse seda juba päris hästi. "Aga seda on igav kuulata, huvitavam on panna sadu inimesi kokku ja moodustada orkester,“ tõi ta paralleeli muusikast.\nKaks võimalust protsesside hindamiseks:\nVead. Kaebuste arvu, mis on tagajärg ehk kogus sisemistest vigadest, pole mõtet mõõta, vaid tasub vaadata, millised on sisemised vead.\nTõhusus. Protsesside ja materjalide liikumise kiiruse hindamisel annavad läbijooksuajast detailsema ülevaate tsükli- ja elemendiajad. Tähtis on, kui palju suudetakse kuus ja aastas aegu parandada, tootmises näiteks materjalide läbilaskekiirust.\nAllikas: Harju Elektri tarneahela- ja kvaliteedijuht Kristjan Rotenberg\nInsener disainib protsesse\nSamamoodi tasub protsessijuhtimises alustada ühest asjast, aga kui jätkub vähegi energiat parandustegevusi elus hoida, on tegevustega mõistlik jätkata. "Sest sellele ei tule kunagi lõppu. Kuna väliskeskkond areneb kogu aeg, ei saa ka ettevõttes staatiliseks jääda ja öelda, et Harju Elekter sai nüüd valmis,“ selgitas Rotenberg.\nABB protsessiinseneri Kaarel Lahtvee sõnul on protsessiinseneri igapäevatööks protsesside disain. "Uute toodete arendus või toodete protsesside parandused." Teiseks toodete põhinäidikute (KPI-d) jälgimine ja parandamine, tagamaks, et süsteem suudab toota väljundit, mida kliendil on vaja, märkis Lahtvee.\nProtsessiinsener on mitu inimest ühes kehas - tootmise assistent, kvaliteedijuht, tööstusinsener, logistik ja palju muudki. "Kui mingis süsteemis on tulekahju, tegeleb protsessijuht selle kustutamisega,“ märkis Lahtvee. Ta lisas, et kuna Eestis tegeldakse tööstuses kõrvetavate probleemidega, siis ei jõuta algpõhjuste eemaldamiseni, vaid ravitakse probleemi tekkimise sümptomeid, kuni tulevad uued probleemid.\nTa tõi näite, et sageli tuleb tegeleda tarnekvaliteedi parandamisega, aga probleeme ennetada ei suudeta, sest ei jõuta sellega tegeleda. Sama käib kliendi kaebuste kohta. "Kuna töökoormus on sageli suur - kuna algpõhjused pole eemaldatud - on palju lisaülesandeid,“ märkis Lahtvee.\nProtsessiinsener vaatab üldistavate numbrite asemel rohkem protsessi sisse. "Kui on kaks potentsiaalset koostööpartnerit, kellest üks pakub tarneajaks kuus ja teine seitse päeva, siis tulemusi lähemalt uurides võib selguda, et kiirema teenuse pakkuja ei suuda lubadusi täita. Ehk protsessiinsener vaatabki siis protsessi sisse - teeb selgeks juurpõhjused, mitte ainult sümptomid," rääkis Lahtvee.\nVahel kipuvad muudatused jääma kinni juhtkonna otsuste taha - töötaja teab, kuidas oleks parem asju teha, aga kuidas seda juhile tõestada?Harju Elektri tarneahela- ja kvaliteedijuht Kristjan Rotenberg\nTöötaja peab andma endast natuke rohkem, kui oodatakse. Siis hakkavad asjad liikuma. Tõsiselt ei võeta reeglina neid inimesi, kes vinguvad, see tähendab - kritiseerivad, aga ei paku lahendusi. Kui inimesed, kes annavad kriitikat, on valmis pakkuma vähemalt niidiotsa, kuidas probleemi lahendada, saab asjad liikuma ka altpoolt.\nEesmärgiks vigadevaba äri\nTootmises jälgitakse lean6sigma õpetust. "See on kombinatsioon lean'ist, mis on pehmem lähenemine, mis keskendub pudelikaeltele ning 6sigma'st, mis on andmekeskne ja statistikale tuginev juhtimissüsteem, mille eesmärk on vigadevaba äritegevus ja mida kasutatakse protsessis varieerivuse mõõtmiseks," rääkis Lahtvee.\nKui andmed alluvad normaaljaotusele ja kliendi vajadused on kuue standardhälbe kaugusel, siis lean6sigma filosoofia järgi tekib miljoni toodetud ühiku kohta kolm-neli viga. Lahtvee sõnul pole vigade puhul süüdi mitte inimesed, vaid süsteem, mis on neile töötamiseks loodud.\nRotenberg rõhutas, et ettevõtetes tasub tähele panna, et lõhkuvad ja revolutsioonilised uuendused ei tule tõenäoliselt oma sektorist, vaid mõnest kõrvalsektorist. "Et uus tulija teid ära ei lammutaks, käige vaatamas, mis toimub teistes sektorites sarnaste protsesside ja lahenduste puhul," soovitas Rotenberg. "Otsige teistmoodi lähenemisi ja kuidas ise oma ettevõte "ära lõhkuda" - vaadake asju väljastpoolt, mitte ärge jääge edu imetlema. Kui olete omas sektoris teistest parem, siis teie sektor võib tegelikult olla tervikuna hoopis keskmisest madalam, see võib olla stagneerunud sektor," hoiatas Rotenberg.\nTema sõnul on oluline väljastpoolt ideid koguda. "Oluline on saada aru põhimõttest, kuidas seda enda juures rakendada,“ märkis ta. "Me ei suuda ise kõiki jalgrattaid välja mõelda. Keegi on arvatavasti need ammu kusagil välja mõelnud. Nutikas on see, kes suudab integreerida erinevaid ideid. Otsige neid ja püüdke kokku panna," rääkis ta.\nKa töötajana tasub käia teisi ettevõtteid ja sektoreid vaatamas, sest nii saab kogemusi, mida oma töökohas ei saa.\nSuhtlus kliendiga, et saada tagasisidet, mis aitab anda omakorda tagasisidet tootmisele ja tootearendusele.\nRessursside juhtimine, et kõik kliendi vajadused saaksid ellu viidud.\nKliendirahulolu mõõtmine eri süsteemide abil.\nTootmisteenuse loomine - vastavalt kliendi nõuetele ütleb, kas süsteem suudab väljundit toota, nagu klient ootab, või mitte.\nMõõtesüsteemide loomine, hindamaks tootmise efektiivsust.\nTeeb kindlaks, kas loodud mõõtesüsteemid on võimelised mõõtma, mida vaja.\nAllikas: ABB protsessiinsener Kaarel Lahtvee\nRotenberg nentis, et 90% juhtudel öeldakse plaanitava muutuse puhul, et see pole võimalik. "Isegi siis, kui näitan, et kõrvalliinil tehti muudatus ära, seega on võimalik, öeldakse, et äge, aga meie liinil pole see võimalik - meie oleme hoopis teistmoodi,“ rääkis Rotenberg.\nIga parendus on muudatus, seega tuleb parenduste tegemist juhtida sarnaselt muudatuste juhtimisele - see tekitab inimestes kriise nagu negatiivsed uudised ikka. "Ja neid tuleks juhtida sama põhimõttega nagu muudatusi ikka juhitakse," märkis ta.\nRotenberg tunnistas, et nende ettevõttes on tegelikult üsna palju tõrkeid. "Aga me oleme teemad teadvustanud ja vaikselt pusime selle kallal,“ märkis ta.\nRotenbergi sõnul tasub tehtust mainida, et 20 aastat tagasi sai neist esimene ettevõte, mis hakkas tootma tehasetootelisi alajaamu. "Kui varem ehitati neid kohapeal, siis suures osas saab meie eluspüsimise eduks pidada just seda, et tulime selle peale, et alajaamu toota tehases ja veoautoga need siis hiljem kohale saata," rääkis ta, tunnistades, et iga protsessi ia arenduse puhul saab asju loomulikult veelgi parandada.\nHaiglal tööstussektorilt palju õppida\nSA Põhja-Eesti Regionaalhaigla juhatuse esimehe Tõnis Alliku sõnul on edukad need ettevõtted ja sektorid, kes suudavad teiste pealt õppida ja edu toonud mudeleid rakendada.\nRegionaalhaiglas on 4000 töötajat, kellest 500 on arstid. "Haigla elu korraldavad arstid ja haigla juhtimine tähendab arstide juhtimist," märkis Allik. Klientideks on patsiendid, kelle organismi mõjutatakse kolmel meetodil: keemilisel, füüsikalisel ja mehaanilisel.\nAllik tunnistas, et tema varasem kogemus tööstusettevõtte juhina tähendas, et ta sai aru tehnoloogiatest, mida kasutati. "Ent arstid tunnistavad, et nad ei tea kogu tehnoloogilist arsenali, mida kasutatakse," märkis Allik. "Mis ei tähenda, et me ei püüaks. Püüame tehnoloogia kasutuselevõttu administratiivselt juhtida. Selleks on loodud organisatsiooniüksused ja komiteed, kus tehnoloogia kasutuselevõtt arutatakse läbi nii rahaliselt kui kliiniliselt – milline on kasu ja kas see finantsiliselt tasub ära," rääkis Allik.\nProtsessijuhtimise eesmärk on Alliku sõnul erinevates sektorites üks – saavutada soovitud kvaliteet, ükskõik kas teenusel või tootel, ja seda võimalikult väikeste kuludega. "Siin ei erine haigla äriettevõttest, aga kui hakata teemat haiglas lappama, siis klassikaline seisukoht on, et meil pole võimalik standardiseerida, sest töö on tellija materjalist ja see pidevalt muutub," märkis Allik, nentides, et siin on ka omajagu tõtt.\nTema sõnul on kvaliteedi hindamiseks erinevaid mõõdikuid, aga ühte sellist, mis neile sobiks, ei ole. "Põhimõtteliselt mõõdetakse kogu maailmas, kui pikalt peale aktiivset ravi keskmiselt elatakse - milline on ellujäämisprotsent viie, kümne ja viieteistkümne aasta pärast," tõi ta näite.\nProtsessijuhtimise mõttes pakub väljakutseid, et haigla töötab kahes režiimis: valmisoleku ehk ooterežiimis - erakorralised haiged, ja plaanilises režiimis - haiged, kes saabuvad kokkulepitud ajal.\nPraktiliselt kõikidel erialadel on arstid koduvalves ehk ooterežiimil. "Napsi ei tohi võtta ja pead olema kättesaadav," märkis Allik. Kui varem tähendas see, et arst lihtsalt ootas kodus, mil ta välja kutsutakse, siis nüüd saab ta eelinfo koju – tänu internetile on pildid ja uuringud ka kodus kättesaadavad, nii et kodus olemisest on saanud paljudel erialadel ootamise asemel töö, rääkis Allik.


Norra meedia: omavalitsust hoiatati maalihete ohust juba kümme aastat tagasi - DELFI\nNorra meedia: omavalitsust hoiatati maalihete ohust juba kümme aastat tagasi\nNorra maalihke paik liigitati kõrgeima riskikategooria alla 2005. aastal.\nGjerdrumi omavalitsust hoiatati varinguohu eest juba pelgalt kolm aastat hiljem, 2008. aastal, teatab kohalik ringhäälinguorganisatsioon NRK. Kolmapäeval piirkonda tabanud laastava maalihke tagajärjel jäi kadunuks kümme inimest, kellest kaks on leitud surnuna.\nOmavalitsust informeeris toona oma murest hüdroloog Steinar Myrabø, kes töötas sel ajal Norra riigiraudteede peainsenerina hüdroloogia alal. Myrabø ütles vallaesindajatele, et piirkonnas võib esineda erosiooni ja pinnas võib halvimal juhul variseda.\nMyrabø sõnul keeldus Gjerdrumi omavalitsus aga tasuta konsultatsioonidest ega otsinud lahendusi sadevee kogumiseks.\nTõsiseid probleeme täheldati esmakordselt 2008. aastal, kui Tistillbekkenjoki jõgi tõusis üle kallaste ja põhjustas märkimisväärseid erosioonikahjustusi. Toona ütles Myrabø kohalikule ajalehele Ullensaker Eidsvoll Blad, et üleujutusest tingitud probleemide põhjuseks olid Nystuliasse ehitatud majad.\n"Ma arvan, et kogu ehitamine tuleks peatada, kuni probleem on lahendatud ja toimiv tulevikuplaan koostatud," märkis Myrabø ajalehele toona.\nJuhtunu järel lisati piirkonna tsoneeringukavva vihmaveesüsteem, ent mingil põhjusel jäi see lõpp-planeeringust taas kord välja. Seejärel võttis Myrabø ühendust Gjerdrumi valla peainseneriga, kutsudes teda üles probleemile lahendust leidma.\nVaring toimus piirkonnas, mis on klassifitseeritud maalihete kõrgeimasse riskikategooriasse. Vaatamata sellele andis vald 2005. aastal loa sinna eluhoonete rajamiseks.\nGjerdrumi vallavanem Anders Østensen lükkas ümber väite, et vald ei võtnud arvesse piirkonna savil põhinevat pinnast, mis on varisemisohtlik. Østenseni sõnul pole põhjust arvata, et reeglitest oleks mööda vaadatud.\n"Oleme üsna kindlad, et oleme teinud kõik, milleks määrused meid kohustavad," märkis Østensen.


Kullatera suured ja väikesed rajavad õppeaeda > Tallinn\nKullatera suured ja ...\nKullatera suured ja väikesed rajavad õppeaeda\nKullatera lasteaia lapsed, vanemad ja personal rajavad õuealadele õppeaiad, kus iga soovija saab näpud mullaseks teha. Kogukondlike õppeaedade rajamist juhivad kullateradest rohenäpud õpetajad Anu ja Helve.\n17.mail 2020 aastal:\nÕppeaedade rajamise eesmärgid:\n*Õppeaia teadlik ja sihipärane arendamine, teadlikkus tervest elukeskkonnast, tervislikust ja rohelisest mõtteviisist.\n*Õppeaias tegutsemine läbi avastamis- ja katsetamisrõõmu pakub eduelamust.\n*Harivas õpikeskkonnas toimub huvile toetuv töökasvatus.\n*Ühine tegutsemine arendab koostööoskusi, hoolivust ja märkamist, loovust ja loovmõtlemist.\nTaimede ettekasvatus lasteaias ja laste kodudes koostöös vanematega on kestnud juba mitu kuud. Eelmisel nädalal said paika pandud taimekastid ja rajatud peenrad. Nüüd on kõikide rühmade lapsed ja õpetajad asunud taimelapsi ja seemneid mulda pistma. Kõige populaarsem on maasikakasvatus. Kasvatatakse supirohelist, juba on külvatud porgandid. Ühistegevustega kujundatakse rohelist mõtteviisi, õpitakse rohkem märkama ümbritsevat keskkonda. Ühtlasi kasvab hoolivus looduse suhtes, kus loodud õpikeskkond pakub võimalusi õpiprotsessi mõistmiseks, võimaldades erinevaid "käed külge" uusi ja põnevaid tegevusi.\nRakendatakse permakultuuri, mis seob terviklikuks süsteemiks mulla, olemasoleva ja kasvama pandud taimede koosluse, inimesed, kes aeda hooldavad ja kõik elusolendid, kes seal elavad ning arvestab ka selle aia ümber oleva keskkonnaga. Rajatud on papi- ja põhupeenrad ning maasika- ja ürditornid. Valmimist ootab veel kuhikpeenar, kuhu istutatakse ettekasvatatud kõrvitsa-, kurgi ja maitsetaimed.\n29.mai - täna istutasime esimesed kurgitaimed, pipar- ja sidrunmündi põhupeenrasse, kõrvitsataimed kompostihunnikusse. Tegime veel ühe torni ripptomatite ja maitsetaimede jaoks, samuti sai valmis meie esimene kuhikpeenar.\nMagdaleena 11 hoovialal on taimekastidesse laste abiga istutatud maasikataimed ja maitseroheline, põõsa all on oma koha leidnud punane piparmündikäru. On ikka hea küll, kui saad tillukesed seemned omaenda kätega sooja mulda pista, ise kasta ja hoolitseda, kohe nagu väike taimetark. Õpetajad jagavad näpunäiteid ja juhendavad, küll siis taimelapsed meie silme all suureks sirguvad.\n02.juuni: istutatud on ürdid - kähar-petersell, tüümian e aed-liivatee, koriander e kinza, murulauk, erinevat sorti salatid, väike oblikas, piparrohi, lavendel, lehtpeet ja sidrunmeliss. Mullased pesad on saanud kartulid ja kurgitaimede vahele oleme istutanud mungalilled e kressid, kes aitavad kurkidel kahjuritega toime tulla. Ööd on veel jahedad, sellepärast katame kurgitaimed esialgu igaks ööks kattelooriga.\n17.juuni: õppeaedades hakkavad tasapisi mullast välja ronima kartulipealsed, kurgid ja kressid harjuvad üksteise lähedusega, ürdid tunnevad ennast juba koduselt ja vahepeal muruniitja karmi ja terava tera alt läbi käinud kõrvitsataimede asemele on juba istutatud uued tublid tulijad.\n19.juuni: Magdaleena 11 õppeaias on valminud esimene maasikas. Sõbralikult kasvavad koos lavakurgid ja murulauk, till, petersell ning roheline salat. Uhkelt kõrguvad päevalill ja jõudu koguvad tomatitaimed. Oleme istutanud mustsõstrapõõsa, looduslikus kompostihunnikus sirutab ennast kõrvits.\n02.juuli: Kätte on jõudnud suur suvi. Meie taimelapsed on saanud tunda nii kõrvetavat kuumust ja põuda kui ka paukuvat äikest ja tugevaid vihmavalinguid. Soojus ja niiskus on pannud taimed hoogsalt kasvama ja kui varem vaatasime väikeseid kiduraid taimebeebisid kahtleva näoga, et kas saame ikka hakkama, siis saame hoolitsevate "emadena" juba taimede lopsakuse üle rõõmu tunda:\nMagdaleena 6 taimekastides laiutavad tomatitaimed ja kõrvitsad, ürdid, lehtpeet, porgandid ja salat, sekka ka suvist lilleilu. Lapsed käivad koos õpetajatega juba supi peale rohelist noppimas. Küll enda kasvatatud till ja petersell maitsevad hästi, pea see porgandki juba valmis ei saa.\nPermaaias on kartulipealsed juba suured nagu päris põllul. Maasikatornides saab näha vaheldumisi punast ja valget õieilu. Põhupeenras avanes täna mungalillel esimene oranžikas õis, konkurentsi pakkumas kurkide kollased õied. Looduslik kooslus on kogunenud - põhupeenras meeldib nii prisketele vihmaussidele kui lindudele, kes neid taga ajades põhku igapäevaselt igasse ilmakaarde laiali lennutavad. Kuhikpeenras lokkavad maitsetaimed, suvikõrvits tunneb ennast koduselt, till ja kummel piiluvad mullast ning piparmünt näitab võimu. Hetkel ei saa suhkruhernes kuidagi vedama aga suur suvi veel ees ja küll ta teistele järgi jõuab.\nHostad on maja ees saavutanud suvise lopsakuse, varsti hakkab õitsema astilbe, kasvama on läinud kevadel istutatud floksid, lillekastides hakkavad õieilu jagama peiulilled ja mullast piiluvad tillukesed astrilapsed.\nMagdaleena 11 õppeaia kaunis kujundus püüab pilku juba kaugelt. Taimed on lastele ja õpetajatele hoolitsuse eest tänulikud ja sirutavad ennast sihvakalt päikese poole.\nEriti võimsad ja tugevad on tomatid, õitseb päevalill, vabadesse nõudesse kogutakse vihmavett, et kuival ajal taimedele värskendust pakkuda. Suviseks meeldetuletuseks on koostatud vähemteadlikele kastmise reeglid.\nNädala alguses saime lõpuks kauaoodatud rõõmusõnumi, et Tallinna linna Keskkonna- ja Kommunaalamet on eraldanud Kullateradele taotluse alusel lasteaiale õppeaia rajamiseks ja arendamiseks rahalisi vahendeid summas 2212 eurot. Nüüd saame rajada kauaoodatud vee- ja kastmissüsteemi, hankida veekogumisnõud ja kastekannud, juurde aiatööriistu ja lastele õuesõppelauad koos istumiskohtadega. Aiatööde vahepeal peab ju soovi korral ka lihtsalt rahulikult taime- ja lilleilu vaadelda saama.


Pahkluu valu | Homöopaatia.ee - Lihtsalt ja kasutajasõbralikult struktureeritud käsiraamat "Praktiline homöopaatia" on kirjutatud homöopaatiliste ainete kodukasutajale tavaliste haiguste ravimiseks ja esmaabiks hädaolukordades.\nNii nagu esmaabi puhul, on ka siin põhiaineks Arnica, mida tuleks määrata pahkluuvigastuse korral. Samas on pahkluu tundlik kehaosa ning selles piirkonnas esineva valu ravimiseks võib kasutada mitmeid erinevaid aineid.\nAPIS – Tee kindlaks, kas pahkluu piirkonnas esineb põletus- või kõrvetustunnet. Eeldatavasti on pahkluu paistes ning leeveneb jää ja teiste külmade kompressidega. Vigastatud piirkond on punane ja paistes. Kroonilise või akuutse põlve- ja pahkluuvalu ravimiseks kasutatakse tihti samaaegselt Apis’tja Rhus tox’i.\nBELLIS PERENNIS – Kasuta ainet juhul, kui Arnicaravi ei toimi, samuti juhul, kui pahkluu haav on liiga sügav selleks, et Arnica


Me ei saa enam rääkida neist 3 unustamatust imikust - Kõik väikelaste kohta 2020\nVideo neist, kes ise rääkida ei saa... (November 2020)\nSee hommik oli minu jaoks jäme. Mu poeg ärkas eile õhtul kaks korda, valis oma hommikusöögi ja praktiliselt tuli teda laagrisse vedada. Pärast õhkutõusmist hinge kinni püüdes mõtlesin, et kas see emaduste asi on kõik, milleks see on? (Kas teil on kunagi olnud üks neist hetkedest?)\nSiis lugesin kolme imeinimese kohta, kes peksvad koefitsiente ja ma hiilisin kohe tujust ära. Esimene lugu oli sündinud kaksikutest Owenist ja Emmett Ezellist, kes sündisid kõhupiirkonnas. Poiste eraldamiseks kulus keeruline, üheksatunnine operatsioon ja veel kümme kuud taastus Dallase haiglas, kuid kaks on lõpuks kodus koos oma vanemate ja kahe vanema õega. Tegelikult tähistasid nad teisipäeval oma esimest sünnipäeva. (Palju õnne sünnipäevaks, poisid!) Kõikvõimalike vastuoludega beebid pole veel metsast väljas - tänava andmetel vajavad nad hoolikat meditsiinilist järelevalvet. Sellegipoolest ütlesid vanemad Jenni ja Dave Ezell, et "sõprade ja võõraste inimeste palvetamine aitab neil vallutada eesseisvaid väljakutseid".\nJustkui Ezelli kaksikud poleks piisavalt inspireerivad, sain ma teada Tessa Evansist, ninata sündinud 18-kuusest iiri tüdrukust. Kaasasündinud näohaigus, mida nimetatakse arhiiniaks, on nii haruldane, et viimase haigusloo jooksul on registreeritud vaid 47 juhtumit. Öelda, et ta on võitleja, on tõsine alahindamine: ta veetis oma elu esimesed viis nädalat NICU-s, ta on teinud kaks operatsiooni (millest üks jättis ta ühe silma pimedaks) ja kavas on kolmas, kus arstid London annab talle nina hallituse. Tessa vanemad Grainne ja Nathan Evans on sama visad. Nad on oma looga avalikuks tulnud, et aidata koguda raha oma tütre hooldamiseks, aga ka teadlikkuse tõstmiseks arhiiniast ja anda lootust teistele selle tingimusega inimestele.\nNii raske kui Ezelli ja Evansi peredel võis olla rääkida oma pere katsumustest, suur tänu neile nende suurepäraste lugude jagamise eest ja aitamise eest sellele emale mingisuguse vaatenurga andmise eest.


Varjatud teod, mis ehitasid New Yorgi kõrguvad pilvelõhkujad - Kunst\nVarjatud teod, mis ehitasid New Yorgi kõrguvad pilvelõhkujad\nInseneride leidlikkus aitas ehitada selliseid maamärke nagu Black Rock ja uued supertallid. Meie kriitik teeb Guy Nordensoniga virtuaaltuuri.\nKrediit...Vincent Tullo ajalehele The New York Times\nAastate jooksul pole arhitektid olnud ainsad, kes on New Yorgi siluetti – eelmise Ameerika sajandi tunnuskuju – kogu linnaeetrisse kirjutanud.\nTeiste seas on ka ehitusinsenerid, praktilised poeedid, kellel on sageli kõrge kujutlusvõime ja tähtsus, samuti, kuidas neid kõrgusi mõõta. Pilvelõhkujad on ju meeskonnatöö. Kaasaegsete vaatamisväärsuste, nagu Black Rock, ajalooliste monumentide, nagu Vabadussammas, sisemused ja mõned uued supertallid, mis eilse pilvekraapijate seas praegu käärib, on sama pilkupüüdvad kui väljaspool.\nSee on uusim aastal seeria diversioonist jalutab linnas - teine kaks (kokkutõmmatud ja redigeeritud) virtuaalsed jalutuskäigud kesklinna pilvelõhkujatega tutvumiseks, mille lähtepunktiks on Seagrami hoone. Esimene oli arhitekt Annabelle Selldorfiga. Võtsin selle ette koos insener Guy Nordensoniga.\nHr Nordenson on Princetoni ülikooli professor ja asutas ettevõtte Guy Nordenson and Associates 1997. aastal. Esimese töökoha sai ta 70ndate keskel joonestajana Long Island City stuudios skulptor Isamu Noguchi ja arhitekt/leiutaja Buckminster Fulleri juures. Ta oli ettevõtte ehitusinsener Aafrika-Ameerika ajaloo ja kultuuri rahvusmuuseum Washingtonis ja Menil Drawing Institute'is Houstonis teiste projektide hulgas.\nHr Nordenson tegi ettepaneku peatuda Sixth Avenue'l ja 52nd Streetil CBS-i hoone juures, mis on paremini tuntud kui Black Rock, mis on arhitekt Eero Saarineni 1960. aastate maamärk. Seejärel jalutame mööda endisest AT&T hoonest, postmodernistlikust maiustusest koos Chippendale Crown, mida nüüd nimetatakse 550 Madison Avenue, aastast 1984. Lõpetasime oma jalutuskäigu aadressil 432 Park, 2015. aastal ehitatud ülikõhna, ülikõrge ja üliluksuskorteri torn, mis ulatub üle 57. tänava. 1958. aastal valminud Seagram on maamärki pronksist monoliit, mis asetseb rahulikult Park Avenue 52. ja 53. tänava vahel roosa graniidist poodiumi taga. Hoone tellis Kanada piiritusetehase Seagrami esimees Samuel Bronfman. Tema tütar Phyllis Lambert valis arhitektid: Saksamaal sündinud Mies van der Rohe ja Philip Johnsoni. Fred Severud oli ehitusinsener.\n1957. aasta aprillis ilmunud The New York Timesi reklaampilt veel valmimata Seagrami hoonele.Krediit...New York Timesi failid\nSeagrami hoone ehitusfoto, mis ilmus samas The Timesi numbris.Krediit...New York Timesi failid\nMichael Kimmelman Seagrami kujundusse läks tundlikkuse kokteil.\nGuy Nordenson Ühel hetkel tekkis Johnsonil idee, et hoone peaks kerkima veekogust välja. Bronfman arvas, et võib-olla peaks sissetuleku lisamiseks olema pangakontor. Johnson, Lambert ja Mies tegutsesid nagu kolmik, arutasid kõike, toetasid üksteist, säilitasid disaini terviklikkuse. Minu jaoks on Seagram New Yorgi kõige tähelepanuväärsem kõrghoone. See kehastab suhteid loominguliste talentide vahel, kes peavad kokku tulema, et midagi arhitektuuriliselt tähelepanuväärset juhtuda.\nLambert oli nööpnõel.\nTa oli noor skulptor ja kolis Pariisi õppima, kui isa saatis talle pildi Charles Luckmani pakutud tornist.\n50ndatel kujundasid Luckman ja William Pereira paljude muude Los Angelese projektide hulgas LAX lennujaama ja CBS Television City.\nPhyllisel oli teine idee. Ta kirjutas selle pika kirja tagasi, öeldes oma isale, et ta peab tegema arhitektuuriteose, mis oleks sama kvaliteediga ja tipptasemel, nagu ta soovib, et tema alkohol oleks. Bronfman oli selle suhtes tundlik. Ta oli sattunud keelu alla. Ta tahtis öelda, et tema likööriäri toodab parimat võimalikku toodet. Ta väitis, et hoone pidi edasi andma sama kvaliteeditunnet, nii et ta palus tal Pariisist tagasi tulla, et projekti juhtida. Ta pidas nõu Eero Saarineni ja Philip Johnsoniga, keda ta tundis, ning jõudis järeldusele, et Mies on õige mees, veenis seejärel oma isa ja nemad kaks veensid Miesi New Yorki kontori rajama. Siis otsustas Sam Bronfman, et tahab pronkshoonet.\nSeagrami hoone, mille keskus valmis 1958. aastal, tellis Kanada piiritusetehase Seagrami esimees Samuel Bronfman.Krediit...Vincent Tullo ajalehele The New York Times\nSee oli ülioluline. Pronks oli uudne – idee, et kasutaksite kardinaseina raamide valmistamiseks pronksi alumiiniumi või terase asemel. Mies tegi muljonid sama I-tala kujuga nagu hoone sees olev teraskonstruktsioon. I-tala tekkis 19. sajandil raudteetööstusest välja ja sai kõrgete konstruktsioonide ehitamise standardiks, kuna kasutab tõhusalt terast. Mies võttis omaks Seagrami mulloonide kuju, mis lisab kardinaseinale selle hämmastava peene sügavuse – klaasitasandi ees mingi kummituslik tasapind, mis tekitab teravaid musti varje, kui päike mööda fassaadi liigub.\nMies estetiseeris hoone süvastruktuuri.\nI-tala esindas tööstusajastut, kuid need pronkstalad on kõik eritellimusel valmistatud tooted. Pronksklaasi tootis spetsiaalselt Pennsylvania väiketootja. Seagram esindab seda imelist industrialiseerimise ja käsitöö kombinatsiooni, mis minu arvates on dialoogis McKimi, Mead & White'i kujundatud Racquet & Tennis Clubi käsitööga Park Avenue'l.\nAlates 1916. aastast.\nArhitektuuriliselt on käimas väga New Yorgi vestlus, mis hõlmab jõukuse, uusima olemasoleva tehnoloogia ja käsitöö rolli.\nVeel üks reklaampilt tulevasele Seagrami hoonele, mis ilmus 1957. aastal The Timesis ja mille fuajee klaasil peegeldus Racquet & Tennis Club.Krediit...New York Timesi failid\nMe pole rääkinud Severudist, Seagrami insenerist.\nOma aja loovaim insener. Ta töötas koos Saarineniga Yale'is Ingalls Rinkis, mida nimetatakse Whale'iks, ja seejärel ehitas ta St. Louis'is Gateway Archi. Tal oli suur mõju kogu maailmas, pioneer tõmbekonstruktsioonide kasutamisel.\nTa tegi Berliinis Haus der Kulturen der Welt, teise kõverjoonelise skulptuuristruktuuri. Nende hulgas on Seagram eriline.\nSee on huvitav. Seagram kasutas väga standardset New Yorgi struktuuri, mis sarnanes sellele, mida 50 aastat varem kasutas Woolworthi hoone insener Gunvald Aus, et rahuldada suurenenud tuulenõudlust hoone ülaosast allapoole liikudes. Teate küll, tuule jõud hoonele koguneb maapinnale lähemale jõudes, nii et selline struktuur nagu Seagram pidi olema ülalt, keskelt ja alt erinev, midagi, mis ei ole väljastpoolt kuidagi nähtav. arhitektuuri geomeetria.\nMäletan Miesi ütlust, et kui tehnoloogia saavutab oma tõelise teostuse, läheb see arhitektuuriks.\nMa nõustun. Phyllis Lambert teeb punkti a raamat ta kirjutas Seagrami hoone kohta, et Miesi tornid, mille Chicagos koos teise olulise inseneri Frank Kornackeriga kavandas, olid väga paindlikud. Ta elas ühe nendest hoonetest ülemisel korrusel ja ütles, et tundis, kuidas hoone tuule käes liigub, ja nägi krohviseintes pragusid. Paindlikkus on valik, mida reeglid rangelt ei kontrolli. Tavaliselt on büroohooned paindlikumad kui kortermajad, sest üks asi on see, kui istud laua taga ja jalutad kontoris ringi ning hoone liigub, teine asi, kui lamad voodis. Seetõttu on New Yorgi büroohooned tavaliselt terasest ja väga kõrged kortermajad, nagu 432 Park, kuhu me jõuame, on betoonist. Betoon muudab hoone massiivsemaks, mis tähendab, et inerts on suurema inertsuse tõttu vähem kaldu tuule puhudes liikuma.\nSeagrami puhul ütles Fred Severud, et ta ei luba mingil juhul hoonel liikuda nagu need Miesi hooned Chicagos. Ta tahtis tõesti väga jäika struktuuri. Nii lisas ta ka tuuma sisse veeru, millega mees nõustus.\nMees, ma ei saa seda jalutuskäiguks nimetada, kui me kunagi ei liigu.\nVaatame Black Rocki.\n1963. aastal oli CBS-i hoone, tuntud ka kui Black Rock, ehitamine.Krediit...CBS, Getty Images kaudu\nFrank Stanton ja William Paley, kes juhtisid CBS-i 60ndate alguses, jälgivad Eero Saarineni CBS-i hoone ehitusplatsi 1964. aastal.Krediit...Sam Falk / The New York Times\nAlates 1964. aastast.\nNagu Seagram, monoliit. Arhitekt oli Eero Saarinen. Järgmine põlvkond pärast Miesi. Paul Weidlinger oli insener.\nTöötasite varem Weidlingeri heaks.\nAitäh Noguchile, kes oli mu ema sõber. Kui ma kolledžis õppisin, mida oma eluga peale hakata, ütles Noguchi mulle: Sa peaksid olema insener. ma ei arvanud nii. Õppisin kirjandust ja filosoofiat. Kuid siis tõi ta mind tööle oma ateljeesse – see oli 1975, 76 – Bucky Fulleri juurde, arhitekti, kes töötab struktuuridega loominguliselt ja laialdaselt.\nMäletan, kuidas üks uusaastapäev stuudios töötades mainis Noguchile, et olen huvitatud I.M. Peiga kohtumisest. Ta võttis telefoni ja loomulikult istus I. M. oma kabinetis ja töötas ka uusaastapäeval. Nii me siis sõitsime sinna Noguchi kollase VW universaaliga. Üritasin olla väike hiir, kui nad rääkisid. Sain aru, kui kõrgelt nad üksteise tööd hindasid, kuidas nad jagasid kultuuri erinevate valdkondade vahel. Noguchi tutvustas mulle Weidlingerit.\nMilline oli Weidlingeri tähtsus Black Rockis?\n60ndatel oli ehitusinseneride seas mure ülikõrgete hoonete ehitamise strateegia väljatöötamise pärast, mis viis Searsi ja Hancocki tornideni Chicagos ning kaksiktornini New Yorgis. Struktuuriliselt on Black Rock kaksiktornide oluline eelkäija. Sarnaselt tornidele asetab see sambad väljastpoolt väga lähestikku, mis loob puuritaolise perimeetri, mis peab tõhusalt tuult vastu.\nWilliam Paley, kes juhtis CBS-i, oli väga jõulise tegelase Black Rocki klient. Ma arvan, et samamoodi nagu Seagram väljendas seda, mida Bronfman oma liköörifirma kohta kavatses, väljendab Black Rock autoriteeti, mida Paley uskus, et CBS käsutas, kuna võrgustik seisis Kennedy mõrva ja kosmoseprogrammi ajal Walter Cronkite'i taga.\nCBS-i hoone Sixth Avenue'l täna.Krediit...Vincent Tullo ajalehele The New York Times\nPuuritaolise välisilme kujundas insener Paul Weidlinger.Krediit...Vincent Tullo ajalehele The New York Times\nAutoriteedil on erinevad vormid. Philip Johnson koos oma partneri John Burgee'ga valmistas AT&T jaoks nn 550 Madison. Raske graniidist fassaad, kõrguv, tõmmatud proportsioonid ja ülisuur itaaliapärane portikus olid kõik mõeldud AT&T tugevuse ja püsivuse projitseerimiseks. Seejärel avati hoone telefonifirma lagunemise ajal.\nLisateavet N.Y.C. kohta Pilvelõhkujad\nUued Supertalls testivad piire: Ainult kolm New Yorgi 25 kõrgeimast elamust – ja mitte ükski Miljardäride Row tornidest – on täitnud linna nõutud ehitusohutuse ülesanded.\nSuperkõrge torni elu negatiivne külg: 432 Park, üks maailma jõukamaid aadresse, seisab silmitsi oluliste disainiprobleemidega ja teised New Yorgi luksuslikud kõrghooned võivad sama saatust jagada.\nKuidas luksusarendajad lünka kasutavad: Need kerkivad tornid võivad linna labürindikujuliste tsoneeringuseaduste lünka tõttu kõrgele taevasse tõugata. See võib olla üks põhjus, miks ülikõrged hooned seisavad silmitsi mitmete probleemidega.\nNew Yorgi arenev siluett: Praegune kõrghoonete buum , kus alates 2007. aastast on ehitatud või kavandatud enam kui 20 hoonet, mis on üle 1000 jala kõrged, on viimastel aastatel muutnud linna siluetti. Selle mõju kajab veel aastaid.\nVarjatud teod, mis ehitasid kõrguvaid pilvelõhkujaid: Meie kriitik vaatab mõnda ülikõrget N.Y.C. hooned ja kuidas inseneride leidlikkus aitas ehitada selliseid maamärke nagu Black Rock.\nInimesed ei mõista, et Chippendale'i välisilme on meie suurima elusoleva ehitusinsener Leslie Robertsoni tähelepanuväärne struktuur, kes oli kaksiktornide insener, peidus. Ta on Eiffeliga võrreldaval viisil loominguline. Nagu teate, riputab Gustave Eiffeli vabadussamba konstruktsioon Frédéric Auguste Bartholdi vaseskulptuuri keskselja küljes, sarnaselt purjeka ehitusega. Robertson teeb siin midagi sarnast. Põhimõtteliselt toimib AT&T hoone nii, et hoonest ülespoole läheb selgroog, mis on südamik, mis on jäigastatud terasplaadi ja diagonaaltugedega, et peatada enamik tuulest tulenevatest jõududest. Lisaks sellele on hoone ülaosas horisontaalne sõrestik, mis seob keskselja hoone sammastega.\n1981. aastal ehitati endise AT&T hoone, mida nüüd nimetatakse 550 Madison Avenue'ks, projekteerisid Philip Johnson ja John Burgee. Struktuuri autor oli Leslie Robertson.Krediit...Marilynn K. Yee/The New York Times\nVaated Gustave Eiffeli sisetüvele ja Vabadussamba oksastruktuurile.Krediit...Kongressi raamatukogu trükiste ja fotode osakond\nKuju skulptor oli Frédéric Auguste Bartholdi.Krediit...Kongressi raamatukogu trükiste ja fotode osakond\nSisuliselt on hoone nagu purjekas, kus keskel on mast ja siis on tugijalad, mis on kaablitega paadi kere külge seotud, nii et kui tuul puhub, siis tugijalad ja tugipuud jäigastavad masti. See on uskumatult tõhus ja elegantne viis hoone stabiliseerimiseks.\nVäljastpoolt nähtamatu. Mängin klaverit ja tean, kuidas teatud asjad, millele publik ei pruugi keskenduda, on pianistide jaoks tähenduslikud, sest nad teavad, mis neisse läks.\nMinu jaoks on Robertson virtuoos.\nKurjategijad arvavad, et hoone on Chippendale'i tipu tõttu naljakas.\nParimad naljad nõuavad käsitööd.\nEndine AT&T hoone, mille all on Chippendale'i kroon ja Leslie Robertsoni sõrestik.Krediit...William Sauro / The New York Times\nTahtsite lõpetada 432 Park Avenue'ga, mis tundub mulle alati väljapressitud Sol LeWitti skulptuurina. Rafael Viñoly oli arhitekt Harry Macklowe, arendaja. [Silvian Marcus firmast WSP oli peamine ehitusinsener.]\nVaatasin oma korteri aknast, kuidas hoone üles tõusis. Välispind on võrestatud struktuur. Kõik ruudud, mille kõrgused maast põrandani on esindatud sammaste ja talade vahekauguses – katmata betoonist võre, mis ei ole New Yorgis tavaline, sest ilm ei ole paljastunud betooni vastu, kui see pole tehtud väga ettevaatlikult.\n432-ga märkate, kuidas mõned hoonete korrused on avatud ruumid, millest tuul otse läbi laseb. Bill Baker [Skidmore'ist, Owings & Merrillist] on veel üks geniaalne insener. Ta ehitas Dubais maailma kõrgeima hoone Burj Khalifa ja ta mõtles välja ka väga ilusa skeemi Chicago torni jaoks, mida ei ehitatud, kuid mis pidi olema väga kõrge. Baker mõtles välja rea lünki piki kõrgust. Ta ütles, et idee oli tuul segadusse ajada.\nPark Avenue'lt põhja poole vaadates on 432 Park ülikõhn, ülikõrge ja üliluksuskorteri torn aastast 2015, mis kõigub üle 57. tänava.Krediit...Vincent Tullo ajalehele The New York Times\nParki 432 paljastatud betoonvõre.Krediit...Vincent Tullo ajalehele The New York Times\nHoonet läbivad avad võimaldavad 432 Parkil kompenseerida keeriste hajumist.Krediit...Vincent Tullo ajalehele The New York Times\nVäga-väga kõrgete, kõhnade hoonete puhul, nagu 432, tekivad teatud tingimustel, kui tuul neist mööda puhub, tagaküljele väikesed keerised, mis eralduvad korrapäraste ajavahemike järel. Nähtust nimetatakse pöörisheideteks. Just see tõi 1940. aastal alla Tacoma Narrowsi silla. Baker mõistis, et kõrgusel olevad tühimikud põhjustavad hoonetest mööduva õhuvoolu turbulentsi, mis raskendab keeriste tekkimist – need ajavad tuule segadusse.\nHoone muidugi liigub endiselt. Baker ütles mulle kord, et inimeste jaoks, kes elavad ülikõrges luksuskorteri tornis, ei saa liikumine lihtsalt söögilaual šampanjaklaasi häirida.\nŠampanja võib liikuda, aga klaas mitte. See ei häiri sõitjaid, kui liikumine toimub järk-järgult. Ka tornid annavad tööd siibrid . Seal on hiiglaslikud pendelsiibrid ja lörtsimissiibrid, mis on põhimõtteliselt veega täidetud paagid. Vesi lörtsib ühest paagist teise, vastupidises suunas, kuhu tuul hoonet liigutab.\nUsun, et 432-l on kaks siibrit, mis on vedurite mootorite mõõtu.\nNagu ooperi või filmi puhul, hõlmab arhitektuur kõiki neid lugematuid osi ja erinevaid andeid, millest paljud jäävad märkamatuks. Ma arvan, et newyorklased hindavad andekate mitmekesisust ja sügavust, mida on vaja pandeemia-taolisest kriisist ülesaamiseks – kui palju erinevaid inimesi mängivad olulisi rolle, keda alati ei tunnustata.\nMeil on palju inimesi, keda tänada.\nSama on suurte hoonetega.\nkrispy kreme rick ja morty us\nkuidas meestele juukseid blondiks värvida\ntõelised või julged küsimused täiskasvanutele


Mõõtmed ja kujud\nKandvate profiilide ja kergtalade lisatarvikud (ingl)\nRuukki dimensioonimistarkvara PurCalc täiustatakse ja uuendatakse pidevalt, et hõlbustada Ruukki kergtalade projekteerimist ja optimeerimist.\nÕigete filtrite valimine aitab teil valida toodete õiged omadused. Tarkvara võimaldab arvutada mitmesuguseid kergtalade paigaldusskeeme nii trapetsprofiilidest kui sandwich-paneelidest katusele.\nLae alla PurCalc\nSõlmejoonised-Ruukki kergtalad .dwg (ingl)\nZIP, 20,26 MB\nSõlmejoonised-Ruukki kergtalad .pdf (ingl)\nZIP, 3,52 MB\nKasutage Ruukki optimeerimistarkvara PurCalc kergtaladest konstruktsioonide projekteerimiseks.\nLisage tellimusse järgmine teave:\nEelaugustatud kergtalade puhul saatke meile kergtalade joonised, kus on märgitud aukude asukohad.\nKergtalade tehniline juhend (ingl)\nKergtaladele on võimalik tehases stantsida augud kinnituspoltide jaoks. See hõlbustab ja kiirendab ehitust kohapeal. Avade standardsuurused ja asukohad on toodud allpool. Täpsemate võimaluste kohta lisateabe saamiseks võtke meiega ühendust.\nStantsimise teel tehtavate avade tüübid:\nmaterjali maksimumpaksus on 3 mm (kui diameeter on 60 mm, on materjali maksimumpaksus 2 mm);\navasid on võimalik teha reas;\novaalseid ja ristkülikukujulisi avasid on võimalik pöörata 90 kraadi.\nAva tüüp Diameeter (mm) Pööramine(°) NE piirkond\nx = reas olevate aukude arv on piiramata CEE piirkond\nolevate avade arv (tk)\nring 7 - x 3\nring 10 - x 3\nring 12 - x 3\nring 14 - x 3\nring 16 - x 3\nring 18 - x 3\nring 20 - x 3\nring 22 - x 3\nring 26 - x 3\nring 60 - x 1\novaal 12×24 90 x 3\novaal 14×24 90 x 3\novaal 16×35 90 x 3\novaal 18×31.7 90 x 3\novaal 18×35 90 x 3\novaal 20×35 90 x 3\nristkülik 5×25 90 x -\nPDF, 494,06 KB


Valimisliitude aeg on õnneks ümber\nRapla maakond astus kohalike omavalitsuste valimistega uude arengujärku. Esiteks said valimistega teoks kevadel otsustatud valdade ühinemised. Maakonna halduskaardilt kadusid Rapla linn, Märjamaa ja Kohila alev ning Loodna vald. Neljateistkümne omavalitsuse asemel on nüüd kümme valda, kolm neist ? Rapla, Märjamaa ja Kohila ? õige suured. Järgmiste valimiste eel saab öelda, kas liitumised on aidanud piirkondade arengut kiirendada. Kõik varem tehtud arvutused ja pikad arutelud seda igatahes lubavad.\nTeine, võib-olla veelgi olulisem arengumootor peitub selges Raplamaa omavalitsuste parteistumises. Ainult ühes vallas ? Juurus ? ei suutnud arvestatavad erakonnad oma nimekirju kokku panna ja nii pidid olukorra päästma valimisliidud. Madalas valimisprotsendis peegeldub kõige paremini vallarahva hinnang. Täpselt nagu naabervallas Kaiuski, kus tegijaks oli vaid Rahvaliidu nimekiri ja ülejäänud kandideerijad etendasid statistirolle. Ikka on imestatud selle üle, miks valimisprotsent siin ja seal ning kogu Eestis nii madal on. Üldjuhul jäetakse selles süüdlaseks valija, kellele võimuasjad justkui eriti korda ei lähegi. Valimistulemusi analüüsides võib väita, et pole see rahvas nii passiivne ühtigi ? seal, kus oli ka tegelikult, kelle vahel valida, käidi üsna aktiivselt valimiskastide juures.\nRaplamaal tekitasid valimiselevust kaks erakonda ? pika traditsiooniga Keskerakond ja uustulnuk Res Publica, kes võttis lõpuks maakondliku üldvõidu. Arvatust kahvatum oli Rahvaliidu esinemine. Pika kandidaatide nimekirja järel võinuks arvata, et ollakse arvestatav konkurent mitmes vallas, tegelikult saadi jalad korralikult maha vaid Kaius. Selle eest kogus uut poliitikat lubav Res Publica valimisvõidu koguni neljas vallas. Paraku ei tähenda see esialgu võimu juurde pääsemist. Vähemalt kahes, Raplas ja Kehtnas peavad võitjad vanade tegijate ees opositsiooni taanduma.\nKodanike valimisliitude kadumine areenilt tegi pildi selgemaks. Täpselt on teada, kes kellega käib ja kes keda silma otsaski ei või taluda. Võimu hinnates peab seda teadma. Seega oleme pika sammu euroopalikus mõistes demokraatliku poliitika poole astunud.


Kui kuunarli liigese artroosi toodeldakse, Näidustused\nSee toimub vigastustega. Arst diagnoosis artroosi ja soovitas kasutada ravi Darsonvali aparaadiga. Organism on ühtne tervik, selles täidab iga organ oma funktsiooni ja toetab ülejäänute tööd. Alguses kahtlesin selle protseduuri tõhususes, kuid pärast seanssi kadusid nad täielikult. Vaadake ka meie spetsiaalseid artikleid Ühine kunst ja kõõluste toitumine.\nÜlevaated Anatoli Averyanov, 47 aastane, Samara Alates noorpõlvest olen põdenud põlveliigese artroosi. Sellise ravi taustal olid mul lisaks kõhuvalud. Arst soovitas teha darsonvaliseerimisseansse. Alguses ma ei uskunud selle tehnika efektiivsusesse, kuid pärast ,5 nädalat hakkas ebamugavustunne vähenema. Nüüd läbin kaks korda aastas täieliku protseduurikuuri.\nSee on olnud 1,5 aastat. Selle aja jooksul pole mul kunagi olnud ägenemisi. Seansid toimuvad rahulikult ja ilma ebameeldivate nähtusteta. Iga kord, kui ma pean haiglasse minema.\nMu naine soovitas mul aja kokkuhoiuks osta Darsonvali seade. Arkadi Lukyanov, 45 aastane, Peterburi Nooruses tegelesin kergejõustikuga ametialaselt. Pidin põlveliigese tõsise vigastamisega spordist lahku minema.\nNüüd on mul pidevalt tugev valu. Hiljuti käisin kliinikus.\nArst diagnoosis artroosi ja soovitas kasutada ravi Darsonvali aparaadiga. Parandused ilmusid pärast seanssi.\nKuu aega hiljem keeldusin täielikult ravimitest. Arsti soovitusel ostis ta oma seadme.\nEsilehele Kuidas ravida õla artroos Artroosi nimetatakse ka liigesekulumuseks. Artroos on krooniline seisund, mida iseloomustab liigesekõhre hävimine. Liigesekõhr on luude liigestuvaid pindasid kattev kude, mille hävimisel tekib luuliste pindade kokkupuude ja hõõrdumine ning sellega kaasnev valu, liigesejäikus ning liigese funktsioonihäire. Artroos Liigesekulumus e osteo puusaliigeseid, kuid sagedasti avaldub haigus ka lülisambas, õla- ja küünar- Osteoartroosi ei ole võimalik välja ravida. Kuidas artroosi ravida.\nHiljuti soovitas sõber kasutada darsonvaliseerimiseks seadet. Alguses kahtlesin selle protseduuri tõhususes, kuid pärast seanssi kadusid nad täielikult. Nüüd saan rahulikult ja pikka aega aias töötada. Darsonvali seadmega töötlemine ei tekita ebamugavusi ja see toimub lihtsa skeemi järgi.\nHaigusi, nagu erinevate etioloogiate artroos ja artriit, ei saa ravida ainult ravimite kasutamisel. See nõuab massaaži ja treeningravi terapeutiline füüsiline kultuurspaahooldust ja füsioteraapiat.\nKuidas kasutada darsonvali Kui kuunarli liigese artroosi toodeldakse jaoks - pealekandmine See seade toimib kehaosadele madala tugevusega, kuid kõrge sagedusega impulssvooludega. Nagu eespool mainitud, suureneb verevool, aktiveeritakse naha ja lihaste närvilõpmed. Ja troofiliste liigeste rikkumise korral on kõige olulisem kindlaks teha nende verevarustus.\nMillal on soovitatav kasutada darsonvali liigeste jaoks Meditsiiniseadet kasutatakse haiguse ägenemise ajal valu vähendamiseks. Kokkupuute aeg 5—15 minutit. Lülitage seade sisse, ühendage elektrood ja juhtige see mõõduka või kõrge intensiivsusega režiimis puhta, kuiva naha kohale. Protseduuri teostatakse igal teisel päeval või iga päev. Enne seadme sisselülitamist lugege juhiseid!\nPärast protseduuri klaasist düüse tuleb pesta soojas seebivees, keetmine on välistatud. Kõiki Darsonvali mudeleid saab kasutada nii ennetavatel kui ka kosmeetilistel eesmärkidel, näiteks intensiivse juuste väljalangemise, tselluliidi, laienenud pooride, akne ja väikeste kortsude moodustamiseks.\nDarsonval liigestele - kaasaegne füsioterapeutiline vahend, mis sobib kasutamiseks nii statsionaarsetes oludes kui ka kodus. Darsonvali kasutamine on võimalik nii põlve- kui ka teiste liigeste ravimisel ning luu- ja lihaskonna haiguste ennetamiseks. Hoolimata selle seadme kasutamise ilmsest tõhususest, ei tohiks unustada terve hulga Sustavi turse harja kasiravi olemasolu, mis tuleks enne ravi alustamist välistada.\nElektroodide kaudu kehasse sisenevate vooluimpulsside mõju tugevus on rangelt fikseeritud - mitte rohkem kui milliamprit. Seda ravi nimetatakse darsonvaliseerimiseks. Juhiste kohaselt saab seadet kasutada kardioloogiliste, neurootiliste, hamba- Kui kuunarli liigese artroosi toodeldakse haiguste ravis, kirurgide ja kosmeetikute tegevuses. Toimimispõhimõte Darsonval liigeste raviks võib anda väljendunud tervendava efekti.\nKokkupuute protsessis tekib kõrge pinge, mis aitab kaasa verevoolu stimuleerimisele, verehüüvete resorptsioonile, lümfivahetuse normaliseerimisele.\nTüsistuste vältimiseks on enne selle protseduuri alustamist vaja konsulteerida meditsiinieksperdiga ja läbida terve rida uuringuid. Ülevaated Anatoli Averyanov, 47 aastane, Samara Alates noorpõlvest olen kannatanud põlveliigese artroosi käes. Ägenemise perioodil olid valulikud aistingud nii tugevad, et nad pidid võtma MSPVA-de rühma ravimeid. Sellise ravi taustal tekkisid mul lisaks kõhuvalud. Arst soovitas kasutada darsonvaliseerimisseansse.\nKeha ainevahetusprotsessid kiirenevad, suureneb immuunsussüsteemi tugevus. Närvilõpmete tundlikkus väheneb. Näidustuste loetelu Darsonvali valu liigestes kasutatakse järgmiste vaevuste ja asjaolude esinemisel: Põlve- küünarnuki- õla- pahkluu- puusaliigeste artriit. Põlve või reie, emakakaela, nimmepiirkonna artroos. Osteokondroosi sümptomid.\nKäte, jalgade, sõrmede valulikud liigesed. Turse koos artriidiga. Operatsioonijärgsete kudede kiiremaks taastumiseks operatsioonijärgsel perioodil. Piirangud Kõigil juhtudel pole darsonvaliseerimisega võimalik ravida. Ravi on keelatud järgmiste patoloogiatega: Kehakudede ägedad põletikulised protsessid.


Soome maaklerfirma eQ Online hakkab Trigon Capitali fonde müüma - Äripäev\nSoome maaklerfirma eQ Online hakkab Trigon Capitali fonde müüma\n18. mai 2004, 13:50\nTrigon Capital ja Soome online-maaklerfirma eQ alustavad strateegilist koostööd, et turustada Trigoni aktsiafonde Soomes.\nBaltikumi suurimale avatud aktsiafondide haldurile kuuluv Trigon Funds ja eQ Online Corporation?i tütarettevõte eQ Pankki Oy sõlmisid täna koostöölepingu, et turustada Trigon Kesk- ja Ida-Euroopa Fondi osakuid nimega eQ Itäeurooppa Soome investoritele.\n?Meid paelub Trigon Capitali juures põhjalik Kesk- ja Ida-Euroopa regiooni tundmine, pikaajaline investeerimiskogemus selles regioonis ning fondide hea tootlus. Kesk- ja Ida-Euroopa Fondi lisamine eQ fondide hulka võimaldab meie klientidel investeerida uutesse Euroopa Liiduga liitunud riikidesse, millede majandused ja ettevõtete kasumid kasvavad kiiremini kui arenenud Euroopas,? ütles eQ Pankki asepresident Juha Korhonen.\nTrigoni Kesk- ja Ida Euroopa fondi maht on ligi 691 mln krooni. Fondiosaku hind on aasta algusest tõusnud 10,1 protsenti.


Elisa kasvatas esimeses kvartalis lepinguliste mobiilside- ja kaabelinterneti klientide arvu | Elisa Eesti\nElisast Uudised Elisa kasvatas esimeses kvartalis lepinguliste mobiilside- ja kaabelinterneti klientide arvu\nElisa kasvatas esimeses kvartalis lepinguliste mobiilside- ja kaabelinterneti klientide arvu\nAasta esimene kvartal tõi Elisale tõusu mobiilside lepinguliste klientide ja kaabelinterneti kasutajate segmendis ning Elisa Huubi kasutajate arv tõusis 135%. Ettevõtte käive kasvas 45 miljoni euroni.\nTänavu esimeses kvartalis möödus aasta sellest, mil Elisa viis sisse uue töökorralduse ja suunas võimalikult palju töötajaid kodudesse kaugtööle. „Oleme tänaseks juba üle aasta funktsioneerinud ettevõttena, mis hoiab sadadest kodudest üle terve Eesti töös elutähtsat teenust ning oleme teinud seda ilma järeleandmisteta teenindus- või teenuskvaliteedis. Elisal kui usaldusväärsel ettevõttel on ühiskondlik vastutus seista hea selle eest, et kõik me püsiksime terved,“ sõnas Elisa Eesti juht Sami Seppänen.\nMöödunud aasta esimese kvartaliga võrreldes kasvasid tänavu mitmed kliendisegmendid. Lepinguliste mobiilsideklientide hulk kerkis ligi kolm protsenti ja kaabelinterneti kasutajate arv ligi viis protsenti. Sarnaselt eelmise aastaga domineeris Elisa ka tänavu numbriliikuvuses, kui teiste operaatorite võrkudest otsustas Elisasse kolida 2154 numbrit, kokku 14% rohkem võrreldes 2020. aastaga. Olulisi uuendusi tehti ka oma teenuspakettide mitmekesistamisel. Näiteks lisati uutele nutipakettidele juurde võimalus kasutada MinuDoc tervisenõustamise veebiplatvormi, mille kaudu pääsevad kasutajad erinevate arstide vastuvõtule turvaliselt üle interneti.\nTV- ja meelelahutusteenuste osas teatas Elisa esimeses kvartalis, et alustab koostööd Põhjamaade suurima voogedastusplatvormiga Viaplay ning koos PÖFFiga esitleti plaani tuua tänavu vaatajate ette aasta ringi tegutsev veebikino. Lisaks tutvustas Elisa kavatsust tuua paljud uued kodumaised mängufilmid kohe pärast kinolevi lõppu voogedastusteenusesse Huub, mille kasutajate hulk on aastaga võrreldes võimsalt tõusnud üle 135%. “Käesoleval aastal panustame veelgi Elisa originaalsarjade tootmisesse ja sügishooajal toome klientideni veelgi mitmekesisemaid ning värvikamaid elamusi,” lisas Seppänen.


6. lugu: kuidas laps kooli läks – Puhka Tenerifel\nREAALSE ELU ALGUS: LAPS LÄKS KOOLI\nTegelikult algas reaalne elu saarel meie jaoks päeval, mil meie (sel hetkel) 13aastane tütar läks kohalikku, üdini hispaaniakeelsesse kooli. Sest seni olime erinevate pisitoimetuste kõrval tegelenud peamiselt siiski suvitamisega. Millised olid lapse ja meie esimesed koolimuljed?\nKui leitud oli kool, kus oldi nõus meid vaid mõni kuu enne õppeaasta lõppu jutule võtma (maandusime oma pampudega saarel ju 20. veebruaril) ning kui kooliminekuks vajalike dokumentide pakk sai kokku pandud, sammusime pabereid „sisse viima“. Õnneks leidus kooli kantseleis üks inglise keelt kõnelev härrasmees, kes meie paberipaki ette võttis.\nMilliseid pabereid kooliminekuks vaja läks?\nNiisiis. Valmis tuli panna lapse ja lapsevanemate passid ja passide koopiad, Tenerife-sissekirjutust tõendav paber kohalikust omavalitsusest, N.I.E-numbri (Numero de identificación de Extranjero ehk välismaalase isiku number, mis on vajalik isiku tuvastamiseks) väljastamist tõendav dokument, Tallinna perekonnaseisuametist väljastatud lapse sünnitunnistuse rahvusvaheliselt aktsepteeritav vorm, väljavõte eelmise, Eestis käidud kooli õpilasraamatust/klassitunnistusest 2015. aasta alguse seisuga ja selle väljavõtte hispaaniakeelne, notariaalselt kinnitatud ärakiri. Lisaks kaks fotot õpilasdokumentide tarbeks, meie poolt allkirjastatud paber kooli sisekorraeeskirjade, nendega tutvumise ja reeglite aktsepteerimise kohta. Kohaliku panga tõend selle kohta, et oleme kooli arvele kandnud teatud summa lapse asjade privaatse hoiukapi ja veel millegi eest, mille kohusetundlike lapsevanematena oleme suutnud juba ära unustada, aga mille eest samuti makstud sai...\n„Perfecto!” “Perfecto!” („suurepärane!“) pomises koolihärra rõõmsalt, kui dokumente ühest portsust teise tõstis.\nVäljavõte õpilase senisest, Eesti-koolist väljastatud tervisekaardist vaktsineerimiste ja vaktsineerimistest keeldumiste kohta loosi ei läinud, sest see oli ununenud tõlkimata. „Me ei saaks nagunii aru, mis siin kirjas on,“ ütles koolihärra. Kui paberitega asi ühel pool, sai laps rohelise tule paari päeva pärast hommikul kell kaheksa õppetööle ilmumiseks.\nMilline on Tenerife kool?\nKoolimaja, kuhu laps vastu võeti, on suhteliselt uus ning turvalisuskaalutlustel kõrge aiaga piiratud hoone. Aed välistab võõraste luusimise seal, kus nad luusima ei peaks. Kui tunnid on alanud, lukustatakse värav ja kui tunnid on lõppenud (tundide lõpp kõikide klasside jaoks on samal ajal, kell 14:00), avab kooli töötaja värava taas. Territooriumi jälgivad valvekaamerad.\nTundide lõppedes ootab kaugemalt tulnuid kena ja mugav koolibuss. Viimase tunni lõpukella ajaks kohaleilmuvad politseinikud aga valvavad jalgsi kojuminejate turvalisuse tagamiseks kooli kõrval asuva ristmiku juures jalakäijate ülekäiguradu. Mis sest, et üldjuhul peatuvad autojuhid siin juba enne, kui jalakäija üleüldse sellisele mõttelegi tuleb, et äkki oleks tore üle tee minna.\nMeilt dokumente vastu võtnud koolitöötaja seletas ka, et kui näiteks 13aastane (ja noorem) laps jääb koolis haigeks või tunneb end mõnel muul põhjusel halvasti, ei tohi kool lubada tal omapäi majast lahkuda. Selles olukorras peab lapsele järele tulema kas üks lapsevanematest või lapsevanemate poolt selleks ametlikult volitatud ja koolis registreeritud isik.\nÜhest küljest võib kõik see - alates turvakaameratest ja lõpetades pärast tunde koolimaja nurga peal valves seisvate politseinikega - näida harjumatult range ja ametlik, aga teisalt on äärmiselt sümpaatne, et Hispaania riigi jaoks näib laste heaolu ja turvalisus olevat äärmiselt oluline. Ning seda igapäevaselt, mitte ainult enne parlamendi- ja omavalitsuste valimisi.\nUmbkeelsena hispaaniakeelsesse kooli\nJa mis samuti äärmiselt positiivne – laps ise jäi oma esimese koolipäevaga totaalselt uues ning võõras keskkonnas vägagi rahule. Seda eelkõige kaasõpilaste seas valitsenud mõnusa õhkkonna ja lausa harjumatu sõbralikkusega.\nMõistes, et „uus“ ei valda peaaegu sõnagi kohalikku keelt, pöörduti tema poole inglise keeles ja muu hulgas selliste tähelepanuavaldustega:\n„Hei, kuidas läheb? Kas kõik on OK?“\n„Sul on lahedad tossud!“\n„Vau, äge koolikott!“\n„Vinged rebitud teksad, see on cool!“\nKõik see oli lapse jaoks heas mõttes jahmatav.\nSest Eesti koolis polnud ta mitte kunagi mitte midagi sellist kuulnud, näinud ega kogenud.\nMeile meeldib, et talle siinses koolis juba esimesest päevast alates meeldis (ja tänaseni meeldib).\nPaari reaga ka klassiekskursioonidest\nMis aga meid kui lapsevanemaid (heas mõttes) jahmatas, oli klassiekskursioonide maksumus, mis on... 3 (jah, kolm!) eurot. Esmalt käis laps klassiekskursioonil saare kirdetipus asuvas Anaga looduspargis (ja on käinud ka mitmel pool mujal) ning näiteks Anaga-ekskursiooni kolmeeurone hind sisaldas 190 kilomeetrit sõitu mugavustega bussis.\nSelle kohta ei oska oletada muud kui seda, et tõenäoliselt maksavad riik või kohalik omavalitsus klassiekskursioonid lihtsalt kinni, muutes need jõukohaseks ja kättesaadavaks võrdselt kõigile.\nMis aga Eestisse puutub, siis ausalt öeldes ei imestaks, kui juba lähitulevikus tullakse sedalaadi võimaluste juurutamise asemel hoopis geniaalsele mõttele kehtestada üks korralik ekskursiooniaktsiis.\n2007. aastal antud kuulsast valimislubadusest viia Eesti 15 aastaga viie Euroopa rikkama riigi hulka on tänaseks möödunud 10 aastat ja ainult õige pisut on veel minna... Seega ju juba on, mida üha jõukamaks muutuva maksumaksja kukrust võtta.


Juuli raamaturiiul: "Mustad mäed" - Nora Roberts\nLil ja Coop kohtuvad lastena Lõuna-Dakotas, kui Coopi vanemad poja suveks vanavanemate juurde saadavad, et oma lagunevat abielu lappida. Laste sõprus jääb kestma ning muutub aastate möödudes noorusarmastuseks. Kui Lil on 19-aastane leiavad nad viimasel koosveedetud suvel mägedest noore naise surnukeha. Mõrv jääb lahendamata.\nKaksteist aastat hiljem kohtuvad Lil ja Coop taas Mustades Mägedes. Lil on loonud varjupaiga / kaitseala hädasolevatele metsloomadele ja kaslastele ning New Yorgis politseiniku ja eradetektiivina elatist teeninud Coop on tagasi, et vanavanemaid rantšo ja äriga aidata.\nTagasi on aga ka kiskja, kes aastate eest mägedes naise tappis.\nAusalt öeldes tekitab romaan päris vastakaid tundeid. Raamat on jagatud kolmeks osaks, millest eismene on suurepärane ja teine väga hea.\nRaamatu kolmandas osas hakkab kõik siirupi kombel venima ja läheb kohati imalaks. Näib nagu oleks Roberts paar peatükki enne lõppu lihtsalt ruumitäiteks kirjutanud, et sõnade arv täis saada. Osa, kus õhk oleks pidanud pingest paks olema, et mis nüüd juhtuma hakkab, on tegelikult tüütu ja ärritab. Lugu, mis algusest peale mul kõrist kinni hoidis, kadus järsku lihtsalt ära ja ilmus taas alles viimases peatükis.\nMuidu põnevuslugu täitsa meeldis. Hullunud psühhopaat mägedes varitsemas samal ajal kui inimesed üritavad orus oma igapäevaelu kaitsta ja jätkata. Ja Roberts tõesti oskab enamuse raamatust seda kaasakiskuvalt edasi anda.\nMis mind täiesti külmaks jättis, oli Lili ja Coopi armulugu. Eraldi võetuna nad mulle meeldisid, kuid armastajatena oli tegu katastroofiga. Lili suhtumine - "ma ei usalda sind, aga seks on hea, hüppame voodisse", oli minu jaoks liig mis liig. Seal lihtsalt polnud sädet ja Coopi romantilised žestid jäid kuidagi lamedaks.\nMa elasin kaasa hoopis Borisi ja Delilah kuramaasile ja väga lahe oli kõrvaltegelaste Farley ja Tansy lugu, mis minu arvates olekski võinud olla peamine armulugu ja raamatus rohkem ruumi saada.\nMinu lemmikuteks selles romaanis olid kaslased - Cleo oma kummalise söögisedeliga, Beebi, keda lihtsalt pidi armastama ja Boris. Nad hüppasid esile ja jäid sinna, neis oli sügavust ja tunnet. Lugedes neist ja sellise varjupaiga tööst tuli ka endal kange tahtmine sellist paika külastada.\nMärksõnad: ameerika, armastus, Ersen, hinne 3, kaslased, Nora Roberts, põnevik


AUDREE KOPP JUUSTE TIE INFEKTSIOON - UUDISED - DAILYBEAUTY - ILUAMET - KEHA - 2019\nKõigist ilu harjumustest ei anna me teist mõtet, juukselinkide kandmine meie randmete ümber arvatavasti on üsna kõrge.\nKuid ühe naise jaoks põhjustas see mõttetu liikumine tõsiseid tagajärgi.\nWLKY sõnul omandas üks Kentucky naine ohtliku nakkuse, mis kandis tema randme ümber sädelev juukselink. Arstid ütlevad, et sära läks Audree Koppi naha kaudu läbi poore ja juuksefolliikulisse, mille tulemuseks oli staf-infektsioon, mis võib olla surmav.\nKopp ütles, et ta märkas kasvavat punast lööki, mida ta arvas, et see on hämming. Arstid panid ta antibiootikumidele, kuid see ei lahendanud probleemi. Kui arstid lõpuks mõistsid, mis see oli, pidi Kopp nakkuse äravooluks tegema operatsiooni.\n"Olge ettevaatlik," teatas WLKY-le dr Amir Gupta Norton Healthcare'is, kes patsienti ravis. "Ma mõtlen, et sa ei saa panna kõiki neid juuste sidemeid randme ümber eriti sellepärast, et see võib põhjustada nahale probleeme, see võib põhjustada infektsiooni."\n"Kui teie vereringesse satub, on inimesed teadaolevalt koomasse sattunud, teie keha sulgub ja see oleks võinud olla halvem," ütleb Kopp pärast ahistavat kogemust. "Särav lips on see, mis põhjustas probleemi. Palun jaga seda, sest ma olen päris kindel, et 90% meist naistest ei mõtle juuste sidemete hoidmisele meie randmetele. (Ilmselt ma ei tee seda enam). "\nCopyright 2019 \_ et.womanfitness.info \_ Kannatades juuksesidet randme ümber, oli üks naine eluohtlik nakkus


Kohalikele tõsielu, teistele fantaasia - Uudised - Kultuur\nKohalikele tõsielu, teistele fantaasia\n16. oktoober 2012, 12:14\nLaevaks kõlbab ka auto tagaots. Hushpuppy (Quvenzhané Wallis) aktsioonis.\nOn augusti lõpp. Maailmas palju tähelepanu äratanud ja nüüd ka meie kinolevisse jõudnud filmi «Metsiku lõunamaa asukad» režissööri Benh Zeitlini kodulinna New Orleansi räsib orkaan Isaac, meie aga kohtume Berliini fantaasiafilmide festivalil, kus ta parasjagu oma filmi tutvustab.\nLinastuskoht näib tavatu: on ju «Metsiku lõunamaa asukad» eeskätt realistlik lugu Louisiana äärealade rasketes oludes elavate lihtsate inimeste – südi tüdrukutirtsu Hushpuppy ja tema haige isa – elujaatavast maailmavaatest, mitte fantaasiafilm.\n«Mida kaugemale ma oma kodukandist jõuan, seda rohkem mult küsitakse, mis müüti või muinasjuttu ma olen inspiratsiooniks kasutanud. Louisianas endas ei võeta seda fantaasiana: seal on kõik filmis nähtav loomulik osa elust. Inimesed usuvad hingedesse ja olevustesse,» kõrvutab Zeitlin ise oma filmi vastuvõttu eri maailmajagudes.\nSundance’i filmifestivali peaauhind, Cannes’i filmifestivali parima debüütfilmi preemia ja filmikriitikute auhind, lisaks tunnustust mujalt maailmast – pole just paha tulemus paari nädala pärast 30-aastaseks saavale noorele mehele, kellele «Metsiku lõunamaa asukad» on alles esimene pikk film.\nEnt nagu Zeitlini debüüt näitab, annab filmitegu eluks – või siis vähemalt teistele noortele filmitegijatele eeskujuks – igati asjalikke näpunäiteid, eriti siis, kui eelarvega on kitsas.\n1. Ära karda võõraid!\nNaturalistliku linaloo võttepaigad on «päriselt»: ei mingeid filmistuudiokoopiaid! Sobivaid võttepaiku otsides võib sattuda surmasuhu, nagu juhtus Zeitliniga ühes eriti hõreda asustusega paigas. «Nägime üht sobivat maja. Koputasime uksele, aga ei midagi. Kui asutasime end lahkuma, tuli uksele haavlipüssiga mees, kes käsutas: «Paigal, mida te tahate?» meenutab Zeitlin hirmutavat vahejuhtumit, mis sealkandis siiski ebatavaline pole. «Kolm tundi hiljem ilmus ta uuesti välja, kui olime ühes tanklas. Hirm oli. Aga tema juba semutses, ütles, et pidas meid kellekski teiseks.»\n2. Räägi südamelähedast lugu!\nFilmi tegevus toimub Louisiana osariigi lõunaosas, ühes USA vaesemas piirkonnas, kus täbarast eluolust hoolimata on elanikud rõõmsameelsed. Peaaegu kogu oma elu New Yorgis elanud Benh Zeitlin kolis mõni aeg tagasi samuti New Orleansi. «Sealne kogukonnahing on kartmatu,» põhjendab ta ise. «Praegu, kui me räägime, möllab seal orkaan. Mina siin hullun, mu tuttavad hulluvad, aga seal on inimesed rahulikud. Räägivad, et vähemalt baarid on lahti: nad on praegu orkaani keskel ja laulavad karaokel Madonna laule. Mind intrigeerib nende mentaliteet, et tragöödiast saab üle rõõmu ja pidutsemisega.»\n3. Pööra õnnetus õnneks!\nKui miski läheb untsu, ei maksa meelt heita, vaid olukord tuleb enda kasuks pöörata. Näiteks on filmis nähtav veesõiduk tegelikult Zeitlini õhkulennanud auto tagaosa! «Mu auto läks võtete ajal katki. Kuna raha polnud, püüdsime autot parandada ja ühendasime juhtmeid. Mu õde tuli autost välja, jalutas eemale ja siis auto järsku plahvatas,» jutustab Zeitlin. «Mõtlesime, mida meie tegelased sellises olukorras teeksid: selge see, et nad teeksid auto tagaosast paadi. Meie tegime ka.»\n4. Saab ka lihtsalt ja odavalt!\nLinaloo peategelane, tüdrukutirts Hushpuppy kujutab ette, et kosmilise ahelreaktsiooni tulemusena alustavad suured tarvad kaugelt jäämägede juurest teekonda tema kodu poole. Kui Hollywoodi megafilmis oleks nende stseenide puhul kasutatud uhkeid eriefekte, siis Zeitlin ajas läbi... Vietnami rippkõht-sigadega, kes said lihtsalt võhad külge. Ühe põrsa jättis ta enesele koguni koduloomaks. «Nad on nii armsad,» põhjendab ta ise.\n5. Kaasa oma lähedased!\nNõnda nagu film on kantud kogukonnatunde tähtsusest, kaasas Zeitlin selle tegemisse ka talle olulised inimesed. Filmiga on seotud rühmitus «Court 13», mis ühendab lavastaja ülikooliaegseid sõpru. Monteerija on aga tema lapsepõlvesõber, kellega koos juba kuueaastasena filme tehti. Asjaga on seotud ka Zeitlini õde, lõputiitriteski seisab rasvaselt, et kasutatud on Eliza Zeitlini kunsti. «Tegelikult on kogu esteetika tuletatud mu õe loomingust. Ühel päeval läks ta lihtsalt metsa, vaatas, mis sealt leida on, ja ehitas enesele maja,» näitlikustab ta.\n6. Vali õiged näitlejad!\n... aga mõnikord pole elukutselisi näitlejaid vajagi. Filmi pisikest, aga vaprat kangelannat kehastav Quvenzhané Wallis oli võtete ajal viiene ja tema isa mängiv Dwight Henry oli siis ja on ka praegu hoopis pagar. Olematust näitlejakogemusest hoolimata mõjuvad mõlemad veenvalt. «Praegu püüavad nad Louisianas tormi üle elada. Quvenzhané oli Katrina ajal vaid kahene ega mäleta seda. Praegu on ta väga motiveeritud, et see torm minema ajada. Tema ema saatis mulle just sõnumi: «Hushpuppy valmistub tormiks,» naljatab Zeitlin.\n7. Ära karda kaost!\nFilmimaailma kirjutamata seadus on, et kui ei taha võtteid ülemäära keeruliseks ajada, ei maksa laste ega loomadega jännata. «Nõnda väidetakse, sest nad tekitavad kaost,» selgitab Zeitlin. «Kaos ei sobi traditsioonilise filmitegemise ja ajagraafikutega. Meil oli aga kaos juba sisse kavandatud. Filmile andis see orgaanilisema tekstuuri ja isikupära.»\n«Metsiku lõunamaa asukad»\nAlates 28. septembrist Tallinna\nkinodes Sõprus ja Coca-Cola Plaza


Mis on Sudaani suurimad tööstusharud? - Histoire-Ucad.org\nMis on Sudaani suurimad tööstusharud?\nSudaan on riik, mis asub Aafrika kirdeosas. Sudaan ulatub 728 215 ruutkilomeetrisse, mis on see suuruselt kolmas riik mandril ja mille elanikkond on alates 2016. aastast 39 miljonit elanikku. Riigi pealinn on Khartoum, mis asub Valge ja Sinise Niiluse jõgede liitumiskohas. 2018. aasta prognooside kohaselt oli Sudaanil SKP põhine ostujõu pariteedil 197, 825 miljardit ja SKP-l elaniku kohta 4 700 USA dollarit. Samal aastal oli riigi nominaalne SKP 138, 99 miljardit dollarit ja SKP elaniku kohta 3, 459 dollarit. Mõned Sudaani juhtivad tööstusharud on muu hulgas põllumajandus, turism, kaevandamine ja tootmine.\nUmbes üks kolmandik riigi kogupindalast on põllumaa ja sobib põllumajandustavade jaoks. Riigi lõunaosa saab suuremat sademete arvu, võimaldades seega põllumajandust ja kariloomade pidamist eriti teisaldatavate kogukondade jaoks. Umbes 95% Sudaani ekspordist koosneb põllumajandussaadustest ja 1998. aastal oli umbes 41, 8 miljonit hektarit põllumaad ja umbes 4, 7 miljonit aakrit niisutamiseks peamiselt riigi põhjaosas mööda Niiluse jõge ja teisi väikeseid. jõgedest riigis. 1999. aastaks oli osa niisutamise käigus toodetud söödakultuuridest puuvill, mis on riigi kõige olulisem rahakultuur, mis toodab aastas umbes 172 000 tonni. Muudes Sudaanis kasvatatud põllukultuurides on maapähklid, kuupäevad, seesami, suhkruroog, tomatid, mangod, kohv, sorgo, hirss, nisu, oad, mais, kaunviljad, tsitrusviljad, jamss ja oder. Põllumajanduse osatähtsus SKPst on aastate jooksul vähenenud teiste majandussektorite kasvu ja laienemise tõttu. 1991. aastaks oli riigil suur kaasaegne niisutussektor, mis hõlmas 84 miljonit potentsiaalselt tootlikku hektarit rohkem kui 2 miljonit hektarit. Ligikaudu 93% niisutatavast maa-alast oli riigiasutused, samas kui 7% oli eraviisiline tegevus. Ligikaudu 93% niisutuseks kasutatavast veest pärines Niiluse jõest ja selle lisajõgedest ning sellest umbes 67% saadi Blue Nile'ist. Niisutamiseks kasutatav vesi raskusjõu mõjul ja umbes üks kolmandik kasutavad pumbasid põllumajandusettevõtete niisutamiseks.\nSudaanil on rikas ajalugu, mis pärineb iidsest Egiptusest ja Sudaani nubiast. Riigis on arvukalt püramiide, mis levivad kogu riigis ja meelitavad turiste erinevatest maailma paikadest. Populaarsed saidid on muinasjutulised Meroe saare Kushi saared, Sanganebi mere rahvuspark ja teised rahvuspargid. Araabia majandusliku ühtsuse nõukogu andmetel on Sudaan kõige populaarsem araabia rahvas, keda maailmas külastada. Sudaan on püüdnud turismisse investeerida, luues riigi pealinnas kaasaegsed hotellid, nagu 5-tärni Corinthia Hotel Khartoum. Valitsus on ka lubanud investeerida aastas 1 miljard dollarit, et arendada ja suurendada turismitööstust ja riiki.\nÕliuuringud Sudaanis algasid 1970. aastatel ning Niiluse ülemises piirkonnas tehti märkimisväärseid avastusi ning esimene kaubanduslik naftaeksport Sudaanis oli 2000. aastal, mis päästis riigi tohutu välisvaluuta, mida kasutati suure koguse nafta importimiseks. Praegu on nafta eksport riigis väga oluline ning hinnanguliselt moodustab see 70–90% Sudaani ekspordi koguväärtusest. Mõned Sudaani naftatoodete peamised turud on muu hulgas Hiina, Jaapan, Lõuna-Korea, India ja Indoneesia. Osa Sudaani suurimatest naftavarudest on riigi lõunaosas Melut Rifti ja Mugladi vesikonnas. Riigi rafineerimistehased on ühendatud erinevate naftaväljadega torujuhtmete kaudu, nagu Suur-Niiluse naftavõrk, mis katab umbes 1000 miili kaugusel ühtsest naftaväljast kuni Port Sudani, mis asub Punase mere lähedal ja läbib riigi pealinna Hartumi. Teine suur torujuhe on PetroDari torujuhe, mis ulatub umbes 857 miili kaugusele Meluti basseinis asuvast Palogue'i naftaväljast ja ulatub Punase mere kaldal asuvasse Sudaani. 2006. aastal uuendati Hiina Rahvuslik Petroleum Corporation praegust toornafta rafineerimistehast ning tal oli võimalik käidelda 100 000 barrelit päevas. Port Sudaani rafineerimistehas suudab käia umbes 21 700 barrelit päevas. 2005. aastal sõlmis Sudaani valitsus Petronase uue Sudaanis asuva rafineerimistehase.\n1990. aastatel andis riigi kaevandamine vähem kui 1% SKPst ja riigis on palju looduslikke mineraale. Mõned riigis leiduvad mineraalid on vask, kuld, raud, kroom, mangaan, kips, marmor, lubjakivi, uraan ja vilgukivi. Kulla kaevandamisel riigis on pikk ajalugu ja see on kaevandatud Punase mere mägede ümber nii vaarao perioodiks. Aastatel 1900–1954 töötasid piirkonna briti kuldkaevandustes erinevad Briti ettevõtted ja eraldasid märkimisväärses koguses mineraali. Kuld on kaevandatud ka riigi piiril Kongo Demokraatliku Vabariigi ja Ugandaga, kuigi mitte kaubandusettevõttes. 1970. aastatel tuvastas valitsus üle 50 suure potentsiaaliga kulla tootmise kohta erinevates riigi osades ning valitsuste ja erinevate välismaa äriühingute vahel oli ühine ühisettevõte, eriti 1980ndatel, kulla vaatamiseks ja kaevandamiseks riigis. Selle tulemusena kaevandati Gebeitis ja teistes kaevandustes märkimisväärset kogust kulda. 2012. aastal töötas kullast kaevandamiseks erinevates piirkondades umbes 250 000 käsitöönduslikku kaevurit. Hassai kulla kaevandus, mis kasutab avatud kaevandamismeetodit, on tegutsenud alates 1993. aastast ja hinnanguliselt on 18 erineva avatud kaevanduses kulla toodang umbes 2, 3 miljonit untsi. Hinnanguliselt on Hassai kaevanduses kulla varud umbes 14, 09 miljonit tonni.\nVäljavaated ja väljakutsed\nAafrika Arengupanga andmetel kasvab SKP kasv Sudaanis prognooside kohaselt 2019. aastal 3, 6% ja 2020. aastal umbes 3, 8%. Ameerika Ühendriikide sanktsioonide tühistamine 2017. aastal ja rahulepingu allkirjastamine 2018. aastal andis \_ t mõningaid lootusi, kuid poliitiline olukord 2019. aastal muutus, kui valitsus pidi langema. Mõned makromajanduslikud poliitikad ja struktuurireformid, mis on vajalikud riigi edasiliikumiseks, hõlmavad maksuvabastuste kõrvaldamist, stiimuleid ekspordi soodustamiseks ning tohutu võlakriisi lahendamiseks ning poliitilisi reforme riigi stabiilsuse tagamiseks.


Kadi + Kaarel elublogi: oktoober 2016\nTartu Valgus 2016 📷\nÕhtusöögiidee: Kodujuustu põhjal pizza\nPetab ära küll - maitsest ei saa arugi, et taigen teistmoodi oleks, kui tavaline pizzataigen. Kui siis alles märkad kodujuustu terasid, siis saad aru, et koostises miskit teistmoodi.\nKaarli käest küsisin, et kas on teistsugune pizza? Sööb ja vaatab mulle otsa, et eeeeiii, tavaline sai ju. Läheb teisele tükile järele ja hõikab: "Hei! Siin kodujuust!"\n- 200 g kodujuustu\n- 50g täisterajahu\nKlopi lahti munad, sega juurde kodujuust, millest on üleliigne vesi välja pigistatud ning täisterajahu.\nLaota saadud mass küpsetuspaberiga kaetud ahjuplaadile ning küpseta 15 minutit.\nVõta ahjust välja, määri põhjale tomatipasta ning peale pane endale meelepärased lisandid.\n(Mina lisasin umbes 80 g kanahakkliha, oma koduaia tomatit, vungi andmiseks tšillit, sool-pipar, hiljem juustu peale enda kasvatatud ruccolat)\nPista tagasi ahju 20. minutiks küpsema.\nAhjust välja võttes lisa peale 50-70 g riivjuustu ja soovi korral rohelist.\nNaudi koheselt! 🍕\nPostitaja: Kadi H. kell 11:48:00 Kommentaare ei ole:\nTee ise: Helkur\nKäes on jälle need piiiiikad kuud pilkast pimedust. Et selles pimeduses mitte kaotsi minna, on vaja end teiste liiklejate jaoks nähtavaks muuta.\nPoelettidel on lai valik helkureid, millest saab igaüks endale meelepärase välja valida, kuid siiski otsustasin ma sel aastal ise endale helkurid meisterdada.\nVaja pole selleks muud, kui:\n- meelepärase kujutise šabloon(id)\n- isekleepuvat helkurkangast\n- pliiats helkurkangale kujutise joonistamiseks\n- õhemat või paksemat vilti\n- paela ja/või haaknõela, et saaks helkurit riputada\n- soovi korral silmakleepse/neete, et helkurile elu anda\nKõigepealt vali välja sobiv kujutis, millist helkurit soovid. Kõige lihtsam on internetist otsida, välja printida ja lõigata. Loomulikult võib ka vaba käega joonistada - minul puuduvad piisavad joonistamisoskused ning valisin lihtsama viisi.\nKui šabloon olemas, siis tuleks see kanda helkurkangale. Joonista šabloon helkurkanga sellele poolele, kus on liimi kaitsev paber. Kaks tükki, sest helkur peaks mõlemalt poolelt helkima.\nErikujuliste kujutiste kasutamisel pööra tähelepanu, et peegelpildis joonistaksid. Näiteks välgunool - mina suure tuhinaga joonistasin mõlemad ühtemoodi ning kui kokku hakkasin panema, siis avastasin, et ups! täitsa valesti.\nNüüd tuleks helkurkangas vildile kleepida. Kõigepealt kleebi üks pool helkurist, siis lõika välja ning kleebi teine pool. Nii on kindel, et saavad täpselt kohakuti.\nLöö augustajaga auk sisse, seo nöör külge, riputa jope/koti külge ning oledki pimedas nähtav.\nMina panin lühema nööri, et oma käekottide külge neid riputada. Tänaval ka katsetatud ning helgivad väga hästi!\nPostitaja: Kadi H. kell 00:00:00 2 kommentaari:\nEt talvel oleks head morsimaterjali keldrist tuua, siis valmistasin sel aastal siirupit. Väga lihtsasti valmistatav siirup, mis ei käi kellelegi üle jõu.\nJõuad veel ka Sina, enne kui lehed täitsa kollaseks lähevad ja marjad ära kuivavad/põõsalt kukuvad. Kirsi- või mustsõstralehtede lisamine annab siirupile vastavalt kerge kirsi- või mustsõstrameki.\n- 1 kg arooniate kohta käib 4-5 pihutäit kirsi- või mustsõstralehti\n- keevat vett\n- 1 liitri vedeliku kohta 10-15 g sidrunhapet\n- 1 liitri vedeliku kohta 500 g suhkrut\nKorja arooniad koos kobaratega, loputa kergelt veega ning pane eelnevalt pestud lehtedega vaheldumisi potti - üks kiht marjakobaraid, kiht lehti jne.\nKalla peale keev vesi, nii et marjad oleksid kaetud. Lase kaane all täiesti jahtuda ning jäta 1.-2. päevaks jahedasse seisma.\nKurna leotusvedelik keedunõusse. Lisa 1 liitri vedeliku kohta 10-15 grammi sidrunhapet ja 500 grammi suhkrut.\nKuumuta keemiseni ning keeda tasasel tulel vahtu eemaldades, kuni enam vahtu ei tule (ma ei pidanud seda tegema - ei tekkinud paksu vahtu, kergelt mullitas ainult). Lasin keema tõusta ning siis lasin veel umbes 3-4 minutit keeda, kuni selliseid mullikesi enam ei tekkinud, vaid oli ühtlaselt läbipaistev vedelik.\nPane kuum siirup pudelitesse.\nMinu pudelid pärinevad Magaziinist, 1. liitrised ning tüki hind oli 1.70€, kui ma nüüd ei eksi.\nMa tegin kahel korral - esimesel korral vasakul oleva potitäie ning teisel korral siis pildil oleva koguse. Esimesel korral oli siirup tunduvalt tumedam, ei tea kas oli arooniate sort teine või andsid paremini mahla välja. Lisasin ka vähem suhkrut, sest vaatasin, et see on ikka hull kogus ning hambad kukuvad suust ära. 😄 Tuli selline kangem morss, natukene vett juurde lisades oli joodavam.\nTeisel korral tehes hakkasin muretsema, et ehk vähese suhkruga ei ela talve keldris üle ning tahtsin ära proovida õige suhkru kogusega. Siirup tuli tunduvalt heledam, kui esimesel korral, aga kleepus kohutavalt nagu päris siirup - polnud enam morsilurr. Klaasi väiksem kogus siirupit, vesi peale ning küll oli hea! Kokku sain 8 liitrit siirupit - talvevaru missugune!\nKaarel ütles, et meelde tuli lapsepõlv, et tema ema kodus olevat tehtud täpselt samasugust arooniasiirupit.\nPostitaja: Kadi H. kell 17:36:00 2 kommentaari:\n▼ oktoober 2016 (4)


Valitsus muutis liikluskindlustuse seadust\nJuulis välja antud valitsuse määrusega muudetud liikluskindlustuse seadus on kindlustusfirmade seas tekitanud segadust ja arusaamatusi.\nValitsuse 28. juuli 1998 määrusega tõsteti kindlustuspoliisi vormistamise eest võetav teenustasu seniselt 24-lt kroonilt 34-le kroonile. Kindlustustariife aga alandati nelja protsendi võrra.\nLeks Kindlustuse ASi liikluskindlustuse osakonna juhataja Marko Privoi sõnul püütigi tariifide alandamisega kompenseerida teenustasu hinna tõusu. Kindlustusvõtjatele tähendas see, et lühiajalise poliisi vormistamine läks kallimaks ning pikaajaline poliis natuke odavamaks.\nHindade muutmine aasta keskel tähendas kindlustusfirmadele täiendavaid sekeldusi, muuta tuli arvutiprogrammid ja teavitada kindlustusagente. Kuna kindlustustariifid vaadatakse aasta lõpul taas üle ja ilmselt need ei alane, on kindlustusfirmade arvates tegemist väga ebapraktilise sammuga.\nLiikluskindlustusfondi peaaktuaari Enno Lelumehe sõnul oli kindlustusmäärade muutmise peamine põhjus liikluskindlustusseaduse muutmine. ÄP