On siin kedagi, kes ei imeta? - Perekooli Foorum\nEsileht › Imetamine › On siin kedagi, kes ei imeta?\nTeema: On siin kedagi, kes ei imeta?\nMulle enne lapsesaamist mõtlesin tulevasest imetamisest ebamugavustundega. Plaanisin küll imetada, sest see on lapsele kõige kasulikum, aga kujutlus sellest, et laps mul iga päev pikkade tundide kaupa rinna otsas on, rõõmu ei teinud.\nTegelikkuses imetamine mulle meeldis – see oli nii rahulik ja armas koosolemise aeg. Lisaks lihtne ja mugav. Piim tuli korralikult alles nädala pärast (sünnitusmajas andsin rinda enam-vähem tühjalt ja RPAd söögiks), aga pärast seda ei olnud kordagi mingit probleemi. Laps imes ja mul piima oli. Põletikku ei tekkinud kordagi, nibud kunagi valusad ei olnud. Imetasin 1 aasta ja 4 kuud lõpuks, nii et kordagi ei pumbanud ega pudelist ei saanud. (Lisatoitu hakkas saama 5.5-kuuselt.) Ise ka üllatunud, et niimoodi läks.\nMu jutu mõte on see, et ette ei tea, mida sa tegelikult imetamisest arvad või mida tunned.\nKordagi ei tekkinud vajadust käia kuskil lapseta? Minu laps kohe kahe kuune ja juba vaja minna autol rehve vahetama, sünnitusjärgsesse kontrolli, hambaarsti juurde. Pean välja pumpama ja nii ahistatust tekitab, et kuskile minna ei saa, kuna hullult põen et hakkab nutma ja tahab süüa avalikus kohas, ei kujuta ette ka hästi vetsus püsti imetamist. Iga õhtu kui 3h rinnal istub unistan RPA-st, ilmselt seda ka väljaspool kodu lihtsam anda.\nRasedana mõtlesin kuidas lähen imikute võimlemisse jne, aga kuhu ma nüüd saan kui juba kohale jõudes võibolla rinda tahab 🙁\nKasutaja on kirjutanud teemasse 3 korda. Täpsemalt 26.10 18:26; 27.10 18:41; 30.10 17:28;\nSee tundub sulle ainult harjumatu nii mõelda, aga kõigis nendes kohtades saab imetada.\nIgaüks ei ole muidugi nii vapper, et suvalises kohas imetab, ehkki see on muidugi ainult tervitatav. Autoga minnes on üks variant loomulikult imetada autos, aga leidub ka mugavamaid kohti.\nKui ootad rehvivahetuse järele, siis enamasti on olemas üks mõnus koht istumiseks ja kohvi joomiseks, siis seal imetadki. Samamoodi hambaarsti juures. Sünnitusjärgsesse kontrolli minnes sobib imetamiseks iga diivan ooteruumis, sest enne Sind on seal imetanud juba tuhanded emad. Ja alati tasub küsida, nii hambaarsti juures kui rehvivahetuses, kas on kuskil olemas ka mõni privaatsem ruum peale WC. Töötan haiglas ja just ühe patsiendi lähedane küsis, kas ta saab kuskil imetada seni kuni protseduure tehakse – ja muidugi selle võimaluse talle leidsin.\nJust ringi liikumisel ja väljas käimisel on rinnapiimaga toitmisel ülimalt palju eeliseid. Iga algus on raske, kuid varsti on sinulgi vaatepunkt hoopis teine. Ja kui mõelda õhtusele tissirallile, siis võrreldes 3 tundi laps süles ringi tuiamisena on ju see hoopis mugavam, kas pole?\nJa mine ükskord kohale ka sinna titade võimlemisse – Sa näed, et emad imetavad nii enne võimlemist kui pärast ja kui vaja, siis kasvõi vahepeal.\nMina olen see kägu, kes siin enne sünnitust kuulutas, et ei plaani imetama hakata. Kuna aga see sujus üllatavalt kenasti, siis ikkagi hakkasin 🙂 Küll aga pole mul piisavalt piima ja laps saab ikka natuke RPA juurde ka (annan mõlemat rinda 30 minutit, ja kui ta ikka näitab välja, et kõht on tühi, siis annan RPA juurde, siis muutub kohe rahulikuks). Arst ka soovitas niiviisi, kaal tõuseb ja kõik on rahul ja õnnelikud. Aga see pole teema. Tahtsin öelda, et ei maksa üle tõmmelda selle ainult ja veelkord ainult imetamisega ja ennast 24/7 laps rinna külge aheldamisega. Minu laps võtab kenasti nii rinda kui lutti kui ka lutipudelit ja seetõttu saan võimaldada endale ka temast eemalolekut ja omi käike. Sobib hästi nii mulle kui beebile ja on stressivaba. Ei juhtu sellest midagi katastroofilist, kui laps vahepeal RPA saab ja sa kuskil ära käid. No olgem ausad – ei juhtu. Ükski laps ei ütle sulle aastaid hiljem, et tead ema, ma ei andesta sulle kunagi, et sa mulle X kuupäeval X kellaajal RPA andsid. Võtke väheke vabamalt selle imetamise ülistamisega ja muude variantide mahategemisega 🙂\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 15.08 15:10; 27.10 14:41;\nTeoorias saan täiesti aru, olen ise ka ju imetavaid emasid näinud (paraku pole neisse väga hästi suhtunud). Aga mul pole sellist pluusigi mida ei peaks üles tõstma, et kõht ka veel paljas poleks. Ja kuidagi nii jube tundub see ikka, pigem läheks autosse või vetsu. Praegu loodan selle peale, et äkki 3+ kuu vanuses tahab vähem või on tekkinud mingigi graafik, et nt 3h on kindel kui ei söö.\nKunagi mul enda töö juures ka küsiti, et kas võib siin diivanil imetada, ma olin nii hämmingus, muidugi ütlesin et võib, kuid ma ei suutnud uskuda, et keegi vabatahtlikult imetab avalikus kohas ja küsib selle kohta veel, arvasin et mingi uhkustamise teema, nüüd saan alles aru, et võibolla tal polnud teist võimalust.\nEga teistel ka pole selliseid pluuse, nad ostavad need.\nAga loomulikult, kui sa ei taha kodust eemal imetada, siis ei pea.\nLapsed on ka erinevad. Minu omad on sünnist saadik hoidnud mõistlikke vahesid, st 2-3 tundi sain kenasti ära käia ja nad kellegi hooleks jätta. Selle ajaga jõuab rehvid vahetatud, arstil käidud ja poes ka.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 28.10 12:13; 01.11 20:26;\nMina olen see ema, kes kordagi ei pumbanud ja pudelist ei andnud.\nKuna meil üsna kohe kujunes graafik, et laps sõi päevasel ajal u iga 3 tunni tagant, siis esimese 6 kuu jooksul käisingi nii ära, et kohe peale imetamist läksin ja hiljemalt 2.5-3 tunni pärast pidin tagasi olema. Kõik sinu nimetatud käimised oleks saanud sellise ajavaruga tehtud.\nPeale kuuendat kuud sai juba mõned toidukorrad lisatoiduga asendatud, seega siis sai vajadusel veidi kauem ära olla. Tervet päeva ei pidanud tõesti kunagi lapsest eemal olema, ilmselt 5-6 tundi oli kõige pikem äraolek tema esimese eluaasta jooksul. Peale tema aastaseks saamist imetasin eelkõige hommikul ja õhtul, vajadusel korra ka öösel, mõnikord harva korra päeval.\nAvalikus kohas/ kodust väljas sai aja jooksul ka imetatud muidugi – pargis, autos, restorani eraldi ruumis jne -, aga seda loetud korrad. Ainus koduväline koht, kus iga kord mõnuga rinda andsin, oli lennukis õhtutõusmisel ja maandumisel (reisisime esimese aasta jooksul 4 korda).\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 24.10 10:59; 29.10 09:25;\nSiiski ei saa mainimata jätta, et sul ON piisavalt piima. Oled väga kenasti saanud imetamise käima. Nüüd on vaja ainult natuke veel ennast imetamise füsioloogiaga kurssi viia – piima tekib just nii palju, kui on nõudlus. Ja kahjuks Sinu arst ei ole ka eriti pädev imetamise teemas.\nSaan aru, et Sul on tegelikult ükskõik, kas ja mida laps sööb. Aga pudelist loobumine praegu aitaks eennetada paljusid imetamisprobleeme ja nõudluse-pakkumise tasakaal saaks paika. Oled juba avastanud imetamise enda jaoks, aga võiksid veel sammu edasi astuda.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 6 korda. Täpsemalt 15.08 12:55; 22.08 13:34; 02.09 23:50; 29.10 12:05; 29.10 12:08; 01.11 21:17;\nIlma spets. imetamisriietuseta saab vabalt hakkama. Ja ei paista ilma selleta rohkem. Ise eelistasin t-särki ja peal jakki. Laps on niikuinii süles ja minu kõhu vaatlemiseks ei jää kellelegi eriti võimalust. Jakk ka varjab. Ehkki tegelikult mul on kama, kas midagi paistab või ei, ei paistagi väga midagi.\nKõige tipp oli see, kui imetasin kohvikus sõprade seltskonnas ja järsku otsustasid kõik liikuma hakata. Hei, oodake, mul laps sööb, pidin ütlema. Keegi polnud näinudki 😛\nSuure salli varjus saab kergelt imetada ka pargipingil või mujal avalikus kohas.\nSuur sall on üldse asendamatu lapsega teel olles: sellel saab pargis istuda, suurem laps saab salliga mängida nt arsti ooteruumis, selle saab õlgadele soojenduseks võtta või sellest midagi vahvat voltida. Salli mustreid on lapsel tore vaadata nt bussis. Ootamatu, väikese vihma eest kaitseb suur sall ka. Just name it 🙂\nJa eest nööbitavad pluusid/särgid on ka head abimehed. Ei olnud mul spets imetamisriideid\nVäga lihtne oli lapsega liikuda. Imetasin kus ja kunas vaja. Esimese lapsega möllasin pudelite ja pulbritega….oli piin kodunt välja minna.\nNojah, loodan ka, et ajapikku ehk tekib kindlam graafik. Vahepeal on küll vahed 3h või lausa 4h, aga järgmine päev võib juba ainult 1h või 1,5h olla. Ei tea ju ette. Proovisin nüüd ka istudes imetada, et nagu oleks autos või väljas, no ei õnnestu, mina olin piima täis, laps lõpuks nuttis ja pidin ikka pikali lisa andma. Siis küll mõtlesin, et kas teistel ei tilgu siis piima igalepoole. Ja laps ikka päris häälekalt imeb, ja vahepeal kui lahti laseb pritsib piima päris kaugele, seda oleks raske mitte märgata..\nTundub, et sul on tõesti raskem olukord. Paljudel paraku lihtsalt ei ole, nemad saavadki liikuda ja väljas imetada. Ära võrdle ennast teistega.\nEsimest last imetasingi auto tagaistmel pikali.\nKui kasutad head ergonoomilist kõhukotti või kandelina, siis sellega ringi käies ei hakka laps sul pidevalt süüa nõudma, saad oma käigud käidud, siis tagasi autosse jõudes imetad. Kandelina on väga hea nii peale võtta kui ka suvel murul imetades endale alla panna. Mul sündis esimene laps suvel ja istudes imetamist ei õppinudki ära, läbi häda sai paar korda antud. Ometi sai kõkjal käidud. Ja kui laps suurem, siis seda piima ei pritsi enam nii väga ja saab ka istudes paar lonksu antud, isegi kui laps ei ole nõu pikemalt sööma.\nVäga tubli, et laps ikkagi ka rinnapiima saab! Minul oli teise lapse imetamise ajal elus väga raske periood – laps oli kõigest ühekuune, kui minu ema suri. Ilmselt suure leina ja stressi tõttu ei olnud mul ka tükk aega piisavalt piima, nii et laps sai nii rinda kui ka rpa-t pudelist (oli vaja korralikult toita, sest juba sattusime kollasusega ka haiglasse). Ja imetamisnõustaja rahustas mu täiesti maha selle koha pealt, et see kuidagi paha oleks, kui ta rpa-t lisaks saab. Oluline oli see, et ta saaks ka rinnapiima – sealt saab ta kõik vajaliku kätte. Ja kui ta just lisaks (mitte ainsa toiduna) saab ka rpa-t, siis see on ok. Eks ajapikku saime selle piimatootmise ka piisavaks, nii et siis sai ta pikalt veel tissitada ka. Lihtsalt sellest on kahju, kui mõned titad täiesti tissist (st ema sellisest lähedusest) ja rinnapiimast (mida rpa-d ka 100% asendada ei suuda) ilma jäävad. Kui on tervislikud põhjused, siis ei ole midagi teha, aga kui ema lihtsalt ei taha anda, siis võiks vähemalt püüda lapse huvides enda meelestatust muuta. Muidugi – sundida ei saa, selge see.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 20.08 19:48; 04.11 15:50;\nEsimest last imetasin ca 8-9 kuud. Ei tulnud pähegi mitte imetada. Samas ega ma seda ise ei nautinud. Teise lapsega kadus 3-4 kuul piim ja läksin üle lutipudelitele. Oi see oli tüütu. Pudeleid pesta, segu täpselt valmistada õige temperatuuriga. Ja seda ca iga paari tunni tagant. Eriti öösiti. Nüüd kolmandat oodates teen omaltpoolt kõik et piima jaguks ja saaksin pisikese imetatud. Palju lihtsam. Tiss suhu ja söök valmis. Ei taha enam seda pudelite küürimist, rpa jahutamist ja eriti mitte veel kõike seda öösel- varahommikul. Rinnad ei ole mul seni lössi vajunud.\nMul on kaks last ja ootan kolmandat. Esimesed said kuus kuud rinda ja sama kaua plaanin anda ka kolmandale. Mulle imetamine ei meeldi aga lapse heaolu nimel olen pingutanud.. Ma saan täiesti aru kui mõni naine ei soovi selle protseduuriga tegeleda.\nMina ka ei plaani imetada. Esimest last imetasin aasta, ja oli probleeme gaaside, allergiate ja lapse heaoluga. Mitte midagi ise süüa ei saanud ja kaal ka ei langenud (ilmselt stessist). Teist imetasin paar kuud, samad mured, siis läksin probiootilise RPA peale üle, laps rahulik, terve ja praegu parema tervise ja seedimisega kui esimene. Ootan kolmandat ja ei tule mõtetki et võiks imetada! haiglas annan ternespiima et ämmakad mind ei terroriseeriks ja kõik.\nMis puudutab rindade välimust, siis minu rinnad läksid oluliselt ilusamaks peale imetamist, isegi mees märkas, et mega ilusa tilgakuju võtsid. Nüüd kannan pluuse ilma rinnahoidjata ka. Muide enne imetamist on naisel bioloogiliselt “eelrind” ja see niikuinii ei jää selliseks. Lisaks naistel kes pole kunagi imetanud on suurem risk rinnakasvaja tekkeks.\nÜlal on sellesmõttes õiged mõtted, et ega su rinnad ju ei tea, et sa imetada ei soovi. Piim ja piimapais tuleb nagunii ja no minul läksid need rinnad just esimese sünnituse 2. päeval õhupalli suurusteks ja selles olukorras oligi rinda imev laps mu rindadele kõige parem. Lapsega koos vähendasin nö tellimust kuni rind hakkas tootma mõistlikku kogust piima.\nSeega ma arvan, et haglas pane lapsuke rinna otsa. Anna talle see eluks vajaminev ternespiim ja muu stardipiim rinnast ja koju minnes hakkad vaikselt pudelit kõrvale Imetamine pole jäle, see on väga nunnu. Ma polnud ka mingi emalik ema. Kogu see rasedus, sünnitus ja imetamine tundusid mulle alguses ikka väga kummalistena. Nüüd mõtlen hellusega väikesele soojale lutsutavale tegelasele oma rinna küljes. See on ikka nii ilus ja eriline.\nKunagi ei tea, kuidas su keha käitub. Mina võtsin raseduse ajal juurde 18 kilo ja mu rinnad (muidu A korv) paisusid õhupallideks, aga teise lapse imetamise lõpus olen jälle sale ja rinnad on ilusasti kikkis. Pole arme ega tühjasid kotte. Kuju ikkagi muutus, aga pigem naiselikumaks. Enne olid sellised teismelise tissid, nüüd on naiselikud piisa kujulised. Ma arvan, et võitsin ilus. Kui ma viriseks, siis tagumiku ja puusa kallal. Kokkuvõttes märkan ka seda ainult mina ja aeg oleks selle puusa ja tagumiku nagunii lömmi löönud. Laps on seevastu kordumatu aare!\nEsimene ei saanud rinda, teisega imetasin hambad risti 10- kuud, siis ei seisnud rauapuuduse ja unetuse ( laps sôi iga 1,5 h tagant) pärast püsti ja vôôrutasin, kôik käis kergelt.\nMingit piimapaisu ei tekkinud kummagagi. Lapsed môlemad vähe haiged olnud, targad ja tublid tüdrukud, õpivad eliitkoolis ja käivad trennides. Ainult see, keda imetasin – tal oli 2-selt juba vaja juba hambaarsti juures auke parandada.\nNüüd ootan kolmandat ja esialgu ei tee mingit plaani, vaatame, hambad risti võibolla kannatan imetamist, minu jaoks on see mitmes mõttes piin, ei naudi.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 11.02 14:04; 15.03 14:55;\nMingi imerohi see rp ka pole. Võtke vabalt.\nMa ei ole enne sünnitust niimoodi mõelnud kuid pärast sünnitust küll. Lapsel olid gaasivalud, allergia (nina oli pidevalt turses) ning vale imemisvõte, mida ma iseseisvalt ei osanud muuta ning minu jaoks oli alguses imetamine kohutav piin. Ma vihkasin ennast ning vihkasin imetamist, veel rohkem vihkasin kõiki, kellel oli kommentaar tagataskust võtta, kas siis teemal et õige ema ikka peaks imetama või siis, et mida sa näljutad last hakka kohe kunsttoitu andma. Siis oli küll tunne, et ma ei taha, tõstan käed üles ning annan alla. Lapse kaal tõusis väga visalt ning mees andis ka vihjeid, et võiks ikka kunstpiimale üle minna. Mõtlesin, et hästi, annan endast parima ja kutsusin imetamisnõustaja koju. Ta oli supernaine, ta vaatas ehmatusega mu kõhnakest 3,5kuust last aga ei kommenteerinud. Ta vaatas üle kõik meie majapidamise nurgad, padjad, diivani ja voodi, leidis mulle kõige mugavamad asendid, kus imetada, vaatas üle imemisvõtted ning jagas heldelt soovitusi. Olin lummatud, kui nägin kuidas mu laps sai esimest korda rinnapiimast kõhu täis, ta oli rahulolev ning tänuliku ilmega ning uinus minu külje vastu. Nagu oleks öelnud: “Aitäh, emme nii mõnus on olla, sa oled maailma parim ja ma armastan sind.” Eelnevalt oli lapse magamapanek üks suur rist ja viletsus. Hakkasin aktiivselt imetama ning 6 kuuselt hakkasime ka lisatoitu andma ning sellega saime kaalu korralikult tõusma. Imetasin last 1a ja 7 kuud ja see oli kõige raskem kuid samas kõige imelisem kogemus minu elus.\nselle smõttes, et beebi esimene vajadus emaüsast väljudes on saada em kaissu ja suht kiiresti hakkab rinda otsima. Ma ei tea, väga rask eon siis keelata 😀\nMina soovitan kõik need “ei iial” teemad unustada. Mine sünnitusmajja,s ünnita laps, alguses pane ikka rinnale, sest se eon lapsele vajalik ja kui jätkuvalt tunned, et ei meeldi, siis saad ju alati imetamise lõpetada. Aga anna vähemal tlapsel eesimestel elupäevadel see vajalik lähedustunne, et ta oli siia oodatud, mitte mingi trofee teistele näitamiseks, et lapse toitminegi tundub vastik.\nKuna sa ei ole julgend kellelegis ellest rääkida,s iis ilsmelt äkki ongi hoopis hirm imetamise ees? sa ikka tead, et muutused naise rindadega ei ole põhjustatud imetamsiest vaid rasedusest – nibud jäävad nagunii suuremad ja rinnad vajuvad lössi nagunii peale rasedust – imetad sa siis või mitte 😀 Ainutl et keelad iseendale kõige lihtsamat laspe lohutamise vahendit 😀\nÜtleme ka nii, et imetamist lõpetad aon lihtsam, kui hiljem imetamisele tagasi saada 😀 Siin on palju teemasid olnud, kus naised teise või kolmanda lapsega kahetsevad, et esimest ei imetanud.\nEks ma olen mõelnud, et natuke proovin, aga kohe võtaks ka pudeli kõrvale. Ma kardan jah muutusi rindadega, aga samas kardan ka, et mul tekib lapse vastu vastikuse tunne. Mul on nii kohutav sellist asja kirjutada, sest tõesti ootan oma esimest last väga ja juba armastan ka teda väga, aga mismoodi ma ka ei püüa, imetamine tundub eemaletõukav tegevus + see rindade “rikkumine”. Naised on kirjeldanud, kuidas peale imetamist on varasemad ilusad rinnad tühjalt rippuvad koledad kotid. Ma saan aru, et sündiv beebi teeb õnnelikuks ja kindlasti imetlen teda hommikust õhtuni, aga mu rinnad on mulle ka väga kallid. Kõlan ilmselt nõmeda ja lapsikuna, tegelikult vanust juba 35 🙁\nAlgatuseks tahan öelda, et kui sa ei soovi imetada, siis pole vaja enneast kellegile vabdandada. Lihtsalt ära imeta. Selles osas ma pean sind kurvastama, et rindu ei “riku” mitte imetamine vaid juba rasedusega paisunud rinnad, mis siis oma endise suuruse tagasi võtavad ja selles osas on ainult väikene vahe, kas see toimub kohe peale sünnitust või peale mõnda aega imetamist.\nMa ei tea, kas Eestis seda on võimalik saada, aga on palju euroopa riike, kus veel tänapäevalgi imetamist väga ei propageerita (kuigi see muutub vaikselt) ja naistele antakse peale sünitust soovi korral ravimit, mis rinnapiima tekkimist pärsib.\nMa ei kujuta ette,mida\nmu lapse isa minust arvaks,kui ütlen ,et ma ei soovi meie lapsele rinnapiima anda,sest rinnad on mulle väga kallid 😀\nPüha müristus,kas võib võimalik olla,et sellisel põhjusel ei imetata??\nVõta ükskõik,milline tehispiimapakend ja loe mis sinna on kirjutatud ( emapiim/rinnapiim on parim toit vastsündinule,konsulteeri arstiga ennem kui lõpetad imetamise).\nMul on täiesti kamakaks kas üks rind suurem kui teine,rinnad löttis,venitusarmidega,lopergused-aga ma olen ülimalt uhke,et nendega olen toitnud oma last ja sedakaudu on ta kätte saanud vajalikud antikehad.\neise lapsega kadus 3-4 kuul piim ja läksin üle lutipudelitele. Oi see oli tüütu. Pudeleid pesta, segu täpselt valmistada õige temperatuuriga. Ja seda ca iga paari tunni tagant. Eriti öösiti. Nüüd kolmandat oodates teen omaltpoolt kõik et piima jaguks ja saaksin pisikese imetatud. Palju lihtsam. Tiss suhu ja söök valmis. Ei taha enam seda pudelite küürimist, rpa jahutamist ja eriti mitte veel kõike seda öösel- varahommikul.\nMina ka ei mõista, kuidas mõned loobuvad nii mugavast ja käepärasest imiku öise toitmise ja rahustamise vahendist nagu imetamine ning eelistavad mingit piimasegu- ja pudelimajandust. Kahte esimest last imetasin – nii mõnus, lapse öise nihelemise puhul on vaja voodis minimaalselt asendit muuta, et rind suhu saaks ja pärast edasi magada.\nSeevastu kolmas oli enneaegne ja ei saanud kohe rinnast imemisega hakkama, mistõttu tuli anda pudelist. Päeval veel, aga öösel lapse pudelist toitmine söötmine oli mulle nagu sunnitöö ja ööuni sai märgatavalt enam rikutud kui rinnaga toitmise puhul! Tegin kõik endast oleneva, et sellest öisest pudeliga toitmise sunnitööst ometigi pääseda ja laps rinnast imema saada. Ja saingi. Nii mõnus oli koju haiglast tulles last imetada nagu kahte eelmistki last ja unustada igasugused pudelid!\nNii et ei-ei – mitteimetamine pole kindlasti minu jaoks!\nMa väga ei mõista neid emasid kes sellepärast ei imeta,et kardavad rindade pärast. Minule on tähtsam lapse heaolu kui see milliseks mu rinnad imetades muutuvad. Mul tekitab just vastikust mõte toita last pudelist . Toidaksin last ainult siis kunst toiduga kui mul piima praktiliselt üldse poleks ja seda ei tuleks ka juurde.\nKuna mul kadus mõlema lapsega rp 3-4 kuuselt siis kolmandaga ei plaani imetamisega isegi alustada. Miks? Ilmselt jätkan ka peale sünnitust ad raviga ja ei soovi lapsele seda sisse toita. Lisaks ei ole mõtet riskida uue “imetamise ebaõnnestumisega” ja tekitada depressiooni juurde. Olen paljudele söbrannadele sellest rääkinud ja kõik mõistavad. Mees ka.\nMis rindade rippumine? Absurdne pseudoprobleem. 70 aasta pärast on su keha vaid põrm, nii juhtub kõigiga. Aga kui annad elu edasi, siis liigub elu mööda suguvõsaliini edasi ja on palju väärtuslikum ja kestvam, kui mingid paar kehaosa, mis niikuinii vananevad ja lõpuks kaovad. Laps saab sellest korraliku trauma, kui jätad ta ilma sellest, mis loomulikult talle kuulub, haige.\nMa esimest last imetasin ja kuigi enamuse ajast oli see täitsa tore ja mewldiv tegevus, siis oli ikkagi raske. Mul oli väga hullud rinnapõletikud, millest üks läks mädaseks ja rinnast võeti mäda välja. Lisaks alguses olid rinnanibud täiesti katki ja imetamine seetõttu aibult üks pidev piin. See valu ja arstide vahet käimine jättis minusse ikkagi trauma. Nüüd olen teise lapse ootel ja imetamist väga kardan. Just seda valu ning uusi põletikke, sest arst ütles, et selles kohas rinnas on piimajuhad kitsad ja põletik võib sinna uuesti tekkida. Nüpd raseduse ajal on see koht ka rinnas eriti valus ja kõvem, kus see põletik oli. Et siis kardan ja oleksin valmis ka seetõttu pudelist toitma, kuigi imetamine, kui tegevus pole mulle üldse vastumeelne.\nArvestades neid igasuguseid epideemiaid, mis ringi liiguvad, siis ise jätaksin imetamata küll ainult siis, kui see on mingil põhjusel füüsiliselt võimatu. See, et rinnapiimas on igasuguseid antikehi ja immuunsüsteemi rakke, mida asendajates ei ole, on ju ammu teaduslikult tõestatud.\nMina imetanud natuke üle 2 kuu. Plaanin varsti lõpetada kuna laps rahutu, nüüd allergia, midagi süüa ei tohi. Tunnen, et varsti varisen kokku. Teine laps ei saa üldse tähelepanu kuna kas imetan või laps süles enamus aega. See pole ka mingi elu.


Vassiljev: streigi peatamisega lükati tanki Haiglate Liit - Riigikogu\nVassiljev: streigi peatamisega lükati tanki Haiglate Liit\n26.10.2012 / Fraktsioonide pressiteated, Eesti Keskerakonna fraktsioon\nRiigikogu ja Haigekassa nõukogu liige Viktor Vassiljev rõhutab, et meditsiinitöötajate palgatõusu surve pandi Haiglate Liidu õlule, samas kui sotsiaalminister keeldub kasutamast olemasolevaid rahalisi vahendeid.\n„Streigi lõpetamiseks lubatud palgatõusust poole maksavad haiglad, millest maksavad, pole aga selge, sest haiglate rahalised vahendid tulevad enamasti Haigekassast,“ rääkis Vassiljev, „kui haiglad peavad palgatõusuks vahendeid leidma mingite seesmiste reservide arvelt, siis nendeks on kas patsiendi omaosaluse tõus või Haigekassalt saadavate vahendite eest ettenähtust väiksemal hulgal teenuste osutamine. Ühel juhul teenused patsiendi jaoks kallinevad, teisel juhul järjekorrad pikenevad.“\n„Haigekassal on 136 miljonit eurot eelmiste aastate jaotamata tulemit, millest jätkuks eelarve miinuse katmiseks, streikijate kõigi nõudmiste täitmiseks ja jääks veel mõneks aastaks ülegi. Sotsiaalministri väide, et streikijate nõudmiste täitmine pikendab järjekordi, tuleneb sellest, et ta keeldub seda raha kasutamast ning planeerib liigutada palgatõusu reale neid vahendeid, mis on ette nähtud arstiabi parandamiseks,“ selgitas Haigekassa nõukogu liige. „Lisaks konsolideeriti 200 miljonit eurot Haigekassa reservi riigikassase riigieelarve ilustamiseks.“\nVassiljev rõhutas, et Pevkur tahab ilmselt mängida olukorra oma sõnadele vastavaks – streigi tulemusel väheneb arstiabi kättesaadavus. „Pole ka selge, kuidas peavad käituma tervishoiuteenuste osutajad, kes pole Haiglate Liidu liikmed, sest nendel pole mingit kohustust oma töötajate palku tõsta. Kokkuvõttes tekib olukord, kus Haigekassa istub ikka oma 136 miljoni jaotamata kasumi otsas ja 200 miljonit on kinni riigikassas, et tasakaalustada riigieelarvet, aga haiglad vaadaku, kuidas tulevad toime ühelt poolt meedikute ja teiselt poolt patsientidega. Kui Pevkur ei luba raha kasutusele võtta, siis on Stenbocki majast lausa lust vaadata, kuidas all orus pahased patsiendid haiglatega jagelevad.“


HUVITAV KOOSLUS: JUULIS TOIMUVATEL TALLINNA MEREPÄEVADEL ANNAVAD ÜHISE KONTSERDI ANNE VESKI JA REKET - MuusikaPlaneet\nHUVITAV KOOSLUS: JUULIS TOIMUVATEL TALLINNA MEREPÄEVADEL ANNAVAD ÜHISE KONTSERDI ANNE VESKI JA REKET\n29. mai 2019 @ 10:31\nTänavused Tallinna merepäevad toimuvad 12.-14. juulini neljas Tallinna sadamas.\n29. mail avalikustasid korraldajad Vanasadamas, Lennusadamas, Noblessneri sadamalinnakus ja Haven Kakumäe jahisadamas toimuva merefestivali programmi. Sel aastal on fookuses anda võimalus minna merele võimalikult paljudele soovijatele, selleks on avatud mitmed merepäevade ajal regulaarselt sõitvad laevaliinid mitmete sadamate vahel. Samuti sõidavad tiheda graafiku alusel lahesõidud ja meretakso.\n“Tallinn on ajalooliselt olnud oluline merelinn, kuid pääs merele ei ole linlastele alati niivõrd kättesaadav olnud. Merepäevade mõte ongi olnud avada merd üha enam ka linnarahvale. Seetõttu on tänavustel merepäevadel võetud fookusesse just erinevate sadamate vahel laevaühenduse tekitamine. Nii saavad huvilised sel korral sõita lisaks Vanasadamale ja Lennusadamale ka Kakumäele, Piritale, Naisssaarele ja ka Aegna saarele. Pikemaid meresõite saab nautida purjelaevadega, kiiremad sõidud saab teha meretaksodega. Kutsun kahtlemata kõiki tallinlasi ja pealinna külastavaid meresõpru tulema merele,” sõnas Tallinna abilinnapea Vadim Belobrovtsev.\nTallinna merepäevade merekoordinaator Lauri Väinsalu sõnul on lisaks laevasõitudele meretegevusi plaanis veelgi. “Traditsiooniliselt toimub Lennusadamas purjeregatt Tallinn Race. Lisaks saab nii Lennusadamas kui ka Kakumäel minna merele ja proovida järgi Bluesail purjekatega sõitmist. Kindlasti tasub välja tuua ka võimalus teha SUP aerulauajoogat nii avamerel, sadama akvatooriumis kui ka koos lemmikloomaga,” selgitab Väinsalu.\nÜhe väga erilise projektina toob Väinsalu välja ka ühe kontserdi. “Nimelt toimub tänavune merepäevade avakontsert Noblessneri jahisadama akvatooriumis, kus miinitraaleril astuvad ühiskontserdiga üles reket ja legendaarne Anne Veski. Mida täpselt duo esitab, see mõistagi selgub siis, kui merepäevad jõuavad lähemale,” jäi Väinsalu salapäraseks.\nLisaks eelnevale leiab Tallinna merepäevade kavast kalanduse teabekeskuse kala-ala Haven Kakumäelt, lastealad kõigis sadamates ning mitmeid eriilmelisi kontserte merepäevade lavadel. Nii saab kuulda Code One’i lugusid kuuba rütmides, külastada Disco Tallinn järelpidu, elada kaasa slackliner Tauri Vahesaare show‘le, nautida Ultima Thule ajatut muusikat ning palju muud.\nTallinna merepäevad on Eesti suurim mere- ja perefestival, mis meelitab Tallinna sadamatesse enam kui 100 000 külastajat. Mitmekesine programm pakub mereäärseid kontserte, tegevusi lastele ja rohkelt võimalusi minna merele. Tallinna merepäevad 2019 toimuvad 12.–14. juulini.\nSildid: Anne VeskiCode OneLauri VäinsaluReketTauri VahesaarUltima ThuleVadim Belobrovtsev\nJärgmine uudis ERAKORDNE KUMU REIV OOTAB: PIDUTSE KOOS MAAILMASTAARIDEGA!\nEelmine uudis EESTI JAZZLIIT LÕPETAB XV KONTSERTHOOAJA KUMMARDUSEGA EESTI MUUSIKALE


Ettevalmistatud keskkond õues - Mutukamoos\n21. mai 2019 9. märts 2020\nIdeaalis näeks see välja nii, et lapsevanemad eemaldatakse Nali naljaks, tegelikult pean ma järelvalvet oluliseks aga oma tõetera on naljas sees – lapsevanemad kipuvad oma keeldude ja reeglitega mängu ja avastamisrõõmu piirama. Seega minu soovitus – enne kui järjekordset keeldu välja hõiskama hakkad, peatu, mõtle ja hinda – on see ikka vajalik? Kui see ei tee kellelegi/millelegi liiga, siis ei peaks seda keelama. Ja kui laps midagi keskendunult teeb, siis ta ei vaja lapsevanema kõrvalt juhendamist – kui ta just ise abi ei palunud. Las ta teeb ise oma vead ja õpib nendest. Ikka eeldusel, et viga pole ohtlik. Ma näen ju küll, et see kastekann ei mahu sinna ämbrisse või et vesi läheb nii kallates üle ääre. Aga temal on vaja seda ise kogeda, sest läbi kogemuse õpitu süübib kehamällu.\nPildil on pada tulel.\n2. Vidinad ja pudinad\nInglise keeles on selleks hea termin – loose parts. Nendeks on looduslikest vahenditest kivikesed, oksad, lauajupid, merekarbid, käbid, tammetõrud jne. Inimese tehtud vahenditest võib selleks olla misiganes – puuklotsid ja -pakud, nöörijupid, telliskivid, vanad lillepotid jne. Hoolitse selle eest, et lapse õuemängualal oleks saadaval neid kasulikke vidinaid. Vidinate abil saavad lapsed oma keskkonda ise kujundada ja just see vabadus on ülioluline. Kui aed on metsik, siis leidub avastamisrõõmu ilma modereerimiseta, kuid kui tegemist on näiteks uusarenduse maja aiaga, siis tõenäoliselt seal peale ilusa muruplatsi midagi suurt ei ole. Seega lisaks klassikalisele kiik-liivakast-mängumaja kombole mõtle sinna juurde ka avatud mängu soosivad esemed. Hea on kui seal on ka midagi suurt ja rasket, mida laps siiski ise jaksab tõsta ja saab nii oma füüsilised võimed proovile panna – erineva pikkusega lauajupid, mida kätte võttes tajud kogu kehaga pikkuste erinevust, et pikk on ikka väga pikk; mõned puupakud, mida teise kohta tõsta või veeretada saab. Ja ära unusta taimset materjali – lilli, millest lillesuppi teha, puulehti mängurahadeks jne.\nHeaks lisandiks liivakasti mänguasjadele on vanad köögiriistad, mida leiad kirbuturgudelt – vanad potid, kulbid, lusikad jne. Pole ohtu, et õues päikese käes muredaks muutuvad nagu plastist liivakasti mänguasjad ja lisaks oled öko ka\nMontessori pedagoogikas antakse lastele päris tööriistad, et teha päris tööd, mitte ainult imiteerida täiskasvanute tegemisi. Õues tähendab see seda, et lastel on nende kehapikkusele sobivad rehad-labidad aiatööde tegemiseks. Päris omad töökindad. Ka lihtsamad puutööriistad – haamer ja naelad, saag jne. Unusta siin sugu, ka tüdrukud ehitavad hea meelega. Puutöö jaoks varu pisemaid lauajuppe, mida kokku klopsida saab. Päris alguses piisab ka puupakust, mille sisse naelu lüüa. Meie lastele meeldib oma puutööd hiljem markeritega kaunistada, nii et klassikaline jämedama otsaga marker võiks ka varustuse hulgas olla, soovitavalt paar värvi.\nNimekiri õuevahenditest (ikka lapsemõõtu ja jälgi lapse vanust, kas ta on selliseks vastutuseks valmis):\n– jämedam marker\n– mõõdulint või joonlaud\n– väike luud\nPraktilise elu tööd, mida lapsed saavad õues teha\n– luuaga pühkimine\n– aiatööd (külvamine, istutamine, kastmine, saagi koristamine)\n– erinevad puutööd\n– pesu kuivama panemine\n– akende pesu\n– kääridega lõikamine (suuremad panevad lilli vaasi, pisema lõiguvad väga keskendunult näiteks võilille lehte ribadeks)\nNB! Tööriistad peavad olema lapsele kättesaadavad nii, et ta saab nad ilma küsimata ise võtta.\nPildil on Tirts oma vastvalminud puutööga – lennukiga (see on Jaapani lennuk meie möödunudsuvise Jaapani külalise auks). Postituse avapildil on vana lindude pesakast, mille võtsime puu otsast alla, sest oli liiga lagunenud. Tirts omastas selle, naelutas kuuri alt leitud plaadi katuseks ning kaevetööde käigus leitud lukusildi kaunistuseks.\nNo ilma veeta pole mingit õiget õuemängu! Vesi peab olema – olgu ta siis ämbris või voolikust lastav, aga ilma veeta ei saa. Lastele meeldib vesi, see lisab nii palju sensoorseid ja kogemuslikke nüansse mängudesse (mis juhtub mullaga kui seda veega segada? Aga liivaga?). Ja kas sa mäletad kui tore oli lapsepõlves vihma käes mängida? Eriti kui suvel sadas sooja vihma ja said paljajalu lompides hullata. Ära oma lapsele seda rõõmu keela, isegi kui ta korraliku mudahunnikuna tuppa tuleb.\n5. Looduse uurimine\nHoolitse selle eest, et õuekeskkond oleks väikesele looduseuurijale inspireeriv. Eralda õues mõni kohake erilisemate leidude eksponeerimiseks. Anna lastele kasutamiseks luup ja putukavõrk. On ka olemas luubiga putukauurimise purke, kuid siin loe sõnad peale, et pärast uuritav putukas ikka vabadusse lastaks.\nSiia alla kuulub ka lapse oma aed. Loo võimalusi, et lapsel oleks vähemalt üks isiklik taimeke, mille eest ta hoolt kannab ja sel viisil näeb ka oma töö vilju. Meie laste aiaprojektid näevad veidi teistmoodi välja kui klassikaliselt aiapidamist ette kujutaks. Ma pean oluliseks protsessi ennast, mitte tulemust. Seega on oluline kogeda ka seda, mis juhtub kui taime eest õigesti hoolt ei kanna. Siin on kokkuvõte möödunud aasta aiategemistest.\nIgasuguse söödava kraami kasvatamine on kasulik ka lapse söömisharjumustele. Väikesed lapsed kipuvad ikka söögi osas valivad olema, kuid kui nad on selle ise kasvatanud ja saavad otse peenrast suhu panna, siis on hoopis teine lugu\nJõuame tagasi punkti 1 juurde. Kui lapsi on rohkem, astu tagasi ja sekku vähe. Lase lastel ise oma vaidlused vaielda, harjutada läbirääkimiste kunsti. Kui keskkond pakub mitmekülgseid võimalusi, siis ei ole vaja sul lastele tegevusideid ette sööta – neil tekivad endal oma projektikesed, mida nad koos teostama hakkavad – näiteks onni ehitamine. Ja milline ideaalne meeskonnatööharjutus see on! Töödejaotus, tehnilised arutelud, probleemilahendus (sest sa ju ei lähe ise oma abi pakkuma).\nÕueala ettevalmistamisel on tihti esimene asi, mis püsti pannakse, mänguplats kiikede ja ronimisatribuutikaga. Lapse üldfüüsilise arengu jaoks on vajalik, et tal oleks võimalus oma kehalisi võimeid katsetada. Siiski ei ole klassikaline mänguväljak kiige ja ronimisseinaga ainuvõimalik lahendus. Pinterestis ringi kolades leiad palju ideid, kuidas lisada mänguplatsile üldmotoorika arendamise võimalusi, mis on looduslähedased ja ei ole nii ära modereeritud ning pakuvad lisaväljakutseid ja väikest närvikõdi. Ma olen omajagu ideid kokku koondanud ka siia Pinteresti tahvlile.\nKriidid on kõige lihtsamad tagada, kuid hea oleks kui lapsed saavad õues ka päris värvidega värvida – on värvitavaks objektiks siis kivid, puuoksad või savist lillepotid. Me oleme mõnikord ka vana tapeedirulli üle õue lahti lasknud ja siis mõnuga pintseldanud. Õues on hea katsetada ka vertikaalsele pinnale maalimist. Olen netiavarustes näinud selleks erinevaid lahendusi – molbert, seinale kinnitatud suurem paber (nt tapeet vms), suur pappkast, akrüülplaat, suur tahvel seina peal jne. Olen näinud ka varianti, kus paber või kile on ümber jämedama puu mässitud ja lapsed siis värvivad seda.\nNetist leiab palju ideid konkreetsetest meisterdustest. Need on küll vahvad ja atraktiivse välimusega, kuid väikeste laste puhul ma soovitan lasta neil lihtsalt materjali avastada – kuidas värv uue materjali peal käitub, kuidas värvid segunevad jne. Tõenäoliselt ei ole tulemus Pinteresti-vääriline, kuid väike kunstnik võib uhkusest lõhkeda, sest kõik on ise tehtud\nMeie naabruskonna laste lemmiktegevus on mängumajas oma bändi tegemine. Muusikariistu me küll õues ega mängumajas niiskuse tõttu pidevalt ei hoia, kuid lastel on lubatud neid õue viia. Ja oi kuidas nad naudivad kui saavad omaette oma peidukas muusikat teha Meil on valikus palju erinevaid rütmipille, kitarr ning mõned löökpillid. Rütmipillide valikul olen lähtunud ka erinevate rahvaste kultuuride ning looduse tutvustamisest – meil on kõristid, mis on eksootiliste puude viljakestadest tehtud jne.\nNonii, väike ringkäik tehtud Mis on teie laste lemmiktegevused õues? Mõned head nipid, kuidas hooviala laste unistuste maaks muuta?\nVarasemad postitused mänguväljaku teemal:\n– piilukas meie laste mänguväljakule\n– kuidas saada naabruskonna popimaks mänguhooviks\n– lemmikuim aiaprojekt 2017\n– lemmikuim aiaprojekt 2018\n– aiaprojektid laste rõõmuks (sobilikud ka väikesesse aeda või rõdule)\nP.S. osalen sel aastal Blogiauhindade konkursil. Kui sa soovid Mutukamoosi poolt hääletada, siis saad seda teha Kasulike blogide kategoorias.\nPosted in: Loovus, Mänguplats, Montessori, Teadus, Tuba ja keskkond, Üldmotoorika\n3 thoughts on “Ettevalmistatud keskkond õues”\n24. mai 2019 at 02:23\nTere, Aitähh!!! nii vahvate ideede ja ülevaatliku postituse eest! Inspiratsioon on kohe nii suur midagi õues teha. Mul tekkis kaks küsimust:\n– oskad sa soovitada kuidas võiks midagi sellist kortermajade (nt Mustamäe) vahelisele mängu- ja rohealale vabamängaala luua? Arvatavasti peaks see olema midagi väiksemat, mida saaksin suure koti/kastiga kohale tuua ja peale mängu ära koristada\n– kas ka 1,5-2 aastastel peaks laskma ise omad suhted klaarida? Olen täheldanud, et nii pisikesed vahel tõukavad, kisuvad asju käest ära ning ikka olen sekkunud, et õpetada oma lapsele kuidas mänguasju tagasi paluda või öelda, et ei tohi tõugata\nNii pisikestel ma veel ei laseks ise suhteid klaarida. Kui mu lapsed veel nii väikesed olid, siis pidin ikka füüsilise kilbina vahel seisma ja tegema pidevat seletustööd, kuidas ei tõuka, ei löö jne. Järjepidevalt. Tüütu, aga mis teha 😀 Mulle tundub, et murdehetk on siis kui mõlemad juba korralikult rääkida oskavad, et suudavad juba oma soove teisele edasi anda. Ja et ta oskaks ennast väljendada, on vaja alguses ise sõnad suhu panna. Nt kui lapsed tahavad mõlemad sama asja, siis mängid nende kuuldes dialoogi läbi, kuidas võiks see läbirääkimine välja näha. Varsti oskavad nad ise samu väljendeid kasutada.\nKas KÜ lapsevanematega läbi rääkides ei saaks sellist metsiku mängu ala rajada? Et koos orgunnida puupakud ja lauajupid? Kuigi tõenäoliselt see tekitab vastuseisu nii niitjates kui maja eakate seas, kes näevad selles ilmselt kolahunnikut Kas teil liivakast on? Kui ei ole, siis oleks variant minimaailm luua nt kaussi, mille saad pärast üles viia. Kuigi see edasi-tagasi tassimine kõlab mu jaoks utoopiliselt… Aga ma meil tegin plekkvanni sellise minimaailma, kus on põhjas liiva ja mängimiseks kirbukalt leitud miniatuursed vasksed kopsikud ja kannukesed. Lisaks kivikesed ja muu huvitav pudi-padi.\nKunsti saab niimoodi igal juhul õues teha, et vead asjad kaasa. Aga siis on väiksemad pudelid ilmselt mõttekamad – või vesivärvid kui paberit kasutada. Samas pisemate jaoks on vesivärvid stressavad, sest nad ei saa alguses aru, kuidas värv saada.\nSamuti võib lapsele pakkida nö looduseuurija seljakoti, milles on luup, väike tops aarete panemiseks (pisematel on keeratav kork kindlasti põnev, võite kasutada apteegist saadavaid uriinitopse), veepudel jne.\nPingback: Unistuste mängumaja - Mutukamoos


Mahatma Gandhi elu suurim armastus - Maaja Koduleht\nMahatma Gandhi elu suurim armastus\n11th April 2021 3rd June 2022 Guido\n2011. aastal ilmunud skandaalse raamatu andmeil oli Mahatma Gandhi biseksuaal, kes hülgas teise mehe pärast oma seadusliku kaasa. „Kui täielikult sa küll minu keha üle võimust oled võtnud,“ kirjutanud Gandhi meesarmukesele.\nGandhi biograaf Joseph Lelyveld, endine „New York Times’i“ peatoimetaja avaldas oma raamatus „Great Soul: Mahatma Gandhi And His Struggle With India“ (Suur hing: Mahatma Gandhi ja tema võitlus Indiaga) seni tundmata kirjavahetuse suure India vabadusvõitleja ja tema juudist armastatu vahel. Maineka Pulitzeri preemia laureaadi Lelyveldi andmeil oli vägivallavaba vastupanu jutlustanud India revolutsionäär biseksuaal, kelle abielule sai hukatuslikuks armastus teise mehe vastu. Selleks meheks oli juudi soost sakslase Hermann Kallenbachiga.\nMahatma Gandhi (vasakul) koos Hermann Kallenbachiga 1913. aastal. Keskel seisab Gandhi sekretär Sonia Schlesin.\nGandhi olnud Kallenbachi pärast lausa arust ära. „Kui täielikult sa küll minu keha üle võimust oled võtnud,” tsiteeritakse raamatus Gandhi sõnu Hermannile. „See on äärmuslik orjus. ”\nKes oli siis too salapärane Gandhi armastatu, kellest laiem üldsus seni midagi ei teadnud?\nHermann Kallenbach sündis Leedus, õppis arhitektuuri Sterlitzis, Stuttgartis ja Münchenis. Aastatel 1894–95 teenis Kallenbach sõjaväes. 1896. aastal asus ta elama Lõuna-Aafrikasse, kus temast sai edukas ja jõukas arhitekt. 1904. aastal kohtas ta seal Mahatma Gandhit, keda ta lausa imetles. Meestest said lähedased sõbrad. Sakslasest sai üks Gandhi lähedasemaid jüngreid. Nad elasid kaks aastat koos majas, mille Kallenbach oli ehitanud. Mehed tõotasid kinkida teineteisele armastust, ja veel sellist armastust, nagu nende endi veendumuse kohaselt maailm polnud varem näinud.\nGandhi oli juba 13-aastaselt abiellunud Kasturbai Makhanjiga, kes oli temast aasta vanem. Kasturbai sünnitas Gandhile neli poega. Kuid 1908. aastal läks abielupaar lahku. Varem on räägitud, et 36-aastaselt, veel abielumehena, otsustas Gandhi hakata tsölibaati harrastama.\n1910. aastal asutasid nad koos Tolstoi-farmi, kus üritasid koos mõttekaaslastega teostada kasina elustiiliga võrdõigusliku miniühiskonna mudelit. Kallenbach toetas igati Gandhi rahumeelset vastupanu Inglise kolonialismile. Kuna Kallenbach oli valge, ei saanud Lõuna-Aafrika võimud sulgeda tema poolt välja antud Gandhi ajalehte „Indian Opinion“. 1914. aastal läksid Mahatma ja Hermanni teed lahku, Kallenbach arreteeriti reisil Inglismaale, Gandhi aga naasis kodumaale. Esimese maailmasõja tõttu ei lastud Kallenbachi Indiasse. Sõbrad hoidsid ühendust kirjavahetuse teel, mis kestis palju aastaid.\nVeel 1933. aastal kirjutas Gandhi Kallenbachile oma raugematust ihast ning nimetas eksabikaasat kõige mürgisemaks naiseks, keda ta eales kohanud on.\nPärast tagasipöördumist Lõuna-Aafrikasse jätkas Kallenbach tööd arhitektina. Juudina toetas Kallenbach sionistlikku liikumist, kuid selle mööndusega, et Palestiinas loodaks Iisraeli kogukond ilma riigi, armee ja tööstuseta. Ta oleks soovinud Aharon David Gordoni eeskujul vältida sionistlike kolooniate loomisel kolonialismi ja imperialismi. 1937. aastal, kui sõbrad taas kohtusid, ütles Gandhi, et ta pooldab Kallenbachi ideed, kuid soovitas asunduste rajamisel vältida relvajõu kasutamist, sest nendel aladel elasid juba ammustest aegadest palestiinlased.\nKord kirjutas Gandhi sakslasele: „Sinu portree (ainus) seisab mu magamistoas kaminasimsil. Kamin on otse voodi vastas. ” Ennast nimetas Mahatma Ülemkojaks, sakslast Alamkojaks. Kahtlust kahe mehe suhete siivsuse kohta äratavad ka Gandhi kirjaread selle kohta, et vaseliin ja vatt meenutavad talle pidevalt Kallenbachi. Ta sundis sakslast vanduma, et ei vaata enam himura pilguga mitte ainsatki naist. „Ma ei suuda ette kujutada midagi sama inetut kui meeste ja naiste vaheline suguline ühendus, ” öelnud Gandhi hiljem Kallenbachile.\nLelyveld purustab oma teoses Gandhi müüdi, maalides tema eraelust sootuks teistsuguse pildi, kui varem teatud. Biseksuaalsest kirest hoolimata olevat Gandhi isegi 70-ndates eluaastates maganud ihualasti ühes voodis oma 17-aastase sugulase, Manu-nimelise neiuga, kes talle vanaduspõlves seltsi pakkus. Samuti olevat Gandhi jaganud aset teiste noorte neidudega, kuid püüdnud mitte seksuaalselt erutuda. Erektsiooni pidanud ta häbiväärseks kogemuseks ning püüelnud sootu oleku poole.\nBiograafia kirjeldab õige kummalisi seiku. Kord olevat Gandhi sundinud Manut kõndima läbi džungli, kus varem olid leidnud aset vägistamised. Vanapapi oli saatnud oma noore sugulase pimsskivi tooma – just sellega armastanud Gandhi oma jalgu kõhvitseda. Kui tüdruk pisarsilmil naasis, kõhistas legendaarne revolutsionäär üksnes naerda. „Kui mingi metslane oleks sind minema tassinud ning sa oleksid vapralt surma läinud, oleks mu süda rõõmust tantsinud.”\nHermann Kallenbach suri 25. märtsil 1945 Johannesburgis malaariasse, urn tema põrmuga asub Iisraelis Degania kibutsis.\nVisa Mahatma Gandhi aga saavutas selle, et Teisest maailmasõjast nõrgestatud Inglismaa tunnustas 15. augustil 1947 India sõltumatust. Mahatma Gandhi ise aga hukkus 75-aastaselt 30. jaanuaril 1948 32-aastase hindu fanaatiku Nathuram Godse kuulide läbi.\nAlain Delon – 86!\n← Kuidas vanasti kuriteo asitõendeid koguti\nKas Eestist on saanud politseiriik? →\n2nd November 2018 16th January 2022 Guido\n29th December 2021 23rd February 2022 Guido


Oskuste ÖÖl avavad kutsekoolid oma uksed | Haridus- ja Teadusministeerium\nAvaleht Uudised Oskuste ÖÖl avavad kutsekoolid oma uksed\n17. oktoober 2019 - 11:22\n“Oskuste ÖÖle on oodatud kõik, kel kirg ja soov areneda ning rohkematest õpivõimalustest teada saada, oma loovusel lennata lasta. Aastal 2018 sai alguse sündmuste seeria nimega Oskuste ÖÖ, mil kutseharidusasutused hoiavad uksed valla ja ootavad töötubadesse, avatud tundidesse ja loengutesse kõiki huvilisi,“ ütles Tallinna Ehituskooli kommunikatsioonijuht Liisi Tomingas.\nTartu Kutsehariduskeskuse turundus- ja kommunikatsioonijuht Kaire Mets korraldab Oskuste ÖÖd oma koolis teist aastat ja usub, et oskusteta ei saa praegu ega tulevikus: „Tõsi, eluks vajalikud oskused muutuvad – näiteks sulepeaga kirjutamise asemel tuleb nüüd arvutiprogramme kasutada ning tulevikus võib juhtuda, et autojuhtimise asemel tuleb iseliikuvat autot programmeerida. Oskused ise ei kao kuhugile, pigem muutuvad ning sunnivad ikka ja uuesti õppima. Omalt poolt tahame pakkuda meelelahutust, muusikat, lihtsalt toredat ajaveetmise kohta, kus tegevust leiab nii laps kui lapsevanem.“\nJärvamaa Kutsehariduskeskuse arenguspetsialist Valev Väljaots sõnas, et kui igapäevaselt ei mõelda selle kutsehariduse olemusele, aga vahel võiks ju huvi tunda, et mis nad seal „aia taga“ teevad: “Oma uksed avavad ametikoolid üle Eesti ja seda selleks, et näidata kutsehariduse suurepäraseid võimalusi uute oskuste omandamiseks. Kui avatud uste päevad on paljuski mõeldud kooli tulijatele, siis Oskuste ÖÖ on ikka kõigile – olgu selleks lasteaialaps või pensionär. Järvamaa kutsehariduskeskuses on kõik huvilised saanud traktori rooli keerata, hobusega sõita, keevitada, müüri laduda ja palju muud.“\nÜlevaate Oskuste ÖÖ programmidest leiab kutsehariduse infoportaalist www.kutseharidus.ee ja Euroopa kõikidest sündmustest Euroopa Komisjoni kodulehelt. Oskuste ÖÖ toimub teist aastat ja programmiga on väljas 21 kutsekooli üle Eesti. Oskuste ÖÖ tegevusi koordineerib Sihtasutus Innove.


Müüa maja, Lohusalu tee 124, Lohusalu, Lääne-Harju vald, Harjumaa - Kinnisvaraportaal KV.EE\nMüüa maja - Lohusalu tee 124, Lohusalu, Lääne-Harju vald, Harjumaa\nAadress enne haldusreformi Lohusalu tee 124, Lohusalu, Keila vald, Harjumaa\nKAASAEGNE LUKSUSLIK MÕIS MERE ÄÄRES\nKinnistu, kogupind 1 000 m²\nLisainfo: parkett, garaaž, ühistransport, kõrvalhoone, seinakapp, terrass, garderoob, mööbli võimalus, kivikatus\nSanruum: saun, wc ja vannituba eraldi, vann, dušš, pesumasin, tsentraalne vesi, kanalisatsioon\nSide ja turvalisus: Internet, valvesüsteem paigaldatud, video valve, aiaga ümbritsetud\nMüüa luks klassi mõis Lohusalus, paikneb männimetsas 200m kaugusel merest. Krundi suurus 10469m2.\nTegemist on tõelise kaasaegse mõisaga, peamaja suurus on 492,2m2, külalistemaja 165m2, palju abihooneid. Kokku ehitiste pinda umbes 1000m2. Kõik on ideaalses seisukorras, iga süsteem: veevarustus, küte (sealhulgas päikesepaneelid), elekter, videovalve ja palju muud mida hooldavad ainult spetsialistid.\nMaja on ehitatud kuulsa soome kvaliteetfirma "Honka" poolt kalibreeritud prussist, suurepärased saunad, solaarium, avarad toad. Itaalia väga mugav ja samas ka luksuslik köök.\nMugav, soe, hubane suurepärane kodu.\nTeed on heas korras aastaringselt, ühistransport, kauplused, kool ja lasteaed. Sadam koos hea kaiga ning Lohusalul on pakkuda ka palju muud.\nKuulutuses on võimatu kõike kirjeldada, kirjutage, helistage ja küsige lisa!\nLähim kool ~ 3 km Laulasmaa Kool\nLähim peatus ~ 120 m Lohusalu 110 126 128 237 KV4 KV6\n2 800 000 € 2 800 €/m2\nTere Soovin saada rohkem informatsiooni KV.EE'st leitud kuulutuse kohta - Müüa maja - Lohusalu tee 124, Lohusalu, Lääne-Harju vald, Harjumaa Vastust ootama jäädes\nSaadan ebakorrektse kuulutuse: http://www.kv.ee/3009827 Kommentaar:


Kuidas oma nime muuta seaduslikult India - Tips for you - Tipsed.Com\nKuidas oma nime muuta seaduslikult India\nKas soovite muuta oma perekonnanimi pärast abielu või lihtsalt tahavad võtta uus nimi muul põhjusel, korra juriidiline nimi muutus India on lihtne, kuid mõnevõrra aeganõudev.See võib kesta kuni 6 kuud ning võib sisaldada paar reisi kohalikud kontorid saada kõik oma dokumendid korda ja tõendatud.Seal on ka seotud tasud iga samm.\nReklaam kohalikus ajalehes\ntasud sularahas, Postal korralduse või nõude eelnõu\ntaotlus nimevahetus, esitades taotluse koos esimese klassi rahukohus kabinetis, mis on pädev teie piirkonnas elavad.Samuti kinnitavad oma affadavit.Sa võid ka saada oma Vandena notari poolt tõestatud või vande volinik.Kui teil on India välismaal elavad, siis seletust tuleb tõendab vastav India saatkonna või Indian High Commission.\ntühja paberilehe, kirjutada välja andmed, nagu on täpsustatud alusdokument 2, mööbli üksikasjad, kaasa arvatud oma vana nime, uueks nimeks soovite võtta oma isa võ\ni abikaasa nime ja aadressi, ja teie tööandja nimi.Logi see Proforma on kahe tunnistaja juuresolekul ja neid allkirjastada dokument samuti.\nReklaami ühes ööpäevas kohalikes ajalehtedes, mainides oma isa või abikaasa nime ja aadressi ning oma kavatsusest muuta oma nime.Kindlasti omandada originaal reklaam, nagu see ilmub paberile.\nVõite kas võtta isiklikult või saata tähitud kirjaga järgmised - algne reklaam, originaal Proforma, tõendatud vandetunnistuse ja kaks tõendatud pass fotod.Tasu maksmise eest, oma nime muutmist avaldatud väljaandes India IV osa.Summa (vahemikus Rs. 700 alates 2009. aastast) tuleb esitada enne, sularahas või Demand eelnõu / India Postal Tellimus tõmmatud kasuks Controller avaldamine, Department of Publication, Civil Lines, Delhi-54.Kõik ülalmainitud dokumendid tuleb saata samale aadressile.\nsaada koopiaid ametlikus väljaandes, kus teie nimevahetus on avaldatud ja seda kasutada tõendina oma nimevahetus on vajalik.Kaks lisakoopiad saab lisatasu eest umbes Rs.35 kohta koopia.Indialased välismaal elavate hind reklaam nimevahetus Gazette of India on Rs.- 2300 / - sealhulgas rahvusvahelist postikulu.\nVastavalt Times of India aruande, muudatusettepanek olemasoleva registreerimine sündide ja surmade seaduse muudab võimatuks oma nimi muudetud rohkem kui üks kord Indias.Nii et kindlasti anda oma nime muutmise hoolikat kaalumist.\nvaid üks nimi muutus Lubatud eluajal\nUmbes Peddler litsentse\nTöö kirjeldus on Müügiinsener\nKuidas teha rohkem raha Müük


Eesti Maaülikooli lõpetas 586 tudengit (2015-06-19 11:34:18)\nEesti Maaülikooli lõpetas sel aastal rakenduskõrgharidusõppes 23, bakalaureuseõppes 291, magistriõppes 198, ehitusinseneriõppes 31 ning loomaarstiõppes 43 tudengit (sh 23 soomlast). Kokku sai maaülikooli diplomi 586 spetsialisti, neist 34 lõpetasid kõrgkooli cum laude.\nEesti Maaülikooli rektor Mait Klaassen sõnas lõpetajatele: „Te astute ellu ajal, kus maailma majandus ei ela just parimaid aegu, kus lähima sõjakoldeni võib jõuda ka autoga ning kus rahvusvahelised suhted pole just kõige soojemate killast. Aga vahest ongi siin teie lisavõimalused, et muuta maailm paremaks paigaks. Alustada tuleks siiski meie armsa Eesti muutmisest.“ Rektor kutsus lõpetajaid olema tänulikud Tartu linnale ja tema vaimule, kes on võimaldanud turvalise ja inspireeriva õhustiku teadus- ja õppetööks, ning leidis, et Tartu linna tunnuslause peaks olema mitte heade mõtete, vaid vägevate tegude linn: „Sest mõttest saab küll kõik alguse, aga kui sellele ei järgne tegu, siis mõtteks see jääbki ja tegemist on vaid tarkade inimeste mõtteharjutusega.“\nSisseastumisavalduste vastuvõtt Eesti Maaülikooli algab 25. juunil. Avaldusi oodatakse 18 bakalaureuse-, rakenduskõrghariduse- ja integreeritud õppe õppekavale (745 õppekohta) ning 22 magistriõppekavale (490 õppekohta). Sisseastumisperiood kestab 7. juulini, avaldusi võetakse vastu nii sisseastumisportaali www.sais.ee<http://www.sais.ee> kaudu kui Eesti Maaülikooli peahoones (tööpäeviti kell 9.00-15.00, Kreutzwaldi 1a, ruumis 104). Doktoriõppe 24 õppekohale võetakse avaldusi vastu kuni 16. augustini.\nAllikas: Eesti Maaülikooli 19.06.2015 pressiteade


Muusikakultuuri tasandite avanemisest — Sirp\nMuusikakultuuri tasandite avanemisest\nPõhjamaade Sümfooniaorkester ja RENAUD CAPUÇON (viiul, Prantsusmaa) ANU TALI dirigeerimisel Estonia kontserdisaalis 24. I. Eelmisel neljapäeval andis Estonia kontserdisaalis Anu Tali dirigeerimisel kontserdi Põhjamaade Sümfooniaorkester (PSO), solistiks prantsuse päritolu viiuldaja Renaud Capuçon. PSO puhul on tegemist koosseisuga, mis on kasvanud välja Eesti-Soome Sümfooniaorkestrist ja koondab tänaseks eri rahvusest muusikuid. Läinud aasta novembris tähistas orkester oma 10. sünnipäeva debüüdiga Berliini Filharmoonia saalis.\nKäesoleva kontserdihooaja „Strata” talvekontserdi kava koosnes Prokofjevi Sümfooniast nr 1 „Klassikaline” op. 25, Mendelssohni Viiulikontserdist op. 64 ning Tšaikovski Sümfooniast nr 1 op. 13 „Talveunelmad”. Kõrgetasemeline orkester, väljapaistev solist ning klassika kullakihti kuuluv kava täitsid Estonia saali publikuga otsast ääreni. Kuna tegemist oli teostega, mis elavad oma populaarsuse tõttu muusikamaailmas täiesti iseseisvat elu, ei tahakski laskuda detailsesse analüüsi, vaid peatun pigem üldisemal.\nErarahastusel toimiva PSO juhtimine on Anu ja Kadri Talil õnnestunud siiani väga edukalt. Kontserdisarjad, mis alati on publikut saali meelitanud, lähevad aastatega üha paremaks. Võiks arvata, et kontserdi kõrge tase, alustades solisti valikust ja lõpetades hariva kavalehe koostamisega, on elementaarne. Ent sageli kohtab siinsetel kontsertidel kas siis ühe või lausa mitme „pisiasja” logisemist. Sellel kontserdil klappis kõik ning publik võis olla kindel, et esitatav oli kunstiliselt kõrgetasemeline ja aus.\nVäga tänuväärne tegu on viiuldaja Renaud Capuçoni (1976) Tallinnasse esinema kutsumine. Tegemist on maailmakuulsa muusikuga, kes on võitnud mitmeid konkursse ja esinenud koos selliste dirigentidega nagu Haitink, Masur, Boulez, Ozawa, Barenboim ja Abbado. Kellele Capuçoni nimi veel nii tuttav pole, meenutuseks, et sügisel soleeris Dvořaki Tšellokontserdiga Tallinnas viiuldaja silmapaistvast muusikust vend Gautier Capuçon ühes Kölni WDR Sümfooniaorkestriga. Samuti on vennad Capuçonid esinenud ansamblis koos Marta Argerichi, Stephen Kovacevichi, Hélène Grimaud’ ja Mischa Maiskyga.\nRenaud Capuçoni esitatud Mendelssohni Viiulikontsert oli kõrgetasemeline. Capuçon mängis Guarneri meistripillil, mis kuulus varem Isaac Sternile. Instrumendi kõla oli luksuslik ning ettekanne nii intonatsiooniliselt kui tehniliselt perfektne ja kõlaliselt soe ning avar. Esitajast õhkus suurt kontsentratsiooni ning keerukas viiuliteos, mille valmimine võttis Mendelssohnil aega kuus aastat, möödus otsekui mõne hetkega. Muusikaline aeg oli tihedalt ja rikkalikult sisustatud kõlavärvide, keerukate strihhide, loomupärase virtuoossuse ning prantslasliku peenetundelisusega. Lisapalana kõlanud Massenet’ „Meditatsioon” ooperist „Thaïs” andis veel korra pisikese võimaluse nautida tundlikku ja esmaklassilist viiulimängu.\nKontserdil äratasid tähelepanu ka mitmekesised orkestritämbrid. Kuna PSO koosneb enamasti kõrgetasemelistest instrumentalistidest, pole ka ime, et orkestri kõlakultuur on silmapaistev. See on õnneks siinsetegi kollektiivide puhul, kes PSOga võrreldes regulaarsemalt koos harjutavad, tasapisi kasvav kvaliteet. Esile tahan tõsta orkestri kontsertmeistrit Lev Klõtškovi ning orkestrante I viiulirühmast, ka tšellorühma ning lisaks oboemängijat Kai Rapschi, kes viis Tšaikovski sümfoonia teises osas läbi tähelepanuväärse soolo. Vaskpillide liialt metalne tämber polnud kontserdil siiski muusika iseloomuga alati just parimas kooskõlas, nooruslikku mänguenergiat ja väljatöötatud kõlakontraste võis aga kuulda Prokofjevi Esimeses sümfoonias. Lisapalana kõlanud Sviridovi „Talvine tee” haakus kava talvetemaatikaga samuti väga hästi.\nTõsi, räägitakse ohust, et akadeemilise kunsti huvilisi jääb üha vähemaks ning klassikaline muusika ei paku enam kuulajale huvi. Selle asemele olevat kerkimas masinliku tehisheli poole pürgiv põlvkond, kes on tüdinenud ahistavatest traditsioonidest. Ent neljapäevase kontserdi põhjal võib küll öelda, et pigem on huvi rahvusvaheliselt kõrgetasemeliste solistide ja orkestrite vastu nii suur, et kõigile soovijatele ei jätku saalipääsmeidki.\nAnu Tali pingutus stiilse kava ettevalmistamisel ja suurepärase solisti kaasamisel kandis vilja. Ütlematagi on selge, et seda vilja on siinsesse muusikaaeda vägagi vaja. Kava oli maitsekas, sellel puudus „siit ja sealt nurgast keskpõrandale kokku” kukkuv efekt. Loodetavasti saab nii kontserdisarjas „Strata”, mille pealkiri sümboliseerib erinevatest muusikakultuuri kihtidest väärtusliku esiletoomist, kui ka PSO tulevastel hooaegadel kuulda veel mitmeidki ühes väljapaistvate solistide ja väärikate teostega õnnestunud kontserte.


Glukosamiini kondroitiini vedelik osta, Olaliigendi trauma on\nGlukosamiini kondroitiini vedelik osta, Kuidas glükosamiin toimib?\nGlükosamiin ja kondroitiin on ühendid, mis esinevad loomulikult liigeste kõhre sees. See aitab kontrollida põletikulisi reaktsioone.\nLiigestekompleks aitab kaasa liigeste sh luude ning kõhrkoe normaalsele talitlusele. Glükosamiin ja kondroitiin on glukosamiini kondroitiini vedelik osta, mis esinevad loomulikult liigeste kõhre sees.


Tondiraba pargis algavad tasuta trennid ja ekskursioonid > Tallinn\nTondiraba pargis alg...\nHiljuti avatud Tondiraba pargis toimuvad sel sügisel ratta- ja rulatreeningud, saab õppida parki paigutatud trenažööride kasutamist ning osaleda parki tutvustaval ekskursioonil.\n„Linna mõistes unikaalse ja elurikka looduse kõrval pakub Tondiraba park ka väga palju sportimisvõimalusi erinevate alade harrastajatele. Teadupärast saab trennist kõige rohkem kasu siis, kui treenida hoolikalt ning kogenud juhendaja käe all. See aitab uute oskuste omandamisel ja traumade vältimisel,“ ütles Lasnamäe linnaosa vanem Vladimir Svet.\nRatta- ja rulatreeningud toimuvad 10. septembrist kuni 31. oktoobrini:\nReedeti kell 16.00-17.30: tõukeratta street style sõitmise treening\nLaupäeviti kell 14.00-15.30: Pumptrack’i töötuba\nPühapäeviti kell 14.00-15.30: tõukerattas/rula/BMX’i park style sõitmise treening\nPühapäeviti tutvustab Tondiraba parki paigutatud trenažööre Eesti üks tuntumaid kulturiste ja treener Ott Kiivikas. Treeningud toimuvad pühapäeviti,19. septembrist kuni 31. oktoobrini kell 14.00-15.30 (10. oktoobril treeningut ei toimu). Trennid toimuvad korvpalliväljaku kõrval asuvas jõuvälilinnakus.\nLisaks treeningutele toimub sel nädalavahetusel Tondiraba pargis kaks jalutuskäiku, mille käigus üks pargi maastikuarhitektidest Merle Karro-Kalberg ja Lasnamäe linnaosavanem Vladimir Svet tutvustavad parki ja räägivad selle unikaalsusest. Jalutuskäigud toimuvad reedel, 17. septembril algusega kl 17 ja laupäeval, 18. septembril algusega kl 12. Mõlemad jalutuskäigud toimuvad korraga eesti ja vene keeles ning eelregistreerimine pole vajalik. Kogunemiskoht on pargi sissepääsul, Tondiraba Jäähalli parkla kõrval.\nTondiraba pargis toimuvaid noortetreeninguid korraldavad Tallinna Kultuuri- ja Spordiamet koos Lasnamäe Linnaosa Valitsuse ja Tallinna Haridusameti noorsootööosakonna mobiilsete noorsootöötajatega.


Katkiste hingede tegelik põhjus - sõbranna.ee\nKatkiste hingede tegelik põhjus\n11. jaanuar 2020, 17:23\nArmastust otsiv naine.\nTänapäeval on täiesti tavaliseks nähtuseks purunevad suhted, millest maha jäävad vaid katkised inimesed ja hulga lahendamata probleeme. Kas kõik elus kogetu on ikkagi tingitud partneri «puudustest» või peaksime otsima probleemi mujalt?\nPaljud inimesed, kes tunnetavad oma suhtes puudusi, arvavad, et põhjus peitub partneris. Tegelikult peaksime võib olla otsima põhjust hoopiski inimese lapsepõlvest.\nInimesed, kes on saanud lapsepõlves liiga vähe armastust ja tähelepanu, ootavad selle tühimiku täitmist suure tõenäosusega oma partnerilt, kes tema katkist hinge terveks raviks. Sama võib tegelikult ka öelda inimeste kohta, kes on lapsepõlves saanud suure armastuse ning tähelepanu osaliseks, aga kes ei oska täiskasvanuna toime tulla vähemaga kui see, mida lapsepõlves koges.\nOskamatus ennast armastada\nÜks põhilisi probleeme peitub selles, et inimesed ei oska iseennast hinnata. Levinud arusaamaks on muutunud see, et välja nägemine näitab seda, kui väga endast lugu peetakse. Aga kas see tegelikult on nii?\n«Pakend ei muuda sisu.»\nMake up võib parandada sinu välist ilmet, aga sisetunde teesklus paistab ikkagi välja. Fakt on see, et ükskõik kui palju inimesed püüavad oma sõnadega end kiita, siis see, mida nad tegelikult endast arvavad, kumab paratamatult jutust ikkagi läbi.\nKui inimene ei ole teinud rahu oma puudustega, hakkab ta otsima neid ka teistes, mis toob kaasa rahulolematuse nii enda kui ka teistega.\nSuured eeldused voodielule\nKui inimene on kogenud kunagi väga head seksi, aga see suhe on saanud oma lõpu, hakkab ta edaspidistest partneritest vähemalt sama head kogemust otsima. Tihtipeale on inimese enda illusioonid suuremad kui teine inimene talle tegelikult pakkuda suudab. Pole just väga palju neid inimesi, kes suudavad end reaalsusesse tuua ning saada aru, et tegelik põhjus võib peituda hoopiski nende peas, mitte partneri teadmistes ja oskustes teda rahuldada.\nSeega kui olemasolev partner pole oma oskustes inimese eeldustele vastav, hakatakse vägagi suure tõenäosusega otsima naudinguid mujalt. Mis teatavasti toob kaasa kõrvalsuhteid, lahkuminekuid ja palju riidu.


Eksperiment: kas automaatkasti juhiloaga inimesed saavad käsikastiga autoga hakkama? - Autogeenius\nEesti riik on teinud ettepaneku muuta Euroopa Liidu direktiivi selliselt, et kaoks automaat- ja manuaalkäigukastiga juhilubade eristamine. On see ikka hea mõte?\n13. apr. 2021 kell&nbsp12:27\nKui praeguse direktiivi kohaselt ei tohi need, kes läbisid autokooli ja tegid sõidueksami automaatkäigukastiga auto roolis, sõita manuaalkastiga autoga, siis direktiivi muudatuse järel võiks nad vabalt käsikastiga autoga liiklusesse söösta. Selge see, et taoline muudatus tekitab küsimuse, kuidas saab inimene, kes pole õppinud sidurit lahutama ja käike vahetama, hakkama käsikäigukastiga auto ohjamisega?\nAutoleht broneeris autokooli OÜ Autosõit õppesõiduplatsi ja otsis kaks vabatahtlikku katsesõitjat, et näha, kuidas neil käsikastiga auto juhtimine õnnestub.\nVabatahtlikeks osutusid kaks naist, Amanda ja Kadri, kes vastasid sotsiaalmeedias levitatud üleskutsele. Küllap leidub meestegi hulgas neid, kel taskus automaatkastiga auto juhtimise luba, kuid ju on sellised härrad pisut tagasihoidlikud, vähemasti ei soovinud ükski neist Autolehe eksperimendis osaleda.\nKäsikastiga on kokkupuuteid küll\nKahe naise sõidukogemus on üsna erinev, kuigi käsikast ei ole neile üdini võõras. Kadri sai juhiloa veidi enam kui aasta tagasi ning enne automaakastiga auto juhiloa tegemist käis ta kahel korral autokoolis, kus tuli õppesõitu teha manuaalkastiga auto roolis.\nSee lugu ilmus ajakirjas Autoleht nr 15, aprill 2021