Uurali piirkonna karmid kliimatingimused ei ole lillekasvatajatele takistuseks. Vaatamata asjaolule, et paljud põllukultuurid ei talu karmid talved, külmad tuuled ja päikesevalguse puudumine, valivad aednikud oma maatükkide jaoks teatud sorte. Paljud kardavad, et mitmeaastased sordid ei suuda talvekuudel ellu jääda ning kevadel tuleb osta uusi taimi. Kuid tõuaretajate saavutused andsid võimaluse kasvada mitmeaastaseid ouralisi Uurali aias.\nMilliseid parameetreid tuleb arvestada mitmeaastaste taimede valimisel Uurali aedadele? Esiteks peavad taimed taluma külma külmutamist ja külma mõju lillepungadele. Kui need omadused puuduvad, on probleemiks mitmeaastase säästmine Uurali aedades. Sellel teguril põhineb soovitus mitte moodsate hübriidide istutamisel, vaid ostetud tõestatud tsoneeritud liikide ostmisel. Selliste taimede dekoratiivne värv ei ole madalam paljudest eliidi sortidest.\nMis on mitmeaastaste taimede eelis Uuralites kasvatatud iga-aastastel taimedel? Üheaastastel on loomulikult rikkalikum värvipalett, kuid mitmeaastased on silma paistvad:\nkasvab ühes kohas ilma vajaduseta siirdada kolm aastat;\nvastupanu äkilistele külmadele;\nagrotehniliste sündmuste mittetundlikkus;\nvõimalus kasvatada põõsaid ilma täiendavate investeeringuteta.\nUuralite aedad võib jagada:\nmeeles lehestik ja juurestik.\nUuralites, nagu ka teistes piirkondades, kasvavad aednikud edukalt suve sortide lilli, kuid ka külmakindlad mitmeaastased lilled rõõmustavad silma oma sügise õitsemisega. Kui valite kõige populaarsematest mitmeaastastest taimedest, siis peaksite keskenduma taimedele, mis on esimesed, mis kaunistavad Uurali - Siberi aias ja pargis, kuid õrnades mägedes.\nUurali kõige populaarsemad ja tõestatud elanikud:\nNiipea, kui lumi sulab, ilmuvad proovitükkidele sibeeria lumetormid. Neid nimetatakse lumbagooniks või magama-rohuks.\nKellade erinev värvimine annab erilist dekoratiivset efekti lillepeenardele ja äärekividele. Nad kasvavad hästi erineva koostisega muldadel, taluvad talve ilma täiendava varjupaigata, sattuvad hästi teise sibulaga, taluvad Uurali tingimusi. Seega, rühma istutamine nimmevorm koos krokused, primroses ja kandyk.\nVäga ilus taim.\nTema austavad mesilased ja mee armastajad. Elamite kaunistamiseks Uralis saate erinevaid õitsemisperioode omavate mitmeaastaste kandyki sortide juurde võtta, et nautida õrna taime ilu veidi kauem. Näiteks õhtusöögi lõpus õitseb „Valge kuningas” sort „Valge Fang” - kuu lõpus. Mai algus on Olga sordi õitsemise aeg. Kõik need erinevad lillede ja lehtede värvi poolest, mis võimaldab mitmekesistada aia- ja pargipuude aedades ja parkides. Öösel ja külma ilmaga sulgub lill kandyk. Niipea kui päike ilmub ja soojendab õhku, avanevad kroonlehed uuesti. Sooja kevadel õitsemise aeg on veidi vähenenud, jahe - kandyk õitsemine Uurali aedades kaks nädalat.\nJärgmised esindavad primrosid taluvad Uralile iseloomulikku kliimat.\nSelle abiga on väga hea kaunistada Uurali pargi mäestik, piir või värviline saar riigi mullal. Lilla, sinine, valge lihaste õisikud sobivad ideaalselt koos teiste Siberi ja Uuralite taimedega.\nTema valged lilled on kõigile Siberi piirkonna elanikele tuttavad. Ei ole ammu rõõmustada nende õitsemisest, kuid see on anemone, mis rikastab Uurali aeda rikkalike värvidega suvel erinevaid õitsemise mitmeaastaseid taimi.\nVäikesed lilled õitsevad kevad-suvi ülemineku perioodil. Tuletage meelde aia daisy. Põõsad on väikesed, kasvavad laiemalt. Seetõttu on Uurali aedade voodiraam väga populaarne.\nJa kui kevad lõpeb, siis Uuralis algab mitte liiga pikk, kuid ilus suvi. Krundides õitseb palju erinevaid taimi. Räägime Uurali suvila suveliste lillede võimalustest.\nUurali aedade suvevärvid\nUuralite suveaedad on piisavalt vastupidavad, kuid vajavad endiselt aednikelt mõningaid tingimusi:\nõigeaegne ja piisav jootmine;\ntaimede toitumine ja mulla väetamine;\numbrohu umbrohutõrje ja lõdvendamine.\nNeid punkte tuleb lihtsalt jälgida lühikese Uurali suve tingimustes. Vastasel juhul on taimed nõrgenenud ja ei pruugi isegi õitseda. Uuralite suveaastate aupakkujate hulgas on iirise sordid.\nVäga ilusad ja õrnad lilled. Paljud aednikud teavad, et neid taimi nimetatakse põhjapoolseteks orhideedeks. Nad meenutavad tõesti luksuslikke troopilisi epifüüte. Kuid nende külmakindlus võimaldab tropiide ilu üle kanda Uurali aedadele. Bloom suve alguses, seal on uuesti õitsemise sordid. Õitsemise ajal õitsemise ajal on võimalik õrnalt lõikuda, dekoratiivsed voodid on võimalik tagada kuni külmumiseni.\nVäga head lilled Uurali lillepeenarde ja parkide suveleks kaunistamiseks.\nKroonlehtede paigutus meenutab idapoolset turbaani. Tegemist on looduslike liiliadega, mis on tavalised mitte ainult koduaias, vaid ka heinamaadel, Uurali metsades. Seetõttu ei esine tavaliselt rohutirtsu kasvatamise probleeme. Praegu on Uurali lillekasvatajatele suur valik selliseid liiliad - martagoni hübriide.\nMõned aednikud eelistavad liigi taimi oma maatükkide kaunistamiseks. Sel juhul on pennsylvania liilia suurepärane valik.\nSuvel rõõmustavad silma silmad kogu suurte lillekujuliste värvidega. Uurali lillepeenarde Pennsylvania liilia punased või oranžid saarekesed on väga maalilised.\nMitte ainult värvikas, vaid ka kasulik mitmeaastane. Külmakindlus ja hoolimatus on väga populaarsed Uurali piirkonna aednike seas. Õisikud näevad välja nagu luksuslikud lilla, valge, lilla või lilla värvi kimbud. Lisaks dekoratiivfunktsioonile, esineb aias ja taimede rollis, mis sobib toiduks.\nMõnikord ei piirdu aednikud ainult tagasihoidlike kalibreeritud sortidega. Paljude jaoks on oluline Uurali lillepeenra ilu, isegi kui see on tülikas. Uurali tsoonil kasvatatakse paanikat ja arboreaalseid hortensiaid.\nNad hämmastavad oma õisikute luksust ja säilitavad talve Uurali pinnases.\nJa muidugi kasvab aia kuninganna ka Uurali aednike lillekorrastuses.\nSee on võimeline mitte ainult kaunistama teatavat tsooni, vaid ka kaunistama aeda ebameeldivat osa. Uuralites jätkub mitmeaastase ronimise tõusu õitsemine suvel esimesel poolel, kuid selle kaunis põõsas säilitab värskuse kuni hooaja lõpuni.\nUurali viimaste "leidude" hulgas on mitmeaastased dekoratiivsed klematist viinapuud.\nUurali aedades tunnevad hästi väikesed lilled. Kõige sobivam:\nKnyazhiki. Siberi ja alpine klematid, eriti sinisete varjunditega sordid.\nTangut clematis. Uuralite aednikud kasutavad aiakaitsevahendeid, pergolle, aiad ja aiad.\nSügisel kasvavate taimede loend on palju lühem. Fronte esineb uraalide alguses ja paljud taimed ei suuda taluda nende mõju. Samas ei ole Uurali lillekasvatajate sügisvoodid kunagi tühjad.\nUurali aedade sügispalett\nAsterliigid on selle perioodi jooksul õitsemise jaoks kõige tavalisemad Uuralites.\nTalvekindel kultuur, talub lund ja külm. Isegi kui talve algus oli Asteri õitsemise ajal, elab see rahulikult külmal aastaajal. Järgmisel aastal rõõmustab nende värvid jälle.\nTeine tüüpi taimed sügisel - Korea krüsanteemid. Kõiki sorte ei saa kasvatada Uurali aedades ja parkides, kuid väikesed lilled on vastupidavamad. Ainus nõue, et need õied on Uuralis, on talve varjupaik.\nSelleks, et valida lillepeenra sobivad lilled, on hea kasutada esitatud mitmeaastaste fotode fotosid. See hõlbustab taimede valimist ja aitab kaasa Uurali lillepeenra ilusa kompositsiooni loomisele.\nKuigi loetletud taimed taluvad külma ilmaga, on vaja võtta meetmeid, et säilitada mitmeaastaseid taimi Uurali tingimustes.\nNeed tegevused on vajalikud, kui te teate, et mitmeaastased võivad talve külmuda.\nEttevalmistav. Uurali lillepeenardes tuleb läbi viia krüsanteemid ja roosid. Siis on vaja eemaldada taimed, lehed ja kahjustatud osad. Kui teil on oma maal klimatis ja ronivad roosid, siis neid ei lõigata. Maapinnalt asetatud tugedelt tuleb hoolikalt eemaldada. Eemaldage kahjustatud või haigestunud alad õitsemise õisikutest.\nVarju talvel. Esmalt katke juure kael. Mitmeaastaste taimede jaoks on Ural väga oluline. Seejärel kaitsta kõiki taime osi. Selleks kasutatakse kattematerjale - lutrasil, agrofiibi või spunbondi. Esimene kiht on kaetud mitmeaastase kattega. Seejärel seadke raam ja korrake teise kihi kate. Uurali piirkonna tingimustes on vaja luua mitmeaastase ja külmava õhu vaheline kiht. Selles avas on kuivatatud puuliikide lehed, mida ei ole võimalik kiiresti laguneda. Näiteks tamm. Kui kattematerjal on teile kallis, asendage see laparnikuga esimeses kihis ja teises pappkarbis. Nende vahel - tamme lehestik.\nUurali aednikud hindavad suuresti mitmeaastaseid taimi, mis suudavad karmile kliimale vastu seista. Seetõttu on need liigid väga populaarsed ja nõudlikud.\nMitmekordsed lilled Uralile © 2017 - August 2021


3 Näpunäited Puidu Kuivatamiseks Windows 🔧🔧 Näpunäiteid Kodu Paranemist. Tee Oma Käed - 2019\nÕli baasil valmistatud segu põhjustab "fog-up" Windowsi\nVeenduge, et kunagi ei kohaldata puitaknad klaasist klaasist õlipõhist seinte segu. Sellistes paagutamissegudes sisalduvad taimeõlid agressiivselt kahjustavad puitaknad "polüsulfiidi polümeere. See polüsulfiidi praguneb, laguneb, käivitab seejärel puitakanga ebaõnnestumise ja fog-upi.\nVärvihoidik on sobilik tasakaalu saavutamiseks.\nAsetage oma puidust aknad kallutama, määrige tööriista laius, maskeerige maskide abil mask. Seejärel hõõrutakse kinni ja eemaldatakse pulgakohad, et need sobiksid laiusega lindi lintides. Paremate tulemuste saavutamiseks pehme puidust aknaga pinnakate.\nPuitkiud põhjustavad puukide nakkumist ebaõnnestumist.\nPindmised puitkiud aknad on kahjustatud, kui need on kokkupuutes intensiivse ja otsese päikesevalgusega. Sellepärast, kui selle kahjustatud puidule on paigaldatud puitakna tihendusvahend, võib see põhjustada tihendusvahendi enneaegset kokkuvarisemist adhesiooni kadumise tõttu. Tihendusmaterjal tõepoolest kleepub hästi pinna puidukiudele. Kuid pinnakiud asetasid oma kinnituse puitakna massile.\nPõhiline » Sisustus Home » 3 Näpunäited Puidu Kuivatamiseks Windows\nKuidas Lisa Glass All Puit Uks Ahtripeegli\nKuidas Puhastada Insenergneeritud Põrandad\nMida peate Puhastus insenergneeritud põrandad on lihtne ja seda tuleks regulaarselt teha. Regulaarne puhastus pikendab põrandate eluiga, sest nende põrandate peamine kahjustus on kingade jaoks maja sisse toodud tolm ja küpsetus. Grit kriimustused ja kannab pinna katmist. Kõige parem viis lõpetada küpsetusmaterjali sissetoomine kodumaale on koolitada perekondi, kes võtaksid oma ukse juures kingi.


Millised on minu õigused töölepingu ülesütlemisel ja kuidas lahendada probleemi seoses vargusega kliendi poolt? - Tööõigus - vastused.ee\nMillised on minu õigused...\nKüsimus: Millised on minu õigused töölepingu ülesütlemisel ja kuidas lahendada probleemi seoses vargusega kliendi poolt?17.05.2012\nTöötan asutuses klienditeenindajana jaanuari kuust. Lepingu sain alles mai kuus, kuna maksuamet pidi tulema ja siis oli tööandjal kiire lepingu sõlmimisega, enne polnud lepingust peale töölevõtmist juttugi. Soovin teada, mis on minu õigused, kuna olen ametlikult tööl olnud 1 kuu ja soovin juunist juba lepingu lõpetada. Täpsemalt soovin teada kuidas nõuda välja neilt puhkusetasud kui lepingu lõpetan. Ma ei muretseks selle pärast, kuid tööandja on alati viivitanud palgaga ja ma olen saanud seda jupikaupa, pealegi ma pean seda alati ise kontoris küsimas käima.\nViimasel kuul on olnud siin mitu korda probleeme vargustega, näiteks üks päev käis mustlane ja pettis välja 50 eurot. Pidasin ta kinni, aga ma ei saa hoida kinni inimest füüsiliselt ilma seadust rikkumata, pealegi mul pole paanikanuppu. Kas see 50 eurot tuleb minul palgast maha arvata või jääb see firma kulule? Kaamera salvestus on olemas kuigi mulle pole seda antud juba 3 päeva, kuigi olen küsinud, politseisse pidin ka ise teatama, kuna mulle öeldi, et pole mõtet, politsei ei võta midagi ette, et las see jääb sinnapaika, aga ma ei ole nõus.\nVastusega on kiire, ette tändes! :)\nTeie küsimustes sõltub palju eeltingimustest ja täpne vastus sõltub nende olemasolust või puudumisest. Näiteks, kas tasu saite pangaülekandega või sularahas, millised on tõendid Teie töötamisest tööandja juures alates jaanuarikuust, töölepingu sisu (tööülesanded ja vastutus) ja palju muudki.\nKirjaliku töölepingu sõlmimata jätmine ei tähenda automaatselt töölepingu puudumist, tegeleda tuleb aga ilmselt selle tõendamisega. Seetõttu tekib küsimus, kas soovite töölepingu üles öelda katseajal 15-päevase etteteatamisega või ütlete selle üles korraliselt, 30-päevase etteteatamisega, tõendades ära oma töösuhte alates jaanuarikuust. Mõlemad valikud toovad kaasa omad tagajärjed.\nTeie nimetatud 50 € tööandja ilma Teie nõusolekuta ühepoolselt kinni pidada ei tohiks.\nSoovitan Teil minna spetsialisti juurde konsultatsioonile ja arutada enne ühe või teise otsuse langetamist läbi võimalikud tagajärjed.\nÕigluse võitu ja läbikaalutud otsuseid soovides:


Puuvillaõli, kõik kasutusalad ja omadused\nPuuvill, mis on tuntud juba iidsetest aegadest, kuulub perekonda Gossypium, Malvacee perekonnast; algselt Aafrikast ja mõnest Aasiast ja Põhja-Ameerikast pärit puuvillakasvatus oli juba haritud kreeklased ja roomlased.\nAlles hiljem ja tänu araablastele kasutati Euroopas, Lõuna-Itaalias, Sitsiilias, erinevaid puuvillaliike ning neid kasutati nii kiu kui ka õli saamiseks.\nKuidas saada puuvillaõli\nPuuvillaseemneõli on söödav õli, kuid mitte ainult, puuvilla taime seemnetest. Puuvillaseemnete struktuur on sarnane teiste õliseemnetega, tegelikult on neid ümbritsetud kõva väliskestaga; töötlemisel ekstraheeritakse õli südamikust .\nPuuvillaõli saadakse seemnete külmpressimisel ja nõuab keerulist ja pikka rafineerimisprotsessi . Tulemuseks on helekollane, puhastatud, õrn ja meeldiv õli, mida toiduainetööstus kasutab laialdaselt.\nPuuvillaseemneõli koosneb umbes 50% polüküllastamata rasvhapetest, näiteks linoolhappest; ülejäänud osa koosneb samalaadsetes kogustes küllastunud ja monoküllastumata rasvhapetest.\nTegemist on suure tokoferoolisisaldusega taimeõli, ainetega, mis annavad talle suurepärase antioksüdandi; Tegelikult on see E-vitamiini poolest väga rikas, kolmandal ainult nisu iduõlis ja päevalilleõlis (43 mg iga 100 grammi kohta).\nSamuti on see väga stabiilne õli, mis annab seda sisaldavatele toodetele pika eluea.\nSiin on teised teie tervisele sobivad antioksüdandid\nPuuvillaõli omadused ja kasutamine\nPuuvillaseemneõli kasutatakse traditsiooniliselt tööstuslikes toiduainetes, nagu kastmed, maitseained, friikartulid . Olles odavam kui teised õlid, kasutavad paljud ettevõtted seda ka töödeldud toiduainete, sealhulgas teravilja, leiva ja erinevate suupistete pakendamiseks.\nToitumisse integreeritud puuvillaõli on kardiovaskulaarne ja võitleb vabade radikaalidega; tänu E-vitamiini olemasolule on see tegelikult võimas antioksüdant, millel on kasulik toime nägemisele ja närvisüsteemile ; see stimuleerib ka organismi reproduktiivset funktsiooni .\nSee õli on kasulik ka väliselt: seda võib leida paljudes naha ja juuste kosmeetikatoodetes, nagu kreemid, šampoonid, maskid, mis on suurepärased toitained, niisutavad ja elastsed .\nPuuvillaõli muudel eesmärkidel\nPuuvillaseemneõli on taimeõli, mida kasutatakse mitmel viisil; sajandite jooksul on ta tegelikult pöördunud kõige mitmekesisemate toodete, alates lõhkeainetest kuni kummini, kuni pestitsiidide, kosmeetikatoodangusse .\nPõllumajanduses kasutatakse seda õli tegelikult insektitsiidina, olles selles sektoris eriti mürgine, nagu sageli juhtub teiste toores taimeõlidega.\nTuleb meeles pidada, et toorpuuvillaõlis sisalduv gossüpol on terpenoidklassi kuuluv toksiin . See toksiline aine, mis ohustab ka inimeste viljakust, kõrvaldatakse rafineerimise teel ja õli muutub söödavaks.\nKas teadsite, et puuvillaõli loetakse üheks looduskaitsevahendiks?


Lõppstaadiumis kroonilise neerupuudulikkuse sümptomid ja ravi - Ettevalmistused - April\nNeerupuudulikkus on raske ja ravimatu haigus, mille korral neerukuded surevad, mistõttu nad lõpetavad oma funktsiooni. Terminaalne staadium on üks kroonilise neerupuudulikkuse viimastest, mida iseloomustab ühe või mõlema neeru funktsionaalsuse täielik kadumine.\nNeerupuudulikkus on 11. kõige sagedasem suremuse põhjus. Neerud täidavad olulist funktsiooni - nad eemaldavad mürgised ained ja puhastavad verd. Neerupuudulikkuse korral mõjutavad kõik kehasüsteemid.\nKrooniline neerupuudulikkus on ohtlik haigus, mille puhul neerude funktsioonid vähenevad järk-järgult, kuni need täielikult kaovad.\nNeerupuudulikkus on patsiendile kohutav diagnoos. Selles haiguses tekivad kehas mitmesugused häired, mis sõltuvalt haiguse staadiumist põhjustavad erinevaid komplikatsioone. Terminalil on rikkumised kõige sagedamini pöördumatud.\nLõppstaadiumis neerupuudulikkust peetakse haiguse viiendaks ja viimaseks etapiks. See ilmneb pärast märgatavat ja tõsist GFR taseme langust (glomerulaarfiltratsiooni kiirus). Põhjuseks on mitte ainult vale ravi, vaid ka haiguse loomulik kulg, mida võib sageli peatada, peatada, kuid mitte täielikult ravida.\nNeerupuudulikkuse põhjused võivad olla peaaegu kõik neeruhaigused ja muud tõsised rasked haigused:\nDiabeet. Diabeedi korral on keha insuliinipuudulikkus, mille tulemuseks on veres kogunenud suhkur ja kehv toodang, mis võib kahjustada neerukoe. Kõik diabeetikud on varem või hiljem silmitsi neeruprobleemidega. Diabeedi korral on neerud alati ohus, neid tuleb regulaarselt kontrollida.\nGlomerulonefriit. Glomerulonefriit tähendab tervet kompleksi erinevaid seisundeid, millega kaasneb glomerulite (glomerulite) põletik. Raskekujulise haiguse korral mõjutab neerukoe, satub veri, uriin seiskub, mis võib põhjustada pöördumatuid tagajärgi.\nPüelonefriit. See on neeru põletikuline haigus, mida tavaliselt põhjustab bakteriaalne infektsioon. Püelonefriidi ebaefektiivse ravi korral võib see muutuda krooniliseks seisundiks ja olla neerupuudulikkuse tõttu keeruline.\nHüpertensioon. Suurenenud vererõhuga suurendab oluliselt ka keha ja neerude veresoont. See kahjustab filtreerimist ja vähendab neerufunktsiooni. Püsiva ja raske hüpertensiooni korral ei ole neerukahjustus haruldane.\nAutoimmuunhaigused. Neerud võivad kannatada erinevate süsteemsete haiguste all, nagu erütematoosne luupus või vaskuliit. Nende haiguste korral ebaõnnestub immuunsüsteem, mis põhjustab selle keha tervete rakkude rünnaku. On selline asi nagu autoimmuunne glomerulonefriit, mis viib lõpuks kroonilise neerupuudulikkuse tekkeni.\nVäga halb urineerimine, jalgade ja käte turse, iiveldus, oksendamine - CRF-i lõpp-etapi tunnused\nNeerupuudulikkuse sümptomid suurenevad haiguse kulgemisega. Terminali etapil on mitu etappi. Algfaasis halveneb keha seisund tähtsusetult, tõsiseid elundivigastusi ei ole ning neerud säilitavad osaliselt oma funktsionaalsuse.\nEdasistes etappides halveneb keha seisund ja esineb südamepuudulikkuse märke, õhupuudust, tahhükardiat, vererõhu tõusu. Viimasel etapil peatub urineerimine täielikult, kudede pundumine, täheldatakse mürgistusnähte.\nNeerupuudulikkuse sümptomid võivad ilmneda järk-järgult:\nOliguuria Neerupuudulikkuse lõppetapp algab tihti eritunud uriini koguse järsu langusega. Tervetel inimestel on eritunud päevase uriini kogus umbes 1,5. Selle taseme vähendamist 2 või enam korda peetakse normist kõrvalekaldumiseks ja tõsiseks rikkumiseks. Aja jooksul võib oliguuria muutuda anuuriaks.\nAnuuria. See on urineerimise täielik lõpetamine või väga halb urineerimine. Uriini eritub koguses kuni 50 ml päevas. Samal ajal on täheldatud teisi sümptomeid: nõrkus, tervise halvenemine, väsimus, turse, iiveldus ja oksendamine, suukuivus, lihas- ja liigesevalu.\nEmotsionaalne labiilsus. Kroonilise neerupuudulikkuse korral kannatab närvisüsteem. Patsiendil on apaatia, vaheldudes närvilise põnevusega. Sageli kaasneb neerupuudulikkuse inhibeerimine ja sobimatu käitumine.\nTurse. Neerupuudulikkuse korral ei eritu vedelik kehast ja akumuleerub kudedes. Turset võib jälgida kogu kehas: jalgadel, kätel, näol. Haiguse lõppstaadiumiga kaasneb sageli ka näo ja paistetuse keelustamine.\nKõhulahtisus ja isutus. Soolehaigused esinevad sageli oliguurias ja anuurias. Neerud lõpetavad uriini eritumise, mis tähendab, et toksilised ained kogunevad organismis, põhjustades erinevaid häireid. Patsiendil võib esineda tihe, peaaegu must must kõhulahtisus, millel on terav lõhn.\nEntsefalopaatia. Enkefalopaatia sümptomiteks on mälu ja kontsentratsioonihäired, unetus, peavalu, depressioon ja meeleolumuutused.\nNeerude ultraheli - kroonilise neerupuudulikkuse tõhus diagnoos\nNeerupuudulikkuse diagnostika protseduurid hõlmavad biokeemilisi vereanalüüse, uriinianalüüsi valgu olemasolu selles, vajadusel neerude ultraheli, MRI ja urograafiat. Urograafias süstitakse patsiendi veeni kontrastainet ja teostatakse radiograafiline protseduur.\nHaiguse algstaadiumis on diagnoos raske, kuna neerupuudulikkus võib olla pikka aega asümptomaatiline ja rikkumised on väikesed. Haiguse terminaalses staadiumis on sümptomid juba ilmsemad ja kõrvalekalded normist veres ja uriinis võivad diagnoosi täpselt määrata.\nRavi neerupuudulikkuse lõppetapis ei too kaasa täielikku taastumist. Enamasti on selle eesmärk vähendada neerude koormust ja pikendada patsiendi elu nii palju kui võimalik.\nAinus tõhus ravi on neerusiirdamine.\nDieet Dieet on ainult neerupuudulikkuse ravis abimeede. Terminalil ei ole võimalik patsiendi elu päästa, kuid see aitab suurendada teiste protseduuride mõju. Neerude talitlushäire korral on soovitatav toitumisest välja jätta rasv- ja valgusisaldusega toiduained, kasutada rohkem värskeid köögivilju ja puuvilju.\nDetoksikatsioon ravimitega. Erinevate mürgiste ainete vere puhastamiseks määrati dropsid ravimitega, mis soodustavad detoksifitseerimist. Kuid sellised protseduurid võivad asendada neerude tööd ainult osaliselt.\nPeritoneaaldialüüs. See on üsna efektiivne meede neerupuudulikkuse korral, kuid see nõuab kirurgilist sekkumist. Kirurgiliselt asetatakse kateeter kõhuõõnde koos dialüsaadiga, mis lahustab toksiinid ja puhastab verd. See toru muutub iga 6 tunni järel, patsient saab seda ise teha.\nHemodialüüs. Hemodialüüsi korral puhastatakse veri spetsiaalse seadmega ja seejärel tagastatakse kehasse. Selline järkjärguline vere puhastamine võtab aega umbes 6 tundi ja toimub mitu korda kuus. See on pikk protseduur, kuid see on kõige efektiivsem pärast neeru siirdamist terminali staadiumis.\nDoonori neeru siirdamine. Siirdamine on tõhus, kui neer on juurdunud. Doonorite valik võtab mõnikord palju aega. Parimad doonorid on sugulased.\nLõplik staadium on neerupuudulikkuse lõppetapp. Selles haiguse staadiumis on palju komplikatsioone ja tagajärgi, millest kõige ohtlikum on surm.\nÜks komplikatsioone on uremia, see tähendab, et organismi mürgitatakse erinevate ainete lagunemisproduktidega. Raske uremia põhjustab südame häireid, hingamisteede kahjustusi ja surma.\nTeine neerupuudulikkuse komplikatsioon on südame rikkumine. Haiguse lõppfaasis võivad esineda erinevad südameprobleemid: müokardiinfarkt, südamepuudulikkus, südamelihase põletik ja südamerütmihäired.\nNeerupuudulikkuse korral mõjutavad ka seedetrakti organid. Võib halvendada erinevaid kroonilisi haigusi, haavandeid, gastriiti, soolehäireid ja kõhulahtisust.\nLisaks haiguse tüsistustele põhjustab dialüüsi kord sageli ka komplikatsioone.\nSee aitab patsiendil elus hoida, kuid võib põhjustada hüpertensiooni, aneemia, kaltsiumi imendumise vähenemist sooles ja rabe luud. Neerupuudulikkuse ja regulaarse dialüüsi korral on peaaegu kõikidel patsientidel libiido vähenemine.\nLõppstaadiumis neeruhaiguse korral on prognoos tavaliselt pettumust tekitav. Dialüüsi ja kõigi võimalike soovituste järgimise korral on võimalik patsiendi eluiga pikendada mitu aastat. Olulist eluea pikenemist on võimalik ainult edukate neerusiirdamise abil. Kahjuks viiakse siirdamisprotseduur läbi ainult siis, kui haigus ei ole veel põhjustanud siseorganite tõsiseid rikkumisi, vastasel juhul on siirdamine kasutu.\nKasulik video - Krooniline neerupuudulikkus:\nDoonori otsimine võib võtta kaua aega, selle aja jooksul halveneb patsiendi seisund ja siirdamine muutub ebapraktiliseks. Parimad doonorid on lähedased sugulased. Kuid isegi doonori puhul on vajalik, et neer on juurdunud ja selleks on vaja järgida postoperatiivsel perioodil paljusid erinevaid meetmeid ja protseduure.\nKui siirdamine ei ole võimalik, on südame rikkumine, soovitatakse korrapärast dialüüsi, dieeti ja tilgutit organismi võõrutuseks. Kõik need protseduurid aitavad patsiendi elu säästa 10-15 aastani.\nKroonilise neerupuudulikkuse lõppetapi arengu põhjused: sümptomid ja ravi\nKroonilise neeruhaiguse terminaalne staadium on kroonilise neerupuudulikkuse arengu etapp, kus haigus siseneb lõppfaasi ja ohustab inimese elu ja tervist.\nKui te ei alusta hädaolukorras meditsiinilisi protseduure või ei tee patsiendile operatsiooni, siis ei saa ükski arst täpselt öelda, kui kaua ta elab.\nÜldine teave CKD kohta\nKrooniline neerupuudulikkus ei ole haigus, vaid seisund, mis areneb pikaajalise ja kompenseerimata teise tõsise haiguse taustal.\nSee võib olla nii neeruhaiguste kui ka teiste haiguste puhul, mis esinevad suurte veresoonte hävimisega (parenhüüm).\nPatoloogiline protsess muudab oma tööd kehas, nende muutuste taustal järk-järgult (mitte dramaatiliselt, nagu kroonilise neeruhaiguse akuutses staadiumis) arenevad muutused elundite töös.\nVähendab neerude talitlust, nende filtreerimisfunktsioon on halvenenud.\nKroonilise neerupuudulikkuse iseärasus on see, et see võib kesta pikka aega ilma väljendunud sümptomideta.\nNeerupuudulikkusel on mitu arenguetappi:\nTerminaalne faas on omakorda jagatud mitmeks täiendavaks vooluetapiks.\nSee kõik algab filtreerimisprotsessi rikkumisega, uriini väljavool väheneb järk-järgult, taustal, millel patsiendil on spetsiifilised sümptomid.\nInimkeha mürgistatakse järk-järgult lagunemissaadustega, neerud ei saa neid täielikult eemaldada. Teatud aja möödudes väheneb diurees oluliselt.\nMürgiste ainete ja kahjulike ainete rikkalik vedelik koguneb kehasse, see satub teistesse elutähtsatesse organitesse (kopsudesse, südamesse, aju), põhjustades organismis pöördumatuid muutusi.\nMeditsiinilised protseduurid, samuti dialüüs, kompenseerivad patsiendi seisundit vaid vähesel määral, ainult siirdamine võib olukorra täielikult kõrvaldada.\nKuid see viiakse läbi, kui terminali staadium on arengu algstaadiumis, elundite kahjustamise lõppetappidel on siirdamine mõttetu.\nSelles etapis (kuigi diurees on säilinud) saab patsienti siiski aidata. Kuid kroonilise neeruhaiguse edasine areng on täis pöördumatuid muutusi, mis viivad surmani.\nKroonilise neerupuudulikkuse lõppfaasis on mitmeid põhjuseid. Kõik need on kroonilised haigused, mis esinevad ilma asjakohase meditsiinilise paranduseta.\nKõige sagedamini areneb see seisund pikaajaliste järgmiste haiguste taustal:\nhüpertensioon (koos neerupuudulikkuse tekkega);\nmitmesugused autoimmuunhaigused (vaskuliit, süsteemne erütematoosluupus);\nmõned südamehaigused (kompenseerimata südamepuudulikkuse tekkega).\nMitmesugused endokriinsed haigused võivad põhjustada CRF-i, samuti mõningaid neeruhaigusi pika kulgemise, südamehaiguste ja harvadel juhtudel seedetrakti korral.\nAutoimmuunhaigused, tingimusel et need tekivad kahjustuse, neerukude antikehade (otse glomerulite) korral, vähendades seeläbi elundite filtreerimisfunktsioone.\nNominaalselt jaguneb seisund 4 kursuse põhietapiks (vastavalt sümptomite tõsidusele):\nArengu algstaadiumis täheldatakse glomerulaarfiltratsiooni kiiruse vähenemist. Sel juhul esineb diureesi, eritusfunktsioonil on väikesed kahjustused ja rohkem kui 1 liiter uriini eritub inimese kohta päevas.\nII ja selles etapis väheneb uriinijäätmete hulk (kuni 500 ml), täheldatakse lagunemissaaduste mürgistamist, esimesed muutused kopsude toimimisel ja südamel. Kuid need muutused on pöörduvad.\nII b - sümptomite tõsidus suureneb, on iseloomulikud südamepuudulikkuse tunnused kopsude ja maksa kahjustamisega. Vedelik eritub halvasti, tekib järk-järgult anuuria (urineerimise täielik puudumine).\nIII - lõppetapi lõppetapp. Patsient näib tõsise ureemia (kõrge mürgistuse korral) iseloomulikke märke. On dekompenseeritud südamepuudulikkuse aste. Sellises seisundis olev inimene on hukule määratud, isegi teostades vajalikud meditsiinilised protseduurid, ühendamine dialüüsiga ei suuda parandada tema seisundit. Menetlused aitavad vaid päästa elusid.\nCRF-il on mitmeid iseloomulikke märke, mitte kõik need esinevad terminaalses staadiumis ja on tihti kattuvad põhihaiguse sümptomitega, mis viisid kroonilise neerupuudulikkuse tekkeni.\nuriinijäätmete mahu märkimisväärne vähenemine;\nelutähtsate organite katkestamine;\nmärkimisväärne vererõhu tõus veres;\nnäo värvimuutus, turse;\niseloomulik valu nimmepiirkonnas.\nEsimene asi, mida peaksite pöörama tähelepanu, on väljamineva uriini hulga vähendamine. Õige koguse vedelik ei eritu kehast. Hiljem on ka teisi märke, mis on teistele märgatavad.\nIsegi kui kehakaalu langus ei ole tõsise turse tõttu märgatav, siis kui vedelik satub kopsudesse, algab nende turse, valulik, raske köha koos või ilma väljatõmbamiseta.\nSiis muutub jume, muutub kollaseks, mehe huuled muutuvad siniseks, ta satub poolteadvusse. See näitab entsefalopaatia olemasolu (ajukahjustused lagunemissaaduste abil).\nSellisel juhul on patsiendile raske aidata, ta peab koheselt haiglasse minema, kuna CRF-i ravi toimub ainult haiglas.\nEsialgses etapis vabaneb ainult uriini kogus (diurees). Nimmepiirkonnas võib esineda valulikke tundeid ja paistetust. Muud patoloogilised tunnused puuduvad, kuna glomerulaarfiltratsiooni kiirus on vähenenud, kuid neerud on endiselt toimivad.\n3. etapis ei lahku vedelik, diurees peatub. Neerud täielikult ebaõnnestuvad, põhjustades ägeda neerupuudulikkuse.\nKroonilise neeruhaiguse terminaalse faasi ravi vähendatakse dialüüsiks, kasutades teist meetodit ja siirdamist. Ravi viiakse läbi, kuid selle efektiivsus on äärmiselt madal.\nErinevate neerude funktsiooni parandavate ravimite kasutamine kiirendab elundite filtreerimisvõimet.\nKuid ravimite kasutamine patsiendi seisundi täielikuks kompenseerimiseks. Sel põhjusel on oluline dialüüs.\nKõige levinumad detoksifikatsioonilahused, mis aitavad kaasa toksiinide ja kahjulike ainete eemaldumisest organismist.\nViidi läbi kahel viisil, et päästa patsiendi elu ja vältida raskete tüsistuste teket.\nPerinataalne dialüüs viiakse läbi kõhu seina kaudu, kasutades selleks kateetrit ja lahendusi, mis võimaldavad teil eemaldada kahjulikke lagunemissaadusi. Lahus viiakse läbi kateetri, mõne aja pärast eemaldatakse, koos sellega eemaldatakse kõik toksilised ained kehast.\nSeadme dialüüs on haiglas keerulisem, kuid efektiivsem. Seadmete dialüüs kestab 5–6 tundi ja seda võib läbi viia pikema aja jooksul ilma ravimita. Protseduur viiakse läbi 2-3 korda kuus.\nToiming on lubatud ainult juhul, kui CRF on arenguetapil 1 või 2. Menetlus hõlmab elundi olemasolu (doonoriks võib olla lähedased sugulased: vend, õde, vanemad jne).\nKui ükski sugulane ei saa doonorina tegutseda, pannakse patsient ootenimekirja.\nDoonororganit saab hiljuti surnud isikult. Kuid siirdamise järjekord on väga pikk ja neerude ootamiseks kulub rohkem kui üks aasta.\nPärast operatsiooni viiakse läbi täiendav ravi, mille eesmärk on vähendada tagasilükkamise ohtu.\nKroonilise neerupuudulikkuse tüsistus lõppetapis võib lugeda:\nKomplikatsioonide esinemine näitab otseselt, et inimesel on organismis patoloogilisi muutusi, mida ei saa ravimite abil korrigeerida.\nKui palju täpselt seda, kes sellise diagnoosi tegi, on raske ennustada. Mõnede arstide sõnul sõltub keskmine eeldatav eluiga sellest, kui kiiresti patsient oli aidanud ja kas diagnoositi keha patoloogilisi muutusi.\nKui patsient siseneb meditsiiniasutusse, kui tema kehas esineb patoloogilisi muutusi, ja terminali etapp on jõudnud arengu lõppfaasi, siis prognoos on halb.\nIsegi vajalike manipulatsioonide korral on võimalik inimese elu päästa, kuid ainult mõnda aega. Sellise patsiendi elu taastub täielikult ja tagastab.\nEnnetavate protseduuride osana on soovitatav ravida endokriinsüsteemi, kardiovaskulaarse süsteemi haigusi. Et kompenseerida ravimite ja dialüüsi abil olemasolevat neerupuudulikkust.\nNeeruhaiguste ravis: püelonefriit, glomerulaarne nefriit, et pöörata tähelepanu ravi efektiivsusele.\nKroonilise neeruhaiguse terminaalne staadium on haiguse arengu viimane etapp, selles etapis on oluline abistada patsienti õigeaegselt, mitte viia haigusseisund patoloogiliselt ohtlikusse. Kui komplikatsioone ei ole võimalik vältida, on surma tõenäosus äärmiselt kõrge.\nKroonilise neerupuudulikkuse lõppfaasi prognoos\nKroonilise neerupuudulikkuse terminaalne staadium on lakanud olemast karistus hetkest, mil vererõhu puhastamise seadmed, mis asendavad neerufunktsiooni, ilmusid ja hakkasid paranema. Kuid isegi tõhusa ja põhjaliku ravi korral on inimese elu kestus kroonilise neeruhaiguse lõppetapis piiratud järgmise 10–15 aastaga. Samuti ei saa keegi arst öelda, kui palju inimene elab koos mittetoimivate neerudega.\nKroonilise neeruhaiguse terminaalse faasi perioodid\nNeerude funktsionaalse seisundi olulise halvenemise põhjused CRF moodustumisega on järsult vähenenud nefronite arv parenhüümas. Kõige sagedamini toimub nende surm kroonilise neeruhaiguse keerulise kulgemise taustal, mille korral ei tehtud nõuetekohast ravi või kus esines sügav anatoomiline ja funktsionaalne neerukahjustus.\nHoolimata põhjuslikest teguritest on kroonilise neeruhaiguse terminaalne staadium jaotatud mitmeks perioodiks:\nUriinifunktsioonid säilivad (umbes 1 liiter uriini eritub päevas), neerude töö toksiinide vere puhastamisel on oluliselt halvenenud.\nUriini kogus väheneb 300 ml-ni päevas, on märke keha oluliste metaboolsete funktsioonide halvenemisest, vererõhu tõus ja südamepuudulikkuse sümptomite ilmumine.\nErinevalt eelmisest etapist halveneb südame-veresoonkonna süsteemi töö tugevalt südamepuudulikkuse tekkega.\nEi ole urineerimist, neerude puhastusfunktsioonid on halvenenud, kõigi organite dekompenseerumise taustal ilmub üldine kudede turse.\nPatsiendi täpse seisundi kindlaksmääramine on vajalik ravi taktika valimiseks: 1 ja 2 perioodiga on veel võimalused efektiivsete ravimeetodite rakendamiseks. 3. ja 4. perioodil, kui elutähtsates elundites esineb pöördumatuid muutusi, on äärmiselt raske loota positiivset dünaamikat.\nKroonilise neeruhaiguse terminaalses staadiumis rakendatakse kõiki ravimeetmeid haiglas ja jagatakse konservatiivseteks ja kirurgilisteks meetoditeks. Valdav enamik patsiente vajab kõiki võimalikke neerupuudulikkuse ravivõimalusi, mida kasutatakse järk-järgult.\nKõigi CKD viimase etapi patsientide peamiste meetodite hulka kuuluvad dieetravi ja vere suhtes toksilised toimed.\nDieet Ühest küljest on vaja anda haigele inimesele keha toitainete ja energiaga, teiselt poolt, et vähendada oluliselt eritussüsteemi koormust. Selleks kasutab arst dieeti, piirates soola, loomset valku ja rasvade ja süsivesikute arvu suurenemist. Mikroelementide ja vitamiinide täiendamine toimub köögiviljade ja puuviljade arvelt. Joogirežiim on väga oluline: ei ole vaja mitte ainult pakkuda kehale vett, vaid ka jälgida uriini eritumist rangelt, püüdes säilitada tasakaalu.\nDetoksikatsioon. Terminali CKD iseloomustab neerude töö järsk halvenemine, et puhastada elutegevuse käigus tekkinud toksiinide ja kahjulike ainete keha. Põhiravi eeldab kohustuslikku vere detoksikatsiooni. Arst määrab dropperite jaoks erinevaid võimalusi, mille abil on võimalik mürgiseid aineid osaliselt eemaldada, asendades haigete neerude tööd.\nCRF-i konservatiivne ravi, eriti terminaalses staadiumis, ei ole piisavalt tõhus. Kaasaegsete ravimeetodite optimaalne kasutamine, mis peaaegu täielikult asendavad kaotatud neerufunktsiooni. Kroonilise neeruhaiguse puhul on peamiseks raviliigiks dialüüs, mille olemus on vedeliku läbimine spetsiaalse filtri kaudu kahjulike ainete eraldamise ja eemaldamisega. Dialüüsi võib kasutada mis tahes terminaalse etapi perioodil.\nPeritoneaaldialüüs. Kõhu sisepind koosneb kõhukelme, mis on loomulik filter. Seda omadust kasutatakse püsivaks ja efektiivseks dialüüsiks. Operatsiooni abil paigutatakse kõhu sisse spetsiaalne kateetri toru, milles on lahusti vedelik (dialüüs). Peritoneaalsete veresoonte kaudu voolav veri eraldab kahjulikke aineid ja toksiine, mis ladestuvad selles dialüüsis. Iga 6 tunni järel tuleb muuta lahusti vedelik. Dialüüsi asendamine on tehniliselt lihtne, nii et patsient saab seda ise teha.\nHemodialüüs. Kroonilise neerupuudulikkuse ravis otsese vere puhastamiseks on vaja “kunstlikku neeru” seadet. Tehnikaga kaasneb vere võtmine haige inimeselt, seadme filtri puhastamine ja tagasi veresoonkonna veresoonesse tagasipöördumine. Efektiivsus on palju suurem, seega on tavaliselt vaja läbi viia protseduur kestusega 5-6 tundi 2-3 korda kuus.\nNeerusiirdamise kirurgiline ravi viiakse läbi ainult lõpp-etapi CRF kliinilise käigu 1 ja 2 perioodil. Kui arst tuvastas uuringuetapis tõsised ja pöördumatud muutused elutähtsates organites (süda, maks, kopsud), siis on mõttetu teha neerusiirdamist. Lisaks sellele on operatsioon vastunäidustatud endokriinsüsteemi, vaimse haiguse, maohaavandi ja akuutse infektsiooni esinemise korral ükskõik millises kehaosas.\nVäga oluline on doonori neeru valimine. Parim variant on lähedane sugulane (ema, isa, vend või õde). Sugulaste puudumisel - võite proovida saada doonororgani äkki surnud inimeselt.\nMeditsiinitehnoloogiad võimaldavad läbi viia neerusiirdamist ilma suurte raskusteta, kuid peamine asi ei ole üldse toimimine, vaid edasine ravi siirdatud elundi tagasilükkamise vältimiseks. Kui kõik läks hästi ja ilma komplikatsioonita, on elu prognoos soodne.\nCKD terminaalsel ravil on peamine eesmärk - peamiste neerufunktsioonide taastamine. Haiguse lõppetapi algusperioodil on kõige parem teha neerusiirdamine, eriti kui kõik elutähtsad organid on täielikult funktsionaalsed. Kardiopulmonaalse ja maksapuudulikkuse korral määrab arst erinevaid dialüüsi võimalusi. Ravi kohustuslikuks tingimuseks on toitumine ja korrapärased detoksifikatsioonikursused. Keerukate terapeutiliste mõjude tulemus on inimese elu võimalikult pikaajaline säilimine\n4. etapi neerupuudulikkuse prognoos\n4. etapp Krooniline neerupuudulikkus (CRF)\nKroonilise neerupuudulikkuse 4. etapp on raske neeruhaigus, mille glomerulaarfiltratsioonikiirus on 15-30 ml / min. Raske neerufunktsiooni langus põhjustab süsteemseid sümptomeid. Selles staadiumis peaksid patsiendid ühelt poolt pöörama erilist tähelepanu toitumisele, eluviisi muutustele, haiguse olukorra juhtimisele ja mitte neerude koormamisele ning teiselt poolt ravile, et parandada neerude olukorda ja vältida ohtlikke replikatsioone.\nNeerufunktsiooni halvenemise tõttu saavad metaboliidid vereringesse koguneda ja põhjustavad meditsiinilist olukorda, mida nimetatakse aneemiaks. Kuna neerud ei suuda efektiivselt toota erütropoetiini ja hormoon stimuleerib vererakkude tootmist, ilmneb 4. faasi neerupuudulikkusega patsientidel aneemia. Neerud reguleerivad elektrolüütide tasakaalu ja neerupuudulikkuse 4. staadiumis oli patsientidel tavaliselt kõrge kalorite, kõrge fosfori, madala kaltsiumi, kõrge naatriumi jne sisaldus. Kõrge kaalium põhjustab rütmihäireid, kõrge naatriumi oht vedeliku retentsioonile ja suurendab vererõhku ning kõrgenenud fosfor põhjustab luud.\n4. sümptomi staadiumis krooniline neerupuudulikkus hõlmab peamiselt järgmist:\n* Nõrkus. Väsimuse tunne on 4. astme aneemia sümptomi tulemus.\n* Urineerimise muutus. Uriin võib olla vahutav ja vaht püsib pikka aega. See on märk suurenenud valgust uriinis. Veri uriinis põhjustab uriini värvi tumeda oranži, pruuni, tee värvi või punase värvuse. Isik võib emiteerida rohkem või vähem uriini või öösel sageli tualetti.\n* Ujumise raskus. Sügelev nahk, rahutu jalad või lihaskrambid võivad patsienti ärkvel hoida ja magada.\n* Iiveldus. Krooniline neerupuudulikkus võib põhjustada oksendamist või iiveldust.\n* Isu puudumine. Patsiendil ei ole soovi süüa ja sageli kurdab ta metaanilise maitse või ammoniaagi maitse suus.\n* Südame-veresoonkonna haigused. Kroonilise neerupuudulikkuse 4. staadiumis suurendab mitmesuguseid tegureid, sealhulgas kõrge vererõhk, vee ja soola retentsioon, aneemia ja mürgised ained, südamepuudulikkuse, arütmia, müokardi kahjustuse jne ohu.\n* Närvisüsteemi sümptomid. Püsivad sümptomid hõlmavad peamiselt unetust, halva kontsentratsiooni, mälukaotust. Mõnel juhul kannatavad patsiendid sügelemise, tuimus, kooma, hullumeelsuse ja teiste all.\n4. etapi patsiendid peavad tavaliselt võtma verd analüüsiks. kreatiniin. hemoglobiin, kaltsium, kaalium ja kaltsium, et teada saada, kuidas neerud toimivad ja kuidas vähendada haiguste riski tüsistuste tõttu. Pärast analüüsi tulemuste kindlaksmääramist annab arst patsiendile parimat võimalikku arvamust ravi kohta. Kuna toitumine on ravi oluline osa, siis on ravi jaoks vajalik ka dietoloog. Ja dietoloog uurib analüüsi tulemust ja annab patsiendile oma toitumiskava. Nõuetekohane toitumiskava aitab säilitada neerufunktsiooni ja üldist tervist.\nNeerupuudulikkuse 4. etapi mõned toitumisalased nõuanded hõlmavad peamiselt järgmist:\nArvutage valgu tarbimine. Valgud on inimkeha toitumise allikad. Kuid liiga palju valku on kahjulik, sest see tekitab rohkem lämmastikujäätmeid. Valkude kogumine 0,6 grammi kilogrammi kohta päevas on kasulik, kui teie glomerulaarfiltratsiooni kiirus langeb alla 25 või jääb umbes 25% neerufunktsioonist. Te peaksite küsima oma arstilt, kui palju valku on saadaval päevas ja pidage meeles, et vähemalt pool valgust pärineb kvaliteetsetest tulemustest, nagu munavalge, tailiha, kala jne.\nNaatriumi tarbimise piiramine. Liiga palju naatriumi võib põhjustada suurte vedelike hoidmist. Ja see viib inimeste turse ja õhupuuduseni. Neerupuudulikkuse 4. astme isik peaks hoidma töödeldud toitu ja valmistama õhtusööki madala naatriumi- või naatriumi koostisosaga. Enamik toitumisi algab eesmärgiga 1500-2000 mg päevas või arsti soovitusel.\nSäilitada terve kehakaal. Kui soovite kaloreid põletades tervislikku kehakaalu säilitada ja nüüd on vaja regulaarselt treenida.\nKolesterooli tarbimine. Asendage küllastunud rasvad küllastumata rasvadega ja muutke dieet madala rasvasisaldusega. See võib aidata vähendada südame-veresoonkonna haiguste riski.\nMuud nõuanded. Kui laboratooriumi tulemused on tavapärasest suuremad, peaksite oma kaaliumi tarbimist piirama. Kui paladiinil on liiga palju vedelikke, piirab see vedelike tarbimist. Vedeliku hoidmise sümptomiteks on jalgade, käte, näo, kõrge vererõhu ja õhupuuduse turse.\nNeerude tervise pikendamiseks peavad neerupuudulikkuse 4. astme patsiendid võtma arsti poolt soovitatud ravimeid vererõhu, aneemia ja teiste olukordade kontrollimiseks. 4. etapi inimesed kaotavad tõenäoliselt neerufunktsiooni ja lõpuks toimub dialüüs. Lisaks haiguse arengu jälgimise põhikavale aitab õige ravi parandada neerufunktsiooni halbast positsioonist paremasse asendisse ja seetõttu ei ole dialüüs vajalik. Ja see realiseeritakse lääne meditsiini ja traditsioonilise hiina meditsiini kombinatsiooni abil.\nVõib-olla on teil tähelepanu pööramine:\nNeerupuudulikkust peetakse keeruliseks probleemiks isegi kaasaegsete ravimeetodite korral. See on potentsiaalselt pöörduv, äkki arenev häire või neerude talitlushäire. Ebasoodne haigus hävitab mitte ainult neerud, vaid kogu keha. Haigus mõjutab mõlemat soost sõltumata vanusest. Kuid meeste neerupuudulikkus erineb arengu olemusest ja sarnaste seisundite ilmingutest naistel. Selle põhjuseks on meeste ja naiste füsioloogia eripära.\nIseloomulikud erinevused PN arengus meestel\nHilise ja halva ravi korral progresseerub neerupuudulikkus ja põhjustab tõsiseid häireid kõigi organite ja süsteemide töös. Areneb organismi mürgistus, häirib ainevahetust, mis toob kaasa pöördumatud tagajärjed. Neerupuudulikkusega meeste arvu suurenemise tendents suureneb igal aastal 10-12%.\nSee on terminaalne patoloogia, mille puhul neerufunktsioon on osaliselt või täielikult kadunud ja nad lõpetavad uriini moodustumise, filtreerimise ja eritumise. Selle tulemusena kehas tekivad veesoola, happesuse ja osmootse homeostaasi häired, mis põhjustavad kõikide organite ja süsteemide häirimist. Haiguse kliinikus on kaks liiki - äge ja krooniline.\nARF-i arengu põhjused meestel on erinevad. Neid võib jagada kolme rühma ja vastavaid vorme:\nÄgeda neerupuudulikkuse kliinikus on 4 selgelt piiritletud etappi.\nSeda etappi iseloomustab sümptomoloogia, mis on tingitud ägeda neerupuudulikkuse põhjustatud teguritest. See võib olla nõrgalt väljendunud üldises halbuses, intoksikatsiooni sündroomi järkjärgulises arengus, millega kaasneb kõhuvalu, iiveldus, naha hellus.\nSelle etapi arengu peamine märk on eritunud uriini järsk langus või selle täielik puudumine. Uriini üldkogus ei ületa tavaliselt 500 ml päevas. Uriin on verine, suure koguse setetega. Patsiendi seisund halveneb kiiresti kolme esimese päeva jooksul. Seda iseloomustavad sellised vereparameetrid nagu proteinuuria, asoteemia, hüperfosfateemia, hüperkaleemia, hüpernoopia, atsidoos. Kui tekib kopsuturse, siis tekib õhupuudus ja niisked käpad. See näitab keha enesemürgitust, mille tunnused on letargia, uimasus, paistetus, adynamia jne, mis on levinud kogu kehas.\nTeised elundid tekitavad ka patoloogilisi seisundeid: perikardiit, ureemiline gastroenterokoliit, pankreatiit, hepatiit, kopsupõletik, sepsis. Selle etapi kestus võib olla mitu tundi kuni mitu päeva. Selle ägeda neerupuudulikkuse perioodi pikem periood võib viidata neerude või teiste organite ja süsteemide tüsistuste tekkele.\nSee on taastumisetapp, mis jaguneb varajase diureesi ja polüuuria faasi faasi. Igapäevane diurees suureneb järk-järgult, mis näitab neerude kontsentratsioonifunktsiooni taastumist. Selles staadiumis võib patsiendi seisundiga kaasneda raku dehüdratsioon. Kuid kui neerud taastuvad, kaob dehüdratsiooni ja sellega seotud tüsistuste oht. Uriini maht on normaalne ja saavutab 2,5 liitrit. Koos neerudega taastatakse teiste organite funktsioonid. Taastumisperiood kestab kuni 2,5-3 nädalat.\nSee etapp on üsna pikk ja võib kesta kuni mitu kuud. Neerude ja teiste elundite funktsioonid taastatakse täielikult.\nOPN tuleb eristada ägeda uriini retentsioonist tavaliste sümptomite tõttu. Akuutse neerupuudulikkuse diagnoosimisel on suur tähtsus ajaloos. Tema teave aitab tuvastada haiguste esinemist, mis võivad põhjustada anuuriat või keha mürgistamist. Nimmepiirkonna valu kirjeldus aitab arstil kindlaks teha ägeda neerupuudulikkuse vormi - neerud, postrenal jne. Uriini puudumine põies viitab neerupuudulikkusele. Kui see on vähemalt väike, siis uuritakse, mis võimaldab diagnoosi täpsustada.\nNeerude ultraheliuuring - kõige informatiivsem diagnostiline meetod\nDiagnostilistel eesmärkidel teostatakse uurea, kreatiniini, elektrolüütide ja happe-aluse tasakaalu tuvastamiseks vereplasma biokeemia.\nPostrenaalse ARF-i diagnoosimiseks viiakse läbi neerude instrumentaal-, ultraheli- ja röntgeniuuringud. Need meetodid võimaldavad määrata neerufunktsiooni säilimise taset, nende suurust ja struktuuri.\nDiagnostilised tulemused võimaldavad määrata ägeda neerupuudulikkuse ravi.\nAkuutse neerupuudulikkuse ravivõimalused valitakse sõltuvalt haiguse staadiumist.\nNeerupuudulikkus ägedas vormis on terminaalne seisund ja selle tulemus sõltub õigeaegsest ja kvaliteetsest ravist. Soodsate tulemustega kaasneb neerufunktsiooni taastumine 35-40% juhtudest, osaline paranemine 10-15% juhtudest ja 1-3% patsientidest, kellel on olnud äge neerupuudulikkus, on hemodialüüs vajalik.\nKrooniline neerupuudulikkuse sündroom on neerurakkude struktuuride järkjärguline surm - nefronid progresseeruva neeruhaiguse tagajärjel. Funktsionaalne neerukude on asendatud sidekoe ja elundi mahu vähenemisega.\nKroonilise neeruhaiguse põhjused on sageli glomerulonefriit ja püelonefriit kroonilises vormis; suhkurtõbi; neerude väärarengud, vaskulaarsed haigused, süsteemsed haigused.\nKroonilise neerupuudulikkuse arengu mehhanism on seotud neerude parenhüümi struktuuriliste muutustega. Glomerulite ja tubulite düsfunktsioonide tagajärjel on toimivate nefronite arvu vähenemine, neerude vereringesüsteemi kahjustus, põletikuline turse ja sidekoe struktuuride skleroos. Kõik see põhjustab ainevahetusprotsesside katkemist.\nKroonilise vormi neerupuudulikkuse tunnused ilmnevad sõltuvalt haiguse staadiumist.\nVarjatud (varjatud) etapp. tavaliselt asümptomaatiline. Treeningu ajal tekib patsient nõrkus ja väsimus. Vere biokeemiline uurimine ei näita mingeid kõrvalekaldeid, uriinianalüüs võib näidata väikest kogust valku.\nKompensatsioonietappi iseloomustab eritunud uriini koguse suurenemine (kuni 2,5 liitrit). Uriinianalüüs ja vere biokeemia näitavad muutusi toimimises.\nVahelduv etapp. Neerufunktsiooni häire on märkimisväärselt halvenenud. Veres on urea ja kreatiniini sisaldus pidevalt suurenenud. Sümptomaatika on tugevam: tugev nõrkus, janu, pidev suukuivus, söögiisu vähenemine, iiveldus, oksendamine. Nahk on kuiv, vähendatud turgoriga, kollaka varjundiga. Täheldatakse lihaste atoniat, sõrmede värisemist, tahtmatut närvilist lihaste tõmblemist, liigeste valu. Halvenemise perioodid asendatakse parandusperioodidega. Konservatiivse ravi toetamine võimaldab patsiendil jääda samasse töörežiimi, kuid suureneva füüsilise ja psühho-emotsionaalse stressi, alatoitluse, joogirežiimi piirangute, nakkushaiguste ja muude stressireaktsioonide korral halveneb seisund.\nTerminaalset etappi iseloomustab ureemiline mürgistus. Eraldatud uriini kogus väheneb järsult kuni selle täieliku puudumiseni. Elundite ja süsteemide metaboolsed toksiinid on kahjustatud: südamelihase degeneratsioon, perikardiit, kopsuturse, entsefalopaatia, vereringe, immuunsüsteemi ja teiste süsteemide toimimise häired. Need ja paljud teised hävitavad protsessid on pöördumatud. Nahal on urea vabanemine, patsient lõhnab uriini.\nKroonilise neeruhaiguse diagnoosimine toimub mitmete meetmete abil:\nLaboratoorsed testid: üldine ja biokeemiline analüüs veres, uriini valgus ja veres, Reberg-Toreevi test (neerude eritumise hindamine). Proov Reberg - Toreeva võimaldab teil arvutada glomerulaarfiltratsiooni kiirust - SCF. See on üks peamisi näitajaid haiguse ulatuse ja etapi määramisel. Lisaks sellele jaotusele tehakse arvutused, mis on kohandatud soo, vanuse, kehakaalu ja muude näitajate järgi.\nInstrumentaalsed uuringud: neerude ultraheliuuring (täpsustatud neerukude kahjustuse aste), biopsia (võimaldab tuvastada haiguse etappi), neerude R-graafika (ainult I-II astme patsientidel).\nHemodialüüsi masin, mida kasutatakse neerupuudulikkuse asendusravina\nKroonilise neerupuudulikkuse igal etapil on oma ravistrateegia, võttes arvesse kõiki diagnostilise uuringu näitajaid.\nRavi esimeses etapis on suunatud põhihaigusele ja neerude ägenemise leevendamisele.\nTeist etappi iseloomustab neerupuudulikkuse progresseerumine. Seetõttu keskendub ravi edusammude vähendamisele. Ettenähtud ravimid, mis inhibeerivad patoloogilise protsessi arengut neerudes. Koos sellega kasutatakse vahendeid kogu organismi elu säilitamiseks.\nHaiguse kolmandas etapis, kui komplikatsioonid arenevad, viiakse kompleksi ravile sisse PN-i progresseerumist aeglustavad ravimid, samuti viiakse läbi teiste organite ja süsteemide sümptomaatiline ravi.\nNeljandas etapis valmistatakse patsiendi CRF asendusraviks ja viies etapp viiakse läbi.\nKroonilise neeruhaiguse asendusravi on hemodialüüs ja peritoneaaldialüüs.\nPeritoneaaldialüüs, mida kasutatakse patsiendi vere puhastamiseks kodus\nHemodialüüs on vere puhastamise riistvara, mis võimaldab eemaldada kehast toksiine ja normaliseerida vee ja elektrolüütide tasakaalu näitajad. Protseduur viiakse läbi haiglas vähemalt 3 korda nädalas, iga protseduuri kestus on vähemalt 4 tundi.\nPeritoneaaldialüüsiga verepuhastamise protseduur seisneb kõhuõõne täitmises kateetri kaudu dialüüsilahusega. Lahuse ja patsiendi vere vahel vahetatakse kõhuõõnes. Selle tulemusena eemaldatakse katetri kaudu toksilised ained ja vesi. Lahus õõnsuses on mõne tunni jooksul. Selle meetodi eelised on, et patsient ei pea pidevalt sõltuma hemodialüüsiüksusest. Ta täidab kogu protseduuri iseseisvalt. Kontrollimiseks külastab ta iga kuu dialüüsikeskust. Meetodit kasutatakse kõige sagedamini neerusiirdamise ootamisel.\nToitumine neerupuudulikkuse sündroomis\nNeerupuudulikkuse toitumisharjumusel on oluline roll, kuna mõned toidutüübid võivad selle progresseerumist süvendada. See on välja töötatud, võttes arvesse haiguse etappi ja raskusastet, ägenemiste või tüsistuste esinemist. See on määratud toidule, piirates loomseid valke, soola, fosforit. Toidu koostise kogust ja kvaliteeti koostab raviarst koos raviarstiga. Loomseid valke soovitatakse taime, peamiselt soja asendamiseks. Kehtestatud on ka taimsete rasvade ja süsivesikute tarbimise standardid.\nNeerutransplantatsioon viiakse läbi neerupuudulikkuse viiendas etapis.\nNeerufunktsiooni kahjustus lastel\nMärkus: PN = osalised rikkumised; * glomerulonefriit; ** püelonefriit, tubulopaatia, düsplaasia. Nefropaatia käigus esineb neerude funktsionaalsete häirete areng, mille arengu järjestus on kaasasündinud, pärilike ja omandatud haiguste puhul erinev. CRF ei ole lastel ühtlaselt klassifitseeritud. Tööklassifikatsioonina on võimalik kasutada M.S. poolt välja pakutud neerude funktsioonide omadusi (tabel 112). Ignatova ja Yu.E. Veltischev (1982). Siiski sobib see siis, kui on võimalik määrata ööpäevarütmi ja teha stressitestid. Lihtsam praktiline töö on N.A. Lopatkina (1982) või SI. Ryabova (1980), kuigi viimane sisaldab teatud kroonilise neeruhaiguse ebatäpsusi ja tingimuslikke etappe. Vastavalt MS klassifikatsioonile Ignatova varased muutused neerude aktiivsuses väljenduvad ainult nende individuaalsete funktsioonide rikkumises. Kõige lihtsamad neerufunktsiooni häired on nende kohanemisvõime piiramise tunnused, mis on määratud treeningkatsetega. Düsrütmia diagnoosimiseks on kõige ligipääsetavam kindlaks teha, et Zimnitsky testis (nturtuuris) toimub vee eritumise igapäevane rütm. Vähem sagedamini uuritakse häireid filtreerimise igapäevasel rütmil (kreatiniini kliirens), osmoreguleerimisel, eritumisel, tiitritavatel hapetel, ammoniaagil jne. Eespool kirjeldatud funktsionaalsed häired iseloomustavad osalisi PN1 häireid. Osalise neerufunktsiooni häire peamised liigid on kompenseeritud glomerulaarne ja tubulaarne puudulikkus, mis põhjustab homeostaasi häireid (PN2a). Neid rikkumisi saab eraldada ja kombineerida ning neid saab avastada stressitestide abil (vesi, valk, alatoitumine). Neeruhaiguse progresseerumine viib neerufunktsiooni dekompenseerumiseni (PN26), millega kaasneb muutus keha sisekeskkonna püsivuses. Kuid kreatiniini ja uurea sisaldus veres võib jääda normaalseks. Päevane diurees suureneb tavaliselt vanusepiiranguga võrreldes, mõnikord kuni 2-3 liitrit tubulaarse reabsorptsiooni halvenemise tõttu. Glomerulaarfiltratsioon vähenes 30-40 ml / min-ni (0,5-0,67 ml / s). Uriini osmolaarsus väheneb stabiilselt, naatriumi eritumist uriiniga võib perioodiliselt jälgida. Kroonilise neeruhaiguse terminaalset etappi tähistatakse PNZ-ga. KLIINILISED JA DIAGNOSTIKA. Peamiste kliiniliste sümptomite raskusastet määravad mitte ainult CRF omadused, sõltuvalt selle arengut põhjustanud neeruprotsessi iseloomust, vaid ka neerupuudulikkuse staadiumist (tabel 113). CRF peamised kliinilised sümptomid on määratud vee ja elektrolüütide tasakaalu halvenemise, hüpertensiooni taseme, südame-veresoonkonna, perifeerse ja kesknärvisüsteemi seisundi, luu kahjustuste olemuse, seedetrakti, vereloome süsteemi (tabel 113).\nKroonilise neerupuudulikkuse tunnused ja nende arengu põhjused\nKasvupeetust täheldatakse kõige sagedamini kaasasündinud ja päriliku nefropaatia korral. Nendel juhtudel toimub füüsilise arengu viivitus kiiremini, seda varem tekib neeruhaigus. Ilmselt määratakse lühike kasv, hüpostatura sagedamini neerukoe düsplaasia, perekondlike nefropaatiate, päriliku nefriidi, tubulopaatiate, obstruktiivse püelonefriidi, osteodüstroofia ilma kroonilise neeruhaiguse algstaadiumis. Tuleb märkida, et kasvu aeglustumine on varasemast lapsepõlvest kroonilise neerupuudulikkuse tekkimisega rohkem väljendunud. CRF-i moodustumise tingimuste kasvu aeglustumine on kombineeritud lapse kehakaalu puudujäägiga, naha turgori vähenemisega, lihaste toonusega, nahaaluse rasvkoe hõrenemisega ja väikeste laste staatiliste funktsioonide hilinemisega. Omandatud nefropaatiatega kaasneb kasvupeetus koos CRF pikaajalise järkjärgulise moodustumisega. Kroonilise neerupuudulikkuse teke pärast puberteeti avaldab lapse füüsilisele arengule vähe mõju. Siiski määratakse nendel patsientidel seksuaalne infantilism. Koos füüsilise arengu viivitamisega esineb lapse emotsionaalse sfääri kahanemine, ebapiisavate käitumuslike reaktsioonide ilmumine. Kroonilise neeruhaigusega laste ülemäärast ärrituvust, pisarust, agressiivsust peetakse täiskasvanutele sageli halva hariduse märgiks, mis toob kaasa põhjendamatu karistuse ja raskendab lapse konflikti teistega. Halb nahk on üks kõige tüüpilisemaid, kuid mitte esimesi CRF-i märke. Nahapall on tingitud mitte ainult aneemia, vaid ka joobeseisundist. Kroonilise neeruhaiguse algstaadiumis on kuivus ja naha koorumine ja sügelemine. See muutub lollaks, kollaka varjundiga. Lõppfaasis on lastel iseloomulik kollakas-mullane nahavärv ja hemorraagiline lööve pagasiruumis ja jäsemetes. CRF tüüpiline sümptom on sklera kahvatu, sinakas värvus. Kroonilise neeruhaiguse progresseerumise protsessis võib küünte muutusi täheldada leukonyhia vormis (valged laigud või küünte sees olevad jooned), lokaliseeritud paksendused, nende haavatavus ilmneb. Kroonilise neeruhaigusega patsientidel on kompenseerivates adaptiivsetes protsessides oluline roll mitte ainult nahal, vaid ka higinäärmetel. Eriti olulised on keha karvkattel asuvad apokriinsed näärmed (pea, kaenlaalused, kõhupiirkonna, kubeme ja perineumi nahk). Kroonilise neeruhaiguse algfaasis iseloomustab suurenenud higistamine ja apokriinide sekretoorne funktsioon. Selle aja jooksul võib higi omandada iseloomuliku kuldkollase värvi. Lapse higistamise tugevdamine, higi lõhna muutmine, sügeluse ilmnemine perineaalses piirkonnas, päraku saab määrata juba kroonilise neeruhaiguse varases staadiumis. Higistamise vähendamine või puudumine on tavaliselt kombineeritud düstroofiliste muutustega nahas CKD terminaalses faasis. Edasilükkudes muutub juuste värvus, suureneb nende ebakindlus ja suureneb juuste väljalangemine. Kroonilise neeruhaiguse korral koos nende sümptomitega võivad karbamiidi adsorbeerumisel karvapinnale tekkida "ureemilised hallid juuksed". Kroonilise neeruhaiguse tekkimise protsessis muudab limaskestade seisundit ja süljenäärmete funktsiooni. Esiteks tekivad suu, kõri ja keele ülemise pinna kuivad limaskestad, samal ajal kui selle alumine pool jääb niiskeks. Ebameeldiva maitse ilmnemine suus, kuivus või ülitundlikkus peegeldab neerufunktsiooni häireid, mis põhjustavad lämmastiku ainevahetuse produktide mööduvat või püsivat suurenemist veres. Pikaajalise kroonilise neerupuudulikkusega lastel ilmneb väsimus teatud määral lihashüpotensiooni tekkega. Kroonilise neeruhaiguse dekompenseeritud staadiumis võib esineda individuaalsete lihasrühmade tõmblemine, samuti toonilised krambid. Luude lüüasaamine on kliiniliselt väljendunud liikumiste jäikusega ja valu alamjalgades, alaseljas, sakraalses piirkonnas. Sageli on luudes ja liigestes valu, eriti öösel. Luu kude varased muutused arenevad CKD kliiniliseks ilminguks. See ei näidanud selget seost kroonilise neeruhaiguse raskusastme ja osteodüstroofia raskuse vahel. Arvatakse, et "luu" valu ei ole neeru osteopaatia juhtiv sümptom. Paljudel juhtudel võib see olla motoorse süsteemi funktsioonide häire tagajärg (muutused staatikas, liigestes, lihastes, sidemetes). Nendel juhtudel ei ole luu defektid radioloogiliselt määratud. Laste puhul, sagedamini kui täiskasvanutel, leitakse luu kahjustusi, näiteks osteomalaatsiat ja osteoklasiat. Kroonilise neeruhaiguse osteoskleroosi iseloomustab trabekulaatide ühinemine ja seda avastatakse selgroolülide röntgenuuringuga, kus neid märke kõige sagedamini väljendatakse. Kahtlemata on olulised uuringud näidanud, et regulaarse peritoneaaldialüüsi vormis asendusravi ajal täheldatakse osteodüstroofia vähenemist. 25- (OI) -B3 taseme säilitamiseks veres on siiski vaja B-vitamiini regulaarset kasutamist, aeglaselt progresseeruva CRF-ga kaasneb negatiivne kaltsiumi tasakaal ja asoteemia, mis võib põhjustada vanemate laste liigeste põletikku kusihappe ja selle soolade kogunemise tõttu sünoviaalvedelikus. CRF üheks kõige iseloomulikumaks kliiniliseks tunnuseks on hüpertensioon ja kardiovaskulaarse süsteemi häired. Tõsi, tuleb meeles pidada, et mõnel glomerulonefriidi korral on südame-veresoonkonna süsteemi kahjustus seotud haigusega. Kroonilise neeruhaiguse algstaadiumis võib koos transientse hüpertensiooniga määrata tahhükardia, süstoolse mürgistuse südame tipus ja teises vasakusse kohta. Hiljem on südame vasakpoolne äär, laienev rütm, funktsionaalne diastoolne kurv aortal. EKG registreerib müokardi düstroofilisi ja elektrolüütide kõrvalekaldeid. Arterite alustalad, veenide laienemine ja piinuvus, verejooks ja ödeem avastatakse põhjas. Varem määrati need muutused, olenemata CRF staadiumist, mikrotsirkulatsioonisüsteemi ja bulbaar-konjunktiivi häired, mida iseloomustavad kapillaarvõrgu ammendumine, arterioleovaskulaarsete korrelatsioonide halvenemine, punaste vereliblede agregatsioon, aeglustumine, ebaregulaarsus ja vahelduv verevool. Arterioolide, venooside ja muda-nähtuse ilmingud on vähem levinud. Südamepuudulikkus ja uremiline perikardiit arenevad koos CRF-iga peaaegu pooltel patsientidest. Mitmed paralleelsed röntgen- ja ehhokardiograafilised uuringud on näidanud viimaste eeliseid perikardi efusiooni õigeaegseks diagnoosimiseks. CRF-i patsientide jälgimisel kroonilise hemodialüüsi ajal on see meetod soovitatav kõige vähem invasiivne ja informatiivsem. CRF erinevatel etappidel tuvastatakse kopsu ventilatsiooni ja gaasivahetuse muutused. Iseloomulikud tunnused on hüperventilatsioon, kopsumahu vähenemine ja kopsude difusioonivõime ning hingamisteede lihaste energiavarude vähenemine. CRF-i erinevatel etappidel glomerulonefriidiga patsientidel, kes kasutavad stsintigraafiat, on võimalik määrata kopsude ringluse ja hingamisfunktsiooni rikkumist, mis näitab kopsu vereringes ja hingamispuudulikkuses esinevat hüpertensiooni. Samas ei ole nende rikkumiste ranget sõltuvust asoteemia astmest kindlaks tehtud. Sõltuvalt atsidoosi tõsidusest on kliiniliselt tuvastatud südame vasaku vatsakese seisund ja ülemäärase hüdratatsiooni aste, õhupuudus, karm hingamine ja niisked käpad. Löökpillid saab määrata "mosaiigi" abil, mida iseloomustab lühenemise ja tümpanilise heli tsooni olemasolu. Radiograafiliselt avalduvad kopsude muutused "pehmete" varjude juuresolekul juurevööndites, suurenenud kopsumustriga ja mõnikord hüdrothoraksi tunnustega. Kroonilise neeruhaigusega patsientidel täheldatud krooniline hüpoksia võib põhjustada muutusi sõrmede küünte phalanges. Kroonilise neeruhaigusega patsientidel on 2,3-DFG (difosforoglütseriinhappe) sisalduse suurenemise ja atsidoosi tekke tõttu teatav hüpoksiaga kohanemine. Kroonilise neeruhaiguse kliinilist sümptomit põhjustavad mitte ainult neerufunktsioon, vaid ka teised organid ja süsteemid. On arusaam, et kui üks organ on kahjustatud, on teiste organite kompenseeriv aktiivsus suurenenud. Kroonilise neeruhaiguse korral annab osalemine patoloogilises protsessis maksa, seedetrakti, süljenäärmete, naha, kopsude ja retikuloendoteliaalse süsteemi puhul enam-vähem pikaajalise kompenseerimise homöostaatilise tasakaalu eest patsiendi kehas. Kõige olulisem on maksa-neerude suhe. Kroonilise neeruhaiguse algstaadiumis toimub maksa rakkude vikari hüperfunktsioon, mis asendatakse seejärel nende düsfunktsiooniga. On kindlaks tehtud, et pooltel patsientidest, kellel esineb püelonefriidi põhjustatud CRF, on neerupuudulikkuse progresseerumisel vähenenud maksa sünteetilised, antitoksilised, protrombiinid ja ensümaatilised funktsioonid. Sellega kaasneb kroonilise neeruhaiguse kompenseeritud faasis maksa toksilisuse aktiivsuse suurenemine, mis pärsitakse dekompensatsiooniprotsessi ajal. Maksa kaasamine kroonilise neerupuudulikkuse homeostaatilise tasakaalu säilitamisse võib ilmneda varases staadiumis suurenenud sapi eritumise, mööduva maksa suuruse suurenemise, sapiteede düskineesia sümptomite tõttu. Nagu CRF edeneb, esineb püsiv hepatomegaalia, suureneb maksa tihedus. Kaksteistsõrmiksoole sisaldus suurendab uurea ja kreatiniini sisaldust. Koos düspeptiliste kaebustega CRF-i väljatöötamisel ilmnevad teised seedetrakti kahjustuste sümptomid. Määrab keele pidev keel, raskus ja valu epigastria piirkonnas, duodeniidi nähtus, gastroenterokoliit. Kroonilise neeruhaiguse korral võivad lapsed tekitada mao, soolte, soole verejooksu, kõhulahtisuse ja pseudoperitoniidi haavandilised muutused. Kuna kroonilise neeruhaigusega patsientide eluiga pikeneb, muutuvad nefroloogia gastroenteroloogilised probleemid üha teravamaks. Kroonilise neerupuudulikkusega laste närvisüsteemi muutused on erinevad, sõltuvalt eelvigastusest ja neerufunktsioonide hüvitamise iseloomust. Koos asteenia sündroomiga võib närvisüsteemi lokaalse kahjustuse sümptomeid määratleda sümmeetrilise sensoorse polüneuropaatia, nüstagmi, Kernigi sümptomi ja suurenenud kõõluste refleksidena. Kroonilise neeruhaiguse terminaalses staadiumis leitakse palju harvemini paresteesiad, lihasnõrkus ja krambid. Elektrofüsioloogilised uuringud näitavad motoorsete ja sensoorsete närvide juhtimise aeglustumist. Polüneitriit võib määrata alaselja, jalgade ja jalgade valu, eriti öösel. Praegu on vaja eristada entsefalopaatiat, mis on seotud CKD-ga, entsefalopaatiast, mis tekib CKD asendusravi saavatel patsientidel. CRF-st sõltuva entsefalopaatia põhjused nõuavad täiendavaid uuringuid. CRF üheks varajase ja pideva kliinilise ilminguks on normokroomne aneemia. Erütrotsüütide ja hemoglobiini üldarvu vähenemine on kombineeritud vanade erütrotsüütide osakaalu suurenemisega, millel on nende sfingomüeliini suurenenud sisalduse tõttu vähenenud võime deformeeruda. Nagu CRF edeneb, muutub erütrotsüütides fosfolipiidide sisalduse häired veelgi selgemaks. Juba CRF algfaasis tuvastatakse rakusisese raua kogumite ainevahetuse rikkumine ja hemoglobiini sünteesi kiirus aeglustub.\nHüpokaleemia ja hüperkaleemia peamised tunnused\nCRF-i progresseerumisega kaasneb hüperfosfateemia ja hüpokaltseemia, mis nõuab piima ja piimatoodete dieedi piiramist. Almagel, karbonaat ja alumiiniumhüdroksiid on määratud annuses 10-30 mg 1 kg kehakaalu kohta päevas. Kaltsiumi manustatakse sõltuvalt selle tasemest veres ja kreatiniini kliirensi vähenemise määrast. Glomerulaarfiltratsiooni korral 10–20 ml / min on soovitatav süstida kuni 1 g Ca + (1 g kaltsiumkarbonaati sisaldab 0,4 g Ca +, kaltsiumkloriidi - 0,36 g, kaltsiumlaktaati - 0,12 g, kaltsiumglükonaati - 0, 08g) Võite kasutada essentsiaalseid aminohappeid sisaldavat ketosterooli ja kaltsiumi (50 mg 1 tabletis). Toidu kaltsiumi ja fosfori suhe peaks olema 1: 1. Kroonilise neerupuudulikkuse konservatiivne ravi põhineb sündroomi põhimõttel. Fosfori ja kaltsiumi tasakaalustamatuse tekkimisega kaasneb osteodüstroofia, mis nõuab D-vitamiini kasutamist. Viimast kasutatakse kroonilise neeruhaigusega patsientidel ettevaatlikult ja annuse valimisel. D-vitamiini algannus peaks olema minimaalne, rakendades proovi Sulkovicha kontrolli all. Kõige aktiivsem ravim on 1,25- (OH) 2-D3. Selle puudumisel kasutatakse ergokalsiferooli (vitamiin D2) annuses 2500-5000 ühikut päevas. Ravimi hea talutavusega ja piisava toime puudumisega 2-3 nädala jooksul võib D2 annust suurendada 5000-10 000 ühikuni päevas. Hüperkaltseemia püsimine, hüperparatüreoidismi tunnused on näidustuseks propranolooli määramiseks. Metaboolse atsidoosi korrigeerimine toimub naatriumvesinikkarbonaadi, naatriumtsitraadi, leeliselise mineraalvee sisseviimise teel standardse bikarbonaadi, bikarbonaadi puuduse kontrolli all. Nõutav kogus söögisoodat manustatakse ühtlaselt kogu päeva klistiiri, suu kaudu või intravenoosselt. Vajaliku lahuse kogus arvutatakse valemiga: C = 0,2 * P * BE, kus C on 8% naatriumvesinikkarbonaadi lahuse kogus, ml; P - kehakaal, kg; BE - aluse puudus, mmol / l. Hüpertensiivse sündroomi puhul on vaja kompleksseid meetmeid, mis hõlmavad naatriumisisaldusega dieeti, antihüpertensiivseid aineid, diureetikume ja rahustiteid. Terapeutilise taktika kindlaksmääramisel on vaja arvestada hüpertensiooni tõsidust, selle kestust, glomerulaarfiltratsiooni seisundit, ödeemi sündroomi ja südamepuudulikkuse sümptomeid, kuna vererõhu järsu langusega kaasneb neerude verevoolu langus, neerude filtreerimisfunktsioon ja südamehäired. Mõõduka vererõhu tõus näitab reserpiini, raunatina, rausedili kasutamist, mis parandab neerude verevoolu ja millel on rahustav toime. Rauwolfia preparaatide mõju puudumine on näidustus saluretikumide (furosemiid, hüpotiasiid, uregiit, brinaldiks jne) kasutamiseks. Raske hüpertensiooni korral, mida ei ole näidatud vahenditega korrigeeritud, on vaja määrata hemitoon (klofeliin, klonidiin), mis on a-adrenostimulant ja mis lisaks keskmõjule annab ka üldise perifeerse resistentsuse vähenemise. Ravimi eemaldamine peaks toimuma järk-järgult 2-3 päeva jooksul. Viimastel aastatel on CRF-s tõestatud kaptopriili (karboksüpeptidaasi blokeerija) efektiivsus. Resistentsete hüpertensioonide korral kasutatakse selliseid ravimeid, nagu a-metüüldopa (dopegit, aldomet) ja isobariin (ismeliin, guanitidiin), ettevaatusega. Need ravimid võivad siiski kaasa aidata glomerulaarfiltratsiooni halvenemisele. Ühe antihüpertensiivse ravimi toime puudumisel kasutatakse nende kombinatsiooni (näiteks reserpiin, klofeliin, hüpotiasiid). Kroonilise neeruhaiguse aneemia on keeruline ja seda põhjustab peamiselt erütropoetiini moodustumise vähenemine neerudes ja lämmastiku ainevahetusproduktide sisalduse suurenemine. Sellega seoses võib CRF-i varases staadiumis aneemia ravi piirduda dieetraviga, samal ajal kui dekompenseerimisetapis on vaja testosterooni preparaate (5% propionaati või 20% enantaati) 1 ml iga 3-4 päeva järel ühe kuu jooksul. Vereülekanded (sageli erütromass) annavad lühiajalise toime. Rauapreparaate kasutatakse ainult rauasisalduse vähendamiseks veres. Kuna CRF areneb, ilmnevad hemorraagiline sündroom ja mikrotsirkulatsioonihäire ning seetõttu on vajalik diferentseeritud ravi sõltuvalt hemostaasi häirete iseloomust ja DIC-i raskusest. Koos metaboolse atsidoosi korrigeerimisega on vaja taastada ringleva vedeliku ja elektrolüütide häired. Sõltuvalt DICi staadiumist kasutatakse erinevaid ravimite kombinatsioone: antikoagulandid (hepariin - 100-200 ühikut / kg), trombotsüütide agregatsioonivastased ained (reopolyglucin 10 ml 1 kg kehakaalu kohta, piigid - 3-5 ml 1 kg kehakaalu kohta, trental, aminofülliin) ). Antitrombiin III puuduse kompenseerimiseks süstis plasminogeen värske külmutatud plasma. Vajadusel tugevdage ettenähtud nikotiinhappe ravimite fibrinolüütilist potentsiaali (teonikol, komplamin, nikoshpan). Kohalik hemostaas viiakse läbi koos trombiini, hemostaatilise käsnaga, fibriinfilmis. Hemorraagilise sündroomi progresseerumine prognostiliselt ebasoodne. Koos sündroomiraviga peavad CKD-ga patsiendid võtma meetmeid südame, neuralgia, nakkuslike, seedetrakti tüsistuste vältimiseks. Selleks tuleb hoolikalt läbi viia naha, limaskestade ja hammaste tualett. Määrake vajadusel vitamiinid B, B2, B6, biotiin, lüsosüüm, interferoon - kõige vähem nefrotoksilised antibakteriaalsed ravimid, mille annuseid vähendatakse glomerulaarfiltratsiooni vähendamisega alla 50 ml / min. Soole aktiivsuse taastamiseks võib kasutada sorbente (enterodez), soolestiku dialüüsi, soole biotsiidi taastavaid preparaate (bifikol, bifidumbacterin, colibacterin, acidophilus milk). CRF-i progresseerumisega on vaja viivitamatult lahendada asendusravi ja neerusiirdamise küsimus. Kokkuvõtteks tuleb märkida, et kroonilise neerupuudulikkusega laste jälgimine peaks toimuma kõikidel etappidel järjest, kasutades kõiki rehabilitatsioonimeetmeid. Ravi järjepidevuse ja järelkontrolli korraldamine annab õige valiku patsiendi seisundi raviks sobiva koha, kroonilise neeruhaiguse konservatiivsete meetodite sujuva kasutamise eesmärgil, et stabiliseerida neerufunktsiooni ja vältida kroonilise neeruhaiguse progresseerumist. Kõik nefropaatiaga lapsed tuleb pidevalt jälgida nefroloogi poolt. Kui saavutatakse 2 mg (0,35 mmol / l) kreatiniinisisaldus veres, on vajalik eriti hoolikas korrigeeriv ravi ja neerufunktsioonide kompenseerimise astme jälgimine. Neid tegevusi saab teha statsionaarses või kohalikus sanatooriumis. Kui kreatiniini sisaldus veres on 5 mg (0,44 mmol / l), tuleb patsient dialüüsi või neerusiirdamise ettevalmistamiseks suunata hemodialüüsi keskusesse. CRF-i arengu vältimiseks lastel on vaja läbi viia riskirühmade patsientide jälgimise programm, mis hõlmab: - teadmisi neeruhaiguse olemusest ja selle aktiivsuse astmest CRF-i tekkimise riski määramiseks; - CRF-i ohustatud laste nefroloogi individuaalne vaatlusprogramm; - neerufunktsiooni õigeaegne jälgimine neeruhaigusega lastel; - neerupuudulikkusega patsientide nõuetekohane juhtimine vahelduvate haiguste ajal; - CRF erinevate variantidega patsientide õigeaegne registreerimine asendusravi olemuse ja aja määramiseks. Niisiis on praegu ilmnenud võimalus tõhusalt ravida lapsi kroonilise neeruhaiguse moodustumise etapis järjestikuse etapi vaatluse kaudu. Konservatiivse ja asendusravi läbiviimine neerupuudulikkuse mitmesugustel perioodidel koos neerupuudulikkuse ilmingutega on parandanud prognoosi ja suurendanud oluliselt patsientide eluiga.\nPõie põletikulist protsessi nimetatakse tsüstiitiks. Haigus areneb erinevatel põhjustel, kõige sagedamini nakkuse tagajärjel. Võib olla primaarne ja sekundaarne.Esmane - see on tegelikult tsüstiit, esineb kõige sagedamini ägedalt, raskete sümptomitega.


Mammutihamba leidja: see nägi välja nagu kivi ja samas nagu puit - Uudised - Lõuna-Eesti Postimees\nMammutihamba leidja: see nägi välja nagu kivi ja samas nagu puit\n27. mai 2014, 8:34\nAve Kikas nimetab mammutihammast põnevaks leiuks. Ta usub, et kindlasti on sellel ka päris esimene leidja olemas, kes lihtsalt ei taibanud, mida nägi.\nFOTO: DIANA GRAHHINA\nSangaste vallas Restu karjääris tuli hiljuti päevavalgele mammutihammas.\n«Nii palju kui olen inimeste reaktsioone kuulnud, siis on see, et mammutihammas leiti, neile midagi väga uut ja põnevat,» ütles Eve Rannamäe Tartu Ülikooli arheoloogiaosakonnast hamba kohta, mis Sangastes välja tuli. «Ei olda kursis, et selliseid leide on ka varem olnud. Kindlasti on see aga harv leid.»\nSäilmeid mammutitest on Eestis sadakonna aasta jooksul välja tulnud 30 ringis. Osa neist on muuseumides aja jooksul kaotsi läinud, praeguseks on umbes kümme alles jäänud.\nMärke mammutitest on leitud kogu Eestist. Suurem tõenäosus mammutite säilmeid leida on siiski Lõuna-Eestis, mida Rannamäe põhjendab ürgorgudega, kus mammutisäilmed ei peaks kiiresti hävinema. Peale orgude võivad säilmed lagedale tulla kaevandustes, nagu ka viimasel juhul.\nRannamäe võttis leidjalt mammutihamba vastu ja üritab seda konserveerida. Seejärel läheb haruldane leid Tartu Ülikooli loodusmuuseumile. Sangastest leitud mammutihammas on pärit ilmselt viimasest jääajast.\nTuli välja karjäärist\nMammutihamba leidis Eesti Rahva Muuseumi giid-muuseumipedagoog Ave Kikas, kes nägi seda Restu karjääris, kuhu maatöid tehes teistega kivide järele läks.\n«Ühe hunniku juures oli põnev kivi moodi asi. Me ei läinud seda kohe vaatama, sest oli vaja kive sorteerida ja autokasti laadida,» meenutas Kikas.\nKui naine seda hiljem lähemalt vaatas, näis see talle neerukujuline, oli raske ja veidra mustriga. «Võõristust tekitaski, et see nägi välja nagu kivi ja samas nagu puit, isegi luu.»\nSamuti murdus äsja leitud mammutihammas väga kergelt kaheks tükiks. Hamba sisepind meenutas luu struktuuri. Kikas viis hamba näha Eve Rannamäele, enne aga jõudsid sellele pilgu peale visata ka sõbrad-tuttavad. «Hästi lahe tunne oli seda leida. Selgus, et neid ei olegi meil palju avastatud,» tõdes Kikas.\nPolnud esimene leidja\nNaine on kindel, et keegi oli mammutihamba leidnud enne teda, sest see oli kividest eraldi tõstetud.\n«See, kes seda tegi, ei olnud ära tundnud, et tegemist on millegi põnevaga. Siis hammas katki ei läinud, aga väliskeskkonna, päikese ja tuule mõjul see juhtus,» lausus Kikas, lisades, et nüüdseks on leid juba kolmeks murdunud.\n«Ehk tuleb välja inimene, kes esimesena hamba leidis. Mida rohkem sellistest põnevatest asjadest teame, seda enam võib neid leide juurde tulla. Mul oleks hea meel, kui inimesed põnevat märkaksid,» sõnas ta.\nSiseminister Helme Soome uuest valitsusest: punased üritavad Soomet likvideerida (55) Loe artiklit\nReformierakond kaalub Mart Helme umbusaldamist Loe artiklit


Eesti Haridusfoorum 2014 „Haridusuuendajate kokkutulek“ - kokkuvõte rühmatöödest - Eesti Haridusfoorum\nEesti Haridusfoorum 2014 „Haridusuuendajate kokkutulek“ - kokkuvõte rühmatöödest\nKoostas: Ene-Mall Vernik-Tuubel\nRühmatöö lähtus arusaamast, et „Elukestva õppe strateegias“ kirjeldatud nn uuenev õpikäsitlus on soovina kirjeldatud juba 1989. a. mõttetalgutel ja on kogu iseseisvusaja haridusideoloogias olemas olnud – nii PGSis kui üldhariduse õppekavades. Kuid senini on põhilisi etteheiteid meie koolile, et õpetamine on ainekeskne, õppija arengule pööratakse tähelepanu tagasihoidlikult. Rühmatöö eesmärk oli tuua välja põhjused, miks see nii on, ja leida lahendusi/lähenemisviise, kuidas ikkagi õpikäsitlus uuenema saada.\nLahenduste otsimisel osalesid huvigruppide (projektide, programmide, institutsioonide, liikumiste) esindajad; nimetame neid kooliuuenduslasteks. Need on institutsioonid, kes on selgelt väljendanud, et nende tegevus on suunatud kooli uuenemisele: „Noored kooli“, „Huvitav kool“ , HITSA, „Ettevõtlik kool“, Tartu Ülikool, TÜ sotsiaal- ja haridusteaduskonna haridusteaduste instituut, Tallinna Ülikool, Haridusinnovatsiooni keskus, mõned üldhariduskoolid. Foorumil oli neil rühmatöö vormis võimalus pakkuda välja lahendusi, kuidas jõuda „Elukestva õppe strateegias“ kirjeldatud õpikäsitluse rakendumiseni koolis.\nRühmatööks oli sõnastatud kolm küsimust.\n1. Mis on see, mida mõistetakse uueneva ja oodatud õpikäsituse all ja millised väljakutsed sellega seotud on?\n2. Takistused õpikäsituse uuenemisel: miks pole uuenev(ad) õpikäsitus(ed) jõudnud kooli ja õpetamise praktikasse?\n3. Kuidas jõuda uueneva õpikäsituseni?\nAllpool on toodud rühmades räägitu kokkuvõte küsimuste kaupa. Rühmatöödes osalenute kasutatud märksõnad olen koondanud gruppidesse, klastrisse. Klastrite nimetuste sõnastused pärinevad osaliselt rühmatöödes osalenutelt, osaliselt olen neid ümber sõnastanud. Rühmatöödes räägitu detailsemaks edasiandmiseks olen kaldkirjas lisanud märksõnu rühmatööde kokkuvõtetest; enamasti on kaldkirjas toodu kirjaviis muutmata.\nLaias laastus langeb rühmatöödes osalenute arusaam kaasaegsest õpikäsitlusest hästi kokku „Elukestva õppe strateegias“ tooduga: „Eesmärk on iga õppija individuaalset ja sotsiaalset arengut toetava, õpioskusi, loovust ja ettevõtlikkust arendava õpikäsitluse rakendamine kõigil haridusastmetel ja -liikides“. Õpetaja on sellise eesmärgi poole püüdlemisel „seoste looja ja väärtushoiakute kujundaja, kelle ülesanne on arendada õppijas kriitilist ja loovat mõtlemist, analüüsioskust, ettevõtlikkust, meeskonnatöö ning kirjaliku ja suulise eneseväljenduse oskust. Õpetaja roll on toetada õppija kujunemist ennastjuhtivaks õppijaks, kes tuleb iseseisvalt toime muudatustega keskkonnas ning võtab vastutuse oma arengu ja õpivalikute eest. Õpetaja ja tugispetsialistide meeskonna individuaalne lähenemine annab nõrgematele võimaluse toime tulla ning pakub väljakutseid võimekamatele.“.\nHolistlik, seoseid loov, keskkonnamuutustele tundlik õppekasvatusprotsess.\nÕppimine on oma olemuselt mitmetähenduslik: õppimine kui mäng, õppimine kui nauding, õppimine kui valmisolek, õppimine kui ettevõtlikkus.\nÕpetaja on õpikeskkonna looja. Muutunud õpikäsitlus tähendab õpetaja oskust luua õppija arengut toetav keskkond ja oskust arvestada õppija eripäraga. Õppimiselt õpetamisele ja koos õppimisele, s.o ainekesksuse taandumine, üldoskuste arendamine. Ainepõhise õppe asendumine lõimitud õppega. Pindmine õppimine toimub soorituse nimel, süvaõppimine toimub mõistmise ja enesemuutmise nimel. Õppija motiveeritus õppida ja õpilase vastutus. Õpetaja motiveeritus ja vastutus.\nKoostööoskus on muutunud õpikäsitluse lahutamatu osa.Lootus on,et muutunud õpikäsitlus suurendab koostööoskust inimeste vahel; et kogu ühiskonnas muutuks koostöö tihedaks ja normaalseks. Oluline on toetava õhkkonna loomine, igasugune ühisosa loomine inimeste vahel peaks väljenduma muutunud õpikäsitluse rakendamises. Märgitakse kõige erinevamate gruppide koostööd, näit. koolijuht-õpetaja, lapsevanem, laps; õppija-õpetaja partnerlus; Kool-kodu-KOV – õppimine ei toimu ainult koolis. Õppija ja õpetaja koostöö on dialoog, mis eeldab partnerlust, mõlemapoolset tahet, motivatsiooni, vastutust, aktiivsust, initsiatiivi, konstruktiivset kriitikat. Kui eesmärk on olemas, siis otsustame koos, kuidas kohale jõuame.\nHindamine toetab aktiivse ellusuhtumise ja loovuse kujunemist. Aktiivne ellusuhtumine, toimetulek, loomingulisus; aktiivsuse rakendamine õppimises. Õppija jt huvigruppide ootustele vastav. Praegu hindamise fetišeerimine.\n2.1. Ühiskonna laiem mentaliteet tingib enesestmõistetavuse säilimise, takistades selliselt olemuslikke muutusi hariduses. Vastamata on rida ideoloogilisi küsimusi.\n2.1.1. Majandusliku liberalismi liigne domineerimine riigi tasandil, isiksuse tagaplaanile jäämine. Et ühiskonnas oleks eesmärgiks inimene, mitte SKP.\n2.1.2. Filosoofilise lähenemise alahindamine, ideoloogia puudumine, tähenduste kriis hariduses. Koolid tühjenevad tähendustest, mis on ka üks kooli vastumeelsuse põhjusi; orientatsioon välisele sooritusele.\n2.1.3. Vaimsuse mõiste tõrjumine nii teaduses kui elus. Kasvatuse alahindamine, kasvatuse vertikaalse dimensiooni puudumine, mis jätab vaimselt nälga noored inimesed murdeeas, kui nad on otsimas elule tähendust. Kasvatuse alavääristamine, piirdutakse primitiivse toimetuleku-ideoloogiaga, aga inimene ei ela vaid primitiivse toimetuleku, argiasjadega toimetuleku pärast. Fookus peaks olema suunatud argiteadvuse muutmisele.\n2.2. Eeltöö muudatuste juhtimiseks on tegemata.\n2.2.1.Vastamata on küsimus, miks seda muutust tarvis on.\n2.2.2. Haridust ei käsitleta tervikuna, alusharidusest alates kõrghariduseni välja (sh ka vaba- ja huviharidus, täiendusharidus jm mitteformaalne haridus).\n2.2.3. Ei tunta piisavalt uue põlvkonna eripära. Napib teadusuuringuid, mis vastaksid küsimusele: mis toimub koolis?\n2.2.4. Läbi mõtlemata on, kuidas finantseerida uue paradigma rakendamist. Praegune kooli infrastruktuur, tööaja arvestamine (jm koolikorralduslik), kooli finantseerimine lähtuvad vananenud kooli kui institutsiooni kontseptsioonist.\n2.3. Koolijuhtimise- ja õpetajakriis\n2.3.1. Koolijuhtimise nõrkus. Organisatsiooni juhtimisstruktuur võimaldab ebakompetentseid otsuseid. Koolide suletus. Koolikorraldus peaks olema paindlik. Kui ettevõtteid juhitaks nii, nagu koole, siis oleks pankrotilaine. Reformi tegemiseks on vaja väga täpselt sõnastada, mida me tahame; ülesande järgi palgata inimesi. Ülesande täitmiseks on vaja kindlaid kompetentse – sõnastada koolijuhi kompetentsid ja palgata koolijuhid tööle kompetentse arvestavalt.\n2.3.2. Meeskondliku töö alarakendamine õppe-kasvatusprotsessis. Jõuda sinnani, et kool töötaks meeskonnana ühise eesmärgi nimel. Ühise aja nappus kooli meeskonnas; puudulikud suhtlemis-ja meeskonnatöö oskused; vähene õpetajate koostöö; õpilastelt tagasiside praktiliselt puudub. Vajalik on õpetaja-õpilase terviktoimimine, mitte kaks eri leeri. Tund ei tohi seada barjääre õpetaja ja õpilase vahele.\n2.3.3. Õpetajakriis – õpetajad saavad otsa.\nVäärtustamatus igas mõttes – vaid räägitakse, tegelikult on õpetaja väärtuste hierarhias viimasel kohal. Vaja kardinaalseid muutusi: õpetaja roll, palk, staatus, vähene tunnustus. Õpetajatöö on täna liiga rutiinne selleks, et tal oleks jõudu ümberõppeks. Õpetaja ümberprofileerumiseks on vaja erinevaid ressursse: aega, raha, vaimujõudu. Kui ressursse ei ole, siis ümberõpet ette ei võeta. See on hukule määratud asi, mis tekitab tunde, et me jälle ei saanud hakkama. Õpetajaharidus ei saa olla jätkusuutlik, kui õpetajakutse staatus on selline, nagu ta meil praegu on.\nVähemotiveeritud õpetaja. Õpetajate valmisolek uuenenud õpikäsitluse rakendamiseks on tagasihoidlik. Vaja on julgust, praegu takistab mugavus.\nVanad õpetajad. Igavad, väheatraktiivsed, üksluised tunnid, vähene õpilaste juhendamine. Tegelik takistus enamasti ongi, et tunnid on väga üksluised; sellepärast võiksid õpetajad olla nooremeelsemalt meelestatud. Tänapäeva õpetajad küsiksid, mida sooviksite tunnis teha, ja samas nad ka juhendaksid. Muuta õpetajate suhtumist natukenegi.\nÕpetaja ei ole täna õppija vaimne juhataja, ta on aineõpetaja.\n2.3.4. Õpetajaharidus ei ole jätkusuutlik. Õpetajaks õppida soovijaid on kriitiliselt vähe. Õpetajad on liiga kitsalt spetsialiseerunud. Ja see pole nende süü, et nad on saanud sellise koolituse. Õpetajahariduse õppekavad ei kujunda piisavalt arusaama õppijate mitmekülgsest arengust ega piisavalt tugevat hoiakut õppijate tervisliku arengu (sh vaimse tervise) toetamise suhtes. Suhtlemis- ja meeskonnatööoskused õpetajahariduse õppekavadesse.\n2.4. Aineõpetus ei arvesta õppekava üldosaga\n2.4.1. Õppekava üldosas kirjas olev ei ole rakendunud aineõpetuses. Üldosa peaks ära näitama aluspõhja, millest kõik muu hakkab arenema – maailmapildi nurgakivid (s.o filosoofiline haridus). Ainekavad ja õppematerjalid ei soosi uuenemist. Ainekavad liiga raamides ja eraldiseisvad. Üldhariduse ainekavad ja õppematerjalid on liiga ainekesksed, ei seostu õppijate tunnetuste ja tegevustega, aktiivsete meetoditega, tegevustega, digitaalsete õppevahenditega. Õppematerjalide nappus. Ajapuudus lõimimiseks.\n2.4.2. Pädevused – praegu loend, vaja oleks mudelit. Ülekantavate (võtme)pädevuste arendamine nõrk, õppeainete sidusus vähene või puudub hoopiski.\n2.4.3. Isiksuse areng on uut tehnoloogilist keskkonda arvestavalt tunnetus-teoreetiliselt läbi mõtlemata. Õppeprotsessi ülesehitus peaks lähtuma kogemusest, mille tänane laps saab virtuaalmaailmaga suhtlemisel.\n2.4.4. Puudub kasvatusteaduslik ajakiri.\n2.5. Hindamise fetišeerimine. Ainus, millega mõõdetakse koolide tulemusi, on hinded; tulemuseks on spikerdamine, pettused, plagiaadid, eksamidrill. Hinded on ainuke mõõdupuu, millega tahetakse mõõta kooli tulemit; see elab oma elu ja mõjutab praeguse kooli toimimist, ta on põhimõjutaja. Drillitakse eksamiks; selline hindamine piirab vabadust, on banaalne.\n3.1. Vabariigi tasemel on vajalik ideoloogiline murrang. Riigi uus ideoloogia! Hariduse kui valdkonna väärtustamine, hariduselu toetumine rahvuslikule kasvatusfilosoofiale. Võrdsed võimalused ellu; praegu küll deklareeritakse võrdseid võimalusi, aga võimaluste võrdsusest puudub ülevaade.\n3.2. Ühiskonna teadvustamine uuest õpikäsitlusest. Kokkulepe uueks ootuseks. Haridusteemad päevalehtedesse. Valgustustöö: uus õpikäsitlus teha mõistetavaks kõigile. Lapsevanemate ja kogukonna õppekava-alane informeeritus. Ühiskonna kultuuriavalikkuse ja arvamusliidrite kaasamine, näit. Kivirähk raamatut kirjutama!\n3.3. Kasutada ära juba olemasolev õppija arengut toetava õppe-kasvatustöö kogemus ja koolide potentsiaal uueneva õpikäsitluse rakendamiseks. Üldistada ja „panna kasvama“ nende koolide kogemus, kus on piisavalt koolirõõmu ja kus on ka õpitulemused head/väga head (vt näit. PISA tulemusi, koolide enesehindamise kogemusi, uuringuid). 3–5 koolile anda võimalus võtta õppekava pulkadeks lahti ja rakendada soovitud õpikäsitlust koostöös. Katsetada erinevaid mudeleid, et oleks, mida omavahel võrrelda ja millise mudeli kasuks otsustada. Ühe võimaliku mudelina on käsitletav gümnaasiumi rahvusvaheline õppekava.\n3.4. Viia nii konkreetse õppuri kui õppeasutuse hindamine vastavusse uue õpikäsitluse rakendamisega seotud ootustega. Kujundava ja kokkuvõtva hindamise tasakaalustatud kasutamine.\n3.5. Õpetajate ettevalmistust reformida, nii et see toetaks uueneva õpikäsitluse rakendamist võimaldavate kutseoskuste kujunemist.\nLeida lahendus, kuidas saada välja seisust, kus õpetajaks õppima ei tulda. Soovitada tuleks õpetajaks õppimist teise kõrgharidusena (st teistkordne kõrghariduse omandamine, näit. inseneriametist õpetajakoolitusse). Lihtsalt kursustest on vähe. Vaja magistriõppe tüüpi koolitust, mis on toetatud riikliku stipendiumiga.\nÕpetaja ettevalmistusse sisse viia õppija arengu suunamise oskused. Enesekohaseid oskusi, õpioskusi, sotsiaalseid oskusi, ettevõtlikkust jm. Õpetaja ettevalmistus vähem ainekeskseks ja rohkem praktiliseks.\nÕpetada õpetajaid tegema oma tööd ökonoomsemalt. Jookseme kogu aeg kinni mõttega, et koolis on koormus niigi suur. Näited vene keele õpetamisest eesti koolis ja eesti keele õpetamisest vene koolis. Kui teha neid asju teist moodi, ehk kuluks kõige peale vähem energiat ja jõuaksime rohkem.\n3.6. Õppija arengu toetamisel õppija eripära arvestamiseks:\nväärtustada õpetaja sellealane töö! Väärtustada õpetaja töö selles plaanis, kuidas ta suunab õppija arengut;\nõpilaste valikuvõimalused laiemaks! Kastist-välja-mõtlemine, nt tundide läbiviimine väljaspool klassiruumi, nt võimalus omandada mooduleid mujal: teises koolis, uurimisasutuses, ettevõttes jne – e-õpe ju võimaldab seda!\nõppekasvatusprotsessi ülesehituses lähtuda lapse kogemusest, mille ta on saanud arvutiga suhtlemisel, virtuaalmaailmaga suhtlemisel;\nkoolimiljöö teadlik disainimine: koolimiljöö õppijasõbralikuks, loovust ja motivatsiooni toetavaks. Teadvustada emotsioonide roll õppimises! Tarkus ja headus (vene k. mudrost) koolielu lahutamatuks osaks. Rohkem ühisarutelusid koos õppuritega, sh ka lapsevanematega, et aru saada, millised on õppurite/lastevanemate ootused ja vajadused, kuidas nemad mõistavad mõistet „uuenev õpikäsitlus“. Sihiks võiks olla õppiva organisatsiooni kultuuri teadlik loomine koolis;\nõpilase, lapsevanema vastutus õppe-kasvatusprotsessis, et need oleksid mõlemale arusaadavad.\n3.7. Kooli muutmine avatumaks.\nMõelda läbi kooli kui institutsiooni töökorraldus, arvestades elukestva õppe strateegia väljakutsetega. Koolile uuendusvajadusest tulenevad konkreetsed juhtimisülesanded.\nKoolijuhtide vastutus viia vastavusse uueneva õppekava rakendamise vajadusega. Rääkida selgeks koolijuhtimise eripära, spetsiifika. Koolijuhi valimine mitte ainult kohalike omavalitsuste kätte, koolijuhi valimise komisjon laiapõhjaliseks, kuhu võiksid kuuluda koolijuhtide ühenduse esindaja, haridusministeeriumi esindaja jt.\nEri sektorite koostöö. Koostöö ettevõtjatega: hea ettevõtluse osa on hea haridus.Rakendada tandemõpet – koos üksteiselt õppimist; õppimine koos huvigruppidega ja huvigruppidelt. Lapsevanemate koolid: kui me lapsevanemaid ei kaasa, siis me uuenevat õpikäsitlust kooli ei saa.\nKogukonna roll koolielus. Mida kogukond ise saaks teha – siin kasutati sellist võtmesõna nagu võimestamine: kogukond otsib võimalusi, kuidas aidata neid, kellel on koolis raske.Hoolekogu roll.\n3.8. Vaadata üle kooli finantseerimise põhimõtted. Kujundada õpetaja tööaja struktuur, mis vastab uue õpikäsitluse rakendamise vajadustele, ja anda selleks ka vajalik palgafond.\n3.9. Vaadata kriitiliselt üle riiklik õppekava eesmärgiga hinnata, mil määral praegune õppekava vastab elukestva õppe strateegia meelsusele ja on aluseks strateegia väljakutsete teokstegemisele. Kitsendada ainete mahtu. Gümnaasiumis ei pea kõiki aineid ühtlaselt suures mahus õppima, soovitav keskenduda teatud teemadele. Õppekava ülesehitamisel lähtuda õppija profiilist, hea õppija mudelist. Pädevuste loetelu asemel pädevuste toimimise mudel.Viia õppekavas hindamine vastavusse ootustega.Suhtuda õppekavasse loovalt, pole vaja riigi raha pidevalt uute õppekavade koostamise peale kulutada; tõeline õpetaja lõimib oma ainet teiste õpetajatega, lapsevanemate soovidega, teiste institutsioonide tegevusega.\n3.10. Kavandada uuringud, mis toetavad uueneva õpikäsitluse rakendamist õppeasutustes. Luua ülevaade olemasolevatest teadusuuringutest eesmärgiga hinnata, kuivõrd uuringud annavad informatsiooni uueneva õpikäsitluse rakendamisvõimaluste kohta. Kasvatusteadusliku sisuga ajakirja väljaandmise taastamine.\nRühmatöödes osalenute arusaam uuenevast õpikäsitlusest langeb kokku „Elukestva õppe strateegias“ toodud õpikäsitlusega. Ka selle rakendamiseks pakutavad meetmed on vastavusse viidavad „Elukestva õppe strateegias“ kirjeldatud strateegiliste meetmetega kahe esimese väljakutse – „Muutunud õpikäsitlus“ ning „Pädevad ja motiveeritud õpetajad ning koolijuhid“ – teokstegemiseks.\nOn aga üks oluline erinevus. Rühmatöödes on jõuliselt väljendatud ühiskondliku mõõtme tähtsust hariduse reformimisel. Juba esimese küsimuse vastustes väljutakse haridussüsteemi piirest ja räägitakse hariduses toimuva mõjust ühiskonnale: „Lootus on,et muutunud õpikäsitlus suurendab koostööoskust inimeste vahel; et kogu ühiskonnas muutuks koostöö tihedaks ja normaalseks“.\nKüsimusele „miks pole uuenevad õpikäsitlused jõudnud kooli ja õpetamise praktikasse“ vastamisel tõin esikohale ühiskonnas valitseva mentaliteedi, mis pigem soosib vanaviisi jätkamist, kui kiiresti muutuvale olukorrale uute lahenduste otsimist. Domineerib liigne majanduslik liberalism, filosoofilise lähenemise alahindamine on viinud tähenduse kriisini koolis ja kooli muutumise õppijale ebameeldivaks, vaimsus on tõrjutud nii elus kui teaduses, kasvatuse mõiste on devalveerunud.\nTähelepanuväärne on ka rühmatöödes kirjeldatud takistus, mille käesolevas kokkuvõttes sõnastasin: “Eeltöö muudatuste juhtimiseks on tegemata“. Selleski punktis kirjeldatu – miks seda muudatust tarvis on; hariduse terviklik käsitlus alusharidusest kõrghariduseni koostoimes mitteformaalse haridusega; süüvimine kasvava põlvkonna eripärasse; soovitud haridusparadigma finantseerimine – vajab ühiskonna laia osalust ja ei saa olla vaid haridusinstitutsioonide vastutusala.\nKuidas siis jõuda uueneva õpikäsitluseni? Muidugi on rühmatöödeski käsitletud koolijuhtimist, õpetaja staatust, õpetajakoolitust, muutusi koolijuhtimises. Aga siingi tõstaksin esile ettepanekuid, mille teokstegemine vajab ühiskonna kui terviku osalust.\nIdeoloogiline murrang ühiskonnas, hariduse väärtustamine ja toetumine rahvuslikule kasvatusfilosoofile. Soovitud õpikäsitluse mõistmine ja omaksvõtmine kogu ühiskonnas. Teoks võiks see saada kõige erinevamate huvigruppide – nii ühiskonna kultuuriavalikkuse ja arvamusliidrite kui mitmesuguste seltside – kaasamise kaudu. Pöördugem tagasi haridusfoorumi algusaegadesse. Lisagem jääkeldri kogemus. Koostöökogu kogemus. Ehk on võimalik neid kogemusi lõimides jõuda hariduse tegeliku väärtustamiseni ühiskonnas. Ja siis on õpetaja väärtustamine, kooli väärtustamine jm hariduse jaoks olulised väärtustamised paljuski iseenesestmõistetavad.\nHuvitav on õppekava käsitlus rühmatöödes. Soovitud õpikäsitlus on olnud sisse kirjutatud kõigisse üldhariduse õppekavades 1996. aastast alates. Ja ometi öeldakse rühmatöödes, et praegune õppekava ei soodusta soovitud õpikäsitluse rakendumist koolis. Riiklik õppekava tuleks üle vaadata pilguga, kuidas praegune õppekava vastab elukestva õppe strateegia meelsusele. Milles võiks seisneda praeguse riikliku õppekava takistav iseloom? On need põhjused õppekavas kui dokumendis või õppekava rakendamisega seotud asjaoludes?\nKavandada uuringuid, mis toetavad soovitud õpikäsituse rakendumist nii formaalses haridussüsteemis kui mitteformaalses hariduses (vabahariduses, huvihariduses, täiendõppes, informaalses hariduses).\nLoodetavasti leidub ülaltoodus midagi väärtuslikku ka „Elukestva õppe strateegia“ rakenduskavasse lisamiseks.\nÜlevaate Haridusfoorum 2014 rühmatöödest koostas Ene-Mall Vernik-Tuubel\nIlmjärvel, 28.detsembrli 2014.a.


Ametiühingud näevad paindlikes töösuhetes ohtu töötajate heaolule\nAkadeemilised ametiühingud edastasid eilses pressiteates, et näevad paindlikes töösuhetes ohtu töötajate heaolule. Eesti haridussektori töötajaid esindavad organisatsioonid (Akadeemiliste Ametiühingute Nõukogu, UNIVERSITAS, Eesti Haridustöötajate Liit (EHL), Eesti Noorte Teaduste Akadeemia (ENTA), Eesti Teaduskoda ja Eesti Ametiühingute Keskliit (EAKL)) esitasid eile, 5. veebruaril Eesti Vabariigi peaministrile, sotsiaal- ning haridus- ja teadusministrile ühispöördumise seoses kehtiva tööõiguse võimaliku paindlikumaks muutmisega.\nPaindlikkus ei ole töös alati ainult hea. Foto: Unsplash\n2018. aastal sotsiaalministeeriumis valminud "Töölepingu seaduse ja töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu VTK kooskõlastamine" väljatöötamiskavatsuse järgi ei ole Akadeemiliste Ametiühingute seisukohal mitte kuidagi põhjendatud seda, kelle jaoks kavandatavat paindlikkust luuakse, kuigi VTKs viidatakse eelkõige noorte soovile paindlikkuse järele.\nAkadeemiliste Ametiühingute Nõukogu esindaja Tauri Tampuu sõnul aga näitavad uuringud, et noorte töötajate jaoks on töökohal olulisim hoopis stabiilsus ning paindlikkust on juba täna töösuhetes piisavalt.\nLoomulikult, kui kõik olulisemad eeldused on töökohal tagatud, siis lisaboonusena ei oleks veelgi suurem paindlikkus halb, kuid tänases seisus, kus stabiilsus ei ole piisavalt tagatud, satuvad paljud töötajad löögi alla," sõnas Tampuu rõhutades, et ametiühingute hinnangul tooks lisanduv üleliigne paindlikkus rohkem probleeme kui lahendaks neid.\nAkadeemiliste Ametiühingute Nõukogu esimehe asetäitja, UNIVERSITASe aseesimehe Ruth Tammeoru sõnul on oluline luua teadlastele baassissetulek ehk teadlasepalk või luua stabiilsusfond, et lõppeks "jokk" teadlaste tähtajatute töölepinguga, mida tähtajaliselt finantseeritakse projektirahadest. Samuti tuleb vähendada töövõtu- ja käsunduslepingute sõlmimist seal, kus töö tegemine vastab tegelikult töösuhte tunnustele (sealhulgas kõrgharidus- ja teadusasutustes).\nTervislikud töökohad peatavad pandeemia ja vähendavad koormust\nVälisüliõpilaste tööaja piiramiseks puuduvad mõjuvad põhjused\nTöötervishoiuarstid pakuvad ettevõtetele tuge kriisist väljumiseks\nKonfidentsiaalsus töösuhetes ja -lepingus