Nr. 12 Februar 1993\nTai Chi og det kinesiske sundhedsvæsen\nAf Tung Ying-chieh.\nTai Chi Chuan er en indre stil. Det er kendt under navnet "Indre Boksning". Blandt alle kampstile er den indre den farligste. Når en elev har opnået en vis viden, er det af største vigtighed, at denne forbliver venlig og blid. Anvend aldrig al din styrke til at slå nogen med eller bringe vanære over dine tidligere lærere.\nTai Chi Chuan er en indre stil. Hvis stillingerne og de indre principper er rigtigt forstået, da er dette Tai Chi Chuan. Hvis de ikke er det, selv om de ligner Tai Chi Chuan, adskiller det sig ikke fra de ydre stilarter.\nOverleveringen af kampkunst stammer fra to skoler: Wudang og Shaolin. Helt frem til i dag har de forblevet adskilte. Selv blandt dem, der stammer fra Shaolin Templet, er der mange forskellige skoler og Wudang Bjerget har også givet sit bidrag. Det er umuligt at påstå, de alle er ens. Hvis vi kun taler om Tai Chi Chuan, så stammer næsten alle skolerne fra Yang Lu-Chans overlevering. For tiden er de delt op i en Østlig og en Nordlig Skole og hver især roser de sig selv til sky-erne. Begyndere vil have det meget vanskeligt med at bedømme deres værd. Jeg kan sagtens påstå min stil er den bedste, men hvem ved det? Man skal helst være be-kendt med de forskellige stillinger. Nogen siger, de lægger vægt på kraft, andre siger dygtighed, men uanset hvad, så kan der kun være tale om ét sæt af principper. Uden den rigtige over-levering, kan man ikke forstå årsagen til dette.\nI dag findes der mange Tai Chi Chuan stile, og det er vanskeligt for elever at se forskel på en god og en dårlig. Lad mig med al respekt anbefale en metode. Ligegyldig hvem personen er eller hvor overleveringen stammer fra; hvis de kan anvende både blidhed og styrke, slappe af i musklerne og styrke energien, så er dette rigtigt. Læg mærke til deres arme, hvis huden er meget blød og knoglerne og musklerne er meget afslappede og tunge, så er dette rigtigt. Dette er den almindelige måde at skaffe sig viden om kvalitet. Når det drejer sig om kampmæssig anvendelse, skal man se efter evnen til at kunne anvende Tai Chi Chuans teknikker og stillinger og kaste en modstander men forblive afslappet, men hvis personen bruger styrke og kæmper vildt, vil han med lidt held vinde. Dette er ikke den rigtige overlevering og er faktisk slet ikke et system. På denne måde er det let for en elev at genkende ægte Tai Chi Chuan\nTai Chi Chuan mester Tung Fu-Ling døde den. 29 november 1992, 75 år gammel.\nHan blev født i Ren Xian i Ti-gerens år 1917, som søn af den legendariske Tung Ying-Chieh. Da Fu-ling var ældste søn, lærte han traditionen tro alt, hvad faderen vidste. I 1947 rejste Fu-ling til Hong Kong, hvor han hjalp faderen med at undervise. Med Hong Kong som base underviste de også i Thailand, Malaysia og Singapore.\nEfter faderens død i 1961, fort-satte Tung Fu-ling med at undervise. I 1967 blev han inviteret til USA af Wen Shan-Huang (forfatteren til Fundamentals of Tai Chi chuan) for at introducere Tung familiens Tai Chi Chuan. Under dette besøg blev han interviewet til det amerikanske blad Black Belt. (Læs artikelen i TAI CHI NYT nr. 5 oktober 1990). Tung Fu-lings opvisninger rundt om i USA skabte stor interesse og han har fra 1968 til sin død boet og undervist på Hawaii, men har også hele tiden undervist i Østen.\nHan underviste både Yang Cheng-fus stil, de sæt som hans far lærte af Li Hsiang-Yan, hans fars familiestil og de ting han selv skabte. Det sæt vi i Danmark kender som 1. Sanshou og hurtig Tai Chi er lavet af Fu-ling. Tung Fu-ling udgav i 1956 bogen "Anvendelsen af Tai Chi Chuan" som vi har brugt flittigt her i bladet til at illustrere kampteknikker. Det er også Fu-ling, der har skrevet kapitlet om "Familie stilen" i bedstefaderens bog fra 1948.\nI Danmark har vi haft det store privilegium at se adskillige gamle super 8 film med Tung Fu-Ling hvor han brillerede med sin både legende og virtuose stil.\nBegravelsesceremonien, blev afholdt den 5. December, -overværet af familien samt et par hundrede venner og elever. Selve begravelsen fandt sted den 6. december på Hawaii.\nMindegudstjenester blev afholdt i Hong Kong, Malaysia og Singapore i December måned 1992.\nTAI CHI NYT: Hvordan begyndte du på din Tai Chi træning. Hvad er din baggrund?\nWilliam Dockens: Jeg er søn af en professionel bokser, der rangerede som nummer fem på Verdensranglisten i mellemvægt. Så jeg har haft erfaring med kamp siden jeg var tre år gammel. Jeg har fægtning og brydning som baggrund for min kampkunst. Før dette deltog jeg også i atletik og amerikansk fodbold. I 1960 indså jeg at boksning ikke var det bedste at lave pgr. af udviklingen i USA på dette tidspunkt, så det var et spørgsmål om hvilken kampstil jeg skulle vælge. Derfor begyndte jeg at lede. Jeg prøvede Aikido, Shotokan og andre karate stile. Men så var der en amerikaner, George Westermann (Wes), som arbejde for flådens efterretningstjeneste i Kina som tolk. Efter en konkurrence, som han vandt, var der en, der fortalte ham, at hans Shaolin var udmærket, men der var det, som var bedre. Dette er ikke noget man kan sige til Wes og slippe godt fra, så det ene ord førte til det andet og det endte med at Wes udfordrede fyren, som viste sig at være en af Cheng-Man Chings elever. Udfaldet af kampen blev, at Wes begyndte at træne Tai Chi hos Cheng-Man Ching. Så det var egentligt fra Wes jeg lærte Tai Chi Chuan. Mit første indtryk af Tai Chi var, at det var meget smukt, men jeg var mere interesseret i kampkunst, ikke i dans. Derfor var jeg meget skeptisk. Men Wes spurgte, om jeg ikke havde lyst til at prøve. Da jeg havde trænet boksning, siden jeg var tre år og kom fra en familie med professionelle boksere, tænkte jeg "Stakkels fyr". Og det viste sig, der var en stakkels fyr, men det var ikke Wes. Jeg var den arme fyr. Det var på dette tidspunkt, jeg begyndte, og den første stil jeg lærte var Cheng-Man Chings.\nTCN: Hvornår kom du til Sverige?\nWD: I 1968.\nTCN: Hvor lang tid har du undervist der?\nWD: Siden 1968.\nTCN: Du har fortalt lidt om George Westermann. Har du trænet sammen med andre?\nWD: Da Wes rejste til Tyskland, trænede jeg i et år sammen med en, der hedder Jimmy Joe Chang, som underviste Chin-na, gribe teknikker. Senere flyttede jeg til Michigan, her mødte jeg min vigtigste lærer Dr. Hu. Han var mester i den klassiske Wu stil eller Hao stil. Han havde trænet under Hao Weizheng. Da jeg havde trænet hos Dr. Hu i længere tid, introducerede han mig, gennem en anbefaling i New York, til Liu Da, som er mester i Yangstil (se TCN nr. 8). Fra ham lærte jeg partnerøvelser og sværdformer. Her i sommer var det så Hao mesteren Hao Yin Ru (se TCN nr. 11).\nTCN: Hvilke stil(e) træner du?\nWD: Min stil er en blanding af Dr. Hus Wu stil og den klassiske Yang stil. Hvorfor jeg valgte disse to, går tilbage til min tid på universitetet i Minnesota. Her var der en kineser, som studerede kalligrafi og arkitektur. Han underviste i Tai Chi på universitetet, så da jeg mødte ham, blev vi med det samme venner. Hans familie havde trænet Tai chi i generationer hos Yang familien i Beijing. Da jeg så hans form, kunne jeg med det samme se, det var en meget smuk Yang Stil, så vi lavede en byttehandel. Han lærte mig den lange Yang stil og jeg lærte ham Dr. Hus Stil og hvordan man bruger den til at kæmpe med. Han brugte hovedsageligt Tai Chi til hans kalligrafi, fordi man kan få nogle virkelige kraftfulde penselstrøg, med Tai Chis hjælp. Men han fandt ud af, når han trænede kampteknikker, at han fik endnu mere kraft i sine penselstrøg. Senere satte vi de to stile sammen til en. Derefter vendte jeg tilbage til Dr. Hu, som hjalp mig med at forbedre det. Man kan ikke bare tage nogle bevægelser og sammensætte dem, der skal være en sammenhæng. Vi havde sat dem sammen så godt vi kunne og Dr. Hu viste os, hvor vi kunne sætte dem sammen. Hvorfor jeg valgte disse to stile er fordi jeg elsker de store bevægelser og angrebsmulighederne i Yang stilen, men på samme tid er Wu stilen super, når det drejer sig om selvforsvar. Jeg var fanget mellem de to. Dr. Hu grinte af mig og sagde "Du behøver ikke at vælge. Du skal bare blande dem, så har du dem begge". Yang Pan-Hou og Yang Shou-Hou integrerede begge den klassiske Wu stil i deres egne stile. Så det var ikke nogen revolutionerende idé, jeg kom med. Jeg synes bare, den er god for mig. Det er værre for mine elever, for det betyder, de skal være i stand til både at tænke i store og små cirkler lige fra starten. Ikke fordi Yang stilen mangler de små cirkler, det er bare det, at de fleste, der træner Yang stilen, kun træner de store. Tung familiens stil har de små cirkler. I den klassiske Wu stil skal man koncentrere sig om de små og det er svært. Desuden er den klassiske Wu stil ikke særlig køn at se på, men den er meget effektiv, derfor ville jeg ikke undlade den.\nTCN: Hvorfor valgte du lige at blande disse to stile?\nWD: Jeg havde set og haft mulighed for at træne den klassiske Chen stil. Det er en stor, hurtig og meget akrobatisk stil. Hvis den havde være bedre end Yang stilen, så ville Yang stilen aldrig have overlevet. Med Wu er en af årsagerne, at Yang Pan-hou, som var den mest kæmpende af Yang brødrene, lærte Wu stil. Dette i sig selv er en meget stor anerkendelse. Yang Shou-Hou, der var næste generation af kampbrødre i Yang familien, integrerede Wu stilen. Dette er også en stor anerkendelse.\nDr. Hu har set Tung stilen og har meget stor respekt for den. Hao Yin Ru har sagt, at Tung familien faktisk har Wu (Hao) stilen i sin oprindelige udformning. Så den klassiske Wu stils indflydelse er meget stærk hos dem.\nTCN: Hvad fokuserer du på i din undervisning?\nWD: Det jeg fokuserer på er noget jeg kalder: "Harmoni". Der er dem, der træner Tai Chi Chuan som fysisk træning, en meditationsform eller som et selvforsvarssystem. Dr. Hu sagde det er forkert at se på Tai Chi på denne måde. Hvis man tager Tai Chi kun som en fysisk træning, så kunne man lige så godt træne Chi Kung. Det er lettere at lære og faktisk vil resultaterne blive lige så gode, hvis ikke bedre. For dem der træner det som en meditationsform, gælder det samme. Der er meditationsmetoder, hvor man kan opnå en dyb meditation uden, at man skal kæde det sammen med en række bevægelser. Tai Chi bygger på Dao-Yin, som er en af disse Chi Kung øvelser. Det man gjorde var, at integrere selvforsvaret. Samlet giver de et helt andet resultat end hver for sig. Det er ikke selvforsvar. Det er ikke meditation. Det er ikke gymnastik. Det er noget helt andet, hvilket er umuligt at beskrive. Jeg føler, den sande Tai Chi fungerer på denne måde og det er sådan, jeg underviser den. Det andet jeg lægger vægt på, er at jeg kun underviser folk, jeg i Sverige kalder "Galningar". Folk der er helt skøre med Tai Chi. Jeg ville aldrig have undervist, hvis det ikke havde været for Dr. Hu. Han sagde, han kun ville lære mig Tai Chi på betingelse af, jeg ville lærer det videre. Årsagen til dette er, han var bange for at denne stil ville uddø og erstattes af det han kaldte "Hippie Tai Chi". Jeg prøver aldrig på at annoncere efter elever. Jeg vil hellere være kendt for mine elevers kunnen, end på hvad jeg laver.\nTCN: Vil det sige du ikke underviser eleverne formen fra start af?\nWD: I Kina er der tre måder at undervise på. Den første "I parken" er, hvor folk ser på mesteren og efterligner hans bevægelser. Den anden "I huset" er, hvor man lærer selvforsvar og den tredje "I dagligstuen" det er hvor mestrene underviser. Jeg har aldrig trænet sammen med andre elever. Jeg har for det meste fået enetimer, så det har altid været i dagligstuen. Den måde man blev undervist på, var at man lærte en enkelt bevægelse og man lærte at bruge denne bevægelse i kamp. Det var den eneste bevægelse man kendte. Man gjorde den perfekt i alle retninger, først derefter lærte man den næste. Når man så kunne alle bevægelserne og deres anvendelses muligheder, først da lærte man formen. Jeg prøver på at gøre noget midt imellem med mine elever. Jeg lægger vægt på, de forstår, hvordan hver enkelt bevægelses anvendes, mens de lærer den. Jeg lærer dem normalt stillingerne i sekvenser, men jeg lægger meget vægt på de lærer bevægelserne før formen. Oprindeligt var der kun 13 bevægelser, som blev sammensat til en form. Man kan ikke forvente, det er muligt at anvende alle teknikkerne fra formen i kampsituationer. Jeg beder mine elever om at bruge deres krop som en notesblok. Hvis de gør dette, kan jeg næste gang jeg ser dem, se hvor gode de har været til at "skrive ned". Formen er meget vigtig for mig.\nTCN: I sidste nummer af TCN havde vi en artikel om kampteknikker. Er det muligt at lærer principperne, så man kan anvende Tai Chi som selvforsvar eller er det et privilegie der er forbeholdt mestrene?\nWD: Det er nøjagtigt, som du får det undervist og det kommer an på, hvor meget tid man bruger på det. Da jeg havde lavet Tai Chi i to år, mødte jeg en Judokæmper, der havde 2. dan sortbælte. Han udfordrede mig og havnede hurtigt på gulvet. Jeg var lige så chokeret som han. I samme tidsrum prøvede min far to gange at kæmpe mod mig. Efter det første forsøg havnede han i sofaen og efter det andet op af væggen. Faktisk har jeg ikke mødt nogen kampkunst, jeg syntes var bedre end Tai Chi. I en\nkonkurrence som Wes arrangerede, var Tai Chi folk placeret på de første tre pladser. Efter at have trænet hos Dr. Hu rejste jeg til Minnesota. Jeg skulle besøge en Shotokan karate skole. Lederen havde 2. dan sortbælte. Han satte en afsine elever til at udfordre mig. Jeg var ellers kun interesseret i at se på. På det tidspunkt var jeg ikke klar over, at eleven var Shotokan Champion i Minnesota. Jeg overvandt ham på ca. to sekunder. Derefter prøvede læreren. Han holdt endnu kortere tid. Hvis der er nogen, som siger Tai Chi ikke virker som kampkunst, så er det fordi, de aldrig har mødt en, der kan bruge det og de har ikke mødt nogen, som underviser det korrekt. Det er ikke kun forbeholdt mestrene. De der træner hos en lærer, eller er villige til at ofre det nødvendige antal timer om dagen, de kan lære det. Jeg har set elever der virkelig kan kæmpe. Men jeg har også set nogen, der aldrig vil kunne lære det. Det er et spørgsmål om indstilling og hvor mange timer man er villig til at bruge på det.\nTCN: Når man snakker om Tai Chi som kampkunst, kan alle så lære det, eller er det forbeholdt en bestemt gruppe?\nWD: Du spørger om folk generelt kan lære at slås? Det afhænger meget af deres baggrund. Jeg er f.eks. vokset op i et miljø, hvor der var tre typer børn. De der kunne løbe meget stærkt, de der var gode til at slås og de der skulle følges til og fra skole af deres forældre. Når man vokser op i sådan et miljø, vil man få en bestemt indstilling. Med denne indstilling er der ingen tvivl om man kan slås, og de der ikke kan, kan lære det gennem Tai Chi Chuan. Tai Chi er HELT sikkert det bedste valg for de, der ikke har fysisk styrke, men vælger at bruge hovedet i stedet. Fordi det kræver mindst muligt styrke for at opnå den stærkeste kraft. Men folk der begynder at træne Tai Chi, skal have stor tålmodighed. Da min bror så, hvad der skete med min far, ville han træne Tai Chi med det samme. Det endte med at han begyndte at træne en kombination af ørne og knæler kung-fu. Årsagen til dette var, at Tai Chi kræver stor tålmodighed og man skal kunne vente. Hvis man ikke har disse to ting, kan man ikke slappe af under stress. Tai Chi kræver maksimal afspænding. Tai Chi betyder "Det Højst Opnåelige" , hvilket det virkeligt er. Dette betyder, at man er nødt til at have det psykiske med i billedet. Det er ikke noget arveligt, hvilket vil sige det er muligt at lære det og erhverve det. Det er ikke noget man kommer let til. Man skal være forberedt på at bruge den nødvendige tid på det. Hvis man har andre prioriteter, kan man glemme alt om at lære det.\nTCN: Hvem mener du, der med fordel kan træne Tai Chi?\nWD: Næsten alle. Alt hvad de behøver, er en interesse i det. De der er interesseret i at lave smukke bevægelser kan træne "Hippie Tai Chi". De der vil træne kamp, kan træne under vejledning af en god lærer og de der vil træne meditation, ja selv dér er Tai Chi en god idé. Man kan næsten sige det er Universelt. Som jeg tidligere har sagt, er jeg kun interesseret i Tai Chi idioter, de der er villige til at spise, drikke og sove med Tai Chi.\nTCN: Hvad med børn?\nWD: Det er individuelt. Det er det samme som at spørge et barn om det kunne tænke sig at lære at spille violin. Der er dem der lærer at spille og senere hen bliver virtuoser og så er der dem, der får det til lyde som om de hiver en kat i halen. Det samme gør sig gældende i Tai Chi. Man kan ikke tvinge dem til noget og få et godt resultat ud af det. Da min søn William var ca. 1½ år gammel, sagde de til mig i børnehaven, han af og til lavede nogle mystiske bevægelser. En dag greb jeg ham i det og jeg kunne med det samme se, han prøvede på at efterligne de bevægelser han havde set mig lave. Hvis jeg skulle få min datter Paula til at lave Tai Chi, hvilket jeg ikke har, skulle jeg binde hende til en stol for at fange hendes opmærksomhed. Man må indse at børn er ikke børn, men små mennesker.\nTCN: Mange mestre er blevet tvunget til at lærer det!\nWD: Det er rigtigt. Men man må indse, at i en familie som f.eks. Tung, blev de tvunget til at lære Tai Chi på samme måde som jeg blev tvunget til at lære boksning. Det var ikke et spørgsmål om, jeg ville bokse eller ej. Det var et spørgsmål om, hvor mange timer jeg ville bruge på det om dagen. På samme måde var det med Tung. Det er en helt anden situation.\nTCN: Har du nogle råd til de, der ønsker at forbedre deres Tai Chi?\nWD: Først skal man anskaffe sig en god lærer, uden dette vil man få mange problemer. Dernæst skal man være villig til at forandre sig. Mange forventer at lære noget uden at ændre sig. Tai Chi kræver mange forandringer alt efter hvordan éns personlighed er fra starten. Hos mine elever i Uppsala beklagede mændene sig i starten meget over de skulle være passive og bløde. Kvinderne beklagede sig over at de skulle lære at slås. Tai Chi kræver mange ting. For at lære dem skal man kunne forandre sig. Det var min far der lærte mig at det er modstanderen der skulle forsvare sig, ikke mig. I Tai Chi skulle jeg lære at vente. Man skal forstå ånden i Tai Chi, hvis man ikke gør dette vil man forblive på begynder stadiet. Netop dette, mener jeg, er det største problem man står overfor som underviser.\nTCN: Du sagde man skal have en god lærer. Hvordan kan en begynder afgøre dette?\nWD: Jeg kendte en judoinstruktør, der gav et godt svar på dette. Han sagde "Det er bedre at bruge fem år på at lede efter en god lærer, end at bruge fem hos en dårlig". Nu kan man så spørge. Hvad er en god lærer? Først skal man vide lidt om tai Chi. Jeg vil foreslå begyndere at læse forskellige bøger om emnet, så de kan se at der findes forskellige stilarter og lære de mange navne at kende. Ligesåvel at man ikke kan forvente at alle i Skandinavien kan stå på ski, kan man heller ikke forvente at alle i Kina kan Tai Chi. Man SKAL have en god lærer, ellers vil man aldrig komme til at lærer det. Der er intet, der kan erstatte en god lærer.\nTCN: Du mener altså det er i orden at skifte lærer hen ad vejen?\nWD: Meningen er at hvis man finder ud af man har en dårlig lærer, at skifte hurtigst muligt. Ellers vil man ikke gøre fremskridt. Hvis man har en god lærer er det noget mere kompliceret. I karate er der op til ti sortbælte grader. Hvis man lægger mærke til, hvordan eleverne forbedre sig, vil man hurtigt se de der undervises af 5. eller 6. dan gør hurtigst fremskridt, mens de der undervises af en 1. dan aldrig vil komme i nærheden af det sorte bælte. Det samme gør sig gældende i Tai Chi selv om vi ikke har bæltegrader. Hvis man træner hos en dårlig lærer, vil det gå meget langsomt og du vil aldrig blive bedre end læreren. Hvis man træner hos en god lærer vil man kunne mærke fremskridt hurtigere og man vil lære meget mere. Så Tai Chi er som alle andre kampstile.\nTCN: Hvad med to lærere på samme tid?\nWD: Det kan være et stort problem. Det kommer meget an på lærerne og eleven. De Taoister jeg trænede med, Dr. Hu og Liu Da m.m., var ligeglade. Dr. Hu havde intet imod Yang stilen. Liu Da brød sig ikke særlig meget om den klassiske Wu stil, men han begyndte sin træning under vejledning af Sun Lu-Tang, som mente at Wu stilen ikke var meget værd. Man skal huske at Sun Lu Tangs stil egentlig ikke er Tai Chi. Det er en blanding af Hsing-I;Pa-Kua og Tai Chi. Liu Da ville aldrig sige "Du må ikke træne hos en anden". Han ville nærmere sige "Du spilder din tid".\nTCN: En sand mester, er det ikke en, der ved, når han ikke kan lære mere fra sig og sender eleven videre til en anden?\nWD: Jeg ville meget gerne tro på denne idealistiske synsvinkel, men den måde man måler en god mester i Tai Chi er på hans Tai Chi kunnen. Deres personligheder kan variere. De er mennesker og mennesker er forskellige. Nogle kan have en dårlig personlighed men være meget dygtige, mens andre kan have en god personlighed, men kan ingen ting. Man skal vælge ud fra deres fortjeneste.\nTCN: Tung Ying-Chiehs første mester bad ham træne for sig selv. Efter et stykke tid begyndt Tung Ying-Chieh at træne sammen med Yang Cheng-fu. En dag kom hans gamle mester til ham for at lære ham Wu stilen. Det glædede ham, at Tung havde fundet en ny mester som Yang. Han var ikke jalous. Er det ikke på denne måde en god lærer skal være?\nWD: Når man ser tilbage på Tai Chis historie og ser de forskellige personligheder f.eks. Yang Pan-hou der dræbte så mange mennesker. Hvis nogen åbnede munden om Tai Chi kunne de komme til skade. Man kan godt forstå, hvorfor folk, når de ser bevægelserne, siger Tai Chi ikke er meget bevendt som selvforsvar, men dette kunne man ikke sige til Yang Pan-hou og slippe godt fra det. Nok kan man sige han havde en dårlig personlighed, men kan man stille spørgsmålstegn ved hans evner? Det er på denne måde jeg ser det. De mestre jeg har trænet med er alle meget gode mennesker. Liu Da er en gentleman og alle der møder ham mener det samme. Det er det samme med Dr. Hu. Han behandler andre med respekt. Men Kampkunsten er det vigtigste. For personer der er aggressive kan deres Kampkunst også være det vigtigste.\nAf Annette Leleur\nVi bringer her en artikel der har været bragt i bladet HEL i 1984. Det er længe siden, og der er sket meget siden da, men alligevel er artiklen relevant på mange områder.\nJens Erik Risom Petersen, også kaldet Sathyarti, var i 1984 på et halv års ophold i Kina, hvor han færdiggjorde sin uddannelse som akupunktør. Han fortæller her om sine oplevelser med Tai Chi, han som et led i sin træning modtog undervisning i, samt om det sundhedssystem som Tai Chi er en del af.\nAnnette: Du har gjort nogle erfaringer med Tai Chi under dit Kina ophold?\nSatyarthi: Ja,jeg stødte på en Qi Gong Mester (også kaldet Chi Kung), det vil sige en, der underviser i forskellige slags åndedrætsøvelser, meditationsteknikker og bevægelser, blandt andet Tai Chi, som vi også kender det her i Danmark.\nA: Hvad betyder Qi Gong?\nS: Det betyder energiøvelser. Qi betyder energi, åndedræt, liv, livskraft og er navnet på den energi, som cirkulerer i meridiansystemet. Gong betyder øvelse, praksis.\nDenne lærer delte Qi Gong øvelserne op i tre forskellige slags med hver deres forskellige kvaliteter. Det første har at gøre med bevægelser og med kropsstillinger, sådan som vi kender det fra Tai Chi, hvor kroppen holdes på en bestemt måde eller bevæges i bestemte mønstre. Det andet vedrører en bestemt brug af åndedrættet. Man ånder for eksempel ud, når man strækker kroppen udad og trækker vejret ind igen, når man kommer tilbage til centrum. Det tredje vedrører meditation og drejer sig om en bestemt måde at forholde sig til den handlen eller den praksis, man er i gang med, en særlig koncentreret indstilling til tingene, hvor man lader sin bevidsthed opsluge af processen, af bevægelsen eller af bestemte centrer i kroppen. Specielt det center, som de kalder tan tien, og som ligger omkring navlen eller lidt under navlen, er i centrum for opmærksomheden. Det er en slags energireservoir, som indeholder al den livskraft som skal til, for at vi kan leve, være aktive, tænke og føle.\nHan beskrev endvidere for os, hvordan disse øvelser er rodfæstet i den specielle kinesiske form for anatomilære, hvor kroppen ses som gennemstrømmet af livsenergi i et netværk af kanaler eller kredsløb, hvorpå alle de forskellige akupunkturpunkter ligger. Det er et lukket kredsløb, det vil sige at det starter i en meridian, går hele vejen igennem kroppen for så at vende tilbage til udgangspunktet. Et af formålene for de øvelser, han lærte os, var at styrke dette energikredsløb og derigennem bedre helbredet, således at de forældelsesprocesser, som sætter ind på et bestemt tidspunkt af ens liv, bliver udskudt. Et andet mål er simpelthen opnåelsen af større balance, harmoni og velvære.\nUdover disse generelle mål kan der også være specifikke mål med øvelserne, nemlig bearbejdelsen af de tilstande i kroppen, som har at gøre med fremkomsten af forskellige sygdomme. Selv en alvorlig tilstand som kræft mente man at kunne behandle med ganske bestemte øvelser.\nJeg fik i øvrigt det indtryk, at Tai Chi og Qi Gong er meget gamle systemer, som har været brugt i årtusinder i Kina. Der eksisterer beretninger om en læge, som levede to århundrede e.Kr. og hed Hua To. Han lavede en serie øvelser, som kopierede fem dyrs bevægelser: Aben, tranen, bjørnen, hjorten og tigeren. Der er tale om meget komplicerede bevægelser, som vi ikke nåede at lære, men han viste os dem og fortalte, at de havde en ganske specifik sundhedsopbyggende virkning. Det var ret fantastisk at se.\nA: Vil det sige, at de ikke ligner det, man normalt kender som formen i Tai Chi?\nS: Det gør de overhovedet ikke. De var meget hurtigere, og han bevægede sig rundt på et stort felt i rummet, og det var meget særprægede og fremmedartede bevægelsesmønstre, som man med lidt god vilje nok kunne sætte i forbindelse med de forskellige dyrs karakteristiske måde at bevæge sig på.\nSiden hen opstod det, man kender som formen i Tai Chi. Så vidt jeg ved daterer den sig til tiden under Tang dynastiet (618-907 e. Kr.). Denne form består af en serie langsomme bevægelser, slowmotion bevægelser, som blev udviklet videre i forskellige familier og forskellige tidsaldre, således at man i dag kender forskellige former i Tai Chi, som formentlig alle sammen går tilbage til de oprindelige former.\nJeg lærte en af de oprindelige former som stammer fra Tang dynastiet, en form som lægger meget vægt på det energiopbyggende aspekt.\nA: Hvilken plads har Tai Chi og akupunktur i den kinesiske medicins større historiske perspektiv?\nS: Ja rent historisk skete der jo det efter revolutionen i 1949, at al religiøs praksis blev bandlyst, og Taoismen blev på det nærmeste udryddet, mens buddhismen fik lov at overleve i meget kontrolleret målestok. Men inden for sundhedssystemet overvintrede imidlertid nogle af de øvelser og meditationsteknikker, som var en del af taoismen, fordi der er en direkte forbindelse eller parallel til akupunkturudøvelse og urtemedicin. De er baseret på den sammen teori, på den samme anatomi og fysiologi. Man kan således i det kommunistiske Kina opleve en lærer komme ind på et sundhedsinstitut og begynde at undervise i meditation.\nA: I sundhedens navn!\nS: I sundhedens navn, ja, men effekten er jo meditativ og koordineret med en eller anden form for spirituel udvikling, selv om det ikke bliver understreget.\nI det hele taget er den kinesiske medicins historie fuld af paradokser. For et par hundrede år siden begyndte den gamle klassiske kinesiske medicin at falde i unåde i takt med den vestlige medicin trængte sig frem, og myndighederne satsede på, at det var den nye vestlige medicin, der skulle tegne billedet. Imidlertid var der så få læger uddannet inden for vestlig medicin, at det kun var den øverste overklasse og kejseren selv, der kunne få adgang til behandling. Det almindelige folk måtte stadigvæk bruge de traditionelle læger og sundhedsarbejdere. Men som et led idenne vestliggørelse af medicinen kom blandt andet akupunktur meget i miskredit, en tendens, der blev yderligere forstærket under Chiang Kai-Chek og nationalisterne i første halvdel af dette århundrede.\nFørst efter Mao og revolutionen fandt man ud af, at der lå en folke skat her, som det var væsentligt at grave frem og bruge. Men denne proces gik for sig samtidig med, at den vestlige medicin stadigvæk kom ind og blev udviklet.\nMit indtryk af det kinesiske sundhedssystem af i dag er, at der er nogenlunde lige mange læger af de kinesiske og de vestlige skoler, men at selve sundhedssystemet som struktur er baseret på den vestlige medicin. Folkekommunernes primære sundhedspleje foregår efter den vestlige medicins model, dog med noget af den traditionelle kinesiske medicin indflettet. Arbejdsulykker og akutte tilstande behandles efter vestligt mønster, mens folk ved kroniske tilstande eller langvarig sygdom selv kan vælge mellem den vestlige og den klassiske kinesiske behandlingsform.\nSer vi på opbygningen af den klassiske kinesiske medicin, finder vi tre hovedgrene: Der er dels akupunkturen og de teknikker, man i øvrigt bruger til at behandle akupunkturpunkterne moxa, el-akupunktur, laserakupunktur med videre. Så er der den kinesiske urtemedicin, som er en meget højt udviklet form for farmakologi. Den er ældre end akupunkturudøvelsen, men baseret på den samme forståelse af, hvordan organismen fungerer. Der er tale om meget kraftigt virkende urter, og det er derfor også fantastisk vigtigt at stille en korrekt diagnose, ellers risikerer man at gøre tilstanden værre. Den tredje gren er de forskellige øvelsessystemer, Qi Gong og Tai Chi. Disse tre grene danner en helhed.\nA: Kan man sige, at øvelsessystemet er mere forebyggende end egentlig helbredende?\nS: Øvelsessystemet bruges både forebyggende og helbredende. Man tager patienter ind på hospitaler og klinikker og ordinerer ganske bestemte øvelser, bevægelsessekvenser, som folk skal udføre hver dag flere gange om dagen. Det kan godt dreje sig om flere timer om dagen, man skal udføre disse øvelser, for at de kan have den tilsigtede virkning.\nA: Kan øvelserne så være den eneste medicin, eller vil man se, at de bliver fulgt op af akupunktur og urtemedicin?\nS: Det er svært at sige, det fik jeg ikke rigtig noget klart billede af. Men jeg ved, at når man behandler kræftpatienter, kombinerer man øvelserne med vestlig medicin, kirurgi eller kemoterapi. Man bruger også undertiden urter i kræftbehandlingen, men derimod ikke akupunktur, som indtil videre ikke har vist sig specielt virkningsfuld i den forbindelse. Der forskes dog i sammenhængen mellem kræft og akupunktur, og vi fik også anvisning på visse punkter, som kan forebygge nogle kræftformers videre udvikling.\nA: Hvordan forholder det sig med de kinesiske olkesygdomme? Er det de samme, som vi kender her i Vesten? Kender man for eksempel hjerte-karsygdomme i samme omfang som her i Vesten?\nS: Ja. Man ser mange slagtilfælde og mange hjerneblødninger med ensidige lammelser. I det hele taget var der mange lammelsessyndromer, flere end jeg har set, når jeg arbejdede med akupunktur i England og i Holland. Det har efter min mening noget at gøre med ernæringen og med klimaet. Klimaet er meget barsk i Nordkina, og der blæser en kraftig, kold vind fra Mongoliet som gør, at folk konstant er udsat for træk på en helt anden måde, end de er herhjemme. I den kinesiske sygdomslære kan man også se, at vind regnes for en af de alvorligste sygdomsfremkaldende faktorer. Samtidig er ernæringen meget rig på fedtstoffer, som også svækker de meridiansystemer, som har med nerve og muskelsystemet at gøre, nemlig lever galdeblæresystemet. Endelig må man også regne med nogle emotionelle faktorer, specielt i en storby som Peking og i et land med et så totalitært politisk styre som det kinesiske. Mange kinesere var vrede, ikke en vrede rettet mod udefrakommende, men mod hinanden. Kineserne kan ikke siges at leve op til billedet af de glade og lykkelige kinesere, nogle har villet fremmane. De er derimod meget søde mange af dem, men det er som om der ligger en dyne over dem kollektivt set.\nA: Fik du nogen fornemmelse af, om folkesundheden er værre eller bedre end i Danmark? Er det overhovedet muligt at danne sig et indtryk af dette?\nS: Kineserne er generelt et meget, meget robust folkefærd, og derfor er det min fornemmelse, at sundhedsniveauet er relativt højt for et uland. Folk dør ikke af sult i byerne længere, men der er mange, der i perioder lever på sultegrænsen i landdistrikterne, specielt his høsten slår fejl. Men livet er så anderledes i Kina, at det er svært at sammenligne, og jeg har heller ikke rigtig nogen statistikker, til at underbygge mine indtryk.\nA: Hvordan oplevede du, at sammenkoblingen af vestlig og klassisk kinesisk medicin fungerede, syntes du det gav et bedre behandlingstilbud?\nS: Ja, det gjorde det afgjort. Folk kunne kombinere de to metoder efter eget valg for meget små penge. Behandlingen er næsten gratis på begge områder. Der har i øvrigt været en ret sjov udvikling, som bestod i, at for bare ti-femten år siden var der en temmelig kort liste over sygdomme, som man anbefalede blev behandlet med akupunktur og moxabehandling, og den liste er ekspanderet fantastisk i disse ti femten år, så den nu omfatter hundredvis af sygdomme, hvor man på forskellig vis kombinerer akupunktur og øvelser\nFortsat femte ord.\nDe fire forrige punkter indeholder hvad der kaldes for Sindets enhed. Med sindets enhed vil ens energi være samlet og stærk. En sådan energi giver en stærk ånd og vil gøre sindet roligt og fuldt opmærkso-mt. Derfor skal man vide at åbne og lukke og kunne skelne Yin og Yang.\nNår den ene side er tom, skal den anden at alle skift i bevægelsen kommer indefra brystet og fra taljen, ikke udefra.\nKraft lånes fra din modstander. Energien lukkes ud fra rygsøjlen. Hvordan kan energi lukkes ud fra rygsøjlen? Energien synker ned, passerer gennem dine arme og skuldre, og samles ved taljen. Dette er at min-dske energien, at lukke.\nAt lukke er retræte. At åbne er at udløse. At kende åbne og lukke er at kende Yin og Yang. Når du når hertil giver hver dags træning fremskridt i din kunnen. Lidt efter lidt vil du blive i stand til at følge dit sinds ønsker. Intet vil kunne gå imod din vilje.


Donnie Brasco - Deluxe Edition DVD Film → Køb billigt her\nDonnie Brasco Deluxe Edition\nFBI-agenten Joseph D. Pistone (Johnny Depp) arbejder under dække som smykkemellemmanden Donnie Brasco for at få adgang til den aldrende lejemorder Lefty Ruggieros (Al Pacino) voldelige mafiafamilie. Da Pistones privatliv og arbejdsliv koliderer, sættes alt på spil - både hans ægteskab, hans job, hans liv og i sidste ende den gangstermentor, han efterhånden er kommet itl at respektere og beundre.\nFilmen er instrueret af den anderkendte instruktør Mike Newell (Fire Bryllupper Og En Begravelse) og har en imponerende rolleliste med blandt andre Michael Madsen, Anne Heche, Bruno Kirby og James Russo. DONNIE BRASCO er "en fantastisk film!" (Peter Travers, Rolling Stone).\nFakta om Donnie Brasco - Deluxe Edition\nDansk, Norsk, Svensk, Finsk, Engelsk, Hollandsk, Islandsk, Portugisisk\nJames Russo, Al Pacino, Anne Heche, Zeljko Ivanek, Michael Madsen, Johnny Depp, Bruno Kirby, Gerry Becker\nRichard Woodley, Joseph D. Pistone\nDonnie Brasco, Dvd, Movie\nHandel på Internettet skal være sikkert for vores brugere. Vi vil derfor aldrig kompromittere sikkerheden. NETS er din garanti for sikker betaling på Internettet, og vores Internet betalingsløsning er naturligvis NETS godkendt. Køb og betaling er derfor helt sikkert.\nUagtet hvilke produkter du køber hos os, giver vi altid 30 dages returret. Så hvis du fortryder dit køb, og ikke ønsker at beholde varen, så send blot varen retur til os, og dine penge bliver refunderet. Før du vælger at returnere varen til os, er det altid en en god ide, hvis du forinden kontakter os.\nVi er klar over, at du venter på din vare, og vi har derfor skruet op for leveringstempoet, så produktet kommer sikkert og hurtigt frem til dig. Hvis vi er lagerførende, så vil du typisk få varen leveret indenfor 1-2 hverdage. Bemærk, at du ud for hvert enkelt produkt altid kan følge nuværende lagerstatus. Du har altid mulighed for at sende en e-mail eller ringe til os, såfremt du har spørgsmål til lagerstatus eller leveringstid.\nHandler du hos os, kan vi tilbyde dig at vælge blandt flere forskellige typer betalinger. Den betalingsform der passer bedst til dig, er naturligvis den du bør vælge. Sikkerheden er den samme, uanset hvilken betalingsmulighed du vælger. Alle vores betalingsmuligheder kan du se her. Husk at vi først trækker pengene fra din konto, den dag vi afsender produktet til dig - såfremt du gør brug af betalingskort.\nHvis du i forbindelse med dit besøg på vores webshop har spørgsmål eller møder udfordringer, ringer eller skriver du naturligvis bare til os. Alle hverdage imellem klokken 10-15 sidder vi klar ved telefonerne og på e-mail, og med godt humør og et smil tager vi imod din henvendelse.\nHandler du hos os, har du altid mulighed for at spore forsendelsen hele vejen, fra den forlader vores lager, og til du har den i hænderne. Efter gennemførsel af købet kan du besøge din personlige ordreside. På din ordreside kan du følge med i, hvornår vi afsender din forsendelse. Du får besked via mail, når din forsendelse sendes fra vores lager og er på vej.\n- Eksklusiv Mini-Dokumentar "Donnie Brasco: Out From The Shadows"\nDin anmeldelse af Donnie Brasco - Deluxe Edition\nproduct_stock_no product_offer_no product_preorder_no\tproduct_buyable_yes product_group_dvd path_film_forside path_film_film path_film_dvdfilm path_film_drama path_film_donniebrascodeluxeedition


SOMMERROCK - SOMMER OG SOL - DanmarkC TV\nHome Kultur SOMMERROCK – SOMMER OG SOL\n1. juni, 2018 - 22:23 DanmarkC TV 0\n1. juni, 2018 - 22:23 DanmarkC TV\nKnald på musikken og fadølanlæg – Sommerrock 2018 var velsignet med godt vejr og udsøgt musik\nDer var godt gang i Fredericia, da årets sommerrock løb af stablen i Fredericia. Et flot musikprogram, og kolde øl og vand fra hanen, gjorde en skøn sommerdag til et vellykket arrangement.\nPå Rådhuspladsen var musikerne veloplagte, og havde forståelsen for, hvordan man sørger for Danmarks bedste gadefest.\nMusikernavnene på hovedscenen talte blandt andre Aura og Rasmus Nøhr.\nforrige Bæredygtig Sommerferie i Det Grønne Rum\nnæste 1040 DELTAGERE VED 24 TIMERS STAFET FOR LIVET


Lidt Go Musik gør alle mennesker glade - lidt god musik gør alle mennesker glade - selskabsmusik musik til selskaber, hyggelig dinermusik, festlig musik, hyggepianist, selskabsmusik\nTlf. 36 49 48 98\nTlf. 38 28 98 98\nLidt Go' Musik... Gør Alle Men´sker Glade\nStemning og festmusik. Skal det være en særlig fest så skag hyggemusikken til at skabe den hyggelige hyggemusikstemning. Musik til maden\nHyggemusik er også kendt som musik med hyggepianist, dinermusik og dinérmusik. Det er dog alt sammen det samme, nemlig musik med klaver, til maden og til dansen bagefter også kaldet musikunderholdning. Repertoiret er bredt og dækker pop, jazz, slager og klassikere. Det vigtigste er at det skal kunne nydes - og skabe hyggemusikstemning - mens der spises og til dansen bagefter. Festmusik til konfirmation, bryllup og reception\nDet er vigtigt at humøret fra musikken fra hyggepianisten smitter ud til bordene og til dansegulvet. Gustav Winkler, John Mogensen, Four Jacks, Beatles, pigtråd m.m. er på det store repertoir - men også dagens frisker toner kan komme på tale. Lidtgomusik god musik til festen\nDer spilles specielle ønskede favoritter, under spisningsmusikken, eller dansemusikken, hvis det er aftalt på forhånd. Gustav Winkler, Elvis, Beatles m.m.\nGustav Winkler, John Mogensen, Four Jacks, Beatles, pigtråd m.m. Hyggepianisten Flemming Sørensen spiller op til dans\nMange har et forkert billede af slagermusik, den er både top-professionel og velgjort musik, af bedste skuffe. Bryllupsmusik\nTil de helt store lejligheder, behøves der tit helt specielle ting, som for eksempel Brudevalsen til et bryllup. Den er komponeret af Niels W. Gade.\nGo' og glad musik\nHolder du af populær underholdningsmusik fradengang, der virkelig blev lavet gode numre, så træd nærmere.\nLidtgodmusik, og lidtgomusik og lidt glad musik\nJeg spiller alt fra stemningsfuld dinérmudik over livsglad swingmusik og evergreens til de populære 60'er hits som Elvis og Beatles. Du er velkommen til at synge med på det hele, du kender allerede teksterne, og du er også meget velkommen til at tage dig en god svingom, når lysten kalder. Humøret er højt, hyggen breder sig og den gode stemning er helt i top, når dansen går. Behøver du LidtGoMusik, så ring 36 49 48 98.\nhyggepianist selskabsmusik festmusik bryllupsmusik musikunderholdning hyggemusik selskabspianist selskabsklaver


Estate Media – Ban Ki-moon åbner Mipim i jubilæumsåret -\nBan Ki-moon. Foto: FN\nBan Ki-moon åbner Mipim i jubilæumsåret\nEjendomsmessen Mipim fylder 30 år i 2019. Tidligere generalsekretær i FN, Ban Ki-moon, åbner messen den 12. marts.\nmandag 28. januar 2019 7:48\nOm kun knap halvanden måned åbner den 30. Mipim i rækken. Det bliver en jubilæumsudgave, og nu begynder Mipim at offentliggøre årets vigtigste begivenheder for den samlede messe.\nDet bliver FNs tidligere generalsekretær Ban Ki-moon, den 8. i rækken, der sad i embedet fra 2007-2016, som kommer til at give åbningstalen kl. 14 den 12. marts i Palais des Festivals i Cannes. Han vil dele sit syn på de nye globale udfordringer fra klimaforandringer til økonomisk urolighed til øget pres på energi og vand.\n– Temaet for den 30. udgave af Mipim bliver ‘Engaging the Future’, og det inkluderer at addressere, hvordan kommende generationer vil bo og arbejde i en verden, der bliver stadig mere befolket. Ban Ki-moon har stået i spidsen i forhold til at sætte en bæredygtig udvikling på dagsordenen, og hans åbningstale forventes at sætte barren højt for den 30. udgave af Mipim, siger Director Ronan Vaspart, Mipim.\nLæs også Dansk Mipim-stand på plads – se bidragende aktører her


Kæledyrenes hemmelige liv 2, Bamse - Tiny | vidaXL.dk\nkeyboard_arrow_left Tilbage til Tøjdyr\nKæledyrenes hemmelige liv 2, Bamse - Tiny\nNu kan du få din egen bamse af karakteren Tiny, fra Kæledyrenes hemmelige liv 2, til at putte med derhjemme! Den søde bamse er 13 cm høj og er fremstillet af et dejligt materiale, hvilket gør den perfekt at putte med.\n- Bamse af Tiny fra Kæledyrenes hemmelige liv 2\n- Fremstillet af et dejligt materiale\nTema: Kæledyrenes hemmelige liv 2\nMærke: Just Play


Giro d’Italia: Outsiderne (*) | Feltet.dk\nGiro d’Italia endte desværre som den store taber, da vores kære virus tvang UCI til at omstrukturere kalenderen, og et sammenfald med klassikerne og Vueltaen samt en start umiddelbart efter Touren har ført til et uhørt smalt felt af klassementsryttere. Med hele tre grand tour-vindere, tre ryttere, der har været på et grand tour-podium, en flyvende dansk fugl og en russisk komet mangler toppen imidlertid ikke klasse, og sjældent har en grand tour været å åben, som det er tilfældet med en Giro, der mangler én åbenlys favorit. Feltet.dk giver i en serie på fem artikler en analyse af de 15 største favoritter og finder ud af, hvilke svagheder og styrker de hver især har på vejen mod at realisere drømmen om at skrive sig ind i historie som vinder nummer 103 af sportens næststørste løb.\nSjas Patat med Mads Christensen: Italiensk cykelkultur og årets Giro\nHvis man var i tvivl, har corona-krisen til fulde udstillet, at der i cykelverdenen intet er over, ved siden af eller blot i nærheden af Tour de France. Da den nye cykelkalender skulle lægges, kunne ASO frit vælge datoen til verdens største cykelløb, og herefter måtte alle indrette sig under de mægtige franskmænd.\nDe fleste fandt en løsning, de kunne leve med. Klassikerne afvikles i oktober med fin afstand til Touren, og det samme gør Vueltaen, der fint kan kombineres med den franske grand tour. Til gengæld var der krisestemning i Italien, der ikke blot var det land, hvor først kunne se deres cykelkalender falde fra hinanden, men som også måtte se, at Giroen blev placeret på et tidspunkt, hvor det er blevet stort set umuligt at kombinere med andre store cykelløb.\nDet har da også haft en afgørende indvirkning på feltet, der i forvejen så relativt tyndt ud i en sæson, hvor OL betød, at Giro-Tour-kombinationen allerede så umulig ud, inden coronavirus vendte verden på hovedet. Sjældent har man haft et grand tour-felt, hvor så få klassementsryttere er til start, og hvor man normalt må være meget selektiv for at skære favoritlisten ned til 15 navne, er det denne gang nærmest en udfordring at finde 15 værdige kandidater.\nTil gengæld kan arrangørerne ikke brokke sig over de ryttere, der ventes at kæmpe om sejren. Hhv. dårlig form og et styrt har sendt nr. 2 og 3 fra sidste års Tour, Geraint Thomas og Steven Kruijswijk, til Italien, hvor de slutter sig til Vincenzo Nibali, Simon Yates, Jakob Fuglsang, Rafal Majka og Wilco Kelderman, der fra sæsonstart har haft den italienske grand tour som det store mål. Det skete desværre på bekostning af Richard Carapaz, der i stedet drog til Frankrig, men når man samtidig føjer den russiske komet Aleksandr Vlasov samt de spændende talenter Ivan Ramiro Sosa, Joao Almeida og Jack Haig til feltet, er der lagt op til en uhyre spændende tur rundt i Italien, hvor det er helt umuligt at pege på én soleklar og åbenlys forhåndsfavorit. Nej, der er ikke mange, der kan køre med om top 10. Til gengæld er der sjældent mange, der reelt kan tro på, at de kan vinde løbet.\nFeltet.dk tager i en serie på fem optakter et blik på de 15 største favoritter, hvoraf én har fået fem stjerner, to har fået fire, tre har fået tre, fire har fået to, og fem må nøjes med en enkelt stjerne. I denne artikel giver vi en dybdegående analyse af løbets fem enstjernede favoritter, der kan betragtes som outsidere med en mulighed for en podieplads, hvis alt går deres vej.\nJoao Almeida (*)\nDeceuninck-manager Patrick Lefevere kan være en bramfri og kontroversiel herre, men ingen kan benægte, at belgieren kan sit kram. Hans sejrsliste er i sig selv beundringsværdig, og hans evne til altid at holde mandskabet på toppen, når succesen sender holdets stjerner videre til andre og mere pengestærke hold, er beundringsværdig.\nMest af alt må man dog beundre hans evne til at spotte og udvikle talenter. Listen over unge stjerner, der er slået igennem under Lefeveres vinger, er så lang, at man næsten skulle udgive et leksikon i flere bind for at komme igennem dem alle. Nogle som eksempelvis Remco Evenepoel har allerede været så dominerende på ungdomsscenen, at det er helt forventeligt, at de brager igennem på elitescenen også, men det mest imponerende er, at langt de fleste unge ryttere hæver deres niveau markant, så snart de ifører sig Deceunincks blå trøje.\nEt godt eksempel på denne tendens er Joao Almeida. Den unge rytter har vi holdt øje med længe, for da han i 2018 blev nr. 2 i Baby-Giroen - i øvrigt slået af en vis Aleksandr Vlasov samt nr. 7 i Tour de l’Avenir og endda vandt U23-udgaven af Liege-Bastogne-Liege lå det i kortene, at den næste store portugisiske rytter var på vej. Et helt igennem forfærdeligt 2019, hvor han først med en flot 4. plads i Tour of Utah viste lidt af sit potentiale, betød imidlertid, at Almeida hurtigt gik lidt i glemslen i en verden, hvor navne som Evenepoel og Tadej Pogacar stjal alle overskrifter.\nMen så røg Ameida i den blå trøje, og så skete det sædvanlige mirakel. Allerede i Algarve var mange ved at falde på halen over det flotte arbejde, den unge portugiser gjorde for Evenepoels på løbets to bjergetaper, og corona-pausen gjorde ham bare endnu bedre. Øjnene skulle gnides en ekstra gang, da den Almeida, der havde ført hele dagen for Sam Bennett, på Castillo-stigningen i Burgos blev nr. 2 på første etape af etapeløbet i regionen af samme navn, og selvom hans opgave igen var at arbejde for Evenepoel, endte han minsandten selv på podiet. Kort efter blev han nr. 7 mod Tour-favoritterne i Tour de l’Ain, inden han var så tæt på at vinde Giro dell’Emilia, som man overhovedet kan komme, indtil den onde ånd Vlasov spurtede forbi ham på de sidste meter af San Luca-stigningen.\nSiden har der været mere stille om Almeida, der kun har været til start i Coppi e Bartali, hvor han på de eksplosive stigninger blev overstrålet af holdkammeraten Andrea Bagioli, men alligevel udnyttede en holdløbssejr til at ende som nr. 3, så han nu kan prale af top 10-placeringer i alle sine etapeløb siden en anonym debut i Tour Down Under i januar. I den seneste måned har han så forberedt sig til en Giro, hvor han nok engang skulle have været Evenepoels boydguard, men hvor han nu får al den frihed, han kunne ønske sig.\nDet er slet ikke sikkert, at Almeida kører klassement. Deceunincks erklærede ambition er alene etapesejre, men det skal man ikke nødvendigvis lade sig narre af. Samme melding kommer næsten altid, også da James Knox kæmpede for at komme i top 10 i sidste års Vuelta. Lefevere er nemlig god til ikke at lægge pres på sine unge talenter, og meget kunne tale for, at Almeida vil forsøge at holde sig til. Skulle det briste undervejs, er katastrofen ikke større, end at han kan jagte en etapesejr, mens han suger erfaring til sig.\nDer er naturligvis et hav af spørgsmål at stille sig. Almeida har ganske vist sine evner i bjergene i år, men i Algarve, Burgos, Emilia og Coppi e Bartali var det på relativt korte stigninger. Da højdemeterne blev mange i Ain, var han knap så overbevisende, og han havde en decideret offday, da Evenepoel skulle bruge ham allermest i Il Lombardia, hvor han forsvandt, nærmest inden kaptajnen overhovedet havde set ham.\nDer er derfor mange spørgsmål at stille forud for et løb, hvor bjergmaratonerne er gigantiske, for vi aner ikke, hvordan Almeidas spinkle krop kan absorbere den udfordring. Enkeltstartsevnerne er relativt uprøvede, men han synes ikke at være helt uden evner, selvom han mest har imponeret på korte, eksplosive prologer og ved de portugisiske U23-mesterskaber, der ikke just er voldsomt stærkt besatte.\nEndelig er der holdbarheden. Den flotte 2. plads i Baby-Giroen, der er det længste U23-etapeløb, er lovende, men nu skal han køre dobbelt så langt. Og kollapset i Il Lombardia, der var karrierens længste løb, er måske et dårligt tegn, selvom det også kan være et udslag af stort pres på en dag, hvor Evenepoel behøvede ham mere end nogensinde.\nDet er således slet ikke sikkert, at Almeida bliver nogen faktor i klassementet, og han kan ende med at være på knæene gennem hele den tredje uge. Kender vi Lefevere ret, går det imidlertid anderledes. Sådan plejer det nemlig at være, når den belgiske købmand slår kløerne i et talent. Og når nu stimen med top 10-placeringer i alle europæiske etapeløb i den korte WorldTour-karriere er så fin, ville det næsten være synd at bryde den, ikke?\nHermann Pernsteiner (*)\nCadel Evans, Jakob Fuglsang, Michael Rasmussen, Mathieu van der Poel, Zdenek Stybar, Wout van Aert… Historien viser, at det er en god ide at holde et vågent øje, når en rytter skifter fra en terrængående disciplin til landevejen. Og selvom man under ingen omstændigheder kan sammenligne Hermann Pernsteiner med denne stjerneparade af navne, kan han blive interessant at følge i en Giro, hvor top 10-placeringer kan være relativt billigt til salg.\nSådan var det nemlig også i sidste års Vuelta, hvor der nok var en stærk top af stjernenavne, men hvor man hurtigt løb tør for top 10-kandidater, hvis man gled længere ned i hierarkiet. Det udnyttede selvsamme Pernsteiner til at avancere til en 10. plads, selvom han slet ikke havde klassementsambitioner, indtil den spinkle klatrer blæste hele vejen hjem til Østrig, da Deceunincks klassikerdrenge åbnede for gassen på den nu legendariske og lynhurtige sidevindsetape på den spanske højslette.\nDet bemærkelsesværdige ved Pernsteiner har da heller aldrig været hans power på flad vej. Det har været hans klatreevner, og faktisk er det også yderst fattigt med resultater, hvis man pløjer hans cv igennem. Han viste halvlovende takter inden skiftet til WorldTouren i 2018, men siden dengang er det ikke navnet Pernsteiner, diverse kommentatorer har nævnt oftest.\nDet gjorde de imidlertid under sidste års Vuelta. Lille Pernsteiner er en rigtig dieselklatrer, der elsker de store bjergetaper med lange stigninger og mange højdemeter, og det kom til udtryk på de spanske veje. Først blev han nr. 6 på løbets brutale kongeetape i Andorra, og da alle var allermest trætte på den sidste bjergetape mod slutningen af tredje uge, kørte lille Pernsteiner fra næsten hele klassementsfeltet og nåede mål sammen med Alejandro Valverde, Rafal Majka og Primoz Roglic som de første efter Tadej Pogacar, der var kørt væk forinden.\nDet er den slags bedrifter, der taler deres tydelige sprog i grand tour-sammenhæng, og som er værd at holde øje med. Noget kunne tyde på, at Pernsteiner er et østrigsk svar på Enric Mas og Louis Meintjes, der heller ikke har de store resultater i kortere etapeløb, men hvis motor kun kommer til sin ret over tre uger. Tendensen blev også bekræftet af grand tour-debuten i Vueltaen i 2018, hvor Pernsteiner kørte stærkt på de sidste bjergetaper, inden han blev tvunget til at udgå i den tredje uge.\nI virkeligheden er det på høje tid, at Pernsteiner køre Giro. De store bjergetaper med mange højdemeter passer ham langt bedre end Vueltaens stejle mure, og faktisk kunne han vel næppe ønske sig en bredre rute end til denne bjergmaratonernes Vuelta. Den tredje uge synes i hvert fald at være skabt til den østrigske dieselmotor, der denne gang heller ikke skal slås med farlige sidevindsetaper i et løb, hvor det aldrig rigtigt blæser.\nEnkeltstarten er en udfordring, men her forsvarede han sig faktisk overraskende godt i Vueltaen sidste år. Det ændrer ikke på, at han kommer til at bløde tid over de 65 km i kamp mod uret, men det gør næppe så meget. På denne bjergrige rute vil afstanden være enorm mellem nr. 1 og 10, og det er formentlig bjergene og ikke enkeltstarterne, der afgør, hvem der ender blandt de 10 bedste. Enkeltstarterne er vigtige i kampen om podiet, men det er slet ikke et realistisk mål for Pernsteiner.\nUsikkerhed er der masser af, for Pernsteiner har efter en god start i Down Under, der ikke passer ham, været uhyre skuffende, senest i Tirreno. Det var imidlertid det samme sidste år, hvor vi skulle frem de store grand tour-bjergetaper for at se den lille østriger folde sig ud. Om det sker denne gang, ved vi ikke, men erfaringen fra Vueltaen kunne tale for, at det vil gå sådan igen. Og så vil vi alle blive mindet om, at man altid skal holde øje med ryttere, der skifter terræncyklen ud med en landevejsracer.\nLouis Meintjes (*)\nHar du spist søm, Emil? Du kan da ikke i ramme alvor pege på Louis Meintjes til årets Giro. Den engang så lovende sydafrikaner har jo stort set intet vist, siden han i 2018 vendte tilbage til NTT med ambitionen om at blive den første afrikanske Tour-vinder. Faktisk har det endda i perioder været så skidt, at han selv på bjergetaper har kæmpet med at komme i top 50 - og han har jo ikke været i nærheden af noget virkeligt topresultat siden holdskiftet.\nOg ja, det kan da godt være, at der er gledet søm ned i maven, eller at den vilde efterårsstress har knust klarsynet. Alligevel vover jeg pelsen med en forsigtig antydning af, at denne Giro kan blive løbet, hvor Meintjes viser glimt af den klasse, der har givet ham to 8. pladser i Tour de France og en 10. plads i Vueltaen.\nDer har nemlig været løfterige takter på det seneste. Det var der bestemt ikke i foråret, hvor han blev nr. 11 i et svagt besat Tour de Langkawi. Det var der bestemt heller ikke, da han genstartede sæsonen i Burgos og Dauphiné. Det var der til gengæld, da Meintjes betrådte italiensk jord i Tirreno, hvor vi endelig så glimt af den rytter, der altså to gange er blevet nr. 8 i verdens største cykelløb.\nFørst var Meintjes meget aktiv med en imponerende solooffensiv på den første af de to bjergetaper, og dagen efter blev han en ganske hæderlig nr. 10 på kongeetapen, hvilket alt sammen resulterede i en hæderlig samlet 12. plads. Det er naturligvis ikke noget, der giver invitation til rådhusfejring eller anden festivitas, men det er alligevel en præstation, der er værd at notere sig.\nMeintjes er nemlig indbegrebet af en grand tour-rytter. Hans dieselmotor bliver aldrig varm, før vi er halvvejs inden i et langt etapeløb, og derfor er han også næsten blottet for nævneværdige resultater i ugelange etapeløb. Faktisk er en 12. plads i Tirreno et af de bedre af slagsen, også når man sammenligner med storhedstiden i 2016 og 2017.\nNår jeg fremhæver ham, skyldes det tillige ruten. Hvis Meintjes nogensinde skal genrejses i en grand tour, må det være i denne Giro. Bjergmaratonernes løb er skræddersyet til en dieselklatrer, der bare bliver bedre og bedre undervejs, og som er umulig at slide op med sin stabile og jævne kørsel. Bedre bliver det endda af, at den tredje uge er brutal med tre af de i alt fem maratoner i en fase, hvor Meintjes altid er på sit bedste. Faktisk vi endda et kortvarigt glimt af den tredjeugesklasse i sidste års Vuelta, hvor han leverede et imponerende ridt på næstsidste bjergetape og endte som nr. 7 blandt alle favoritterne, selvom han havde været i udbrud hele dagen.\nNaturligvis er enkeltstarterne en udfordring, for den disciplin mestrer han ingenlunde. Som skrevet under beskrivelsen af Pernsteiner er det imidlertid meget tvivlsomt, om enkeltstarterne betyder det store i kampen om de nedre top 10-placeringer, som Meintjes trods alt kun er kandidat til. De kan meget vel afgøre kampen om sejren, men i et løb, hvor forskellene kan ventes at blive meget store, er det sandsynligvis næsten udelukkende bjergene, der bestemmer, om man kommer i top 10 eller ej.\nDet er desværre langt fra sikkert, at det lykkes for Meintjes. Det kan sagtens ske, at han kollapser igen, og at det hele bliver lige så trist, som det plejer at være for både ham og NTT. Kombinerer man hans lovende etape i sidste års Vuelta med de takter, vi så i Tirreno, er der dog alligevel en grund til, at afrikanerne måske skulle kunne se et lys i det mørke, der for kontinentet har været dominerende siden Meintjes’ kollaps. Og hvis det alligevel viser sig, at jeg har spist søm, håber jeg, at I vil krydse fingre for, at det ikke fører til akut indlæggelse med en perforeret mavesæk!\nBrandon McNulty (*)\nAmerikanerne har ledt og ledt efter Lance Armstrongs afløser i nu snart to årtier, og det har ikke skortet på kandidater. Efter Floyd Landis’ syndefald viste Tejay van Garderen og Andrew Talansky uhyre stort potentiale for siden hurtigt at forsvinde fra scenen. Neilson Powless gik hurtigt i stå efter en lovende start, og supertalentet Adrien Costa kunne ikke finde motivationen og fik jo desværre senere en tragisk skæbne.\nI det lys skal man altid være varsom med spådommene, men måske er han på vej nu. Brandon McNulty var allerede i juniortiden kendt som et sandt monster, der i 2016 var helt umulig at slå, vandt to af de største etapeløb og levede ved VM i enkeltstart op til sin status som storfavorit ved blandt andre at slå en vis Mikkel Bjerg med hele 35 sekunder over 29 km. Hans første år som U23 var også løfterigt med en 3. plads i det bjergrige Tour Alsace - også selvom Bjerg fik sin revanche ved VM i Norge, endda i overlegen stil.\nSiden har McNulty haft lidt svært ved at leve op til de løfter, han gav som juniorrytter. Nok blev han i 2018 nr. 7 i WorldTour-løbet Tour of California, men særligt hans tempoevner har været af en helt anden kaliber end i de unge år, særligt i et 2019, hvor det første var med bronzemedaljen ved VM, at han viste lidt af sit gamle potentiale, selvom han stadig var langt bag sin danske rival. Til gengæld foldede han sit klatrepotentiale ud i fuldt fjor ved at vinde den første udgave af Giro di Sicilia med en fornem præstation på Etna-vulkanen, som han genbesøger i årets Giro.\nDet er dog ikke 2018 eller 2019, der berettiger til at blive nævnt her. Nej, det er hans kørsel efter skiftet til WorldTouren, hvor han har taget et stort skridt. Således imponerede han stort i San Juan og Andalusien i starten af året, hvor det blev til hhv. en 4. og en 7. plads efter ganske overbevisende kørsel både på enkeltstarter og i bjergene, og det var kun en dum offday på 1. etape i Spanien, der forhindrede ham i at køre med i kampen om podiet mod flere verdensstjerner.\nTil gengæld har McNulty intet viste efter pausen, hvor han har været helt anonym. Det kan naturligvis være urovækkende, men det er nærliggende at tro, at det alt sammen handler om at spare sig frem mod grand tour-debuten i Giroen. En første optræden i et tre uger langt løb er en monumental udfordring, og derfor er det formentlig ganske klogt, at McNulty ikke har brændt sig ud forinden.\nHans rolle i løbet er ikke specielt velbeskrevet. UAE nævner i forbindelse med udtagelsen ham som allerførste mand med en bemærkning om, at de vil give ham plads til at skinne, men helt uden pres, og det kan kun læses sådan, at han skal forsøge at køre klassement, indtil et kollaps måtte betyde, at han i stedet kan jagte etaper og samle erfaring i stedet.\nSandsynligheden for, at det går galt, er da også stor. McNultys holdbarhed er helt uprøvet, og der er intet, der specifikt peger på, at det skulle være spidskompetence. Der er imidlertid heller intet, der taler for det modsatte, og hans motor synes umiddelbart at være ganske stor. Samtidig er han stadig - trods sit lille niveaufald - en af klassementsfelts bedre temporyttere, og det er som bekendt et vigtigt våben på denne rute.\nOm han så kan absorbere de mange højdemeter mod slutningen, har vi til gode at se. Hans kørsel på Etna sidste år var i hvert fald meget autoritativ og klog, og det er formentlig den afdæmpede og velovervejede tilgang, der fører folk langt i et løb med så store og vanskelige bjergetaper, som vi så med den klogt kørende Pavel Sivakov for et år siden. Der kan i hvert fald være lidt Sivakovsk diesel over den måde, McNulty kører på, og han lærte i Andalusien, at man skal passe på med at køre alt for aggressivt i dette selskab. Den lektie vil han utvivlsomt tage med sig til sin første grand tour.\nDerfor kommer vi næppe til at se meget til McNulty, hvis klassementsambitionerne holder, men vi så heller ikke meget til Sivakov for et år siden, og det gik som bekendt meget godt. McNultys ambition er hverken at vinde eller køre på podiet, men at vise at han er gjort af det grand tour-stof, amerikanerne har sukket efter, siden Armstrong for sidste gang kørte cyklen i garagen for præcis 10 år siden. Og hvad ville være mere passende end at fejre 10-året med, at den næste mulige amerikanske grand tour-stjerne åbenbarer sig på de italienske landeveje?\nJames Knox (*)\nDer var næppe nogen, der ikke havde medfølelse med James Knox under sidste års Vuelta. Den lille brite var efter et tidligt styrt egentlig kørt langt agterud i klassementet, men et par gode udbrud kombineret med Deceuninck-mandskabets gigantiske kup i sidevinden sendte ham pludselig op i en top 10, der næsten syntes helt sikker. Faktisk skulle han til slut bare overleve to relativt uskyldige etaper og den sidste bjergetape, inden han kunne kalde sig top 10-rytter i grand tour-sammenhæng.\nSådan gik det desværre ikke. Et styrt på de regnvåde veje mod Toledo sendte ham til tælling, og selvom Philippe Gilbert nærmest slæbte ham til mål på den sidste dag i bjergene, manglede han til slut bare 21 sekunder for at opnå den 10. plads, der af en eller anden grund er noget helt, helt andet end den 11. plads, det blev til. Og faktisk så det ud til, at det skulle blive ved det for den unge brite, da Remco Evenepoel i 2020 kørte så stærkt, at det stod soleklart for enhver, at belgieren var en af Giro-favoritterne. Med et svagt hold ved sin side lignede Knox pludselig en af de vigtigste hjælpere.\nSådan gik det ikke. For Knox endte Evenepoels styrt som held i uheld, og nu får han således atter den chance, han håbede på, da det gik galt sidste år i Spanien. Ganske vist har Deceuninck ikke åbent sagt, at de kører klassement med den spinkle brite, men i lyset af de ambitioner, han gav udtryk for sidste år, handler det vist alene om, at den samlede stilling ikke er hovedmålet. Meget taler for, at Knox og Almeida begge skal prøve at køre lidt klassement, mens jeg regner med, at den altid aggressive Fausto Masnada langt hellere vil jagte etapesejr og måske bjergtrøje.\nAlligevel er det faktisk med nogen modvilje og først efter svære overvejelser, at jeg nævner ham her. Knox har nemlig indtil nu ikke vist noget, der tilsiger, at vi taler om en kommende toprytter. Jo, dygtig er han, men han har ikke vist noget, der er specielt opsigtsvækkende. I stedet kæmper han ofte med at komme i top 10, og faktisk har der været meget langt mellem snapsene i det meste af 2020.\nHeldigvis nåede Knox at give løfterige tegn. Hans 6. plads på kongeetapen i Tirreno viser, at han i dette felt stadig må regnes som en af de bedre klatrere, og hans skuffende kørsel hidtil handler naturligvis især om, at Giroen hele tiden har været målet. VM var ikke specielt opmuntrende, men kørslen i Tirreno antyder, at han må regnes som en kandidat, når det går løs på Sicilien, især hvis han som forventet har lagt yderligere nogle procent til.\nDet positive ved Knox er nemlig, at han kørte stærkest i Vueltaens tredje uge. Det hænger naturligvis først og fremmest sammen med det tidlige styrt, men det er trods alt lovende, at han trods en forslået krop alligevel var i stand til at præstere mod slutningen af den første grand tour, han gennemførte. Samtidig viste han på enkeltstarten, at hans tempoevner ikke er så ringe, som man kunne frygte, og alt sammen taler det for, at han kan gøre det fornuftigt i et felt, hvor antallet af klatrere er begrænset, og hvor bjergene formentlig bliver altafgørende i at bestemme, hvem der kommer i top 10. Forskellene på den brutale rute bliver nemlig nok så store, at enkeltstarterne kun for alvor bliver relevante i den øverste del af klassementet og næppe, når top 10-placeringerne skal fordeles. Og han har jo vist, at han kender den velkendte udbrudsopskrift, der meget ofte er en god genvej til et topresultat.\nDet er imidlertid også nu, han skal slå til. Næste år er Evenepoel forventeligt tilbage, og så ligger det i kortene, at Knox bliver en del af den klatregruppe, manager Patrick Lefevere er ved at samle om vidunderbarnet. Derfor er der vel næppe heller nogen, der ikke kan unde briten, at det skal lykkes, når nu den benhårde asfalt i Toledo for et år siden betød, at bare 21 sekunder adskilte ham fra sin drøm.\nDet kan være en yderst svær opgave at barbere kandidatfeltet ned til 15 navne. For overblikkets skyld gennemgår jeg herunder de øvrige ryttere, der på de enkelte hold kan tænkes at spille en rolle i klassementet.\nAg2r-La Mondiale: Holdet har ambitioner om at køre klassement med Aurelien Paret-Peintre, der i begyndelsen af året endelig viste lidt takter igen. Han har dog ikke vist noget, der berettiger til at tro på top 10. Unge Jaakko Hänninen har på det seneste vist lidt af sit store potentiale, men han skal bare jagte etaper. Tony Gallopin kører ikke klassement denne gang, selvom han har været tæt på top 10 i Vueltaen, og det gør de øvrige klatrere, Geoffrey Bouchard og Francois Bidard, heller ikke.\nAndroni Giocattoli-Sidermec: Holdet stiller med de unge klatrere Mattia Bais, Simone Ravanelli og Jefferson Cepeda , men ambitionen er alene at jagte etaper.\nAstana Pro Team: Det handler om Fuglsang og Vlasov. Det er klart, at Miguel Angel Lopez springer i øjnene, men han er en sen tilføjelse som hjælper. Formentlig skal han spille samme rolle som Fuglsang i Vueltaen, dvs. spare sig de første uger for at være en vigtig hjælper i den tredje uge, hvor han tillige kan jagte den etape, der kan fuldende hans hattrick. Med to kaptajner kan heller ikke Oscar Rodriguez køre klassement.\nBahrain-McLaren: Mark Padun er desværre faldet helt sammen, og Pello Bilbao kommer med en Tour og i benene og jagter kun etaper. Det er vist kun Pernsteiner, vi kan tro på, men han har også klassementet som erklæret mål.\nBardiani-CSF-Faizanè: Den engang lovende Giovanni Carboni er faldet helt sammen, og Luca Covili og Filippo Fiorelli klatrer ikke godt nok til at køre klassement.\nBORA-hansgrohe: I tillæg til Majka har holdet Patrick Konrad, der kørte i top 10 for to år siden. Han er dog faldet gevaldigt af på den siden dengang, og i forvejen er han mere puncheur end klatrer, så han burde få det for svært på denne rute. Matteo Fabbro har virkelig fundet takterne efter skiftet, men han må være ren hjælper.\nCCC Team: Zakarin er den eneste, der kører klassement, men nu må vi se, om Victor de la Parte kan lade være med at gå efter en top 20. Unge Attila Valter har imponeret på det seneste, men han skal bare lære og jagte etaper undervejs.\nCofidis: Nicolas Edet endte faktisk med at køre klassement i Vueltaen, men med Touren i benene handler det vist bare om etaper. Jesper Hansen og Mathias Le Turnier er klatrere, men det handler også kun om etapejagt.\nDeceuninck-Quick Step: Jeg regner som nævnt med, at både Almeida og Knox vil holde sig til i klassementet. Det vil være logisk at pege på Fausto Masnada også. Han kan ikke udelukkes, men hans temperament er langt mere til etapesejr- og bjergtrøjejagt, og det er et mere sandsynligt mål for en angriber som ham.\nEF Pro Cycling: Stabile Tanel Kangert bør få sin chance, og man kan ikke helt udelukke, at han kan gå i top 10, selvom han ikke er så stærk som tidligere. Ruben Guerreiro slog igennem i Vueltaen, men stigningerne her er for voldsomme, hvorfor etapejagt er mere oplagt. Jonathan Caicedo er ved at slå igennem, men han kører næppe klassement, når top 10 ikke er realistisk. Lachlan Morton er vist færdig som topklatrer.\nGroupama-FDJ: Spurterne er hovedmålet, og holdets klatrer, Kilian Frankiny, skal næppe andet end at jagte etaper. Det kan dog ikke udelukkes, at han alligevel kan lave en top 20, men han har været sløj efter pausen.\nIsrael Start-Up Nation: Kun Daniel Navarro er klatrer, men han er desværre faldet gevaldigt af på den i de seneste to år.\nLotto Soudal: Carl Fredrik Hagen skal jagte en top 10 efter den fine 8. plads i Vueltaen, men det er svært at tro på. Han har intet vist siden dengang, og i forvejen sikredes hans top 10 i Spanien primært via udbrud og sidevind. Unge Harm Vanhoucke er endelig ved at slå igennem, men han er alt for skrøbelig til at køre klassement.\nMitchelton-Scott: Det handler om Yates, men som nævnt håber jeg, at Haig får lov at holde sig til. Lucas Hamilton er uhyre spændende, men det virker svært usandsynligt, at han får lov at køre bare lidt klassement. Det samme gælder for Damien Howson, der heller ikke klatrer godt nok.\nMovistar Team: Hvis han genfinder benene fra sidste års Giro, hvor han var guld værd for Carapaz, kan Antonio Pedrero aspirere til top 10, men hans kørsel siden Burgos sidste år har været uhyre skuffende. Unge Einer Rubio har slet intet vist i sit første år som professionel, og Dario Cataldo og Eduardo Sepulveda er slet ikke længere i stand til at køre klassement som i gamle dage.\nNTT Pro Cycling: Holdets erklærede kaptajn er Domenico Pozzovivo , men desværre ser det ud til, at styrtet sidste sommer har sendt den erfarne italiener til tælling - og styrtet i Touren har næppe hjulpet på forberedelsen. Ben O’Connor er faldet helt og aldeles sammen, og den ellers spændende Amanuel Ghebreigzhabier kan trods alt ikke køre klassement.\nINEOS Grenadiers: Holdet plejer jo egentlig at have en plan B, men denne gang handler det formentlig 100% om Thomas. Tao Geoghegan Hart har top 10-potentiale, men med udsigt til at Thomas kommer i førertrøjen i hvert fald efter 14. etape, er det svært at se, at han kan beskyttes.\nTeam Jumbo-Visma: Det må handle 100% om Kruijswijk. Tour de l’Avenir-vinderen Tobias Foss har stort set ikke kørt på WorldTouren endnu og skal helt sikkert passe på sig selv. Det samme skal klatreren Chris Harper, mens lottokuponerne Antwan Tolhoek og Koen Bouwman bestemt ikke har imponeret på det sidste,\nTeam Sunweb: Kelderman er den erklærede kaptajn. Naturligvis bør man også pege på Sam Oomen, der som hjælper for Dumoulin gik i top 10 i 2018, men efter arterieoperationen har han været en skygge af sig selv. Jai Hindley og Chris Hamilton mangler stabilitet.\nTrek-Segafredo: Holdet er bygget 100% op om Nibali. Giulio Ciccone kunne ellers være kommet langt, men efter en omgang med Covid-19 skal han bare nurses igennem de første to uger, så han kan være der for Nibali i den sidste uge.\nUAE-Team Emirates: Som nævnt ovenfor tyder det på, at McNulty skal prøve at køre lidt klassement, men jeg var faktisk tæt på også at nævne Joe Dombrowski i favoritvurderingen. Amerikaneren blev nr. 12 sidste år, hvor han viste glimt af sin gamle klasse, og han vil elske denne bjergrige rute, men stabiliteten bliver nok alligevel for stort et problem - hvis han overhovedet holder sig til. Diego Ulissi og Valerio Conti jagter bare etaper.\nVini Zabu-KTM: Det handler alene om etapejagt, også for de klatrestærke Lorenzo Rota og Giovanni Visconti. Klatreren Edoardo Zardini er jo desværre en skygge af sig selv.\nSoler afslører: Vi havde kørt etapen ...\nGudnitz forlænger med BHS-PL Beton Bo...


Guide: Gode råd til at minimere åreforkalkning og blodpropper | BT Sundhed - www.bt.dk\nDisse råd kan ikke hjælpe med at sænke lipoprotein(a), men de kan hjælpe meget med at minimere dine andre risici for åreforkalkning og blodpropper\nDisse råd kan ikke hjælpe med at sænke lipoprotein(a), men de kan hjælpe meget med at minimere dine andre risici for åreforkalkning og blodpropper:\n4 typer af kolesterol:\nGRÆNSE: Bør være højere end 1,0 (mmol/l – millimol pr. liter)\nFunktionen af det ’gavnlige’ HDL-kolesterol, tror man, er at fjerne det ’dårlige’ kolesterol fra kroppens celler og transportere det videre til leveren, hvorfra det kan udskilles.\nHDL-kolesterolet er muligvis med til at sænke indholdet af kolesterol i blodkar, hvor det er uhensigtsmæssigt anbragt.\nGRÆNSE: Lavere end 3,0 (mmol/l) – raske personer, lavere end 2,0 (mmol/l) – personer med åreforkalkning eller diabetes.\nLDL-kolesterolet kan give anledning til fedtaflejring i blodkarrene. Det aflejres først i celler med en masse LDL-partikler, og det giver senere først åreforfedtning og senere åreforkalkning.\nDet kan forsnævre blodkarret og hindre, at det organ, der forsynes af blodkarret, ikke får nok ilt til at kunne fungere normalt.\nTriglycerid (VLDLog IDL-kolesterolet)\nGRÆNSE: Lavere end 2,0 (mmol/l)\nEt højt niveau af triglycerid betyder, at antallet af visse kolesterolpartikler, VLDL og IDL, også er forhøjede. VLDL-og IDL-kolesterolet er endnu mere tilbøjeligt til at hænge fast inde i pulsårevæggene og give åreforkalkninger og dermed blodpropper i hjertet og hjernen på lang sigt. Et højt triglycerid-niveau øger risikoen for tidlig død inden for især hjertesygdomme og kræft.\nDET ARVELIGE- OG OVERSETE\nGRÆNSE: Under 50 mg/dl. En øget risiko ses allerede ved niveauer over 30 mg/dl, men risikoen er endnu mere forhøjet ved værdier over 50 mg/dL. Værdier på 50-200 mg/dl giver helt op mod 2-3 gange forøget risiko for blodprop i hjertet. Lp(a) er en ekstra farlig form for kolesterol. Lp(a) er en genetisk variation af LDL-kolesterolet og har et ekstra protein på sig. Hver 5. dansker er genetisk disponerede for forhøjet Lp(a). Forhøjet koncentration af Lp(a) kan sætte sig fast i pulsårevæggen og giver anledninger til pletter med forkalkning og forfedtninger. Det kan give de meget farlige blodpropper i pulsårerne (hjerte og hjerne) p.g.a. åreforkalkningen.\nAlmindelig kolesterolmedicin i form af statiner hjælper ikke på at sænke lipoprotein(a)-værdien. Alligevel skal patienter med højt lipoprotein(a) som det første behandles med statiner, da man herved sænker det almindelige kolesterol.\nDer findes dog anden medicin som Niacin eller Nikotinsyre, som er et B-vitamin, der kan sænke værdien. Nikotinsyre har dog flere, men ufarlige bivirkninger, som rødme og kløe i ansigtet og diarré.\nDet tyder på, at hvis lipoprotein(a) sænkes, så mindskes også risikoen for åreforkalkning og blodpropper. Der mangler dog stadig store, gode medicinske forsøg, der slår effekten ved at sænke værdien helt fast.\nDen vigtigste årsag til et højt triglyceridtal er overvægt. En fornuftig vægt modvirker dannelsen af det skadelige kolesterol i blodet. Sørg for at dit BMI-tal kommer under 25. (vægt i (kg) divideret med højde i (m)).\nFysisk aktivitet er sundt for krop og hjerte og er med til at holde vægten nede. Det er videnskabeligt bevist, at motion modvirker det dårlige kolesterol. En halv time om dagen.\nAlkohol får niveauet af triglycerid til at stige meget. »Bare« tre genstande om dagen kan hos nogle få triglyceridtallet op på 30. Hold dig til genstandsgrænsen.\nGenerelt anbefales det at begrænse indtagelsen af mættet fedt, der især findes i smør, kød, fed mælk og erstatte det med enkelt umættet fedt, som typisk findes i planteolier som olivenolie og rapsolie, samt i fede fisk, avocado og nødder.\nFede fisk som makrel, sild og laks er gode til at sænke LDL-kolesterolet og triglycerid. Prøv med 300 g fisk om ugen. 2-4 g fiskeolie som dagligt kosttilskud kan også hjælpe på forhøjet triglycerid.\nDer findes flere midler, der har vist sig effektive bl.a. guar, loppefrø, hvidløg, Q10, vitamin B3.\nTobaksrygning er den faktor, som har størst indflydelse på dit hjertes velbefindende. Når du kvitter tobakken, nedsætter du risikoen for at få hjerte- og kredsløbssygdomme væsentligt. Hvis du har haft en blodprop i hjertet, vil et rygestop halvere din risiko for at få en ny blodprop. Hvor meget ryger du? Der er klar sammenhæng mellem, hvor meget du ryger og din risiko for sygdom. Du har op til fire gange større risiko for åreforkalkning i hjertet, hvis du er storryger: det vil sige, hvis du ryger mere end 15 cigaretter om dagen.\nPas på sukker\nHold igen med sukker og sukkerholdige drikke, da det øger din vægt. Du bør også være opmærksom på, hvor meget frugt (fructose) du får. Du bør maks. spise tre stykker frugt om dagen.\nDe fleste fedtsyrer/olier er næsten neutrale over for triglycerid-tallet, men nogle, f. eks. kokosolie og palmeolie, har samtidig den negative effekt, at det øger det onde LDL-kolesterol. Men der findes heldigvis olier, der ifølge Hjerteforeningen er gavnlige for både det totale, det onde (LDL) og det meget onde kolesterol (IDL og VLDL). Det er bl.a. olivenolie og rapsolie.\nKilder: Børge Nordestgaard, kolesterolforsker og professor, Hjerteforeningen, Steen Stender, professor og kolesterolekspert.\nKolesteroltallet (total-kolesterolet) er summen af kolesterol i LDL, HDL, IDL, VLDL og Lp(a). Det skal være lavere end 5,0 (mmol/l) – raske personer, lavere end 4,0 (mmol/l), når det gælder personer med åreforkalkning eller diabetes. Et højt kolesteroltal er et fingerpeg om en øget risiko for blodpropper. Forholdet mellem værdier for totalkolesterol og HDL-kolesterol (det ’gode’ kolesterol) bør være lavere end 4.


Stark er ikke afvisende overfor nye tyske opkøb | Dagens Byggeri\nStark er ikke afvisende overfor nye tyske opkøb\nErhverv | Af Thøger Raun | 21. maj. 2019 KL. 11:28\nSøren P. Olesen afviser ikke flere tyske eventyr. Foto: Stark Group.\nSelv om man med overtagelsen af Saint Gobain Building Distribution Deutchland har spenderet fornuftige 2,5 milliarder kroner, er der stadig penge tilbage til det rigtige tilbud, siger direktør.\n- Likviditet? Ja, det har vi. Det er ikke alle, der ved det, men vi ejer alle vores ejendomme. Vi har en bygningsmasse til en værdi af små seks millarder at stille sikkerhed for.\nSådan siger administrerende direktør i Stark Group Søren P. Olesen til Dagens Byggeri. Vi har fanget ham på en telefon for at høre mere om det opkøb på 2,5 milliarder kroner, som mandag rang højlydt ud over medielandskabet.\nOg direktøren afviser ikke, at man kan låne yderligere til at finansiere nye opkøb i Tyskland. Ikke hvis man bliver tilbudt det helt rigtige.\n- Når muligheden opstår, og vi kan blive enige om den rigtige pris. Nej, så er vi ikke afvisende, siger han.\nSådan lød det fra Don Corleone i den ikoniske "The Godfather" - og sådan lød det også (næsten), da Søren P. Olesen modtog et tilbud fra Saint Gobain om at købe deres tyske byggemarkeder. Det var nemlig Saint Gobain, som gerne ville af med deres forretning - knap så meget Stark, som gerne ville udvide. Så hvad er det helt rigtige tilbud til Stark?\n- Vi har faktisk ikke drømt om at ekspandere i Tyskland. Men vi gik ind i det her opkøb, fordi det passer særdeles godt til os, siger Søren P. Olesen. Han uddyber.\n- Da vi så nærmere på SGBDD, fandt vi mange fællestræk. Deres kultur matcher vores, og selv om det bliver en opgave at intergrere dem i Stark Group, er jeg ikke i tvivl om, at de bliver et rigtig godt suplement til vores forretninger i Norden, siger han og understreger, at man især bliver bedre til at skaffe sig gode priser hos leverandørerne.\n- Et af vores strategiske fokusområder er at sikre bedre priser på indkøb. Det bliver vi stærkere til med overtagelsen af SGBDD - altså at købe ind i stor volumen, siger Søren P. Olesen.\nOg der er flere gode muligheder i det tyske, lyder det fra direktøren. Hvor Danmark har en del større spillere på markedet for professionelle håndværkere er Tyskland mere opdelt. Med opkøbet bliver Stark den største forhandler i Tyskland - men selskabets markedsandel bliver kun godt 11 procent, så der er plads til at vokse, forklarer Søren P. Olesen\n- Jeg vil skønne, at man i Tyskland omsætter for godt 180-200 milliarder kroner i vores sektor årligt. Der er altså plads til at udvide vores markedsandel, siger direktøren, som nu er i spidsen for Europas anden største byggemarkedskæde med salg til professionelle. Den største er fortsat med længder Saint Gobain. Men rollen som nummer to passer Søren P. Olesen ganske fint.\n- Det er jo en fantastisk dag for os. Vi er gået fra en nordisk spiller til en europæisk storspiller, og selv om det ikke var et valg, vi havde set komme, da vi startede ud, er det stadig det rigtige for Stark, lyder det.


Hvordan åbner Jeg Filen ZZR? Filendelsen .ZZR - File Extension .ZZR\nHvad er ZZR fil?\nZZR filnavnsefiks bruges mest til ZoneAlarm Mailsafe Renamed filer. Check Point Software Technologies Ltd. definerede ZoneAlarm Mailsafe Renamed formatstandarden. ZZR filer understøttes af softwareprogrammer, der er tilgængelige for enheder, der kører Windows. ZZR filformat sammen med 5999 andre filformater hører til kategorien Diverse filer. ZoneAlarm Pro er det langt mest anvendte program til at arbejde med ZZR filer. Software med navnet ZoneAlarm Pro blev oprettet af Check Point Software Technologies Ltd.. For at finde mere detaljerede oplysninger om softwaren og ZZR-filer, skal du tjekke udviklerens officielle websted.\nProgrammer, der understøtter ZZR filtypenavn\nNedenfor er en tabel, der viser programmer, der understøtter ZZR filer. Filer med suffix ZZR kan kopieres til en hvilken som helst mobil enhed eller systemplatform, men det er muligvis ikke muligt at åbne dem ordentligt på målsystemet.\nProgrammer, der understøtter filen ZZR\nHvordan åbner jeg filen ZZR?\nProblemer med adgang til ZZR kan skyldes forskellige årsager. Hvad der er vigtigt, kan alle almindelige problemer relateret til filer med ZZR-udvidelse løses af brugerne selv. Processen er hurtig og involverer ikke en it-ekspert. Følgende er en liste over retningslinjer, der hjælper dig med at identificere og løse filrelaterede problemer.\nDen mest almindelige årsag til sådanne problemer er manglen på korrekte applikationer, der understøtter ZZR filer installeret på systemet. Løsningen er enkel, bare download og installer ZoneAlarm Pro. Øverst på siden findes en liste, der indeholder alle programmer, der er grupperet baseret på understøttede operativsystemer. Hvis du vil downloade ZoneAlarm Pro installer på den mest sikre måde, foreslår vi, at du besøger Check Point Software Technologies Ltd. website og downloader fra deres officielle arkiver.\nHvis du allerede har ZoneAlarm Pro installeret på dine systemer, og ZZR-filer stadig ikke åbnes korrekt, skal du kontrollere, om du har den nyeste version af softwaren. Nogle gange introducerer softwareudviklere nye formater i stedet for det, der allerede understøtter sammen med nyere versioner af deres applikationer. Dette kan være en af årsagerne til, at ZZR filer ikke er kompatible med ZoneAlarm Pro. Den seneste version af ZoneAlarm Pro er bagudkompatibel og kan håndtere filformater understøttet af ældre versioner af softwaren.\nHvis problemet ikke er løst i det forrige trin, skal du knytte ZZR-filer til den nyeste version af ZoneAlarm Pro, som du har installeret på din enhed. Processen med at knytte filformater til standardapplikation kan variere i detaljer afhængigt af platform, men den grundlæggende procedure er meget ens.\nHøjreklik på filen ZZR og vælg Åbn med mulighed\nFor at afslutte processen skal du vælge Søg efter en anden app på denne pc post og bruge filudforskeren til at vælge installationen ZoneAlarm Pro. Bekræft ved at markere Brug altid denne app til at åbne boksen ZZR filer og klikke på OK knappen.\nVælg Information fra rullemenuen, der åbnes ved at klikke på filen med ZZR-udvidelse\nEndelig vil en Denne ændring blive anvendt på alle filer med ZZR udvidelsesmeddelelse skal pop op. Klik på knappen Frem for at bekræfte dit valg.\nTrin 4. Sørg for, at ZZR-filen er komplet og fri for fejl\nDu fulgte nøje trinnene, der er anført i punkt 1-3, men problemet er stadig til stede? Du skal kontrollere, om filen er en ordentlig ZZR-fil. Problemer med åbning af filen kan opstå af forskellige årsager.\n1. ZZR kan være inficeret med malware - sørg for at scanne det med et antivirusværktøj.\nHvis ZZR faktisk er inficeret, er det muligt, at malware blokerer for, at den åbnes. Det tilrådes at scanne systemet efter vira og malware så hurtigt som muligt eller bruge en online antivirusscanner. ZZR fil er inficeret med malware? Følg de trin, der er foreslået af din antivirus-software.\n2. Kontroller, at ZZR-filens struktur er intakt\nHvis du har fået den problematiske fil ZZR fra en tredjepart, skal du bede dem om at give dig en anden kopi. Det er muligt, at filen ikke er korrekt kopieret til en datalagring og er ufuldstændig og derfor ikke kan åbnes. Det kan ske, at downloadprocessen for fil med ZZR-udvidelsen blev afbrudt, og fildataene er defekte. Download filen igen fra den samme kilde.\nOperativsystemerne bemærker muligvis nok ressourcer til at køre det program, der understøtter ZZR filer. Luk alle kørende programmer, og prøv at åbne filen ZZR.\nSeneste versioner af programmer og drivere kan hjælpe dig med at løse problemer med ZoneAlarm Mailsafe Renamed filer og sikre sikkerheden på din enhed og operativsystem. Det kan være tilfældet, at ZZR-filerne fungerer korrekt med opdateret software, der adresserer nogle systemfejl.\nHvis du har yderligere oplysninger om filendelsen ZZR, vil vi være taknemmelige, hvis du deler dem med brugerne af vores service. Brug formularen placeres her og sende os dine oplysninger, der bekymrer filen ZZR.


Batteri Sæt 2 Stk. Backuum Battery, køb nu til 6771.50 DKK - Billigkoste.dk\nForside Shop Nilfisk støvsuger Tilbehør og reservedele Tilbehør Nilfisk Reservedele og tilbehør Batteri Sæt 2 Stk. Backuum Battery\nBatteri Sæt 2 Stk. Backuum Battery\nVarenr: 8015147030550 Producentvarenr: 147 0305 500 Producent: Nilfisk Leveringstid: 3-8 dage\nFast lavprisDKK 8.464,38 DKK 6.771,50 DKK 6.771,50(inkl. moms) (ekskl. moms) (ekskl. moms)