uden for nummer 23 by Dansk Socialrådgiverforening - Issuu\n23 Tema om frivillighed\n12. Å RG A NG NR . 23. 2011\nuden for nummer, nr. 23, 12. årgang, 2011 Løssalg: 60 kr. Redaktion: Mariane Johansen, majoh@aarhus.dk Lars Uggerhøj, lug@socsci.aau.dk Jimmie Gade Nielsen, jgn@bikubenfonden.dk Redaktionssekretær: Mette Mørk Produktionsstyring: Kommunikations afdelingen, Dansk Socialrådgiverforening Copyright: Forfatterne ISSN nr.: 1600-888X Design og produktion: Datagraf AS Illustration: Katrine Clante Oplag: 15.300\n-om frivillighedens uanede ressourcer Toldbodgade 19B\nMen hvad du kan se med hjertet\n- et essay om frivilligt socialt arbejde\nTlf. 70 10 10 99 Fax: 33 91 30 69\nFrivilligt socialt arbejde som supplement til offentlige tilbud\nleder 2011 har været europæisk frivillighedsår. Udenfor nummers gennemgående tema er derfor denne gang frivilligt socialt arbejde set indefra og udefra. Indlæggene veksler mellem personligt reflekterende og erfaringsbaserede essays, empiribaseret diskussion og analyse af restruktureringen af frivilligheden. Forfatterne er et mix af nogle af det seneste tiårs hovedaktører i det social arbejdes frivilligindsats, en mangeårig forsker inden for frivilligområdet og to kandidater fra Kandidatuddannelsen i Socialt Arbejde. Så der er rigeligt stof til videre inspiration og diskussion: Er inddragelse af frivillige et supplement eller en konkurrent til professionelt socialt arbejde? Tilfører det kvalitet, eller er det løsningen i resurseknappe tider? Hvad driver de frivillige, og hvad er udfordringerne? Hvor er problemerne, og hvor er potentialerne i frivilligt socialt arbejde?\n3] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nRestrukturering af frivilligheden? Lars Skov Henriksen, f. 1961. Professor ved\nAf Lars Skov Henriksen, professor\nInstitut for Sociologi og Socialt Arbejde, Aalborg Universitet. Har blandt andet forsket og interes-\nFlere og flere interesserer sig for frivilligt arbejde.\nseret sig for frivilligt socialt arbejde, forholdet mellem stat og frivillige organisationer, frivilligt\nDels er den politiske interesse ved at få konsekvenser,\nengagement, samt tillid og social kapital.\ndels søger økonomisk trængte kommuner nye veje. larsskov@socsci.aau.dk\nArtiklen reflekterer på den baggrund over, hvor det frivillige arbejde er på vej hen – og giver bud på, hvilke diskussioner, der er vigtige at tage.\nVi oplever i disse år en veritabel eksplosion i interessen for frivilligt arbejde. Især på det sociale og sundhedsmæssige område. Det har ikke bare at gøre med, at 2011 er Europæisk år for frivilligt arbejde. Det har først og fremmest noget at gøre med, at den politiske interesse er blevet mere intens og begynder at få konsekvens. Og det har noget at gøre med det økonomiske pres, der opleves især i kommunerne, og som tvinger dem til at tænke i nye løsninger. Med den politiske interesse og kommunernes trængte økonomi er der opstået et andet udgangspunkt end det, som har været præmissen for de seneste godt 20 års forsøg på at udvikle samarbejdet mellem offentlig og frivillig\n[4 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nsektor. Samarbejdet har hidtil baseret sig på formlen ”supplement” ud fra ideen om, at der var noget kvalitativt andet at hente i den frivillige sektor og ud fra præmissen om, at den fri-\nvillige sektor var en legitim tilvejebringer af supple-\nlige områder af den frivillige sektor. Hvor bevæger\nrende ydelser inden for et system, hvor det offent-\nde frivillige kræfter sig hen – og hvilke områder\nlige var den ansvarlige part. Det gælder officielt\nforlader de? Her ser det ud til, at det sociale og\nstadig, jf. senest regeringsgrundlaget for den nye\nsundhedsmæssige område er et af de områder, hvor\nS-SF-R-regering (Regeringen 2011:50). Men der er\nder siden begyndelsen af 1990’erne har været en\nbevægelse på feltet, og det er langt fra længere ille-\ntilvækst. Data fra Værdiundersøgelsen 2008 tyder\ngitimt at tale om, at den frivillige sektor er vigtig,\npå, at op mod 8 – 9 procent af befolkningen arbej-\nfordi den rummer flere hænder, mere mandskab,\nder frivilligt på disse områder (Torpe 2011). Det\nmere omsorg. Med andre ord ikke kun noget kva-\ner en væsentlig stigning fra de cirka 6 procent, vi\nlitativt andet, men også kvantitativt noget mere.\nfandt, var aktive på disse områder i Befolknings-\nDet gør en stor forskel, hvordan vi italesætter\nundersøgelsen fra 2004 (Koch-Nielsen m.fl. 2005).\net fænomen som frivilligt arbejde. Er det frivillige\nDet kan indikere, at det frivillige sociale arbejde\narbejde vigtigt og legitimt, fordi frivillige orga-\ni bred forstand, inklusive humanitære indsatser,\nnisationer varetager interesser for udsatte grup-\nindsatser i boligområder, integrationsarbejde og\nper i samfundet og kanaliserer deres stemme ind\nindsatser på sygdoms- og sundhedsområdet, vil\ni den offentlige debat? Eller er det vigtigt, fordi\nvære et område, hvor det faktisk vil være muligt\nman her finder hjælpsomme hænder, der kan vare-\nat tiltrække flere frivillige fremover.\ntage omsorg og service, hvor der findes udækkede\nMan kan især forvente, at denne fremgang vil være\nbehov? De fleste vil jo nok svare både-og. Men\nbåret af tre grupper – nemlig ældre, kvinder og unge:\npointen er, at langt det meste af den aktuelle poli-\nFor de ældre gælder det, at både gruppen over\ntiske retorik konstruerer frivilligt socialt arbejde\n60 år og gruppen over 70 år inden for den sene-\nsom ”hjælp og omsorg”. I en skandinavisk velfærds-\nste 10-års periode har øget andelen, der arbej-\nstatskontekst er dette imidlertid noget relativt nyt.\nder frivilligt. Og hvis man ser på det i et 20-årigt\nI artiklen her skal jeg forsøge at reflektere lidt\nperspektiv, så er der nærmest tale om en eksplo-\nover nogle aktuelle ændringstendenser i det fri-\nsion. Markant flere ældre er siden 1990 blevet\nvillige arbejde og sige lidt om den restrukturering\naktive frivillige. I gruppen 60 – 69 år er der tale\naf frivilligheden, der er en mulig konsekvens af de\nom en fordobling af andelen (fra 20 til 38 procent).\nændrede politiske og samfundsmæssige omgivelser.\nI gruppen over 70 år er der tale om en firedobling (fra 7 til 27 pct.) (Torpe 2011). Det har selvfølge-\nFlere frivillige ældre, kvinder og unge?\nlig med to ting at gøre:\nDer kan næppe herske tvivl om, at man rundt\na)  Flere har trukket sig tidligere tilbage fra\nomkring i de politiske og administrative systemer\narbejdsmarkedet og har overskud og ressour-\nønsker sig flere frivillige. Regeringen Løkke Rasmussen havde et mål om, at 50 procent af befolkningen skulle gøre en frivillig indsats (Regeringen 2010), og\ncer til at gøre en indsats. b) De ældre er gennemsnitligt sundere og raskere i dag, end de var for 20 – 30 år siden.\nden nye regering vil ”… gøre det lettere at være frivillig i Danmark” (Regeringen 2011:50). Spørgsmålet er\nVi ved, at det frivillige engagement er meget afhæn-\nfor det første, om det er realistisk at rekruttere flere?\ngig af de personlige og sociale ressourcer, man har\nMan kan starte med at konstatere, at intet tyder på\ntil rådighed (Henriksen & Rosdahl 2008; Musick\nen nedgang i befolkningens frivillige engagement.\n& Wilson 2008). Det, vi ikke ved noget om, er,\nDe seneste tre undersøgelser, vi har pålidelige\nhvordan den dagsorden, der i øjeblikket forsøger\ndata fra (1999, 2004, 2008), fortæller om stor sta-\nat fastholde de ældre længere på arbejdsmarke-\nbilitet. Et eller andet sted mellem 35 og 40 procent\ndet (og den gradvise afskaffelse af efterlønnen),\naf danskerne arbejder frivilligt. Der er altid usik-\nvil påvirke de ældres frivillige engagement på sigt.\nkerheder forbundet med sådanne opgørelser. Især\nSamtidig kommer der (endnu) flere kvinder til\ner det muligt, at man undervurderer den andel, der\ndet frivillige sociale arbejde. I de skandinaviske\narbejder frivilligt uden for foreningsregi. En andel,\nlande har det traditionelt været sådan, at mænd\nder er betragtelig på det sociale område.\ni lidt højere grad end kvinder var aktive frivil-\nMen det mest interessante er måske de for-\nlige (set over hele den frivillige sektor). Det gælder\nskydninger, der sker internt mellem de forskel-\nnæppe længere, og det kommer i hvert fald ikke til\n5] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\n«Der kan næppe herske tvivl om, at man rundt omkring i de politiske og administrative systemer ønsker sig flere frivillige» at gælde på lang sigt. Mænds og kvinders frivillige\nomkring uddannelse. Flere unge, især kvinder\nengagement nærmer sig allerede nu nogenlunde\n– og også dem med anden etnisk baggrund end\ndet samme niveau. Det så vi allerede i befolknings-\ndansk – får uddannelse. Gruppen af 18-29-åriges\nundersøgelsen i 2004 for den yngste generation\nfrivillige engagement er allerede nu helt oppe på\n(Koch-Nielsen m.fl. 2005). Det er der flere grunde\ngennemsnittet for hele befolkningen ifølge Vær-\ntil. Dels er der nok en generel ligestillingsten-\ndiundersøgelsen 2008 (Torpe 2011), hvilket er\ndens, der også slår igennem på dette område. Det\nmeget bemærkelsesværdigt, og sikkert også over-\ner allerede lang tid siden, det var sådan, at mor\nraskende for nogle. Men der er tre ting, man skal\ngik hjemme – mens far var den udadvendte, der\nvære opmærksom på: For det første at de unges\nengagerede sig i alt fra skolebestyrelser til idræts-\nmotivation nok er mere orienteret mod, hvad det\nforeninger og det lokale vandværk. Dels så er der\nfrivillige arbejde kan give dem (i forhold til person-\nisær mange kvinder, der uddanner sig i disse år.\nlig udvikling, uddannelses- og erhvervskarriere).\nKvinder har som bekendt overhalet mændene på de\nFor det andet at de er meget mere internationalt\nfleste uddannelsesområder. Og uddannelse dispo-\nog globalt orienteret (end lokalt orienteret). Og\nnerer for frivilligt arbejde. Vi ved ikke helt hvorfor\nendelig at de i langt højere grad end tidligere flytter\n– måske kan det have at gøre med, at uddannelse\ntil de byer, hvor uddannelsesinstitutionerne findes.\ngiver mere udsyn i forhold til de problemer, der er\nDet kan man selvfølgelig bruge til noget i de byer,\ni verden omkring os. Måske har det at gøre med\nhvor der er uddannelsesinstitutioner – men ikke\nat uddannelse giver selvtillid, og det skal til, hvis\ni de områder, hvor de unge flytter fra.\nman skal optræde og påtage sig opgaver i en kol-\n[6 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nlektiv sammenhæng, som for eksempel en forening.\nFlere frivillige – et gode i sig selv?\nMåske har det at gøre med, at uddannelse giver\nDet næste spørgsmål er imidlertid, om det er et\nkompetencer, som er efterspurgte i den frivillige\ngode i sig selv, at så mange som muligt arbejder fri-\nverden, og som betyder, at uddannede oftere får\nvilligt. Hvad nu hvis en større andel arbejder fri-\nde opfordringer, der er afgørende for, at man tager\nvilligt, men at de gør det i færre timer? Sådan har\nspringet ind i den aktive frivillige indsats. Hvorom\nudviklingen i USA faktisk været. Måske fordi folk\nalting er: hvis kvinderne erobrer uddannelserne,\nhar så mange andre forpligtelser, de også skal nå.\nså vil vi – alene af den grund – se flere kvinder i\nEr vi så bedre stillet? Jeg vil ikke ubetinget sige ja.\nden frivillige sektor. Og så er kvinderne stadigvæk\nFor det vil betyde mindre kontinuitet, og at flere\nmere aktive i det frivillige sociale og humanitære\nmenneskers indsats skal koordineres. Den slags\narbejde end mændene, så når dette område ople-\nkoster. En nylig norsk undersøgelse af udviklin-\nver øget politisk opmærksomhed og tildeles mere\ngen i befolkningens frivillige arbejde peger fak-\nstatus, så vil det være med til at trække flere kvin-\ntisk i den retning. I Norge har man haft et i inter-\nder ind i det frivillige engagement.\nnational sammenligning misundelsesværdigt (!)\nEndelig kommer der flere unge. Det har blandt\nhøjt frivilligt engagement. Det er imidlertid fal-\nandet at gøre med det, jeg har nævnt oven for\ndet over den seneste fem-årsperiode: Mens 58 pro-\ncent af den norske befolkning udførte frivilligt\nhvad gør det attraktivt at forblive frivillig. Det er\narbejde i 2004, så er tallet dykket til 48 procent\nikke sikkert, det er det samme. Og man kan hel-\ni 2009. Det er muligt, at 2004-tallet overvurde-\nler ikke diskutere dette uden samtidig at tage en\nrede det faktiske omfang, men ikke så meget, at\ngrundig diskussion af, hvilke opgaver de flere fri-\ndet over en fem-årsperiode kan forklare et fald\nvillige meningsfuldt kan løse og hvilke behov, de\npå ti procentpoint (Wollebæk & Sivesind 2010:\n22). En nærmere analyse viser da også, at det især er dem, der arbejder relativt få timer (under 2\ntimer om måneden), der er faldet fra. Min pointe\nNogle ser et fænomen som ”korttidsfrivillighed”\ner, at der ikke er meget gevinst ved at engagere\nsom et udtryk for, at det frivillige engagement\nflere (i relativt få timer), hvis de falder fra igen:\nundergår dybereliggende forandringer. I forsk-\n• Det skaber koordinationsbesvær og øger omkost-\nningen om frivilligt arbejde har man forskellige\nningerne hos de foreninger, der skal koordinere\nbegreber for det. Nogle taler om en overgang fra\nden frivillige indsats. Det ved man fra USA, hvor\nen kollektiv orienteret frivillighed, hvor man dedi-\nmeget af den frivillige indsats faktisk fungerer\nkeret igennem mange år arbejder for den samme\nved, at en reservearmé af kortidsfrivillige træk-\norganisation og for den samme sag eller interesse,\nkes ind efter behov (Hustinx 2010: 168).\nog hvor et forpligtende medlemskab fungerer som\n• Det kan skabe skuffelser og irritation hos dem,\nbindeled mellem den enkelte og fællesskabet i for-\nder er modtagere eller brugere af den frivillige\neningen eller organisationen (Lorentzen 2010:\nindsats. Det ved man også fra blandt andet ame-\n5), til en refleksiv form for frivillighed, hvor den\nrikanske undersøgelser af igangsatte frivillige\nenkelte er mere fritstillet i forhold til organisation\nindsatser i udsatte boligområder (Eliasoph 2011).\nog medlemskab, og hvor man hele tiden overve-\n• Endelig mener jeg, man skal overveje de proble-\njer sit næste engagement (Hustinx & Lammertyn\nmer, der kan opstå, hvis den frivillige indsats bli-\n2003). Man taler om, at der opstår en anden type\nver en så integreret del af velfærden, at de offent-\nfrivillige, som efterspørger lettere indgange til fri-\nlige institutioner bliver afhængige af den samtidig\nvilligt arbejde – og i nogle tilfælde også lettere\nmed, at den frivillige arbejdsstyrke bliver mere\nudgange! Mere projektorienterede, mere orienteret\n”volatil” – det vil sige at den svinger uforudsigeligt.\nmod ad hoc typer af indsatser og så videre. Nogen\nHvis man seriøst vil diskutere nye metoder og veje\nFrivillige, der har en anden tidshorisont, og som\nhar kaldt det ”plug in” – frivillige (Eliasoph 2011). til at rekrutterer flere frivillige, så kan man, for\nkobler sig løsere på den forening, organisation eller\nmig at se, ikke komme uden om samtidig at dis-\nsammenslutning, som vedkommende træder ind i.\nkutere fastholdelse. Med andre ord ikke kun hvad\nFrivilligt arbejde er – ifølge denne model – ikke\nder gør det attraktivt at blive frivillig – men især\nlængere naturligt indskrevet i en fælles reference-\n7] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nramme som for eksempel det at tilhøre arbejderklassen, og derfor naturligt og livslangt lægge sit frivillige engagement i arbejderbevægelsens foreninger og klubber. Der er ikke længere på samme\n2010: 79). De frivillige rekrutteres altså direkte – udenom de traditionelle foreninger. Det er ikke usandsynligt, at vi vil se en lignende udvikling her i landet. Først og fremmest fordi det\nmåde en fast forventning om, at hvis man vokser\nfrivillige sociale arbejde (og tilgrænsende områder\nop i et bestemt lokalsamfund, så vil man føle en\nsom sundhed og sygdom, det boligsociale arbejde,\nansvarlighed over for dette fællesskab og dermed\nkultur- og idrætsområdet for så vidt angår integra-\nen forpligtelse til også at yde til dette lokalsam-\ntionsindsatser med videre) er det område, hvor den\nfunds foreninger og organisationer.\noffentlige efterspørgsel efter frivillig arbejdskraft\nDet betyder ikke nødvendigvis, at det frivil-\ner størst. På det lokale plan trækkes de frivillige\nlige engagement bliver mindre – men det kan\nallerede ind i institutionerne. Der mangler alle-\nblive af en anden karakter. Mere orienteret mod\nrede varme hænder. Det er ikke noget, der sker i\naktiviteten, frem for foreningen. Mere oriente-\nfremtiden. I en medlemsundersøgelse når FOA for\nret mod hvad der giver mening for mig her og\neksempel frem til, at tæt på 8 ud af 10 af de med-\nnu. Og mere orienteret mod en form for nytte-\nlemmer, der arbejder på plejehjem eller plejecen-\nværdi, et konkret og synligt udbytte af indsatsen.\ntre, har frivillige på deres arbejdsplads (FOA 2011).\nNu ved vi faktisk ikke, om det bliver sådan, eller om\nFrivilligrådet (2010) har ligeledes i en pilotunder-\ndet allerede er sådan. Vi har ikke specielt gode under-\nsøgelse vist, at mange kommunale institutioner,\nsøgelser at læne os op ad. To forhold kunne belyse det:\nisær på ældreområdet, har frivillige.\nHvis tendensen med korttidsfrivillige, der kommer hurtigt ind men også hurtigt ud, bliver mere\nUdvikling af rammerne for frivilligheden?\nomfattende i fremtiden, så ville det være tegn på,\nDenne ændrede efterspørgselsstruktur medfø-\nat man skulle være særlig på vagt. Den norske\nrer, at andre aktører end de frivillige organisatio-\nundersøgelse, jeg omtalte ovenfor, viser lidt for-\nner får interesser i og bliver drivkræfter i rekrut-\nskellige tendenser. På den ene side er der faktisk\ntering af frivillige og udvikling af frivilligheden.\nen vækst i den type frivilligt engagement på det\nOg det betyder videre, at den organisationsmodel,\nsociale område. På den anden side viser de norske\nsom hidtil har karakteriseret den frivillige sektor,\ndata, at det er de sociale organisationer, der har\nkommer under pres. Min påstand er altså, at de\nlykkes bedst med at fastholde selv de frivillige, der\n”institutionelle rammebetingelser” for det frivil-\narbejder relativt få timer (Wollebæk & Sivensind 2010:29). Som sagt ved vi ikke noget om dette, for så vidt angår Danmark.\n[8 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nlige engagement vil ændre sig. Langt hen ad vejen har man haft en forståelse af, at når det frivillige engagement ændrer sig, så har\nNoget andet man kunne bruge som indikator, er\ndet at gøre med, at den enkelte frivillige ændrer sin\nden andel af de frivillige, som ikke er medlem af\nattitude og indstilling. Man bliver mere egoistisk,\nden organisation, de arbejder frivilligt for. Vi så\nmere optaget af sine egne ting, mere optaget af at\nallerede i befolkningsundersøgelsen fra 2004, at en\nman skal have noget ud af det, hvis man engagerer\nstørre andel frivillige på det sociale og sundheds-\nsig, og mere optaget af at man kan shoppe rundt\nmæssige område arbejdede uden for foreningsregi\nmellem forskellige organisationer og projekter. Ad\nsammenlignet med øvrige områder af den frivil-\nhoc organiseringen og korttidsfrivilligheden skyl-\nlige sektor. Det drejede sig allerede dengang om ca.\ndes med andre ord, at den frivillige har ændret sig.\nhalvdelen af de frivillige (Koch-Nielsen m.fl. 2005).\nFrem for loyalitet og forpligtelser, så er det nu per-\nEn del af dette skyldes, at vi har mange bestyrelser\nsonlige interesser og umiddelbar behovstilfredsstil-\n(daginstitutioner, dagcentre, plejehjem) i offent-\nlelse, der er i højsædet. Det er altså den frivillige,\nlig regi, som folk arbejder frivilligt for. Men, hvis\nder er noget galt med – især de unge!\nvi igen drager de norske data ind til sammenlig-\nMen spørgsmålet er, om den ”fritstillede frivil-\nning, så mener man her, at der er sket en ændring,\nlige” er en rimelig beskrivelse. Jeg tror, man skal\nsådan at endnu flere frivillige end tidligere er uden\npasse på med at fremstille det frivillige engage-\nmedlemskab. Det, man ser her, er en større indi-\nment som en fuldstændig fri menu, som enhver\nviduel frivillighed i tilknytning til velfærdsinsti-\nkan vælge frit ud fra afhængig af smag og behag.\ntutioner eller frivilligcentre (Wollebæk & Sivesind\nFor det første er det jo ikke et frit valg, der er også\n«Der er ikke længere på samme måde en fast forventning om, at hvis man vokser op i et bestemt lokalsamfund, så vil man føle en ansvarlighed over for dette fællesskab og dermed en forpligtelse til også at yde til dette lokalsamfunds foreninger og organisationer» begrænsninger. Heller ikke når man går på McDo-\ncivilsamfundsstrategier, sammenhængende fri-\nnald’s er der jo frit valg, selv om der er meget at\nvilligpolitikker, frivilligcentre, forløb med frivil-\nvælge imellem. For det andet er nogle valg mere\nligt arbejde på uddannelser og så videre.\noplagte – mere påskønnende, lettere tilgængelige,\n• Dernæst ser vi, at også de frivillige organisa-\nmere legitime – end andre. Få opfordrer jo de unge\ntioner i stigende grad udvikler strategier til at\ntil at være frivillige i aktivistiske sammenhænge\ntiltrække frivillige og forsøge at tilpasse organi-\n– demonstrere ved klimatopmøder fx – mens de\nsationen til det, man tror, er de nye frivilliges\ngerne må engagere sig i kvindekrisecentre, idræts-\nbehov og præferencer. Man tilbyder for eksempel\nforeninger og lektiecaféer. Det frivillige arbejde\nmere fleksibilitet og løsere strukturer, man tilby-\nkanaliseres altså i bestemte retninger (Goss 2010).\nder projekter og netværk i stedet for kontingen-\nGenerelt er der en illusion i vores samfund\nter og medlemskab, man tilbyder stimulerende\nom, at vi får flere og flere valgmuligheder. Som\nlæringsmiljøer, kurser og events, der skal gøre\nom vi bliver mere og mere frie til at gøre lige,\ndet mere attraktivt at være frivillig. Ændringer\nhvad vi vil. Men vi glemmer, at der også er tale\ni det frivillige engagement sker altså ikke kun i\nom nye begrænsninger. Og vi glemmer, at det\nkraft af, at individer ændrer holdninger, vær-\nikke bare er de gamle strukturer og måder at\ndier og motivationsstruktur men også i kraft af,\ngøre ting på, der brydes ned – der opbygges også\nat foreninger og organisationer lægger rammer\nnye strukturer og nye måder at gøre ting på.\ntil rette ud fra en forventning om, at frivillige\nSådan er det også i det frivillige engagement:\ni dag vil have mere målrettede, mere individua-\n• Først og fremmest er det klart, at det offentlige\nmere personligt givende forløb.\nliserede, mindre forpligtende, mere fleksible og i stigende grad ønsker at påvirke frivilligpolitik-\n• Vi oplever også, at der opstår kvalitativt helt\nken og forsøger at opfordre og lægge mulighe-\nnye måder at være frivillig på. Vi kender ikke\nder til rette sådan, at flere påtager sig et civilt\nret meget til omfanget af disse nye former, men\nengagement. Det er jo derfor, man arbejder med\nde er alle karakteriseret ved at være mere fritstil-\n9] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nlede i forhold til organisationerne og også mere individualiserede. Det vil for det første sige, at de ikke er afhængige af den traditionelle foreningsstruktur (de kan for eksempel iværksættes udenom de traditionelle foreninger). Og det vil for det andet sige, at de, hvis de alligevel igangsættes af en frivillig organisation, er udtryk for en anden relation mellem den frivillige og organisationen. Det er aktiviteten eller projektet, der tæller, frem for organisationen. Disse nye former omfatter blandt andet såkaldt ”episodisk frivillig indsats”, hvor den frivilliges indsats er afgrænset\n«Risikoen ved partnerskabs-\ntil en bestemt periode eller begivenhed. Det kan dreje sig om frivillige indsatser i forbindelse med festivaller eller andre tidsmæssigt afgrænsede\nideologien er, at det bliver\n’events’, hvor der er brug for mange frivillige til at løfte en stor opgave. Eller det kan dreje sig om afgrænsede forløb i sommerferier eller lignende,\nvanskeligere at se forskel på\nhvor man kan yde en frivillig indsats i et udvik-\nstat og civilt samfund, og at\nog de videregående uddannelser omkring som-\nlingsland eller lignende. Vi så eksempelvis i forbindelse med optaget til ungdomsuddannelserne meren 2011, hvordan frivilligt arbejde i udviklingslande – såkaldt ’volun-turisme’ – er blevet\nde frivillige organisationer i\net marked, hvor ikke bare traditionelle humanitære organisationer er aktive – men hvor også private virksomheder finder en niche, der skal\nstigende grad opfattes som det\ntilfredsstille efterspørgslen efter eksotisk oplevelse kombineret med muligheden for at tilegne sig erfaringer, der muligvis kan være af\noffentliges forlængede arm»\nværdi senere i uddannelsesforløb og lignende. Der er tilsyneladende også en vækst i omfanget af det, der internationalt benævnes ”corporate volunteering”, hvor ansatte i offentlige eller private virksomheder får fri af arbejdsgiveren til at arbejde frivilligt et bestemt antal timer af den månedlige arbejdstid. Man kan diskutere, om dette egentlig er frivilligt arbejde, når ”den frivillige” får løn i den tid, der er afsat til aktiviteten. Et andet problem, som denne form for frivilligt arbejde rejser, er, hvordan en sådan sporadisk indsats matcher de frivillige organisationers behov. Samtidig opstår der nye arenaer og nye typer af frivilligt arbejde i relation til virtuelle medier. Den norske undersøgelse (Wollebæk & Sivesind 2010: 59) har afdækket en sådan ”virtuel frivillighed”, der især knytter sig til poli-\n[ 10 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\ntisk aktivitet i diskussionsfora og lignende. Ikke mindst for de yngre generationer kan der her være tale om en ny type af rekrutterings-\narena for politisk deltagelse og civilt engagement.\nlige sektor – som fx stat, kommuner, virksomhe-\nEndelig som tidligere omtalt, unges frivillige\nder, uddannelsesinstitutioner – forsøger at styre\nindsats, der finder sted som led i uddannelses-\nog stimulere til frivillighed. Fremtidens frivillige\nforløb. Unge kan nu opnå dokumentation i form\nengagement er således ikke længere et privilegeret\naf et diplom (Indenrigs- og Socialministeriet\nanliggende for foreningerne i det civile samfund.\nm.fl. 2009) for indsatsens omfang, der kan læg-\nMange andre aktører får strategiske interesser.\nges ved eksamensbeviset. Sådanne mere målret-\nEn konsekvens af dette er, at der opstår nye typer\ntede og uddannelses- og karrierefremmende for-\naf alliancer og samarbejder – partnerskaber som\nløb (såkaldt CV-frivillige) er noget helt nyt i en\ndet hedder i dag – der ikke er baseret på et hierar-\nnordisk sammenhæng, men der foreligger en del\nkisk over-underordningsforhold, men som funge-\ninternationale studier af ”service learning” for-\nrer i relativt smidige netværk, og som heller ikke\nløb på universiteter og lignende (Haski-Leventhal,\ner begrænset af store ideologiske forskelle mellem\nMeijs and Hustinx 2009).\nstat, marked og civilsamfund. Det øger mulighedsrummet for de lokale organisationer og forenin-\nger, der hurtigt kan tage initiativer og koble sig på\nHvad er fælles for disse udviklingstræk? De er\nandre aktører. Og det øger mulighederne for, at\nalle udtryk for forsøg på at rekonstruere frivil-\ndet offentlige lettere kan implementere nye tiltag\nligheden (Hustinx 2010). Enten inde fra – det vil\ni samarbejde med frivillige.\nsige fra de frivillige organisationers side, hvor der\nMen fritstillingen af frivilligheden fra forenin-\neksperimenteres med mere fleksible former for til-\ngerne og det civile samfund betyder også, at den\nknytning og nye rekrutterings- og fastholdelses-\nubetalte indsats bliver et gode, som andre kan\nstrategier i forhold til de frivillige – og nye orga-\ntænke sig at disponere over (Lorentzen 2010: 5).\nnisationsstrategier i forhold til ændrede krav fra\nDet kan være et problem i den nuværende situa-\nomverdenen, for eksempel kommunernes efter-\ntion, hvor den økonomiske dagsorden er den domi-\nspørgsel efter flere frivillige. Eller ude fra – det vil\nnerende – det flytter fokus fra den kvalitative side\nsige, når aktører, der ikke er en del af den frivil-\naf ligningen; altså hvad det er, den frivillige sektor\n11 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nstyrke på de to første områder – og ikke på det sidste. Et sidste problem vedrørende restruktureringen af frivilligheden er derfor, at den legitime rolle for det frivillige engagement – i hvert fald på det sociale område – først og fremmest bliver forbundet med leverandørrollen. Det vil være lidt af et paradoks, hvis den eksplosion i frivilligt engagement (både i volumen og form), vi oplever lige nu, fører til en indskrænkning af frivillighedsbegrebet. Jeg tror, det er vigtigt for et levende civilsamfund, at man er sig meget bevidst og arbejder aktivt for at fastholde alle rollerne – også i omverdenens bevidsthed – og ikke først og fremmest bliver identificeret med den sidste. kan og gør anderledes end det offentlige; til i stedet\nHvordan kan den frivillige sektor og organisa-\nat kigge på den kvantitative side. Altså hvordan får\ntionerne håndtere dette pres og disse udfordrin-\nvi ”flere hænder” til at lukke de huller, som opstår,\nger? Vanskeligheden består i, at den frivillige sek-\nnår det offentlige bliver tvunget til at prioritere.\ntor har vundet meget mere legitimitet de senere år.\nEt andet problem, der hænger sammen hermed,\nDet betyder, at opbakningen til frivilligheden og\ner, at man i denne bevægelse flytter fokus fra ”input”\nden anseelse, den nyder i befolkningen og blandt\ntil ”output”. Outputsiden handler om at implemen-\nbeslutningstagere, er steget betydeligt. Det bety-\ntere offentlig politik; med andre ord om at omforme\nder i næste omgang, at de frivillige organisationers\npolitiske beslutninger til konkrete aktiviteter og ser-\nselvtillid styrkes. Men det betyder også, at fristel-\nvice i lokalområdet og på institutionerne. Traditio-\nsen til at ride med på bølgen og vokse og tage flere\nnelt har det været det offentliges opgave i de skandi-\nopgaver og flere frivillige ind bliver større. De fle-\nnaviske velfærdsstater. Kun på særlige områder har\nste organisationer vil gerne vokse. Det er noget\nden frivillige indsats været dominerende. Derimod\naf det tætteste, man kommer en naturlov i sam-\nhar den frivillige sektor altid haft en betydelig rolle\npå input-siden, det vil sige der, hvor foreninger og\nDerfor tror jeg, det er klogt at tage diskussio-\norganisationer repræsenterer forskellige interesser\nnen – internt og i den bredere offentlighed – om\nog identiteter i (lokal)samfundet og kanaliserer dem\nhvor grænserne for den frivillige opgaveløsning\nud i den offentlige debat og ind i den politiske beslut-\ngår, og hvor grænserne for egen vækst går. Man\nningsproces. Den frivillige sektor har traditionelt\nskal være klar over, at staten opruster i disse år –\nførst og fremmest været en del af et civilt samfund –\nden spiller en betydelig rolle for vores opfattelser\ndet vil sige en organisering uden for staten – ikke en\naf, hvad frivilligt arbejde er – ved at kanalisere\ndel af staten. Risikoen ved partnerskabsideologien er,\npenge i bestemte retninger, ved at skabe incita-\nat det bliver vanskeligere at se forskel på stat og civilt\nmenter for organisationer og iværksættere til at\nsamfund, og at de frivillige organisationer i stigende\ntage bestemte opgaver op samt ved at lave ram-\ngrad opfattes som det offentliges forlængede arm.\nmer og regler. Derfor tror jeg også, at den frivil-\nEt sidste problem følger af de oven for nævnte: Hvis\nlige sektor gør klogt i at opruste – for eksempel\nman kun fokuserer på flere hænder og output, så\nved at gå sammen og lave spilleregler, overens-\noverser man, at den frivillige sektor har mange rol-\nkomster, frivilligpolitikker med videre, der gør\nler. Ofte skelner man mellem de frivillige organi-\ndet lettere for den enkelte organisation og den\nsationer som a) omdrejningspunkt for aktiviteter,\nenkelte frivillige at sætte grænser, og som også\nb) omdrejningspunkt for varetagelse af interesser,\ngør det mere transparent, hvad man mener, der\nc) udgangspunkt for lokal integration og d) som\nkan være frivillige opgaver, og hvad der ikke kan.\nleverandør af service på (primært) social– og sund-\n[ 12 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nhedsområdet. I sammenligning med mange andre lande har den danske (og skandinaviske) frivilligsektor sin\nEfter aftale med redaktionen har en noget kortere version af denne artikel været bragt i Social Politik, nr. 5, 2011.\nReferencer: Eliasoph, Nina (2011): Making Volunteers. Prince-\nIndenrigs- og Socialministeriet, Kulturministeri-\nton, N. J.: Princeton University Press.\net og Undervisningsministeriet (2009): Udvalgs-\nFOA (2011): Det siger FOAs medlemmer om frivil-\nrapport – Tilbud om forløb med frivilligt arbejde til\nligt socialt arbejde. Lokaliseret 6/10 2011 på: http://\nalle, der tager en ungdomsuddannelse.\nKoch-Nielsen, Inger, Torben Fridberg, Lars Skov\nHenriksen & David Rosdahl (2005): Frivilligt arbejde.\nDen frivillige indsats i Danmark. SFI. Rapport 05:20.\nFrivilligrådet (2010): Undersøgelse af frivillige\nLorentzen, Håkon (2010): Frivilligsentralen mellom\nstat, kommune og sivilsamfunn. Rapport. Senter for\nGoss, Kristin (2010): Civil Society and Civic Engage-\nforskning på sivilsamfunn og frivillig sektor. Oslo.\nment: Toward a Multilevel Theory of Policy Feedbacks.\nMusick, Marck A. and John Wilson (2008): Volun-\nJournal of Civil Society, 6(2).\nteers. A Social Profile. Bloomington: Indiana Univer-\nHenriksen, Lars Skov og David Rosdahl (2008):\nHvad forklarer forskellige typer af frivilligt engage-\nRegeringen (2010): National civilsamfundsstrategi.\nment? I Ibsen, Bjarne, Thomas P. Boje og Torben Frid-\nEn styrket inddragelse af civilsamfundet og frivillige\nberg (red.): Det frivillige Danmark. Syddansk Univer-\norganisationer i den sociale indsats.\nRegeringen (2011): Et Danmark, der står sammen.\nHaski-Leventhal, Debbie, Lucas Meijs & Lesley\nRegeringsgrundlag. Oktober 2011.\nHustinx (2009): The Third-party Model: Enhancing\nTorpe, Lars (2011): Foreningsdanmark. I Peter Gun-\nVolunteering through Governments, Corporations and\ndelach (red.): Små og store forandringer. Danskernes\nEducational Institutes. Journal of Social Policy, 39(1).\nværdier siden 1981. Hans Reitzels Forlag.\nHustinx, Lesley (2010): Institutionally individua-\nWollebæk, Dag & Karl Henrik Sivesind (2010): Fra\nlized volunteering: Towards a late modern re-con-\nfolkebevegelse til filantropi? Frivillig innsats i Norge\nstruction. Journal of Civil Society, 6(2).\n1997-2009. Senter for forskning på sivilsamfunn og\nHustinx, Lesley & Franz Lammertyn (2003): Col-\nfrivillig sektor. Oslo.\nlective and refelxive styles of volunteering: A sociological modernizations perspective. Voluntas, 14(2).\n13 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nNu kan det snart være nok! -om frivillighedens uanede ressourcer Bjarne Lenau Henriksen, cand.theol., pensioneret\nAf Bjarne Lenau Henriksen, cand.theol\nsognepræst og chef for Kirkens Korshær, frivilligpræst i Statsfængslet ved Horserød fra 2011, har\nFrivilligt socialt arbejde skal fastholde dets identitet\nudgivet bøger og artikler om social- og sundhedspolitiske, teologiske og religionshistoriske emner,\nsom spontan barmhjertig samaritaner i direkte relation\nbl.a. "Livskvalitet - en udfordring" GADs forlag, "Det dyrebare menneskeliv", forlaget Sohn. Medlem\ntil medmennesket. Det bør ikke lade sig begrænse til\naf Rådet for Socialt Udsatte.\nen identitet som strategisk tænkende barmhjertig farisæer, der er optaget af sig selv og sin egen offentligt styrede og finansierede rolle i samfundet. Frivillighed handler om uafhængighed, respekt og ligeværdighed mellem mennesker. På alle niveauer. Også det politiske.\n[ 14 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nDet er mange år siden, K. E. Løgstrup skrev om\nsuveræne livskræfter kan føre til! Tilværelsen kan\nde suveræne livsytringer, helt tilbage i 1956, hvor\nmuligvis gå hen og ende i ét ustyrligt kaos, hvor\n”Den etiske fordring” udkom. De er til rigtig god\nressourcerne er så ubegrænsede, at alt kommer\nhjælp, når man vil forsøge at fastholde, at livet i\nud af kontrol.\nbund og grund er værd at leve, selv om det ikke altid ser sådan ud. Løgstrup kan få en til at indse,\nat tilliden, oprigtigheden, åbenheden og barmhjer-\nDet danske samfund har udviklet sig til et kon-\ntigheden er til. Tilmed er de til før alt andet. De er\ntrolsamfund, hvor central ledelse og styring skal\nder af sig selv. De er ikke skabt af mennesket. De\nvære nøje organiseret og beskrevet i en minu-\nkan heller ikke forbedres af mennesket. De kom-\ntiøs dagsorden fyldt med præcise og dokumenter-\nmer mennesket i forkøbet og griber det, før det ved\nbare handlingsplaner, som konstant skal kunne\naf dem. Fælles for alle de suveræne livsytringer er,\ndokumenteres, evalueres og korrigeres, så man\nat de er på næstekærlighedens side. De tjener livet.\nså omkostningsfrit som muligt når frem til den\nJeg debuterede som frivillig medarbejder i 1968 i\nønskede udgave af samfundet. Menneskelivet\nKirkens Korshær i Stengade på Nørrebro i Køben-\nmåles og vejes og vurderes efter faste standarder,\nhavn. Havde man hang til desillusioneret realisme\nså man kan skabe et statsautoriseret, lurmærket\nmed deraf følgende tristhed og mismod, var der\nstyrke og livskraft at hente hos Løgstrup. Nogle iro-\nMan kunne derfor fristes til at karakterisere\nniserede over de suveræne livsytringer som udslag\nDanmark som et mistillids-samfund. Med mis-\naf enfoldig naivitet. Men andre levede ganske jord-\ntilliden er det sådan, at den kun har det godt, når\nnært højt på dem og turde give sig i kast med livet i\nden kan kontrollere sin omverden. Den effektive\ntroen på, at vi på forhånd var grebet af dem.\nkontrol beroliger mistilliden, så den får fornyede\nLøgstrups tanker udtrykte agtelse for livet. Når\nkræfter til at kaste sit blik fremad mod nye områ-\nman som ung frivillig medarbejder færdedes i Kir-\nder for igen at blive beroliget af kontrollen, så den\nkens Korshærs verden af ødelagte menneskeliv og\nfår fornyede kræfter til og så videre og så videre.\nforsøgte at finde sammenhæng i, hvad det egent-\nDer sættes en vedvarende bevægelse af uopslide-\nlig var, der skete mellem mennesker, kom de suve-\nlig mistillid i gang, som aldrig kan tilfredsstilles\nræne livsytringer løbende med barmhjertigheden\nsom en spontan nr. 1. Spontan var den, fordi den\nNår man tænker i midler og mål, tænker man\nvar ligetil, direkte uden skjulte dagsordener. Den\nefter fremstillingens logik. Og når nytteperspekti-\nskulle ikke have noget for at være til. Den skulle\nvet dominerer alle andre perspektiver, ender poli-\nheller ikke opnå noget. Den havde ingen bagtan-\ntik, også socialpolitik, som en totalitær mekanik.\nker. Den skulle bare være til! Med tilliden, åbenhe-\nNår tilliden bliver til mistillid, når oprigtighe-\nden og oprigtigheden var barmhjertigheden sat på\nden bliver til målrettede, strategiske overlæg, når\nsporet af livet. Ingen af os, der færdedes i Kirkens\nåbenheden bliver til styrende dagsordener, og når\nKorshær, hverken hjælperen eller den, der måske\nbarmhjertigheden bliver til et nøje udregnet noget-\nskulle hjælpes, behøvede at gøre os til. Vi skulle\nfor-noget forhold, åbnes der for magtmisbrugets\nbare være til. Det kunne der komme livsmod ud\nbegrænsende muligheder. Så kan man skabe men-\naf. For begge parter.\nnesker i sit eget billede. Man kan måle og veje sig\nLøgstrups livskraftige livsytringer lever i dag et\nfrem til den virkelighed, man ønsker. Man skaber\nstilfærdigt, tilbagetrukket liv i det danske sam-\ndet, man måler! Sådan er det i den offentligt sty-\nfunds offentlige rum. De er tilsyneladende ikke\nrede verden. En stor del af den frivillige verden er\nsærligt kendt af vore politiske beslutningstagere.\ni dag en del af den offentligt styrede verden!\nDer er ikke rigtig plads til livsytringerne og da slet ikke, hvis de er spontane. Tillid, oprigtighed,\nåbenhed og barmhjertighed er ikke velegnede til\nDet offentlige mistillidssamfund afslører sig på\nat opbygge et postmoderne effektivitetssamfund,\nflere måder. Det viste for eksempel ansigt i Fogh-\nde er for omkostningstunge og for tidskrævende\nRasmussenregeringens ”Oplæg til kvalitetsreform,”\ni deres uforudsigelige konsekvenser. Man ved slet\nsom handlede om at få så meget som muligt ud\nikke, hvad sådanne umiddelbare, bagtankeløse og\naf pengene i det offentliges indsats over for bor-\n15 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\n«Det danske samfund har udviklet sig til et kontrolsamfund, hvor central ledelse og styring skal være nøje organiseret og beskrevet i en minutiøs dagsorden fyldt med præcise og dokumenterbare handlingsplaner»\ngerne. Her taltes der blandt andet om, at de fri-\nEndnu engang blev den førte socialpolitik (læs:\nvillige sociale organisationer ønskes inddraget i\nbeskæftigelsespolitik) til ét stor omsorgssvigt over\net forpligtende samarbejde med det offentlige. De\nde socialt udsatte.\nmå derfor målrettes og udvikles efter metoder, det offentlige ønsker anvendt, og det er bemærkelsesværdigt nok de metoder, som det private erhvervs-\nFrivillige organisationers indsats skal fremover\nliv bruger. Disse metoder handler om, hvad der på\ndokumentere forandring, udvikling og effektivi-\nden mest effektive måder giver den størst mulige\nsering blandt de udsatte. Der skal ske noget synligt\ngevinst. Hovedordene i denne udvikling var og er\nmed det menneske, der kommer i Kirkens Kors-\n”performance management” og ”forandringsteori”.\nhær. Det er ikke længere nok, at et menneske bare\nDe frivillige organisationer skal indordne sig under\nkommer for at være. Det skal også komme for at\ndet offentliges værdisæt og metodik.\ngøre. Helst skal det gøre en forskel. Allerhelst en\nDet samme gjaldt den samme regerings ”Fæl-\nU D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\neffektiv forskel, så det kommer i dokumenterbart\nles Ansvar II” – projekt fra 2006, som rettede sig\nlønarbejde eller aktivering. Altså en målbar for-\nmod udsatte mennesker, der skulle rettes til og\nandring. Fælles Ansvar II griber afgørende ind i de\nfinde en plads på arbejdsmarkedet, så de blev selv-\nfrivillige organisationers hidtidige selvforståelse og\nforsørgende. Denne pulje målrettedes væresteder/\nselvstændige organisering og værdigrundlag. Der\nvarmestuer og andre, der ønskede at være leveran-\ngribes dybt ind i menneskesynet.\ndører af forandringsstrategier, som fremmer, at\nAt være eller gøre\nEt måltid mad med en efterfølgende kop kaffe\nde hjemløse og ensomme kan komme ud af deres\nog smøg sammen med en samtale om livets gen-\nuengagerede tryghed og give sig i kast med livets\nvordigheder har i sig selv ingen værdi, hvis ikke det\ninderste mening: lønarbejde med deraf følgende\nfører til forandring. Virkningen af kaffen, maden\nselvforsørgelse. Fælles Ansvar II blev løbende og\nog samtalen må efterfølgende måles og vejes. Hvis\nafsluttende evalueret for mange mio. kroner, rig-\nman kun bliver mæt af maden og glad for samtalen,\ntig mange! Alligevel blev det en vaskeægte fiasko\nhar det ingen forandrende værdi på længere sigt.\nmed nedlæggelse af de fleste projekter, som de\nDet spontane nærvær med den oprigtige glæde ved\nfrivillige sociale havde lagt tro, håb og kræfter i.\nat være sammen på den åbne varmestue, hvor man\nbare er sammen, er en uacceptabel livsstil i en ver-\nhar forbindinger og olier, og han har penge. Han\nden af konstante forandringer og evig udvikling.\nomsætter sin medynk til praktisk handling, hvor-\nDet er nytte-etikken, der bestemmer. Det er der\nefter han forsvinder ud af historien lige så ano-\nsådan set ikke noget nyt i. Men nu sættes nyttevær-\nnymt, som han kom ind i den.\ndien i system som den eneste legitime sociale og\nMan kan se dramaet udspille sig. Man kan ane\nmedmenneskelige målestok. Nytteværdien tjener\nden ydmyge elegance, der er over den barmhjertige\nsystemet og ikke det enkelte menneske. De frivil-\nsamaritaners måde at hjælpe på. Der er noget for-\nlige sociale organisationers indsats værdisættes ud\nnemt, diskret og tilbageholdende over ham. Enkelt,\nfra markedsværdien af deres arbejde.\nhurtigt og direkte bruger han de ressourcer, han nu engang har, på en øjeblikkelig og adækvat hjælp\ntil den nødstedte.\nDe frivillige sociale organisationer befinder sig\nDer er en tillidsvækkende troværdighed over\nmidt i denne samfundsmæssige udvikling med\nsamaritaneren, han er ægte og usentimental i sin\nkontrol, marked og styring i fokus. De har ellers\nmedynk. Han virker ganske og aldeles bagtanke-\nderes århundredlange særegne identitet, som de\nløs. Han har ingen skjulte dagsordener, som skal\nforsøger at fastholde samtidig med, at de forsøger\ngennemgås under hjælpeindsatsen, ingen sama-\nat gå positivt og konstruktivt ind i et samarbejde\nritanske budskaber, som skal forkyndes (det ville\nmed det offentlige system.\nnu heller ikke være lykkedes for ham, da den over-\nDer tales om, at det offentlige skal have respekt\nfaldne karakteriseres som halvdød og følgelig må\nfor de frivillige organisationers egenart, forstået\nvære akut fritaget for enhver form for holdnings,\nsom ligeværdighed i samarbejdet. De sidste 30\nbeskæftigelsespolitisk- og følelsesmæssig manipu-\nårs socialpolitiske udvikling har gjort de frivillige\norganisationer til en del af et samlet offentligt hele.\nTænk at blive hjulpet af den barmhjertige sama-\nMed tiden er det offentlige gået tættere på de fri-\nritaner: nænsomt, ydmygt og med respekt for ens\nvillige organisationer. Der er ikke længere plads til\nintegritet, så man fortsat får lov til at være sig selv.\nalt for mange spontane og suveræne livsytringer i\nTænk at kunne hjælpe som den barmhjertige sama-\ndet offentliges indsats over for de udsatte. Det skal\nritaner: nænsomt, ydmygt og med respekt for det\nnytte noget! Det smitter af på de frivillige orga-\nandet menneskes integritet, så det fortsat får lov\nnisationer, som har den barmhjertige samaritaner\nsom forbilledet for alle gode gerninger. Den barmhjertige samaritaner er ikke længere den samme som dengang, han levede i Lukasevan-\nDen barmhjertige farisæer Men med tiden er der sket noget med den barm-\ngeliet. Vi ved ikke meget om ham: han er fra Sama-\nhjertige samaritaner. Som den beundrede rollemo-\nria, han kan føle medynk, han har et ridedyr, han\ndel han er, har vi taget ham til os og udviklet ham\n17 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\ntil noget mere, til et fænomen man i dag kunne\nprojekt. Når pengene er i hus, gennemfører han\nkalde den barmhjertige farisæer. Hans næstekær-\nprojektet, som afsluttes med en evalueringsrap-\nlighed er bestemt også kyndig og kompetent lige\nport, der dækker hele forløbet, så de bevilgende\nsom den barmhjertige samaritaners var det, men\ninstanser kan se, at han virkelig har løftet den\nden er blevet strategisk tænkende, dertil resulta-\noverfaldne op på ridedyret, at han virkelig har\ntorienteret og derfor mest optaget af sig selv og\nafleveret ham på et herberg med kvittering for\nsin egen succes.\nflere dages ophold, og at det hele i det hele taget\nHvor den barmhjertige samaritaner ikke havde noget ønske om at bruge sin nødstedte næste til\nNår den barmhjertige farisæer således har ret-\nat eksercere sin godhed på og offentligt få bekræf-\nfærdiggjort sig selv og sin næstekærligheds effek-\ntet sin uundværlighed, er den barmhjertige fari-\ntivitet, belønnes han måske med fortsatte øko-\nsæer optaget af at levere synlig dokumentation\nnomiske midler. Den barmhjertige farisæer lider\nfor, at hans godhed lykkes. Dette ønske kan have\ni dag ikke af kristelig gerningsretfærdighed, men\nsåvel religiøse som økonomiske motiver. Funda-\ner blevet god til at håndtere dens sekulariserede\nmentalt handler det om at retfærdiggøre sig selv,\nudgave. Det kan nemlig svare sig at være en succes.\nog det handler om belønning. I vores protestan-\nDen barmhjertige farisæer er blevet en integre-\ntiske udgave af kristentroen ved vi, at ingen af\nret del af mange frivillige, diakonale organisati-\ndelene er mulige. Gud er den samme over for os\noner. Han udøver i stort omfang velkvalificeret\nbåde før, under og efter vores næstekærligheds\nsocialt arbejde i et ordentligt samarbejde med det\noffentlige. Men det strammer til. Det offentlige\nMen det er de offentlige myndigheder ikke. I\n[ 18 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nhar været pengene værd.\nvil have styr på barmhjertigheden. Den må ikke\ndag kan den barmhjertige samaritaner ikke læn-\nbare være til for sin egen skyld, den må ikke være\ngere udføre stilfærdig, diskret og tilbageholdende\ntil før alt andet. Den skal derimod være et hen-\nnæstekærlighed i større mængder. Det har han\nsigtsmæssigt instrument i en overordnet, offent-\nikke råd til selv. Det er ikke altid gratis at være\nlig styring af samfundet.\nnæstekærlig, da slet ikke når den barmhjertige\nDerfor skal den barmhjertige farisæer jævnligt\nsamaritaner er blevet en synlig aktør på den\nmindes om sin oprindelse, nemlig at han har sin\nsociale arena i stor og efterspurgt stil. Følgelig\nrod i fortællingen om den barmhjertige samarita-\nskifter han identitet og bliver den barmhjertige\nner, hvor tillid, oprigtighed, åbenhed og barmhjer-\nfarisæer, der er en kyndig kender af sociallovgiv-\ntighed er fundamentet i de interpersonale relatio-\nningen og alle dens bekendtgørelser.\nner, så mennesker frivilligt tør være udleverede til\nNår den barmhjertige farisæer går i lag med de offentlige myndigheder, skal han først overbevise dem om nytteværdien af sit næstekærligheds-\nhinanden uden centralt styrede, forandrigsstrategiske og effektive handleplaner Kirkens Korshær vil gerne hjælpe. Vi vil gerne\nhjælpe på mange måder og på mange niveauer. Vi er faktisk meget begejstrede for at hjælpe. Vi vil gerne hjælpe mennesker videre frem til et ”bedre” liv, sådan som de selv ønsker det. Vi vil gerne hjælpe mennesker til at formindske deres livs smerte og meningsløshed. Men vi har ingen såkaldte værdisæt, der foreskriver, hvad det bedste liv er. Vi har ingen illusioner om, at fast arbejde, lejlighed med bad, nylakerede gulve, centralvarme og daglig motion er det eneste rigtige her i tilværelsen. Vi vil derimod gerne fastholde et flerdimensionalt menneskesyn, som sprænger den gennemsnitsdanske normalitetsstandard. Vi vil allerhelst forsøge at møde medmennesket med den K.E. Løgstrupske spontane åbenhed, tillid og\noprigtighed og så sammen se, hvad der sker. Det er der mest barmhjertighed i. For alle parter.\nDen nødvendige gensidighed Et af den frivillige verdens vigtige folkelige tiltag er besøgstjenester, hvor frivillige, ulønnede men-\nindsats skal fremover dokumentere forandring,\nnesker aflægger besøg hos mennesker, som af forskellige grunde er alene og føler sig ensomme. De frivillige besøgstjenester kan bryde disse menne-\nskers oplevelse af ensomhed og bringe lindring og opmuntring ind i deres liv. De frivilliges indsats er båret af almenmenneskelig erfaring, engagement\nblandt de udsatte. Der\nog medmenneskelig overskud. Men også i denne form for frivilligt socialt arbejde er der tale om en gensidig afhængighed. Besøgstjenesterne er en\nskal ske noget synligt med\nform for alternativt netværk, hvor både den der besøger og den der besøges, kan opleve glæde og berigelse i mødet med hinanden. Nedenstående sandfærdige fantasi har jeg skrevet for at illustrere den gensidige afhængighed og\ndet menneske, der kommer i Kirkens Korshær»\ndens uanede ressourcer i frivilligt socialt arbejde. Der står to mænd på et fortov. Pludselig siger den ene til den anden: Har du set! Derovre går Petersen, han er et meget ensomt menneske. Nå, siger den anden, det er derfor der, er så få der ved det. Petersen på det modsatte fortov er enkemand gennem mange år, med børn og børnebørn, som bor langt væk. Han er prototypen på den danske opfattelse af ensomhed: gammel, alene, lidt ubrugelig og overflødig. Petersen smiler ad deres snak om hans ensomhed. De ved nemlig ikke, hvor meget han nyder at være alene. Sorgen over konens død lever livskraftigt i ham, og den vil han gerne have lov til at have for sig selv.\n19 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\n«Tænk at blive hjulpet af den barmhjertige samaritaner: nænsomt, ydmygt og med respekt for ens integritet, så man fortsat får lov til være sig selv»\nHan dyrker den ikke, men har det på den anden side\nhan kom så langt, at han kunne gå rundt i lejlighe-\ngodt med den. Og han føler sig ikke ensom.\nden, forsvandt den kære frivillige besøgsven hen til\nHan læser avis hver formiddag, hører musik om\nnogle andre brækkede ben. Det var Petersen ked af.\neftermiddagen, ser TV om aftenen og går sig indimel-\nFru Sørensen oppe på tredje fortalte ham en dag, de\nlem en tur på Internettet efter at han har spist mid-\nmødtes i gadedøren, at hun havde oplevet det samme\ndagsmad og vasket op. Faktisk er han helst fri for alt\nen gang. I øvrigt mente hun, at gamle Albrechtsen i\nfor mange mennesker. Peddigrør på dagcenteret ophidser ham ikke, kirkens\nnaboejendommen havde været gennem samme tur med en besøgsven, som kommunen dirigerede hen et andet\nældremøder er fyldt med rosinboller, som han hader,\nsted, da han var blevet selvhjulpen efter en lang syg-\nden årlige skovtur gør ham køresyg, bankospil i gym-\ndomsperiode. Det bekræftede Albrechtsen og kunne\nnastikforeningen får ham til for alvor at føle sig ensom,\nyderligere føje et par navne til af besøgsvensforladte\nnår han vender hjem med to ænder, en side fedt flæsk\nog tre pakker risengryn, som han aldrig nogen sinde får spist sig igennem. Men han savner sin besøgsven fra dengang, han\nhos Petersen. De var alle enige om, at de savnede\nlå med brækket ben. Det var kommunen, der havde\nderes besøgsvenner, og at de syntes, det var for ringe\nindgået en samarbejdsaftale med Frivillighedscentra-\naf kommunen sådan først at gå ind og bryde deres\nlen om at besøge de ensomme gamle.\nensomhed for så at forlade den igen. Tilmed syntes\nHun var såmænd så kær, besøgsveninden. Trofast\nde, det var synd for besøgsveninderne, at de kom til\nkom hun en gang om ugen og lavede kaffe som optakt\nat miste deres gode kontakt med så højt kvalificerede\ntil en times snak. Det viste sig, at hendes liv var fyldt\ngamle mennesker som Petersen, Sørensen, Albrechtsen\nmed problemer, og hun læssede dem af lige så snart\n& co., som sad inde med både livserfaring og indsigt.\nkaffen var skænket op. Petersen lyttede og følte faktisk, at han var ret god til det.\n[ 20 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nSå de gamle fandt sammen over en kop kaffe hjemme\nSå de dannede en lille forening med Petersen som formand. Han ringede til kommunen og frivilligheds-\nHver ugedag gik hun glad og lettet fra ham. Han\ncentralen og bad om et møde, hvor de redegjorde for\nkunne ligefrem se på hende, hvor godt hun fik det.\nderes tanker: de anbefalede sig som en forening af højt\nSelv syntes han, at hun bragte en ny dimension ind\nkvalificerede, gamle og ensomme mennesker, som fri-\ni hans liv. Han var til nytte på en god måde, mens\nvilligt tilbød at dele ud af deres livserfaring og indsigt\nhan lå med strakt brækket ben! Han kunne mærke,\ntil frivillige besøgsvenner med forskellige typer eksi-\nat han levede, når hun var der. Han glædede sig til\nstentielle problemer. Petersen kunne tilbyde at tage\nimod besøg fra mennesker med sorg og savn, for det\nMen det brækkede ben blev jo sig selv igen. Da\nkendte han til. Fru Sørensen ville gerne besøges af mid-\naldrende kvinder, der var ved at blive skilt. Det vidste\nHjælp er et svar på den ubetingede værdi, ethvert\nhun nemlig meget om, hun havde selv prøvet det fire\nmenneske har. Den værdi er rettesnoren i ethvert\ngange. Albrechtsen havde arbejdet med børn og unge\nfrivilligt engagement. Den giver plads til den livs-\nhele sit liv og ville gerne have besøg af besøgsvenner\nbekræftende rummelighed. Det frivillige arbejde\nmed vanskelige børn.\nhar derfor en meget vigtig funktion i dagens\nMødet sluttede med, at ”Foreningen af frivillige\nsamfund: det er en protest mod, at vi lader livet\nbesøgsvenmodtagere” kom med i frivillighedscentra-\nskrumpe så meget, at vi ikke længere ved, at vi er\nlens besøgs-portal, hvor besøgsvenner herefter kunne\nudvælge besøgsmodtagere alt efter deres egne behov for\nDen frivillige skal ville livet, ville være solida-\nrisk med livet, ville i dybden med livet, ville lære\nTræd varsomt, når du tramper i min drøm.\nden frivillige vil ville alt det, er det andet menne-\nlivet at kende, ville blive klogere på livet. Hvis ikke Frivillighed handler om respekt og ligeværdighed.\nske dårligt hjulpet. Den frivillige skal lade livet\nDet handler om at undgå overnfra-og-ned hjæl-\nkomme til sig, fordi han/hun ganske enkelt ikke\npen. Det handler om at fremme gensidigheden,\nogså når der hjælpes. Vi tror måske, at den der\nMennesket er mest selvvirkeliggørende, når det\nhjælper, kommer med overskuddet, mens den der\ner selvforglemmende, når det er intensivt optaget\nhjælpes, sidder med underskuddet. Virkeligheden\naf noget andet end sig selv. Det er i mødet med\ner dog nok, at den, der sidder med underskuddet,\ndet andet menneske, vi bliver til. Det er dér, vores\nundertiden ved meget mere om livet, end den, der\nidentitet skabes, det er dér vi får så meget indhold\nkommer med overskuddet. Derfor skal overskuds-\nog dybde i vore liv, at vi ikke kun behøver at tænke\nmennesket møde underskudsmennesket med åbent\npå og være optagede af os selv.\nsind og nænsomhed. Kernen i alt ordentligt frivilligt arbejde er derfor\nNår vi ved, vi er hinandens nødvendighed, kan vi i fællesskab bryde vores fælles ensomhed og skabe\nden frivilliges ydmyghed over for det menneske, der\nsammenhæng og mening i livet. Der skal simpelt-\nskal ”hjælpes”. Ydmyghed udtrykker en realistisk\nhen gå nødvendighed i vort samvær. Gør der det,\nerkendelse af den gensidighed, der ligger i ethvert\nbegynder vi at træde varsomt, også når vi får lov\nmøde mellem mennesker, og som gør begge parter\ntil at komme ind i hinandens drømme.\ntil modtagere og givere på samme tid. Som frivillig skal man vente sig det bedste fra det andet menneske. I mødet med det andet menneske\nOg så kan ressourcerne strømme ud i det virkelige liv, hvor mennesker frivilligt binder sig til hinanden.\nskal man tilbyde sig med tro, håb og kærlighed: • Man skal tro på det andet menneskes uendelige værdifuldhed. • Man skal håbe på, at denne tro bliver synlig i mødet. • Man skal elske at lade sig bekræfte af mødets meningsfuldhed.\n21 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nMen hvad du kan se med hjertet - et essay om frivilligt socialt arbejde Rikke Posborg, socialrådgiver. Souschef i Kriste-\nAf Rikke Posborg, socialrådgiver\nligt Studenter-Settlement og leder af Settlementets frivillige Rådgivning. Minoritetsstudier fra\nEssayet beskæftiger sig med to udfordringer i frivilligt\nKU, 1998, Sensetik uddannelsesgruppe 20022005. Redaktør og medforfatter til bogen Social-\nsocialt arbejde. Den innovative, som belyses gennem\nrådgivning og Socialt Arbejde ved Hans Reitzels forlag.\ndet at skabe nye rammer for lokale fællesskaber og den\nfaglige dimension, som nu efterlyses i frivilligt regi i takt med at professionernes faglighed udtyndes i de offentlige velfærdsinstitutioner. Centrale værdier i frivilligt arbejde er blandt andet kvaliteten af kontakten mellem bruger og hjælper og den frivillige rådgivers frihed til at undersøge, om hun fuldt og helt kan stå bag det arbejde, hun laver. Men kan disse værdier bevares?\n[ 22 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nHver tredje dansker er frivillig og målet er, at hver\nfund og marked. Det handler både om penge og\nanden bliver det!\nom sociale værdier.\nMed disse ord lancerede VK-regeringen sin Civilsamfundsstrategi i 2010, og den rettede her-\nAt blande sig i demokratiet\nmed blikket mod civilsamfundets mange ressour-\nDen frivillige indsats udspringer grundlæggende af\ncer, som staten gerne vil have i spil for at styrke og\nat være en “anden stemme” i vores samfund, uaf-\nudfordre velfærdsløsninger. Man kunne her få det\nhængig af offentlige myndigheder – og af marke-\nindtryk, at den frivillige sociale indsats har en stor\ndet. Det er den demokratiske stat, som er det fri-\nvolumen. Dog er det kun cirka tre procent af den\nvillige arbejdes mulighed – frivilligt arbejde kan\ngodt halve million frivillige, som er frivillige inden\nikke beordres af en totalitær stat og samtidig for-\nfor det sociale område. Der er således ingen grund\nblive frivilligt. De frivillige sammenslutninger må\ntil at frygte, at frivillige organisationer er ved at\nkunne anke over sociale uretfærdigheder til offent-\novertage det kommunale sociale arbejde - hvilket\nligheden og på den måde medvirke til at udstille og\nheller ikke er et af deres formål. Med udgangs-\nformidle politikernes brister og svagheder.\npunkt i mine egne erfaringer vil jeg i denne arti-\nI det demokratiske samfund er frivilligt arbejde\nkel beskæftige mig med, hvad jeg ser, at frivilligt\nsåledes ikke alene et bidrag til den sociale indsats\nsocialt arbejde er udtryk for, hvilke udfordringer,\ni samfundet, men kan også aflæses som et udtryk\nsom gør behovet for en frivillig indsats for socialt\nfor og en blanden sig i demokratiet og herigennem\nudsatte borgere vigtig, og hvad det er for kvalite-\nudvikle det repræsentative demokrati til også at\nter, som det frivillige arbejde kan tilbyde udsatte\nvære et diskuterende demokrati.\nborgere og samfundet.\nFrivilligt socialt arbejde kan ud fra den position\nI Danmark har den frivillige sektor gennem\nbidrage med social hjælp, som den enkelte borger\ndet 20. århundrede været et både kritisk og nød-\ndefinerer og identificerer og som reguleres af res-\nvendigt supplement til – og inspiration for –\nsourcer som tid, tillid, engagement og faglige kom-\nden offentlige/kommunale velfærd. Den frivil-\npetencer. Netop de faglige kompetencer spiller i\nlige sektor og civilsamfundet har udviklet sig i\ndag en vigtig rolle i den frivillige indsats – i takt\ndialog og tvist med en stærk social stat. Mødet\nmed, at professionerne mister faglig indflydelse\nmed nye sociale behov, som opstår i kølvandet\ni de offentlige institutioner, hvorved disse kom-\npå markante ændringer i produktionsforhold og\npetencer bliver vanskeligt tilgængelige for socialt\nsamfundspolitik har været – og er – en udfor-\ndring for såvel den offentlige som den frivillige\nEn måde at håndtere udfordringen om at være en\nindsats, og en del af diskussionen må handle om,\nanden stemme er at være socialt innovative og at\nhvilken balance vi ønsker mellem stat, civilsam-\nbevare det, som har værdi for udsatte borgere. På\n23 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nden ene side vil de frivillige organisationer udvikle\nMed afsæt i min egen praksiserfaring fra Settle-\nsig og skabe nye projekter. På den anden side er der\nmentet på Vesterbro i København, vil jeg beskrive\nogså behov for at bevare aktivitets- og mødesteder,\neksempler på social innovation, som vokser ud af\nsom udsatte mennesker kender og har tillid til i en\nsociale behov, der er skabt af udgrænsningsbøl-\ntid med hyppige omstruktureringer i de offentlige\ngerne. Den sociale innovation giver mulighed for\ntilbud. Bevarelsen ses blandt andet i, at Mænde-\nat udvikle faglighed og kvalitet ud fra de frivil-\nnes Hjem, Kirkens Korshær og Settlementet i disse\nlige organisationers egne værdier og forskellighed\når kan fejre 100 års jubilæum med socialt arbejde\nog ud fra de udsattes behov og erfaringsgrundlag.\npå Vesterbro. Bag dette jubilæum ligger både vil-\n[ 24 U D E N F O R [ N U M M E R ] 22 /2 0 11\njen til at bevare og at forny. Frivillige organisatio-\nSocial innovativ gade\nner må være interessante og relevante for socialt\nSidegade-projektet har gennem 25 år udviklet sig\nudsatte – i modsat fald vil der ikke være frivillige\ngennem at være et socialt innovativt netværkspro-\neller brugere i projektet. Og spændvidden række\njekt. Da projektet startede i Saxogade, var Vester-\nfra akut her-og-nu kontakt til netværksprojekter,\nbro et fattigt og nedslidt slumkvarter med flere\nder tilbyder deltagelse og mulighed for at skabe nye\nhæderkronede værtshuse end badeværelser. I Sett-\nlivssammenhænge. Mødet mellem udsatte borgere\nlementet fik man den idé, at man ved at leje sig ind\nog frivillige udtrykker en værdsættelse af civilsam-\ni tomme butikslokaler kunne slå to fluer med et\nfundet gennem at hjælpe og bidrage med det, man\nslag: De unge arbejdsløse kunne inddrages i istand-\nkan. Her får den enkelte oplevelser, som ikke er\nsættelse og drift af butikkerne, hvorved de fik noget\nen forbrugsoplevelse og som inden for samfundets\nmeningsfyldt at lave, og samtidig kunne de være\nlove, reguleres af den enkeltes og fællesskabernes\nmed til at skabe et bedre kvarter, som gadens bebo-\nressourcer og værdier.\nere og folk i lokalområdet kunne have glæde af.\nI dag driver Sidegaden næsten alle butikker i Saxo-\nved at være visiteret til en særlig enhed, som vok-\ngade mellem Istedgade og Estlandsgade og være-\nsenenheden, i kommunens socialforvaltning.\nstedet Gang i Gaden i Istedgade.\nNedenfor beskriver jeg Settlementets proces med\nSidegaden har som formål at skabe bedre vilkår for arbejdsløse og andre, som ikke får job på\nat åbne en anonym og frivillig gældsrådgivning, som udsprang af, at folk bad om hjælp til gæld.\ndet almindelige arbejdsmarked, men har også som\nGennem en bevilling via satspuljen kunne vi i\nformål at være et sted, hvor man kan formulere\naugust 2009 åbne en gratis, frivillig og anonym\nsit eget liv sammen med andre. Som frivillig eller\ngældsrådgivning målrettet socialt udsatte borgere.\narbejdsløs, der ekspederer i Solhatten eller Café\nKøbenhavns Kommune blev inviteret til at deltage\nSonja, oplever man at blive set på som et alminde-\ni et samarbejde herom, men kommunen valgte selv\nligt menneske, der er med i samfundet på almin-\nat åbne et mindre 2-årigt projekt med gældsrådgiv-\ndelige vilkår. Denne erfaring er af stor betydning\nning. Den kommunale rådgivning gik i gang året\nfor folk, som måske i årevis har levet i samfundets\nefter, at Settlementets gældsrådgivning var åbnet.\nsociale randområde. En af gadens frivillige siger om sin erfaring:\nLænge før investeringsbanken Lehmans Brothers fald i august 2008 og finanskrisen i kølvandet på amerikanske boliglån, som der ikke var dækning\n“Jeg er bare en trans fra Vesterbro i en konstant søgen\nfor, fik vi i Settlementets Rådgivning flere henven-\nefter, hvem jeg er. Et menneske med drømme og idéer\ndelse fra folk, som levede på randen af samfundet,\nligesom alle andre. Sidegaden har givet mig en livs-\nog som desuden var plaget af stor gæld, der langt\nmæssig og åndelig oprejsning. Her kom jeg tilbage til\noversteg deres betalingsevne.\nlivet. Før stod jeg på kanten. Du kan se mig. Det er én ting. Men hvad du kan se med hjertet er noget andet”. (Her citeret fra magasinet Forsiden, aug. 2011) I en tid med voldsom fokus på mennesket som arbejdskraft i virksomheder, er det vanskeligt at få et lokalt miljø som Sidegadens projekter finansieret. Kommunen betaler en pris for, at et antal arbejdsløse er i aktivering i gadens butikker. Men udover aktiveringen får kommunen for denne pris også et bæredygtigt socialt miljø, hvor borgerne skaber fællesskaber. Den arbejdsløse, for hvem det almindelige arbejdsmarked er lukket land, får en rolle i lokalsamfundet og kommer ind i livssammenhænge, hvor han eller hun både kan få løst sine problemer og være noget for andre. Men økonomisk hænger det ikke sammen.\n«Den frivillige sektor\nHvem er fattigdommens gældsplage en opgave for?\nog civilsamfundet har\nEt andet spørgsmål er, hvornår et socialt hjælpebehov bliver eller bør blive imødekommet af en frivillig organisation eller en kommunal forvalt-\nudviklet sig i dialog\nning. I mange år har erfaringen i Settlementets frivillige rådgivning været, at udsatte borgere i realiteten ikke gives adgang til den rådgivning,\nog tvist med en stærk\nsom de efterspørger, og som kommunen gennem lov er forpligtet på. For at få rådgivning må man være visiteret til denne “ydelse”, som det kan ske\n25 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nAlligevel ville den enkelte gerne gøre noget, betale det, som var muligt, indgå aftaler, søge henstand, undgå fogedforretninger, bede om henstand med mere. Selvom de sociale og personlige problemer står i kø som ved psykisk sygdom, nylig løsladt fra fængsel, tidligere hjemløs, clean misbruger, fraskilt, så fylder gælden meget i personens liv, og mange gav udtryk for, at det var skamfuldt og pinligt ikke at kunne betale. Og frygtede – med god grund – at denne mulighed for fleksibilitet i økonomien snart ville være udelukket. Det er en gruppe mennesker, som ikke fik del i opsvingets job- og lønfest, men som gennem villige banker, forbrugskæder og finansieringsforretninger kunne låne penge uden seriøs kreditvurdering, til at leje og købe, til at betale forfaldne regninger, bøder og gammel gæld. Som Sara, 20 år, der var hjemløs i to år. Hun sov i S-togene og holdt til ved banerne. Hun var meget syg, men langt om længe blev det muligt at hjælpe hende gennem psykiatrien. Hun fik en bolig. Breve med opkrævninger fra kreditorerne – herunder DSB (bøder) – væltede ind. Det nye var ikke, at fattige havde gæld – det nye var gældens størrelse, og at de institutioner, som borgeren ellers havde kontakt med som skat, socialforvaltning, advokaternes retshjælp og bankenes egne rådgivere, ikke kunne hjælpe (grundet manglende kompetencer enten i at have kontakt med målgruppen eller i gældshåndtering) eller ikke ville. De store offentlige sociale servicestationer som jobcentre og socialforvaltninger servicerer ikke de svagest stillede grupper af borgere. Et forhold som såvel politikere og embedsværk i et vist omfang har accepteret. Et andet eksempel: A.M. fik ikke udbetalt sin kontanthjælp, som han plejede, og kunne derfor ikke betale husleje. Det gjorde ham meget nervøs, da han har været hjemløs. Ved et møde i Jobcentret fik han oplyst, at man havde indkaldt ham til samtale, som han ikke mødte op til, og derfor har man stoppet hans kontanthjælp. Jobcentret skrev til hans e-boks, som han ikke havde brugt i 1 ½ år, da hans nøglekort til Nem-id var væk. Mens dette skete, var han i aktivering og stod således aktivt til rådighed. Han selv og en frivillig rådgivere prøvede desperat at argumentere over for de\n[ 26 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nforskellige kontorer (Jobcenter, Ydelsesservice og K-Kassen (kontoret for sanktion)) for, at A.M. ikke burde sanktioneres, og at der var tale om en tek-\nnisk fejl. A.M. søgte også – forgæves – at få Social-\nlemmer, bankerne, kunne profilere sig positivt med\nforvaltningen til at hjælpe. K-Kassen fastholdt, at\ndenne form for social ansvarlighed (CSR). Et sådan\nsagen skulle køre som almindelig ankesag. Han var\nsamarbejde rejser spørgsmålet, om ikke det frivil-\nuden indtægt i fem uger. A.M. vandt ankesagen.\nlige arbejde herved kommer i lommerne på bankerne og mister uafhængighed?\nRekruttering og faglighed Settlementets Rådgivning udgøres af frivillige råd-\nVærdier der leder\ngivere, der alle har en professionel kompetence,\nDet samme spørgsmål rejser sig også, når frivillige\nsom de stiller til rådighed for borgere, som opsøger\norganisationer søger om finansiering i offentlige\nrådgivningen. Også de gældsramte ville de gerne\npuljer eller via udbudsforretninger. Her efterspør-\nhjælpe relevant – men hvordan? Hvad er en hjælp,\nger ansøgningsformularer effektmål og foran-\nnår gælden er gjort op og langt overstiger borgerens\ndringsteorier som styringsredskaber i arbejdet.\nbetalingsevne? Når gælden stiger og stiger alene på\nMan indskriver sig som ansøger i disse mål og\ngrund af renter,(som vi har set kan være op til 23\nteorier og udsætter sig derved for styring, base-\nprocent), gebyrer og udgifter ved fogedforretnin-\nret på New Public Management – hvilket også er\nger? Vores rådgivere er klædt på til at samarbejde\nmeningen. Staten ønsker at inddrage civilsamfun-\nmed målgruppen, men manglede kompetencer\ndets frivillige organisationer på grund af de kvali-\ninden for gældsområdet. Så de anbefalede derfor,\nteter, der blandt andet følger af organisationernes\nat vi begyndte at rekruttere nye frivillige rådgivere\nautonomi og uafhængighed, men kræver samtidig\nmed faglighed inden for gæld og økonomi.\ndokumentation af netop autonomi og kvaliteter.\nFolk, som har lidt socialt skibbrud, har truffet forkerte beslutninger, er syge og uden arbejde,\nDet er derfor et spørgsmål, om de frivillige organisationers værdier kan “slå tilbage”.\nhar i den grad brug for adgang til relevante faglige\nJeg vil kort beskrive, hvad jeg ser som centrale\nkompetencer og til at møde en person, som gerne\nværdier og kvaliteter i det frivillige arbejde, og\nvil stille sin viden til rådighed for netop ham eller\nsom det frivillige arbejde må “tale frem” i sin\nhende. Den faglighed, Settlementets rådgivere har,\nargumentation for at få udviklet bedre former\nrummer to dimensioner: Den ene dimension er,\nfor partnerskaber og udbudsforretninger mellem\nat rådgiverne må være i stand til at kunne indgå i\ncivilsamfundsorganisationer og det offentlige.\nen opmærksom kontakt med borgeren. Nogle vil\nVærdierne er normative, det vil sige sociale og\nmene, at dette er logik for burhøns – men det er\nudspringende af vores samfund i bred forstand og\nikke så nemt, som det kan lyde. Eksempelvis kan\naf de konkrete fællesskaber. Det særlige for den fri-\nen rådgiver være så engageret i at ville finde en\nvillige sektor er fokus på at understøtte værdiernes\nløsning på problemet, at det forstyrrer den nær-\nnormativitet og kraft i fællesskaberne.\nværende kontakt til borgeren. Rådgiverens fokus\nFor det første er der friheden til at spørge sig\nflytter herved væk fra borgeren og til rådgiverens\nselv, om man kan stå inde for det man gør, eller\negne tanker og ideer, og borgerens mulighed for at\nog man kunne gøre det bedre? Som frivillig orga-\ndeltage forringes. Den nærværende kontakt kræ-\nnisation ser jeg, at man har ansvar for at have\nver træning og supervision, og det er derfor en\nen sådan undersøgelse kørende i det konkrete\ndel af at være frivillig i Settlementets rådgivning.\narbejde. Dette lægger op til, at man kan træde\nDen anden dimension er fagligheden inden for det\nved siden af – begå fejl – og herfra undersøge,\nsociale område, juraen og nu også gæld.\nhvordan man kan gøre det bedre. Det er en pro-\nBankernes brancheforening Finansrådet ville\nces, som ikke kun kræver tænkning, men også at\ngerne hjælpe os med at rekruttere frivillige fra ban-\nman handler derefter. Her i ligger friheden til at\nkerne til dette projekt. En hjælp som rådgivnin-\nundlade at gøre, hvad man ikke kan stå inde for.\ngen havde brug for. Rådgivningen kunne gennem\nEn anden grundlæggende værdi er altid at behandle\nFinansrådet få kontakt til en faggruppe, som vi\nborgeren ordentligt. Også selvom man synes, at\nellers ville have svært ved at nå ud til. Dette fandt\nborgeren i sin adfærd ser ud til at forværre sin situ-\nsted i foråret 2009, hvor bankerne – og bankan-\nation og træffer forkert valg. Som frivillig har man\nsatte – blev kritiseret for grådighed og uansvarlig\nmulighed for at vise, at man gerne vil hjælpe, hvis\nadfærd. Finansrådet havde brug for at deres med-\nman altså kan. At vise sine kærlige hensigter kan\n27 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 22 /2 0 11\n«Netop de faglige kompetencer spiller i dag en vigtig rolle i den frivillige indsats»\nbane vejen for, at den anden tør vise en den tillid,\nklaringer og muligheder. Og den frivillige socialar-\nat man gerne må hjælpe. Det er en værdi som fri-\nbejder kan ud fra sin faglige videnssituation bidrage\nvillig at kunne gøre sit bedste for at give den nød-\ni denne proces. Borgerens beskrivelser og oplevelser\nlidende borger adgang til sin viden og relevante\naf sine problemer er evidente og kan ikke ignoreres.\nmuligheder i hjælpen.\nDet er en kvalitet for borgeren, at hendes problemer, desperation eller sorg mødes som virkeligt,\n[ 28 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nRelevans for borgeren - og kvalitet\nsom det ikke er en opgave for socialarbejderen at\nHvad der er relevant hjælp i den konkrete situa-\nfå til at forsvinde eller til at passe ind i en bestemt\ntion for borgeren kan ikke identificeres på forhånd.\nforklarings-skabelon. Socialarbejderen, der arbej-\nOg det er en afgørende forskel på en indsats fra\nder i frivilligt regi, må forholde sig til denne virke-\nen offentlig forvaltning, hvor socialarbejderens\nlighed, så borgeren får mulighed for at undersøge,\narbejde er styret af manualer og forhåndsbestemte\nhvad han synes vil være hjælpsomt og fornuftigt\nværktøjer, og herved begrænses inddragelsen af\nborgerens ressourcer med hensyn til at identifi-\nKonkret betyder det for eksempel, at den frivil-\ncere, hvad han gerne vil have hjælp til og hvordan.\nlige rådgiver ikke er bundet af, om en opgave er\nKonteksten er så at sige lukket. Kontekst kan for-\n“visiteret”, hun kan i forhold til sin egen indsats\nstås som en protokol for den indforståede viden,\nlytte til sin faglige dømmekraft.\nvi har, og som begrunder vores måder at arbejde\nDet afgørende er, at værdierne ikke skilles fra deres\npå eller, mere konkret, som summen af relevante\npraktiske anvendelse. I de samarbejder man som\nmuligheder i videnssituationen. At kende kontek-\nfrivillig og som frivillig organisation indgår i, må\nsten betyder, at man kender de relevante forklarin-\nspørgsmål til ens handlinger kunne rejses og drøftes.\nger og muligheder i tilstrækkelig grad. I en frivil-\nSom socialarbejder må man gå ind i denne proces\nlig organisation er borgeren selv kontekstsættende\nmed hele sig selv og med den tyske filosof Hegels\n– han er selv med til at identificere relevante for-\nord, udvise et helt særligt engagement. Man må\nbruge både sin tænkning og sine følelser i kon-\nsom økonomisk resultat af en investering. En lokal\nkrete vurderinger af, om man fuldt og helt kan\nfrivillig organisation kan vise kommunen, hvad\nstå bag det, man gør.\nkommunen får igen af sit bidrag til institutionens drift, i forhold til hvor mange midler som organi-\nViden og formidling efterlyses\nsationen får skaffet fra andre fonde og kilder. Til-\nDer er kun lidt og sporadisk forskning på området,\nføjelsen af den sociale dimension er en udvidelse\nog man mangler eksplicit viden om det frivillige\naf, hvilke parametre man kan medtage for at få et\nsociale arbejde. Der er brug for forskningsmetoder,\nudtryk for de sociale værdier, der vender tilbage.\nsom passer til sektorens autonomi og selvstændighed og de ofte komplekse problemer, man arbejder\nmed. Den frivillige sektor er ikke selv stærk i sin\nDet frivillige sociale arbejde har nærmest ikke fjen-\nformidling om den viden om de sociale værdier,\nder eller modstandere. Alle på den politiske scene\nsom skabes. Så også her er der brug for at udvikle\nytrer sig støttende om den indsats som frivillige\nmålemetoder og regnskabsformer, som kan for-\nforeninger og organisationer yder, om end denne\nmidle værdierne og ressourcerne i sektoren. Et\nopbakning gives ud fra forskellige syn på, hvil-\nbegreb, som ses anvendt i denne sammenhæng er\nken rolle og funktion det frivillige arbejde har og\nbegrebet “added value”. Egentlig beskriver udtryk-\nbør have. De sociale partier ønsker at fastholde\nket at en vare, udover sin grundværdi, kan tillæg-\nen stærk social stat og har ikke formuleret nogen\nges andre værdier og nye budskaber, som kan bru-\nskarp civilsamfundsprofil. De liberale partier ser,\nges i branding af varen. I den frivillige sektor vil\nmed en øgning af den frivillige indsats, mulighe-\ndet kunne bruges til at illustrere de sociale vær-\nder for en vis neddrosling af udgifter på sociale\ndier, som skabes gennem en social indsats, og som\nområder. I VKO-regeringens Civilsamfundsoplæg\nikke kun har værdi for den enkelte, men også for\ngår man så vidt som til at mene, at det offent-\nsamfundet. Som når en borger i aktivering udover\nlige ikke er i stand til at hjælpe samfundets mest\nen konkret opkvalificering, gennem sin deltagelse\nudsatte, og man ser derfor at frivillige organisa-\nmedvirker til at skabe positive socialt netværk.\ntioner her har en opgave – formuleringer, som går\nAndre sådanne begreber er “social audit”, som\nigen i den nuværende S-SF-R’s regeringsgrundlag.\ner en metode til at måle en virksomheds sociale\nSådanne udsagn bør være wake-up calls for de fri-\nansvar og “social return on investment”. Return\nvillige organisationer og følges op med en præci-\non investment er oprindelig en størrelse som for-\nsering af, at ansvaret for finansiering af sådanne\nholdsmæssigt udtrykker, hvad der vender tilbage\nopgaver er en offentlig opgave.\n29 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nFrivilligt socialt arbejde som supplement til offentlige tilbud Rikke Holm, cand. soc., sundhedsplejerske. Ansat\nAf Rikke Holm, sundhedsplejerske og Mette Lycke Fanning, socialrådgiver\ni Mødrehjælpen i København i en projektstilling\nsom frivillig koordinator og sundhedsplejerske i projekt "Ung mor på vej".\nArtiklen vil med udgangspunkt i den frivillige familie-\nveninde fra Børns Voksenvenner se på, hvordan frivilligt arbejde kan supplere den offentlige sektor og gå\nMette Lycke Fanning, cand. soc., socialrådgiver og systemisk og narrativ proceskonsulent. Ansat\ni dybden med, hvad det er, de frivillige kan, som det\ni Spydspidsen – et tilbud til udsatte unge i Københavns Kommune. Mette er derudover undervisningsassistent på uddannelsen Kandidat i Socialt Arbejde på Aalborg Universitet.\n[ 30 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\noffentlige system ikke kan.\nBørns Voksenvenner er en landsforening, der har 20 års erfaring med at arrangere venskaber. Børns Voksenvenner skaber rammerne for venskaber mellem børn\nmed et spinkelt familienetværk og ressourcestærke, frivillige voksne. Børns Voksenvenner i København skaber ligeledes rammerne for venskaber mellem enlige\nmødre med små børn og et spinkelt familienetværk og ressourcestærke, frivillige familieveninder. Se mere om deres arbejde på hjemmesiderne: www.voksenven.dk og www.voksenven-kbh.dk\nI denne artikel er det frivilligt socialt arbejde, som\nforeningen Børns Voksenvenners familieprogram\nudgør rammen, og vi vil stille skarpt på relati-\ni København. Vi havde allerede i vores startfase\nonsarbejdet, som eksempelvis den frivillige Fami-\nen kritisk stillingtagen til, hvordan man kunne\nlieveninde fra Børns Voksenvenner er gået ind i.\nkalde den hjælpgivende i en asymmetrisk rela-\nAt vi netop trækker den frivillige familieveninde\ntion for en familieveninde, idet vores umiddel-\nfrem som eksempel skal ses i lyset af, at vi i forbin-\nbare antagelser var, at denne betegnelse hørte\ndelse med vores speciale på Kandidatuddannelsen\nhjemme i en symmetrisk relation. Samtidig var\ni Socialt Arbejde på Aalborg Universitet har under-\nen del af vores undersøgelse en kritisk stillingta-\nsøgt frivilligt arbejde i Foreningen Børns Voksen-\ngen til, om det overhovedet var muligt at arran-\nvenners Familieprogram i København. Vores sigte\ngere en bæredygtig relation. Vi fandt dog ud af, at\nmed denne artikel er at redegøre for, hvordan vi\ndet er muligt at arrangere en bæredygtig relation,\n– med udgangspunkt i vores undersøgelse – mener,\nog det, at hjælpen er frivillig, både for giver og\nat frivilligt arbejde kan supplere den offentlige sek-\nmodtager kan være en stor styrke, åbne for nogle\ntor og gå i dybden med, hvad det er de kan, som\nnye sider af relationen og hjælpe etableringen og\ndet offentlige system ikke kan.\nudviklingen af relationen på vej. Samtidig kan\nEt af de områder, hvor vi så, at den frivillige sektor kan noget helt særligt, er relationsarbejde.\ndet være med til at mindske det asymmetriske udgangspunkt.\nI artiklen redegør vi for vores resultater omkring frivilligt relationsarbejde, som i dette tilfælde er\nDen arrangerede relation\nen relation mellem enlige mødre og frivillige. Rela-\nMeget socialt arbejde handler om at arrangere\ntionsarbejde bliver ofte benyttet i socialt arbejde. I\nrelationer. Arrangerede relationer mellem kon-\ndenne sammenhæng er de enlige mødre ikke dem,\ntaktpersoner og udsatte unge, plejefamilier og\nman typisk møder i en socialforvaltning, og de\nanbragte børn, støttekontaktpersoner og psykisk\nhører ikke ind under kategorien ”socialt udsatte”.\nsyge med flere, hvor den professionelles opgave er\nDe er kvinder med ensomhed og sårbarhed i for-\nat opbygge en tillidsfuld og tæt relation. Vi ved,\nhold til et nært socialt netværk og ser Familieven-\nat det er vigtigt for mennesker at have nære rela-\nindeprogrammet som et tilbud.\ntioner, og faktisk er der meget, der tyder på, at\nVores udgangspunkt var at undersøge, om det\nmenneskets relationer har helt afgørende betyd-\ner muligt at arrangere en bæredygtig relation,\nning for dets udvikling og opblomstring. Derfor\nnår udgangspunktet er asymmetrisk med den ene\ner denne form for indsats en meget vigtig del af\npart som hjælpgivende og den anden hjælpmodta-\nsocialt arbejde. Per Schultz Jørgensen, dr. phil, tid-\ngende. Vi undersøgte arrangerede relationer mel-\nligere professor på DPU og familieforsker, påpeger\nlem frivillige familieveninder og enlige mødre i\nligefrem, at den vigtigste evne for et barn er evnen\n31 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\n«Det frivillige element i relationsarbejde kan udviske asymmetrien og indeholde nogle af de samme kvaliteter som i et venskab»\ntil at kunne knytte relationer til andre mennesker\nDet betyder endvidere, at hvis vi er uden relatio-\n(Schultz Jørgensen, 1999:404). En anden forsker,\nner, vil vi ikke opleve spejling fra andre mennesker,\nskotske Carol Graig, er enig og siger: ”Når man\nog det kan dermed så tvivl ved vores selvopfattelse.\ninterviewer mennesker om, hvad der skaber det gode\nLigegyldig om vi er børn, unge, voksne eller ældre\nliv, er det tydeligt, at det ikke er velstand, men gode\nmennesker, vil der altid eksistere et behov for at\nrelationer”(Mikkelsen, 2007). Schultz Jørgensen peger samtidig på, at relationens karakter har betydning for, at man ikke føler\nMen hvordan er det så muligt at skabe nære\nsig ensom. Man skal ”røres ved” og føle sig ”set”\nrelationer, som skaber udvikling og opblomstring,\nog dermed anerkendt som en person, det er værd\ninden for socialt arbejde? Relationer, hvor man\nat have kontakt med (Højlund & Juul, 2005:25-\nføler sig set og rørt ved?.\n27). Det er det, han kalder ”båndets essentielle\n[ 32 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nblive mødt som én, der er god nok. Sådan er det at være menneske!\nJürgen Habermas mener, at mening, solidaritet\nkarakter”, der er afgørende for, hvilken betyd-\nog personlig identitet kun kan frembringes gen-\nning relationen har for individet (Schultz Jørgen-\nnem sproglig kommunikation inden for livsverde-\nnen (Andersen, 2002:371). Livsverdensbegrebet er,\nDet er i vores selvopfattelse, at vi adskiller os fra\nud fra Habermas’ opfattelse, det sted, hvor menne-\nalt andet levende. I vores bevidsthed om verden,\nskets primære socialisering og sprogudvikling fore-\nligger også bevidstheden om os selv, og den bevidst-\ngår. Livsverdenen er baseret på ikke-formålsrettet\nhed ligger konstant i baghovedet på os. Sociolog\nsamvær og interaktion og står dermed i modsæt-\nCharles Cooley forklarer blandt andet, at selvop-\nning til systemet og systemverdenen, der er baseret\nfattelsen primært bliver skabt ved, at vi spejler os\npå formålsorienteret og strategisk handlen.\ni andre (Mortensen, 2002:125). Det er i det dag-\nStyrken ved det frivillige arbejde er, at for eksem-\nlige møde med andre mennesker – altså i de dag-\npel relationsarbejde her kan foregå inden for livs-\nlige relationer og interaktioner – at vi opfatter os\nverdenen og båndets essentielle karakter kan\nselv og enten trives eller mistrives.\nudvikle sig til, at man føler sig anerkendt som men-\nneske. Det er vores påstand, at det blandt andet skyldes, at parterne ikke er en del af ”systemverdenen”, for at blive i Habermas terminologi. Den italienske journalist og sociolog Francesco Alberoni siger for eksempel om venskaber, at det kræver gensidighed, ligeværdighed, og at man mødes på lige fod. ”Den ene skal ikke lære den anden at klare sig i tilværelsen”, og de skal ikke opdrage på hinanden (Alberoni, 1992:13). Han siger også, at den ene ikke kan blive den andens lærermester, samt at venskaber ikke opstår umærkeligt eller imellem dem, som vi har mest kontakt med eller bliver hjulpet af. Det opstår derimod i et øjeblik, hvor vi føler en bølge af sympati med hinanden (ibid.). Dette ligger tæt op af noget af det, som vi har set, der sker i det frivillige relationsarbejde. Det frivillige element i relationsarbejde kan udviske asymmetrien og indeholde nogle af de samme kvaliteter som i et venskab og dermed skabe en anden udvikling hos både hjælpmodtageren og hjælpgiveren end man kan inden for den professionelle sektor.\nFrivillighed og nære relationer Relationsarbejdet i den frivillige sektor kan netop træde ud af denne konstruktion med den ene part som hjælper og den anden som modtager. De kan skabe et møde mellem livsverdenerne. Den frivillige organisation har mulighed for at arrangere nære medmenneskelige relationer, hvor der er et tillidsforhold mellem parterne, som kan være vanskeligt at skabe i det offentlige. Therese Halskov beskriver, at det offentlige system ofte karakteriseres som upersonligt og præget af ”klient-behandler-relation” (Halskov, 2000). En familieveninde i vores undersøgelse beskriver styrken i det frivillige arbejde på denne måde: Man kan relatere og bonde mere, man kan lægge mere i det selv, end man kan som professionel, hvor der skal være en professionel distance eller sådan mere en faglighed. Der må gerne være en personlig relation og følelser imellem os. Den frivillige har ikke en myndighedsrolle og skal heller ikke have det, og kan derved mødes i relationen med brugeren på ligeværdig vis, og der er en gensidighed i det frivillige arbejde, hvor mennesker knyttes til hinanden. Det bliver på denne måde muligt at opbygge nogle nære relationer som gør, at mødrene føler sig set og rørt ved som mennesker, hvilket er vigtigt for menneskelig opblomstring.\n33 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nDet skyldes blandt andet, at der er en gensidighed og ligeværdighed i relationen, og at der er mulighed for fleksibilitet og anonymitet fra begge parters side. Vi vil her gå i dybden med, hvad disse områder indebærer.\nGensidighed og ligeværdighed Gensidighed og ligeværdighed handler om, at begge parter kun er i relationen, fordi de ønsker det. Ikke fordi den ene part får løn for det, eller den anden part blevet pålagt at have eksempelvis en kontaktperson eller en plejefamilie. Begge par-\n«De frivillige familieveninder\nter indgår frivilligt i relationen, og gør det, fordi de gerne vil have noget ud af det selv. For de frivillige i vores undersøgelse handlede det for eksempel\nvar netop meget imponerede\nom at kunne være noget for andre, at få små børn\naf og fremhævede mødrenes\nfor at få et vidne til deres rolle som mor og dermed\nind i deres liv med mere. De enlige mødre, som vi talte med, er hovedsagligt gået ind i programmet til deres børns liv, og for at give deres børn nogle flere voksne relationer. Det skaber dermed grund-\nstyrker og udvikling»\nlag for en ligeværdig relation, idet begge parter vil have noget ud af det. Så selv om udgangspunktet er asymmetrisk, nærmer parterne sig en ligeværdighed, idet det er legalt, at begge får noget ud af relationen. Dette betyder også, at de frivillige, som vi interviewede, ønsker, at relationen skal vare ved, og at de en dag vil være med, når børnene bliver studenter, gift og så videre, hvilket også adskiller det fra en professionel relation, som vil ophøre den dag, ansættelsesforholdet ophører. Der er derfor et tidsperspektiv, som kan give tryghed og en anden base for at investere noget i relationen og give noget af sig selv fra begge parters side. Der er derfor mulighed for en gensidighed, som der ikke er på samme måde inden for det offentlige. Ulla Habermann, fil.dr. fra Lunds Universitet og blandt andet tidligere leder af Center for Frivilligt Socialt Arbejde, gør opmærksom på, at når gensidigheden i den frivillige relation ikke fungerer, brydes relationen, og at en del af gensidigheden også handler om det frie valg, hvilket giver nogle andre muligheder end i en offentlig institution (Habermann, 2007). Denne gensidighed gør, at mennesker knyttes til hinanden, og samtidig er det legalt at få en glæde ved at hjælpe andre. En frivillig siger:\n[ 34 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nEt eller andet sted så tror jeg, at man har brug for det, for ellers meldte man sig ikke, det tror jeg. Jeg er helt vild med at være sammen med børn, og dem er\nder for lidt af. Min datter har to, og jeg ser dem ikke\nmed og få en anden – uden risiko for sanktioner.\nnok. Der er plads til flere.\nSamtidig har hjælpgiveren, som tidligere nævnt,\nEn anden familieveninde udtrykker, at det har\nikke en myndighedsrolle, der skal håndhæves og\nværet et mormorønske, der har fået hende ind i\nkan derfor gå ind i relationen på mere ligeværdige\nog medmenneskelige vilkår. For at matchet kan\nEn tredje siger: ”Jeg kan godt lide at være med, at være en brik. At kunne opfylde noget, eller være et\nfungere, viser vores undersøgelse dog, at det også kræver en sans for timing.\nhjørne af livet eller sådan at være en del af det på en eller anden led”.\nDet er tydeligt, at familieveninderne får noget\nResultaterne af vores undersøgelse viser, at sans\nud af det, er bevidste om det og står ved det. Det\nfor timing har stor betydning for udviklingen i\nskaber en basis for et ligeværdigt møde mellem to\nrelationen og båndets essentielle karakter, hvor\nmennesker, som begge vil have noget ud af at indgå\nman bliver anerkendt som menneske. Også her\ni netop denne relation. Det er derfor vigtigt, at en\nhar relationsarbejdet i den frivillige sektor nogle\nmålsætning om, at hver anden dansker skal være\nandre muligheder end i den offentlige. Timingen\nfrivillig ikke bevirker, at det bliver en forpligtelse\nhænger sammen med skabelsen af ligeværdighed\neller en borgerpligt. For så forsvinder det frie valg,\ni relationen. Sociologen Pierre Bourdieu taler i sin\ngensidigheden og dermed nogle af den frivilliges\nægteskabs- og slægtsanalyse om, hvordan timing\nog tempo har afgørende betydning for resultatet.\nGensidigheden kommer også til udtryk ved\nGaver, penge, måltider som udveksles handler ikke\nmatchingen. Det frivillige aspekt gør, at begge par-\nom at udfylde et skema, men om at give og give\nter vælger hinanden. Den frivillige forening kan\nigen på dette rette tidspunkt. Det handler om at\nvælge, hvem de vil hjælpe, den enkelte frivillige\nhave fornemmelse for det sociale spil, som er til-\nkan vælge, hvem hun vil matches med, og modta-\negnet i praksis gennem livet (Hastrup, 2007:16).\ngerne af tilbuddet står ligeledes i en situation, hvor\nI det frivillige relationsarbejde er der mulighed for\nde kan sige fra overfor den, de er blevet matchet\nat give plads til denne fornemmelse for timing, idet\n35 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nman ikke er underlagt systemets krav om inter-\nfor at tage sig af nogle grupper, som har et behov\nvenering på bestemte tidspunkter og på bestemte\nfor støtte, men er for velfungerende til det sociale\nmåder. En familieveninde fortalte for eksempel,\nsystem. På den måde kan det frivillige relationsar-\nhvordan hun ventede et år med at spørge, om hun\nbejde blive et udviklende supplement, som de pro-\nmåtte købe tøj til morens datter, fordi hun ikke\nfessionelle også kan lære og lade sig inspirere af.\nville være for anmassende. Et andet eksempel er en familieveninde, som vælger at trække sig fra\nrelationen i længere tid og kun have kontakt på\nSom vi tidligere har nævnt, kan gensidigheden og\nsms, da det ellers ville skabe for mange konflikter\nopnåelse af ligeværdighed også handle om, at der\nmellem moren og hendes eksmand. Havde familie-\nforegår en udveksling mellem den frivillige fami-\nveninden været professionel kunne der har været\nlieveninde og mødrene. Vi har netop i vores under-\nkrav om at holde kontakten for at sikre barnets\nsøgelse haft kritisk opmærksomhed omkring, hvil-\ntarv. Det, at hun holdt sig tilbage, var en sans for\nken udveksling der finder sted ud fra sociologen\ntiming, som gjorde, at de kunne udvikle relationen\nPierre Bourdieus kapitalbegreber: Social, kulturel,\npå et senere tidspunkt. En anden familieveninde\nøkonomisk, og symbolsk kapital. Kapitalbegrebet\nmå holde sig tilbage i længere tid, da moren er en\noptræder hos Bourdieu i forhold til organiseringen\nsmule sky. Familieveninden fortæller:\n349). En given kapitalbeholdning i Bourdieus per-\nmig selv lidt i tømmerne og give det den tid det tager,\nspektiv giver forskellige muligheder og begræns-\nså det er en gang om måneden, og så må vi se…”.\nninger hos mødrene og familieveninderne. De tre\nSom frivillig skal man ikke stå til ansvar for\nprimære former for kapital er social, kulturel og\nnogen og der er ikke en bestemt måde, hver-\nøkonomisk. Den sociale kapital refererer til de res-\nvet skal udføres på. Dette giver mulighed for at\nsourcer, en person har qua tilhørsforholdet eller\nudfolde sansen for timingen, og det stiller samti-\nmedlemskabet til en specifik gruppe. Det kan for\ndig krav til de frivillige om at have denne fornem-\neksempel være at have et socialt netværk med dem,\nmelse. En relation mellem en frivillig og en såkaldt\nman har gået på uddannelse med. At være i besid-\nhjælpmodtager kan samtidig noget andet end en\ndelse af den kulturelle kapital, handler eksempelvis\nfamilie-/slægtsrelation, idet man her ikke er ligeså\nom uddannelse, finkulturelle færdigheder, beher-\npåpasselig. En af mødrene beskriver blandt andet,\nskelse af den legitime kulturs koder, så man kan\nhvordan hun bærer over med den frivillige i for-\nbegå sig i det, der er det dominerende magtforum\nhold til, hvor meget slik hun giver børnene, da det\ni samfundet (ibid.). Den økonomiske kapital står\ner vigtigt at passe på deres relation. Hun fortæller,\nfor penge og materielle ressourcer. Den fjerde form\nat hun ikke havde holdt sig tilbage på samme måde,\nfor kapital er symbolsk kapital, som kan beskri-\nhvis det havde været en svigermor.\nves som en af de andre tre kapitalformer, der til-\nEn kritik af nogle frivillige organisationers indsats kan være, at de ikke rummer de mere udsatte\nsocial arena, men behøver ikke at være det på en\nud fra vores undersøgelse er meget der tyder på, at\nanden (ibid.). Eksempelvis kan det at være frivillig\nen inklusion af svagere stillede kvinder i tilbuddet,\nudløse symbolsk kapital i en af de frivilliges ven-\nkan gøre det svært at matche dem med en familie-\nnekreds, hvorimod det ikke har nogen betydning\nveninde, da det har stor betydning for både fami-\nhos en anden. Derfor var det interessant at se på,\nlieveninder og mødre, at de bliver matchet med\nhvilken betydning de forskellige kapitaler havde\nnogle, som har samme værdier som dem selv, for\nhaft på det sociale felt, som relationen skulle byg-\neksempel i forhold til børneopdragelse, og at begge\nges op omkring.\nparter føler, at der bliver bidraget til relationen,\nlægges symbolsk værdi. En bestemt egenskab eller færdighed kan fungere som symbolsk kapitel på en\ngrupper. Det er til gengæld værd at bemærke, at der\nog de får noget ud af at være i den. Vi vil komme\naf positioner i det sociale rum (Järvinen, 2000:\n”… Jeg synes det tog så lang tid, altså jeg må holde\nVi havde en formodning om, at netop familieveninderne og mødrenes positioner i det sociale\nnærmere ind på dette i næste afsnit. Samtidig vil\nrum enten lignede hinanden og dermed kunne\ndet heller ikke være muligt at udfolde sansen for\nskabe en sandsynlighed for, at de enes og for-\ntiming, hvis der for eksempel er bekymring for\nenes, eller at de kunne have så forskelligartet\nbarnet. Den frivillige sektor har derfor mulighed\npositioner, at der ikke kunne skabes en relation.\nI vores undersøgelse så vi, at trods forskellige posi-\nrelationsarbejdet igen en menneske til menneske-\ntioner qua deres forskellige kapitaler, mødtes de\nrelation i stedet for en systemrelation. Nina Baun,\nligeværdigt i det sociale felt, samt at de havde kapi-\nældrekonsulent hos Samvirkende Menighedsplejer,\ntaler på forskellige niveauer, de kunne gøre godt\npåpeger, at benyttelse af de frivillige kræver til-\nmed, og som de udvekslede og/eller konverterede.\npasning af opgaverne til den frivilliges tid, evner\nNetop udvekslingen harmoniserede relationen, så\nog engagement. Der er ofte ikke uanede kræfter\nden oplevedes ligeværdig. Dette, mener vi, kan få\n– fleksibilitet er derfor afgørende (Baum, 2010).\nbetydning for udviklingen og dermed varigheden\nDen frivillige er mere fleksibel end en offentlig\nog holdbarheden af sådanne arrangerede relatio-\nansat, men kræver også fleksibilitet i forhold til\nner. Der er faktisk noget at udveksle og konvertere\nhvor, hvornår og hvordan de kan og har lyst til at\nmed. Bourdieu mener for eksempel, at smagspræ-\nstå til rådighed. Det er op til en forhandling imel-\nferencer forener folk fra samme miljø og adskiller\nlem de to parter, og fleksibiliteten er dermed gensi-\ndem fra andre, og dermed vil udvekslingen af kapi-\ndig. Såfremt den frivillige bliver underlagt system-\ntaler oftest foregå inden for samme klasse (Wil-\nkrav, kan risikoen være, at ligeværdigheden ryger.\nken, 2006: 69). På baggrund af vore interview med\nDet kan betyde, at det ikke længere bliver et møde\nmødre, familieveninder og Børns Voksenvenner så\nmellem to mennesker. som har brug for noget i\nvi, at udvekslinger kan finde sted på tværs af klas-\nderes liv, som den anden kan give. Relationen vil\nser – i Bourdieus forstand: Grupper med forskel-\ndermed ikke være på et jævnbyrdigt plan, idet den\nlige kapitalbeholdning. Vi ser derfor ikke forskel-\nene part – den frivillige – går på kompromis og\nlige baggrunde som en hindring for skabelsen af\nofrer sig for at imødekomme systemets krav. Dette\nen relation, så længe begge parter får noget ud af\nsætter modtageren i en taknemmelighedsrolle og\nrelationen. På denne vis udlignes asymmetrien på\ndermed er fordelene ved den frivillige indsats færre.\ntrods af forskellige baggrunde eller klasser.\nModtageren kan på denne måde komme i en kli-\nOg det er netop denne særegne mulighed, det fri-\nentrolle, og selvom der fortsat er en ligeværdighed\nvillige sociale arbejde har, at de med den frivilliges\ni, at den frivillige fortsat får noget ud af relationen,\nlivsverden kan gå ind i relationen til hjælpmodta-\nvil det måske ikke kunne vejes op af, at indsatsen\ngerens livsverden og udveksle således, at relationen\nnu vil have karakter af professionelt arbejde.\nkan udvikles og blive holdbar.\nNår en eksempelvis ensom mor opsøger en fri-\nEn anden styrke ved den frivillige sektor er fleksi-\nvillig forening for at indgå i en arrangeret rela-\nbiliteten. De frivillige er ikke bundet af faste kon-\ntion, fordi hun ønsker støtte, har hun muligheden\ntortider, åbningstider og telefontider. De kan træde\nfor at være anonym. Der ligger ikke en sagsakt på\ntil der, hvor der er brug for det, og kan komme der-\nhende, en fortid eller nutid, der kan afholde hende\nhen, hvor der er brug for det. På den måde bliver\nfra at opsøge støtte. Moren opsøger netop ikke\n37 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\n«En for stor opsugning i systemverdenen vil ødelægge nogle af det frivilliges kvaliteter»\nen myndighedsfunktion, der skal vurdere hende,\nville kunne få nogen form for støtte. Spørgsmålet\nmen opsøger et tilbud om støtte fra en livsverden,\ner også, om de ville søge om hjælp i det offentlige\nsom vi tidligere har været inde på, hun selv vælger\nsystem, da det kan virke stigmatiserende. Anony-\ntil. Anonymiteten giver mulighed for, at brugeren\nmiteten giver derfor en overset gruppe mulighed\nkan vise den del af sig selv, som hun har lyst til, og\nfor at søge hjælp. Therese Halskov påpeger i sin\nholde det tilbage, som hun ikke ønsker at delagtig-\nartikel om enlige mødre i Danmark og Sverige, at\ngøre den anden i. Det kan for eksempel være sår-\nmødrene fortæller, at de oplever den frivillige orga-\nbarheden. Vi så i vores undersøgelse, at de frivillige\nnisation som et frirum, hvor de ikke bliver mistæn-\nfamilieveninder netop var meget imponerede af og\nkeliggjort og kontrolleret, for eksempel som dårlige\nfremhævede mødrenes styrker og udvikling, efter\nomsorgsgivere for deres børn (Halskov, 2000). Det\nde havde lært dem at kende, og netop ikke sårbar-\ner derfor ikke på samme måde stigmatiserende at\nheder. Lige præcis sårbarheden er i fokus, når man\ntage imod et tilbud fra en frivillig organisation, da\nopsøger systemverden for at få hjælp eller støtte,\ndet er selvvalgt og anonymt. Der kan derfor også\nog for mange brugere eller ”klienter” fastholdes\nargumenteres for, at den frivillige sektor kan nå ud\nde ofte i denne sårbarhed og dermed i klientrollen. I vores undersøgelse af organisationen Børns\ntil nogle grupper, som holder sig ude af det offentliges søgelys, men har brug for hjælp.\nVoksenvenner kunne vi se, at de kan hjælpe en gruppe, som ellers ville falde uden for det offent-\n[ 38 U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nlige system, idet disse enlige kvinder ville være for\nUd fra ovenstående kan der derfor, som nævnt,\nressourcestærke til at være berettiget til et tilbud\nvære gode grunde til at tænke det frivillige arbejde\ninden for det offentlige sociale system. BVV’s ind-\nind som et supplement til de i forvejen eksisterende\nsats kommer derfor til at fungere som et komple-\nog gode indsatser, der er inden for feltet ”arran-\nment tilbud til den offentlige sektor, en form for\ngerede relationer”, idet frivillige har mulighed for\nparallel ressource eller ekstra velfærdsforstærker.\nat supplere indsatsen ”den arrangerede relation”\nTilbuddet træder ikke i stedet for tilbud som hjem-\nmed en gensidighed, ligeværdighed, fleksibilitet og\nmehos-ordninger, kontaktpersonsordninger, del-\nanonymitet, som professionelle ikke har mulighed\ntids plejefamilier med videre, men har mulighed\nfor. Samtidig er det vigtigt at være opmærksom\nfor at hjælpe nogle kvinder, der udtrykker et behov\npå, hvordan den bliver inddraget, da en for stor\nfor hjælp, og som tilsyneladende får en bedre livs-\nopsugning i systemverdenen vil ødelægge nogle af\nkvalitet som følge af indsatsen. Og som ellers ikke\ndet frivilliges kvaliteter.\nReferencer Alberoni, Franscesco (1992): Venskab. Viborg: Lindhardt og Ringhof. Andersen, Heine (2002): ”Habermas” pp 364 – 381 i Heine Andersen & Lars Bo Kaspersen (red.) Klassisk\nog moderne samfundsteori. København: Hans Reitzels Forlag. Baum, Nina (2010): Oplæg på konferencen ”Frivillige i velfærden” på Axelborg, den 16. december 2010. Habermann, Ulla (2007): En postmoderne helgen. København: Museum Tusculanums Forlag. Halskov, Theresse (2000): ”Enlige mødre i Danmark og Sverige mellem offentlig og privat velfærd” pp. 72-86 i Socialvetenskaplig Tidsskrift nr 1-2. Hastrup, Kirsten (2007): ”Forord” pp. 7-20 i Pierre Bourdieu: Den praktiske sans. København: Hans Reitzels Forlag. Højlund, Peter & Søren Juul (2005): Anerkendel-\nse og dømmekraft i socialt arbejde. København: Hans Reitzels Forlag. Järvinen, Margaretha (2000): ”Pierre Bourdieu” pp 342 – 363 i Heine Andersen & Lars Bo Kaspersen (red.) Klassisk og moderne samfundsteori. København: Hans Reitzels Forlag. Kaspersen, Lars Bo (2001): Anthony Giddens –\nintroduktion til en samfundsteoretiker. København: Hans Reitzels Forlag. Mikkelsen, Morten (2007):”Ti skridt mod det gode liv”, artikel i Kristelig Dagblad 13.07.07 Mortensen, Nils (2002): ”Amerikansk pragmatisme” pp 123- 135 i Heine Andersen & Lars Bo Kaspersen (red.): Klassisk og moderne samfundsteori. København: Hans Reitzels Forlag. Schultz Jørgensen, Per (1999): ” Barnet i risikofamilien” pp 403-421 i Lars Dencik & Per Schultz Jørgensen (red.): Børn og familie i det postmoderne\nsamfund. København: Hans Reitzels Forlag. Wilken, Lianne (2006): Pierre Bourdieu. Frederiksberg: Roskilde Universitetsforlag\n39 ] U D E N F O R [ N U M M E R ] 23/2 0 11\nAf Lars Skov Henriksen Flere og flere interesserer sig for frivilligt arbejde. Dels er den politiske interesse ved at få konsekvenser, dels søger økonomisk trængte kommuner nye veje. Artiklen reflekterer på den baggrund over, hvor det frivillige arbejde er på vej hen – og giver bud på, hvilke diskussioner, der er vigtige at tage.\nAf Bjarne Lenau Henriksen Artiklen argumenterer for, at frivilligt socialt arbejde skal fastholde dets identitet som spontan barmhjertig samaritaner i direkte relation til medmennesket. Det bør ikke lade sig begrænse til en identitet som strategisk tænkende barmhjertig farisæer, der er optaget af sig selv og sin egen offentligt styrede og finansierede rolle i samfundet.\nAf Rikke Posborg Essayet beskæftiger sig med to udfordringer i frivilligt socialt arbejde. Den innovative, som belyses gennem det at skabe nye rammer for lokale fællesskaber og den faglige dimension, som nu efterlyses i frivilligt regi i takt med at professionernes faglighed udtyndes i de offentlige velfærdsinstitutioner\nAf Rikke Holm og Mette Lycke Fanning Artiklen vil med udgangspunkt i den frivillige familieveninde fra Børns Voksenvenner se på, hvordan frivilligt arbejde kan supplere den offentlige sektor og gå i dybden med, hvad det er de frivillige kan, som det offentlige system ikke kan.\nTidsskrift for forskning og praksis i social arbejde, udgivet af Dansk Socialrådgiverforening Uden for Nummer fokuserer i dette nummer på fr...