Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener Speciale Institut for Nordisk Filologi Københavns Universitet Vejleder: Hanne Ruus - PDF\nDødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener Speciale Institut for Nordisk Filologi Københavns Universitet Vejleder: Hanne Ruus\nDownload "Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener 1565-1800. Speciale Institut for Nordisk Filologi Københavns Universitet Vejleder: Hanne Ruus"\n1 Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener Speciale Institut for Nordisk Filologi Københavns Universitet Vejleder: Hanne Ruus 1986\n2 Indholdsfortegnelse 0 Indledning Dødsopfattelsen i Europa Prædikenens udvikling Ligprædikener som materiale Lister over ligprædikener Kvantitativ analyse og kronologisk oversigt Kønsfordeling Social fordeling Udgivelsessteder Formater Præsterne og deres situation Ligprædikenen set i forhold til samtidens danske ars moriendi litteratur Afgrænsning af materialet for undersøgelsen af dødsbegrebet Analyse af ligprædiken over Christen Skeel holdt 1595 af Peder Jespersen Viborg (90) Analyse af ligprædiken over Axel Skeel 1638 af Jesper Brochmand Analyse af ligprædiken over Christen Skeel af Hans Svane Analyse af prædiken over Mogens Skeel 1697 af Henrik Gerner Analyse af dødsopfattelsen Den sproglige definition Dødsbegrebet i ligprædikenerne Kroppens forfald Den udødelige sjæl Djævlens rolle og helvede Dødsangsten Det evige liv Konklusion Noter Litteraturliste Bøger og artikler Ligprædikener Håndskrifter Signaturforklaring Specialet er gendannet automatisk ud fra gamle filer hvilket kan medføre en noget uhomogen formatering. Forsidebillede: Dødedansen fra domkirken i Lübeck Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side2 af 76\n3 Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener Indledning Når mennesker stilles over for dødens realitet, reagerer de i reglen skræmt, afvisende og fornægtende. Angsten for at skulle se den uundgåelige situation i øjnene fører til, at mange helst ikke vil have at vide, at de skal dø, og når det endelig skal ske, skal det helst gå så stærkt og smertefrit som muligt. Kun få tager som Johannes Sløk døden som en oplevelse, der skal gennemleves ved fuld bevidsthed: "..jeg vil helst dø langsomt og gerne en lille smule smertefuldt. 'En lille smule' - alt for stærke smerter vil jo umuliggøre oplevelsen - men jeg vil gerne mærke, at jeg dør. Jeg vil så vidt det er muligt opleve min død. Og derfor vil jeg også have at vide, at jeg dør. Jeg vil ikke have en læge til at binde mig noget på ærmet, og skulle en læge virkelig få held til at narre mig, jeg siger det på forhånd: jeg vil blive vred, jeg vil hjemsøge ham om natten og i drømme. Thi han har jo franarret mig min egen død, snydt mig for livets sidste oplevelse." (1) Selv om døden som en dagligdags begivenhed møder os i medierne hver eneste dag i form af meldinger om katastrofer, krig og mord, vil vi helst ikke beskæftige os med noget, der har med vores egen eller vores nærmestes død at gøre - slet ikke i detaljer. Man er derfor i første omgang forundret, når man ved læsningen af danske ligprædikener fra det 16., 17. og 18. århundrede støder på indgående overvejelser om døden og på detaljerede skildringer af dødsprocessens forløb, og dette virker endnu mere bemærkelsesværdigt, når man opdager, hvilken udbredelse den trykte ligprædiken havde både i Danmark og i tysksprogede lande. Ligprædikenen har siden reformationen været en del af det protestantiske begravelsesritual, og takket være den skik at lade denne prædiken trykke, som primært fandt udbredelse i adelige kredse, har vi i dag i Danmark bevaret 557 dansksprogede ligprædikener udarbejdet på grundlag af det mundtlige foredrag, der blev holdt ved begravelsen. Dette foredrag indeholdt ikke blot en kristen opbyggelig tale som trøst for de sørgende; beskrivelsen af den afdødes liv og især af hans sidste timer var en fast bestanddel af talen. På denne baggrund er det nærliggende at betragte skildringerne af dødsprocessen nærmere for at finde ud af, hvilken holdning til døden, der kommer til udtryk i dem. Hvordan kan det være, at menneskene dengang kunne tale så åbent og direkte om noget, som vi i dag knapt tør nævne? Havde menneskene på dette tidspunkt et andet forhold til døden, end vi har i dag? Hvad var dette forhold præget af? Hvordan ytrede det sig? Kunne det gøre det lettere for menneskene at dø? Kunne det fjerne den dødsangst, vi i dag gør så meget for at fortrænge? Ligprædikenerne skal i denne opgave ses som sproglige udtryk og dermed som udtryk for den bevidsthed, der skabte dem. Ligesom sproglige udtryk kan have forskellig udformning på forskellige niveauer (en bog, et afsnit, en sætning, et ord er således mere eller mindre komplekse former for sproglige udtryk), kan også bevidstheden komme til udtryk på forskellig vis. En tales indhold kan således ikke blot tolkes ud fra de ord, der bruges i den; men må ses på baggrund af talerens personlighed, omgivelsernes udforming, de tilstedeværende lytteres motivation og ikke mindst den historiske tid, den holdes i. Det fremgår heraf, at bevidsthed ikke skal opfattes som blot en 'vågen' tilstand, men som summen af de tanker, forestillinger og følelser, mennesker har. Gennem en undersøgelse af de sproglige udtryk, de trykte ligprædikener består af, skal denne opgave søge at nærme sig de tanker, forestillinger og følelser, menneskene i det 16., 17. og 18. århundrede havde i forbindelse med døden. En trykt ligprædiken er en kompleks tekst bestående af 2 eller 3 dele: Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side3 af 76\n4 1. en indledning eller fortale, der ofte redegør for bogens tilblivelse 2. en mere eller mindre omfattende bearbejdning af den ligprædiken, der blev holdt i kirken (forfattet af præsten) (3. digte og mindeord, epicedia (forfattet af familie eller venner) Selve prædikenen kan yderligere opdeles i 4 dele: 1. en indledning, der ud over at føre ind i prædikenens emne skal gøre rede for dens disposition 2. en oplæsning af et bibelcitat, specielt udvalgt til lejligheden, somme tider af den afdøde selv 3. et afsnit, der gør rede for den afdødes personalia; dvs hans slægtsforhold, livsforløb og dødsproces. 4. den egentlige prædiken på grundlag af bibelcitatet. Beskrivelsen af dødsprocessen har, som man ser, ikke været ligprædikenernes eneste anliggende. Personaliaafsnittet har måttet tilfredsstille krav om manifestation af den afdødes sociale stilling, ligesom trykningen af ligprædikenen var vigtig for familiens prestige. Selve prædikendelen tilgodeså på sin side kirkens ønske om påvirkning af menigheden. Ligprædikenen har haft betydning på tre forskellige niveauer, der kan illustreres på følgende måde: skemaets kærne udgør den enkelte læser og hans forhold til døden. Her har ligprædikenen kunnet fungere som trøst og vejledning. 2. dernæst tilfredsstiller ligprædikenen familiens behov for at styrke sin anseelse 3. sidst giver den kirken en mulighed for på en meget indtrængende måde at udbrede sin forkyndelse På hvert niveau involveres et stigende antal mennesker. Denne komplexe struktur som følge af de mangeartede funktioner vanskeliggør undersøgelsen af de sproglige udtryk på ord- eller begrebsniveauet, der udgør opgavens egentlige kærne. Der skal tages hensyn til ordenes placering i ligprædikenens dele, og forståelsen af ligprædikenen som helhed gennem en værkanalyse bliver dermed en forudsætning; men denne må igen bygge på en nærmere genrebestemmelse, der først får mening gennem de historiske, kulturelle og sociale sammenhænge, ligprædikenen skal ses på baggrund af. Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side4 af 76\n5 Da de danske trykte ligprædikener, deres skildring af dødsprocessen og dødsopfattelsen hidtil ikke har været genstand for systematisk forskning i Danmark, har det været nødvendigt, selv at tilvejebringe mange oplysninger, deriblandt en fuldstændig fortegnelse over de danske trykte ligprædikener. Den sproglige analyse er derfor i nogen grad trådt tilbage for at give plads til fremlæggelsen af undersøgelser af mere grundlæggende karakter. Opgaven fremstår som følge deraf som en undersøgelse af de danske ligprædikener og den dødsopfattelse, de giver udtryk for, på forskellige planer. Først sættes dødsopfattelsen i relation til holdningerne til døden i det øvrige Europa. Dernæst følger en genrebestemmelse, der samtidigt søger at give et rids af den religiøse udvikling, hvorefter de sociale og økonomiske aspekter, der har betydning for ligprædikenernes udvikling, skal belyses på basis af indsamlet statistisk materiale. En sammenlignende analyse af 4 udvalgte ligprædikener danner til sidst udgangspunktet for den sproglige analyse. På denne måde arbejder man sig fra et makroplan - dødsopfattelsen i Europa - ned til et mikroplan - ord- eller begrebsniveauet, som derefter perspektiveres i forhold til de forudgående analysenivauer. Samtidigt har opgaven et kronologisk aspekt. Det er hensigten at følge en udvikling og at vise, hvordan dødsopfattelsen, genren og de sproglige udtryk ændrede sig i løbet af de ca. 200 år, de trykte ligprædikener var populære. For at alt dette skulle kunne rummes indenfor rammerne af en specialeopgave, har der hen ad vejen måttet træffes valg, der har resulteret i, at kun en lille del af dette enorme, uopdyrkede område er blevet belyst. 1 Dødsopfattelsen i Europa Om menneskets forhold til dødprocessen findes der ikke meget litteratur. Ganske vist finder man talrige redegørelser på et religiøst-filosofisk plan i forbindelse med overvejelser om livet efter døden; men de færreste fremstillinger beskæftiger sig med selve dødsøjeblikket og tiden lige før. Man springer hurtigt fra liv til død og lader, som om dødsprocessen ikke eksisterer. Den amerikanske psykiater, Elisabeth Kübler-Ross, har gennem offentliggørelse af samtaler med døende patienter og deres pårørende gjort et stort arbejde for at skabe en åben og saglig debat om menneskenes forhold til døden; men hendes indsats hører endnu til undtagelserne på dette felt. (2) Oftest oplever man, at overvejelserne omkring menneskenes forhold til døden glider over i mystiske tankebaner.(3) Dette gælder også den spiritistiske litteratur, der helt ignorerer døden og i stedet bestræber sig på at kalde den døde tilbage til de efterlevende for at tilfredsstille deres følelser og behov. En rimelig nøgtern fremstilling giver Phillippe Aries i sin bog "Western Attitudes towards Death", hvor han prøver at følge menneskets forhold til døden fra sagntiden op gennem middelalder, renæssance og barok frem til vore dage. (4) Han opdeler det historiske forløb i 4 faser: 1. den tæmmede død (indtil ca. år 1100) 2. den individualiserde død (indtil ca. år 1700) 3. den andens død (indtil ca. år 1900) Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side5 af 76\n6 4. den forbudte død (i det 20. århundrede) I begyndelsen gav døden næppe anledning til overvejelser af metafysisk art, og dødsprocessen var et naturligt led i livsafslutningen. Indtil overgangen til middelalderen finder Aries i gamle heltesagn og myter, som f.eks. Arthussagnet og fortællingen om Tristan og Isolde, belæg for, at mennesker havde et meget afklaret og afslappet forhold til deres død. Fælles for de døende i denne periode var, at de vidste, at de skulle dø, og at de erkendte og anerkendte dette faktum. Beskrivelser af mennesker, som døde uden varsel, hørte til undtagelserne. Aries fæstner sig ved den ro, som prægede menneskene, når døden nærmede sig. Han illustrerer denne holdning med et citat fra "Don Quixote": "'Nice', he said very calmly,"i feel that death is near!'" (4a) Som tegn på den ro og upåvirkethed, som Aries kalder de levendes sameksistens med de døde, fremhæves, at kirkegårdene var et yndet udflugtsmål og almindeligt mødested, hvor folk handlede og spillede mellem gravene. Omkring 1400-tallet begyndte man at focusere på individets død i stedet for at betragte døden som en kollektiv skæbne. Det hang sandsynligvis sammen med ændringen i menneskeopfattelsen som følge af, at den christne livsfilosofi for alvor slog igennem i Europa omkring år Især forestillingen om dommedag, hvor den enkeltes synder og gode gerninger skulle vejes op mod hinanden, har virket fremmende på denne individualiseringsproces. Ifølge katolicismens tidlige dommedagsskildringer befandt mennesket sig efter døden i en slags venteposition indtil verdens sidste dag, hvor dommen så ville blive afsagt. Efterhånden flyttedes opgørets time tættere og tættere på dødsøjeblikket, og ved et dogme i 1336 blev det vedtaget, at dommedagsopgøret ville finde sted, lige efter at døden var indtrådt (4b). Forestillingen om Jesus' og djævlens kampen om den afdødes sjæl, der er så karakteristisk for denne periode, fik derved en væsentlig større aktualitet og endte i tallet med allerede at finde sted på dødslejet. Gradvist have Gud trukket sig tilbage som dommer og så nu blot på, hvordan mennesket i sin sidste time reagerede overfor den sidste fristelse. Den bestod i, at ens liv passerede revy, og man enten faldt i fortvivlelse over sine synder eller følte en grænseløs kærlighed til livet. Begge holdninger førte til fordømmelse - den sande, rette tro på, at man var frelst, og overbevisningen om en god samvittighed var den eneste redning. I Danmark finder vi lignende forestillinger: "Dødsstunden er farlig, for i dødstimen må sjælen udkæmpe en firedobbelt kamp, som den meget let kan risikere at tabe. Den første kamp er mod den dødelige sygdom, som skiller sjælen fra legemet, og denne kamp er altid hård. Næseborene stivner, munden fortrækkes, ansigtet blegner(...). Den næste kamp er mod djævlen, der anklager sjælen for manglende tro. Den tredje kamp er mod synden, der overvælder den døende. Ved djævlens tilskyndelse sker det nemlig ofte, at en døende falder i fortvivlelse og altså fortabes. Den fjerde kamp skyldes, at Gud nu kræver sjælen til regnskab." (5) Andre steder er der tale om op til 7 dødskvaler, deriblandt også sorgen over at skulle sige livet farvel. "Som modvægt mod dette skal man have den rette tro, som består i at tro på den treenige Gud, på at Guds søn blev kød født af Jomfru Maria, har genløst verden og er opfaren til himmels".(6) Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side6 af 76\n7 Sammenholder man fremstillinger af dødedansen i f.eks. Basel, Lübeck og Paris, hvor døden i halvt forrådnet tilstand grinende danser bort med høj og lav (jvf. s. 6b), og betragter man endvidere benhusene, som Aries fremhæver som en sydeuropæisk specialitet og sammenholder dette med samtidens frygtindgydende skildringer af helvede og skærsild (7), kan det være svært at tro Aries' påstande om, at middelalderens mennesker døde uden dødsangst, fattede og rolige; specielt når døden kom uventet, og man døde med ubødede synder på hjertet. Man kan ikke se bort fra, at den åndeligt-religiøse påvirkning, middelalderens mennesker blev udsat for, i deres inderste kunne skabe skræk og panik, også selvom de drastiske udmalinger af dødens gru og helvedes pine blot skulle tjene til at vække frygt og stimulere anger og bod og som et memento mori hindre folk i at blive alt for overmodige. Reformationens opgør med disse tanker resulterede i afskaffelsen af skærsilden, men bevarede forestillingen om fortabelsen og djævelen. Den tilbød den totale frelse alene ved troen; ingen messer, almisser og afladspenge behøvedes længere. Til gengæld pointeredes arvesynden, som kun kunne overvindes af troen på Guds frelse. Al faste og skrifte som kunne slette synderegisteret i katolsk tid forsvandt til fordel for troen, der ene og alene var betingelsen for Guds frelsende gerning. Om dette opfattedes som en lettelse, forestiller jeg mig i høj grad afhængigt af det enkelte menneskes temperament. Man kan på dette sted stille det spørgsmål, om Aries' fremstillinger, som jo primært går ud fra katolske kilder overhovedet er relevante for de danske trykte ligprædikener, der er opstået i den protestantiske del af Europa. Jeg mener, at den religiøse observans i denne forbindelse ikke gør nogen forskel. For det første interesserer Aries sig mere for det alment menneskelige og prøver at finde holdninger på tværs af religionerne. Religionen skaber så at sige blot menneskets teori om døden, og den siger ikke noget om den enkeltes følelser. For det andet vil det vise sig, at ligprædikenen som afløser for den katolske ars moriendi litteratur på mange punkter har overtaget de katolske forlæg. I de danske ligprædikener findes klare paralleller til Aries' skildring af dødsopfattelsens udvikling, både hvad angår den tæmmede død, og hvad angår den mere individualiserede variant. En væsentlig forskel er imidlertid, at man derudover kan finde vidnesbyrd om, at den protestantiske tro kunne skabe større usikkerhed og ængstelse hos den døende - måske spiren til den angst, der siden førte til dødens fortrængning. Efter 1536 kan man i Danmark på den ene side finde skildringer af mennesker, som havde et så roligt og afbalanceret forhold til døden som den tidligere nævnte Don Quixote. F. eks. udbryder Birgitte Gøie, da hun under en af sine talrige sygdomme får at vide, at hendes sidste time er kommet: "Nu er ieg glad/ at det er saa nær kommet met mig/ at ieg skal fra denne suigefulde Verden/ Gud vere loffuet euindelige" (8) På den anden side finder man også vidnesbyrd om en længere samvittighedens kamp i f. eks. Jens Giødesens skildring af Jørgen Rosenkrands' endeligt. Giødesen bliver tilkaldt i alt 3 gange for at trøste den døende bl.a. på grund af den: "store Suaghed oc Phantasie hand følde i sit Hoffuit, huilckit fortog hannom, huad hand viste aff Guds Ord". (9) Den tredje gang tilkaldes Giødesen for at forsikre den døende, at det ikke skader ham, at han ikke kan "lade sig berætte", dvs. modtage nadveren, fordi han er for svag. (10) I lyset af denne tydelige bekymring må Jørgen Rosenkrands frejdige bemærkning ved Giødesens første besøg Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side7 af 76\n8 "Jeg formercker min Herre Gud vil kalde mig/ Det er nu faffuert at dø/ Herre lad nu din Tienere fare i fred" (11) ses med forbehold. Der lyder andre toner, når han nærmer sig enden. Bemærkningen kan således enten betragtes som en konventionel ytring, måske lært fra andres eksempel, og/eller et behjertet forsøg på at tage det som en mand. Måske kan forklaringen findes i en lille, næsten marginal bemærkning, der ellers overstråles af den rosende omtale af Jørgen Rosenkrands' levned: "Endog han/ som it andit Menniske haffde sine fæil oc breck/ skickede hand sig dog aff den formue Gud gaff hannom/ mod Herre oc Tienere/ leg oc Lærd/ det beste hand kunde".(12) Jørgen Rosenkrants var med andre ord ikke fejlfri som Birgitte Gøie, hvis ligprædiken ikke rummer den slags kritiske bemærkninger. Mon hans kvaler skyldtes, at han skulle straffes, fordi han ikke var helt så godt et menneske? Den slags tanker kan læsningen af hans ligprædiken meget vel have vækket i en 1500-tals læser. Ved siden af det enkelte menneskes holdning til døden i de sidste øjeblikke, fik altså livsførelsen stadig større betydning for frelsen i den protestantiske tro. En tankegang, der hos bl.a. Calvin fandt sin helt ekstreme udvikling. Jørgen Rosenkrands' ligprædiken kan ses som et eksempel på den individualiserede død. Aries fremhæver som et af hovedtrækkene i denne fase, at den døende oplever sit liv passere revy på dødslejet (13), og denne betragtning finder man ganske vist i en meget afpudset og velordnet form fremført af Jørgen Rosenkrands selv: "Dog mig tyckis ieg er icke lenger dette Liff nyttig/ effterdi ieg haffuer en høj Alder 73. Aar borte/ og finder stor skrøbelighed/ derfor er huile oc Himmerige mig bedst. Jeg er mæt af dette Liff/ oc haffuer hafft stor møye der udi. Jeg haffuer lenge kiend Danmark baade udi Fred oc Feyde/ naar det haffuer ladit baade vel oc ilde. Udi Greffuens Feyde stod det ynckelige til her i lande/ der Adelen var reist imod Bønder oc Borgerskabit/ indtil Gud sende den salige Herre/ Hertug Christian som stillede dette Oprør/ oc med Guds Bistand kom baade Religionen oc Rigit paa fode igien/ der hand bleff Danmarkis Konge. Den suenske Feyde sueckede oc Rigit megit paa ottende aar/..." (14) Ligprædikenernes personaliaafsnit kan således opfattes som en fastholdelse af livsforløbet, der passerer revy i dødens stund, og som siden bragt på tryk føres de efterlevende for øje endnu en gang. De kan ligeledes ses som et led i de ovennævnte individualiseringsbestræbelser - et forsøg både fra den døendes og fra familiens side på at bekæmpe dødens anonymitet. Dette kommer også til udtryk i ligprædikenernes billedudsmykning (jvf.s. 7b). Fra blot at omfatte familiens våbenskjolde, går udviklingen i træsnit og kobbestik over allegoriske fremstillinger af den afdøde til hen imod 1700-tallet udelukkende at vise personlige portrætter, omkring hvilke familiens våbenskjolde og den religiøse symbolik er reduceret til ren staffage (14b). Netop omkring 1700, fremhæver Aries, steg interessen for gravmæler, epiafier. Det åndelige gravmæle, ligprædikenen, erstattedes af et mere massivt, materielt. Den begyndende materialisme forårsagede efter år 1700, at man ikke længere i samme omfang interesserede sig for den døendes vilkår og for, om han nu døde på den rigtige måde. Nu fæstnede man sig ved det tab, den døde betød for familien og for samfundet. Dødsfald blev til spørgsmål om at miste nogen - den døende tingsliggjordes, og han mistede derved reelt indflydelsen på, hvad der skete med ham, når døden nærmede sig. Hvor han tidligere selv styrede aktiviteterne omkring sig fra sygesengen og på dødslejet, blev det nu familien og lægen, der styrede de ydre omstændigheder. Memento mori tanken herskede dog stadigvæk i 1700-tallet, ytrende sig i advarende hjerneskaller og timeglas eller korslagte knogler på Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side8 af 76\n9 epiafierne. Også i kunsten beholdt døden sin plads langt ind i det 18. århundrede. Man finder familieportrætter og gravmæler fra denne tid, som viser levende og døde ved siden af hinanden, voksne som børn. Dog var forholdet til døden merer distanceret. Den var interessant som den skæbne, der overgik det andet menneske, man interesserede sig for døden som noget spændende og mystisk og fjernede sig gradvist fra at acceptere den som ens egen skæbne. Denne sidste relative fortrolighed med døden forsvandt i takt med industrialiseringens menneske- og maskinboom. Herefter holder den forbudte død sit indtog på skuepladsen. Initiativet i forbindelse med dødsprocessen har flyttet sig definitivt fra den døende - over familien - til lægen, der som suveræn autoritet nu kan træffe alle afgørelser. Den døende er stort set umyndiggjort. Denne udvikling tog sin begyndelse langt tidligere allerede i 1800-tallet, hvor f.eks. de mange tilstedeværende i sygeværelset - familie, venner, præster og tyende - blev reduceret til et minimum af hygiejniske grunde. Langsomt bliver kredsen omkring den døende mindre og mindre og til sidst, i det 20. årh., finder vi ham alene på hospitalet omgivet af fremmede, lægerne, hvis indsats til tider skaber tvivl om, hvorvidt de ikke også holder liv i ham af forskningsmæssig interesse. Den døde gemmes af vejen, hans tilstand tabuiseres, ligesom de fleste begravelser foregår i stilhed. Døden som tema er dog langt fra forsvundet fra vores hverdag. Den engelske sociolog Geoffrey Gorer fremførte allerede i 1955 følgende konklusion: Døden fremstilles i dag pornografisk forstået på den måde, at man ikke taler om den og slet ikke om dødsprocessen, men at man alligevel dyrker den, f.eks. i voldsfilm og -litteratur. Den voldsomme og pludselige død fremstilles her i al sin nøgenhed og udstilles i de mest frastødende detaljer. (15) Her i 1987 kan hans iagttagelser blot bekræftes, og man kan endda tilføje, at voldspornografien med videoindustrien har taget en meget foruroligende drejning. Normerne har ændret sig siden middelalderen også på dette område. Den voldsomme død talte man ikke om, og der findes derfor meget få ligprædikener om mennesker, der er kommet voldsomt af dage ; præsterne havde problemer med at forklare meningen med deres død. ]r 1600 omkom Niels Juul i en duel med den iltre Albret Skeel til Jungersgaard. I ligprædiken over Niels Juul af Niels Laurtisen Arctander KBH 1601 mangler beskrivelsen af dødsprocessen således fuldstændigt. Den voldsomme død fortrænges. I dag er det faktisk omvendt: den almindelige død gemmes af vejen, hvorimod den voldsomme død er interessant. Gorers teori om, at interessen for den voldsomme død ville forsvinde, hvis man igen "tillod" sorgen og den intensive beskæftigelse med den naturlige død, har endnu ikke fået lov at stå sin prøve. Aries fremstilling af dødsopfattelsen gennem tiderne formidler en fornemmelse af, at menneskene fra at forholde sig roligt og nærmest positivt til døden som en kollektiv skæbne gennem individualiseringen og objektgørelsen af den døende langsomt har nærmet sig den totale fortrængning af deres egen død, og at der samtidigt er sket en udvikling hen imod en større dødsangst hos den enkelte. Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side9 af 76\n10 2 Prædikenens udvikling En ligprædiken kan opfattes som en blandingsform af to i starten egentlig adskilte talekategorier. Talen, dvs. foredraget, og også foredraget over en afdød, gravtalen, har udviklet sig med retorikken som det styrende princip. Dette gælder f.eks. de antikke "laudatio funebres", gravtaler holdt over datidens kendte personer. I disse taler har der været gjort rede for den afdødes liv og levnet - man har rost ham, man har mindet tilhørerne om ham og sandsynligvis også prøvet at trøste de tilstedeværende over tabet. For taleren har det sikkert været en stor ære at holde talen, med derudover sandsynligvis også en kærkommen lejlighed til at føre sig frem. Man har til gengæld ikke foretaget større spekulationer angående, hvor den døde kom hen eller hvad der nu ville ske med ham; til gengæld har man koncentreret sig om, hvilken betydning han har haft i levende live. Denne form for afskedstale, nekrologen, finder vi den dag i dag. Ser man på ligprædikener, bevæger man sig derimod straks over i en anden kategori. Til en vis grad kan det vel forsvares at betragte ligprædikenernes afsnit 'personalia' som værende i slægt med nekrologen; men netop betegnelsen "prædiken" sætter den i en helt anden retorisk sammenhæng og placerer den i den kristne forestillingsverden. Prædikenen som tale har inden for teologien haft sin egen, helt selvstændige udvikling, hvilket får afgørende betydning for forståelsen af det 16., 17. og 18.århundredes ligprædiken-tradition. Denne udvikling skal her kort skitseres. A.F. Nørager Pedersen tager i sit værk "Prædikenens idehistorie" udgangspunkt i Jesus som den første kristne prædikant. Han sættes i relation til Det gamle Testamentes talere, profeterne, og til den klassiske græske kulturs især Sokrates' taler. Fælles for de sidstnævnte var, at de i intet væsentligt ændrede ved lytternes situation. Profeterne afgav i deres taler løfter eller trusler for at få lytterne til at omvende sig og tro på Gud. De kunne afvises eller efterfølges - det var op til tilhørerne - deres reaktion var væsentlig for det profetiske indholds verifikation. De klassiske græske taler, som søgte at fremme erkendelsen hos tilhørerne ofte med et stærkt didaktisk engagement, udvidede muligvis lytternes horisont, men ændrede ikke nævneværdigt ved deres virkelighed. Det forholdt sig fundamentalt anderledes med Jesus' prædikener. Når han stillede sig op og sagde "Jeg er frelsen..." eller som i bjergprædikenen: "Salige er de..."" proklamerede han suverænt frelsen, han "lader himmerig og al dets salighed bryde løs over dem, der hører." (16) Talen som forkyndelse og taleren som forkyndelsens indhold var skelsættende for opfattelsen af prædikenen som en selvstændig talekategori, og dens udvikling foregik i overensstemmelse hermed, selvom retoriske, stilistiske og strukturelle overvejelser udenfor den kristne sfære kom til at sætte deres præg. "Det frigørende og nyskabende ord, Jesus havde med sig fra himmelen og slap løs på jorden" (17) voldte allerede kort efter problemer, idet forkyndelsen gennem hans apostle af gode grunde ikke kunne videreføres med samme autoritet. Derfor var de nødt til at supplere proklamationen af frelsen med en historisk fortælling om Jesu liv. Evangelie- forkyndelsen blev derfor deres basis. Dette fik afgørende betydning for prædikenens struktur i denne periode: 1. Fortælling om Jesus 2. Forkyndelse af frelsen 3. Evt. dialog med lytterne Da apostlenes missionsvirksomhed efterhånden havde givet sig udslag i dannelsen af de første etablerede kristne menigheder, blev denne struktur udvidet med en tekstlæsning efter Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side10 af 76\n11 jødisk skik af Det gamle Testamente, der indeholdt en del profetier om Jesus og derved havde god gennemslagskraft i missionsøjemed. Den oplæste tekst havde dog på dette tidspunkt ikke nødvendigvis relation til selve prædikenen - som altså endnu ikke havde nogen tekstudlæggende dimension. Oplæsningen fra Det gamle Testamente, senere udvidet med evangelierne, som bl.a. også indeholdt en del etiske og moralske forskrifter, tilførte til gengæld gudstjenesten et nyt belærende og formanende aspekt, overfor hvilket selve forkyndelsen blev trængt noget i baggrunden. Tendensen var imidlertid klar, og omkring det 3. århundrede var prædikenen langsomt gået over til at indeholde en fortolkning af et tekststed vers for vers efter en hermeneutisk/allegorisk metode. Det forklarende moment blev mere centralt, jo mere man tidsmæssigt fjernede sig fra den håndgribelige historiske begivenhed - Jesus' liv. Da kirken omkring det 4. århundrede blev definitivt etableret, dens vækst var stagneret og en konsolideringsfase var sat ind, stilledes der krav om, at dens prædiken også levede op til det omgivende samfunds forventninger; belæringen og forkyndelsen var nu ikke længere nok, der krævedes argumentation og retorisk velbevandrethed; prædikenen kom til at gå i skole hos retorikken med Aristoteles, Sokrates, Cicero og Quintilian som forbilleder. Prædikanten blev præget af, at han som taler stod i konkurrenceforhold til andre hedenske og verdslige talere, og hans veltalenhed fik essentiel betydning. Frem til ca. år 1000 skete der ikke voldsomme ændringer i prædikentraditionen. Kirken var optaget af missions- virksomhed, og prædikenens funktion blev at holde sammen på de nydannede menigheder. Man gik fra at holde prædiken på latin til også at holde den på folkesprogene (18). Prædikenerne blev som regel holdt på basis af de gamle kirkefædres homiletiske skrifter og var ofte reduceret til simpel oplæsning af de gamle taler. Et voksende krav om nye, varierede helst lidt ekseptionelle prædikener førte til produktionen af et væld af prædikenteorier og praktiske homiletiske hjælpemidler. Tre prædikentyper fik gennemslagskraft: 1. Den skolastiske prædiken 2. Den folkelige prædiken 3. Den mystiske prædiken Af dem fik den første, den skolastiske prædiken, den væsentligste betydning for udformningen af det 16. og 17. århundredes ligprædikener. Med Thomas Aquinas (-1274) som mest markante repræsentant udviklede skolastikken sig til at udgøre middelalderens vigtigste videnskabelige metode. Prædikenen blev opbygget efter et strengt logisk skema, argumentationen foregik ved hjælp af definitioner og bevisføringer kunstfærdigt opdelt i overog underpunkter. Luther skabte en afgørende forandring, idet han omstrukturerede og omdefinerede prædikenen totalt. Hans forkyndelse vendte tilbage til den apostolske: frelsen bryder igennem ved beretningen af Jesu liv, den bliver til virkelighed for lytterne og derigennem vejen til nåden. Prædikenens status indenfor liturgien ændredes: det blev den og ikke nadveren, der blev det centrale element i gudstjenesten. Teksten var stadig udgangspunkt for talen, men hvor middelalderen oprerede med 4 forskellige tolkningsmetoder: 1. en bogstavelig - historisk 2. en billedlig - allegorisk 3. en moralsk - tropologisk 4. en spekulativ - anagogisk (mystisk) Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side11 af 76\n12 gik Luther ud fra den første (af og til skelede han vist til de andre) og understregede, at skriften fortolkede sig selv, dvs. tekststederne forklarer hinanden, samt at de i enhver henseende skulle tolkes som et vidnesbyrd om Kristus. Luthers formelle overvejelser var lige så enkle - han lod emnet bestemme formen, dvs. han genfortalte evangelierne og forklarede siden, hvad tilhørerne kunne bruge dem til. Nørager Pedersens begejstring over, at Luther vendte tilbage til den gamle apostolske forkyndelsesform er tydelig: prædikenens ærinde bestod nu igen "i intet mindre end at lade frelsens virkelighed bryde løs over tilhørerne, så de frit kunne have deres liv herindenfor." (19). Luthers betydning som prædikant kan ikke bestrides, men Nørager Pedersen viser skuffelse over, at hans efterfølgere ikke formåede at fortsætte, hvor han slap. Dette har dog sin forklaring i, at der altid gælder helt specielle betingelser for en nyskabende ånd. Efter reformationen sker der stort set det samme som efter Jesus' gennembrud - et menneskes liv og gerninger skaber skole og lægger grunden for en ny tankegang. Forgangsmanden kan bevæge sig i alle retninger, for hans efterfølgere derimod bliver han til en autoritet og dermed til en norm. De kan ikke tale og handle så frit som han, da de vil blive målt i relation til ham og hans ord - og straks er vi ovre i ortodoksien. Den spontant opståede masse, i starten de opvakte kristne og senere de oprørske reformatorer, konsolideres som menighed, stagnerer og bliver i det samme stiv, statisk og rigoristisk afvisende over for alle, som gennem nytænkning kunne vise sig skadelige for den nyvundne struktur. Niels Hemmingsens og andre præsters skæbne i slutningen af 1500-tallet er et typisk eksempel herfor. Efter Luther fik prædikenen altså ikke, som det kunne forventes, en ny form, men blev en syntese af det evangeliske indhold og gamle retorisk-homiletiske former især inspireret af skolastikken. I Danmark efter reformationen skelner Nørager Pedersen mellem tre forskellige prædikentyper: 1. den lutherske type 2. den filippistiske type 3. den ortodokse type Som repræsentant for den første type nævnes Hans Tausen ( ). Han var vel også den af de danske prædikanter, som havde bedst mulighed for at opleve Luther 'live', hvorimod de senere prædikanter som Palladius og Niels Hemmingsen mere kom under Melanchtons indflydelse. Tausens prædiken beskrives som værende styret af fortællingen om Jesus, mere forkyndende end belærende. Allerede Kirkeordinansen af 1539 indeholdt de anvisninger, der klart placerede prædikenen på det didaktiske plan som intenderet af Melanchton. Hans metode, den filippistiske, gik ud på at uddrage af teksten de såkaldte 'loci communes', dvs. almene læresætninger eller artikler om tro og moral, som grundlag for en grundig belæring af tilhørerne. Niels Hemmingsen og Peder Palladius fremhæves ofte som denne prædikenforms fornemste repræsentanter. Prædikenens strengt logiske opbygning udsprang hos Hemmingsen ( ) af teologiske betragtninger, hvis rødder kan spores tilbage til Thomas Acquinas: "Det er en stor vildfarelse og røber en utålelig ringeagt mod Guds ord at behandle det, som var der hverken orden eller måde deri. Det er dog i Guds skabning den beundringsværdigste husholdning og orden både i det høje og i det dybe, og det er vist at al forvirring stammer fra djævelens og menneskenes ondskab. Hvor kan man da tvivle om, at den skønne orden i Guds verden ikke også skulle finde sted i den hellige teologi?" (20) Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side12 af 76\n13 Prædikenens struktur også dermed også ligprædikenens struktur får herefter følgende udformning: 1. Exordium (indledning, som regel m. bibeltekst) 2. Traktatio 2.1. Tema Divisio (inddeling) Expositio (forklaring) Confirmatio (begrundelse) Confutatio (gendrivelse) 3. Digresso (trøst, råd og tugt til menigheden) 4. Peroratio (opsamling/slutning) Bøn Bønnen afslører den kunstfulde prædikenstrukturs relative værdi. Ifølge Luther var al talekunst omsonst, hvis ikke man havde Guds nåde og stolede på at, det, man prædikede, kom fra Gud. Niels Hemmingsens holden fast ved bønnen i den lutherske forstand, nemlig at man bad om, at det sagte ville gå ind hos lytterne, og ikke som udtryk for, at man var usikker på, om det, man havde sagt, nu også var i overensstemmelse med Guds ord, placerer ham tættere på Luther end Nørager Pedersen egentlig vil være ved. Han yder ikke Hemmingsen fuld retfærdighed, når han gennem sin distancerede let ironiske beskrivelse placerer hans bøger som ret dogmatiske prædikenanvisninger. J.H. Paulli fremhæver netop, at hans anvisninger skulle forstås som inspiration, ikke som dogmatisk rettesnor.(21) Hemmingsen blev ligprædikenens forgangsmand i Danmark. Ud over prædikenen over Herluf Trolle fra 1565, som er den ældste bevarede trykte danske ligprædiken, har han forfattet et stort antal af både danske og latinske, trykte og håndskrevne prædikener. Hans fyndige, meget pædagogiske stil dannede hurtigt skole og satte sig spor i ligprædikenerne flere generationer frem i tiden. P. G. Lindhardt anfører i sine undersøgelser af Jacob Madsen Vejles visitatsbog, der indeholder udførlige oplysninger om sognepræsternes prædikener, at "langt de fleste af de anførte dispositioner til søn- og helligdagsprædikener har været bygget, tit meget præcist, over Niels Hemmingsens dispositioner".(22) Med den sidste prædikentype, den ortodokse, har vi bevæget os over tærskelen til det 17. århundrede. For prædikenen med den praktisk-eksegetiske gennemgang stod primært Jesper Brochmand ( ). Han bevægede sig som sine forgængere på det didaktiske plan, men beskrives som værende langt mere bundet af teksten. Hans fremgangsmåde var ikke strukturel, men mere i lighed med Tausens prædikener en eksegetisk gennemgang af teksten, som dog ved hjælp af parallelle citater uddybedes og forklaredes. Brochmand var ligesom Hemmingsen overbevist om, at prædikenen nok skulle have sin frelsende virkning på lytterne, alligevel lagde han et større arbejde i at gøre teksten nærværende og anskuelig for dem. Vejen til frelsen gik for ham ikke blot gennem den intellektuelle, logiske indsigt, men i lige så høj grad gennem et emotionelt engagement. Brochmands bestræbelser for at gøre prædikenen nærværende og levende for sit publikum peger frem mod en udvikling, der tager sin begyndelse omkring midten af tallet. Ikke længere tekstens forklaring, men lytternes behov udgør nu prædikenens centrale element. Prædikenteksten var ganske vist stadigvæk fastlagt i perikoperne, men læresætningerne blev nu uddraget under hensyntagen til menighedens åndelige situation. Da man stadig fulgte de foregivne tekster for søndagsprædikenerne, kunne det til tider volde problemer at få prædikenteksten og lytternes behov til at passe sammen. Løsningen blev ofte, at exordiet Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side13 af 76\n14 skulle tjene lytternes behov, og det kom derved til at svulme op og til at udgøre en hel lille prædiken for sig. Prædikenens formål blev den sjælesørgeriske virksomhed gennem en pædagogisk styring af menigheden, sådan som det siden blev fastlagt i Danske Lov 1685, hvori det hedder: "Præsterne skulle blive ved teksten i deres prædikener, den samme efter Guds ord og den sande Kirkes lærdom forklare således retteligen, at de enfoldige vel kan forstå dennem, og deraf uddrage lærdom, undervisning, trøst, formaning, straf og øvelse, ligesom der gives bedst anledning til og deres anbetroede menighed fornemmelig udkræver, hvor efter de endelig bør at lempe sig" (23) Senortodoksiens prædikentype kalder Nørager Pedersen den engelske prædiken. Det kan muligvis hænge sammen med, at dens mest fremtrædende repræsentant, Henrik Gerner, netop var stærkt influeret af den teologi, han havde stiftet bekendtskab med under sit ophold i Oxford. Principperne for den engelske prædiken var simple. Man tillagde atter den menneskelige vilje en vis betydning for frelsen. Det var stadig Gud, der i sidste instans bevirkede troen, men som noget nyt kunne mennesket disponere sig for den, og det var her, den senortodokse prædiken satte ind. Henrik Gerners homiletiske princip var således at søge at gøre det kristne budskab nærværende ved gennem en forbedring af retorikken at fremme forståelsen hos publikum med en vis opdragende effekt til følge. Han inddelte talen i tre prioriterede kategorier: 1. nyttig tale 2. fyndig tale 3. sirlig tale og gav gennem sin fremhævelse af det nyttige prædikenen en pragmatisk karakter,som fik afgørende indflydelse på dens struktur. "Lad hos de bodfærdige helvede være din tales exordium og himmerige din tales slutning! Men hos de forhærdede lad helvede være din tales slutning og himmerige hendes begyndelse".(24) Det vil i det følgende vise sig, at ligprædikenerne homiletisk set ikke adskiller sig væsentligt fra de almindelige søndagsprædikener. Man kan konstatere paralleller i menneskesynet, i synet på frelsen og retfærdiggørelsen og også i de strukturelle overvejelser, der ligger til grund for prædikenens udformning. Gennem sin funktion som lejlighedsprædiken adskiller ligprædikenens prædikendel sig imidlertid på to væsentlige punkter fra den almindelige perikopeprædiken. For det første har også de tidlige ligprædikener under alle omstændigheder måttet skele til tilhørernes behov. Formålet var netop ikke blot selve forkyndelsen og forklaringen af det aktuelle bibelsted, men samtidigt at give trøst og håb til de tilstedeværende. Netop ligprædikenernes konkrete baggrund - den døde i kisten - skabte et anskueligt udgangspunkt for forklaringen af kristendommens væsentligste budskab, forhåbningen om et bedre liv i himmelen, og det ikke blot tematisk, men også ud fra tilhørernes momentane motivation. For det andet forholder ligprædikenerne sig til en konkret person, den afdøde, og mere eller mindre udtalt vil han eller hun blive sat i relation til prædikenens tekst. Dette kan ske, uden at den afdøde omtales i prædikendelen, nemlig ved at der vælges et bibelcitat, der tematiserer den dødes liv eller funktion i livet (25). Reglen er dog især i sidste halvdel af 1600-tallet, at en relatering af prædikenens indhold til den døde forekommer direkte i prædikenen og ofte som afslutning af et behandlet punkt. Strukturen er ofte: Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side14 af 76\n15 1. bibelcitatets vers udlægges 2. en morale eller anvisning udledes 3. den afdøde fremhæves som eksempel Til tider kan omtalen af den døde udgøre et selvstændigt punkt i prædikenen (26). Selve prædikendelen udgør imidlertid kun en del af en ligprædiken. Et komplet ligprædikentryk indeholder ud over selve prædikenen også personalia og som regel også en dedikation til den afdødes familie. Dette vil blive belyst nærmere i de følgende afsnit. 3 Ligprædikener som materiale I forbindelse med udarbejdelsen af denne opgave har det ikke været muligt at finde sammenhængende og fyldestgørende bibliografiske oplysninger om de danske ligprædikener.dette skyldes, at de danske ligprædikener endnu ikke er blevet gjort til genstand for en systematisk forskning. Man har hidtil kun brugt personaliaafsnittet til slægtsforskning og til støtte ved udarbejdelse af biografier. En del af de biografiske leksikas informationer om den ældre personalhistorie bygger på ligprædikener (27), ligesom den genealogiske forskning i vidt omfang har draget nytte af de meget udførlige oplysninger om slægternes udvikling, som i reglen er anført i starten eller somme tider i slutningen af personaliaafsnittet. Dog har hverken den historiske, litterære eller genealogiske forskning betragtet ligprædikenen som totalitet. Selv teologerne har ikke anset ligprædikenerne for en selvstændig tekstart, der afgørende adskiller sig fra den almindelige prædiken. Man har plukket informationer ud hist og her til støtte for homiletiske eller biografiske fremstillinger(28), men aldrig undersøgt ligprædikenen som genre eller selvstændig tekst. Troels Lund beskriver meget nøje ligprædikenens funktion i begravelsesritualet, men stempler inspireret af prædikenernes længde og Chr.IV.'s 'stokkemænd' prædikendelen som totalt uinteressant for lytterne og derfor som noget, der bedst var egnet til at lulle folk i søvn (29). Det vil i det følgende vise sig, at præsterne bevidst gennem prædikenens opbygning søgte at undgå dette. (jvf. s. 42 og 55). Han gennemgår meget nøje de omstændigheder, menneskene døde under, bruger i meget udstrakt grad ligprædikener som kilder i sine undersøgelser og fremhæver som det væsentligste, at den døende kunne sine bibelcitater. Præstens gentagne overhøringer fremstilles som en umenneskelig procedure (30). Dødsprocessen er for Troels Lund meget hektisk og stresset, og han viser især stor medlidenhed med præsten, der gentagne gange kunne blive kaldt til sygelejet. På denne baggrund spår han skæbnen for denne form for dødsberedelse: "..som man her tog på veje, kunne man umuligt i længden blive ved". (31) Forskellen mellem de to kansleres, Johan og Christian Friis' dødsforløb, tager han som eksempel på, hvordan ortodoksien havde gjort menneskene til hårde personer, forstenede i deres rettroenhed. (32) Selvom ligprædikenerne her er hans eneste kilde, tager han ikke nærmere stilling til deres øvrige indhold eller til genren som helhed. I Illustreret dansk Litteraturhistorie nævner Carl S. Petersen ligprædikenen som "Tidens Form for Personalhistorie med en egen Plads i den historiske Litteratur", men tillægger den med undtagelse af Anders Sørensen Vedels og Niels Hemmningsens prædikener ikke nogen større litterær værdi.(33) C.F.Bricka og S. M. Gjellerup har med deres udgivelse af danske ligprædikener (34) gjort et forsøg på at gøre ligprædikener mere tilgængelige som en slags videreførelse af Caspar P. Rothes arbejde (35), men har igennem deres prioritering af personaliaafsnittet berøvet ligprædikenen en væsentlig dimension, nemlig selve prædikenen, som i de fleste tilfælde ikke blot var et bombastisk appendiks til personaliaafsnittet, men stod tæt knyttet til det. I endnu højere grad gælder dette for ligprædikenens fortale. Især for de senere ligprædikeners Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side15 af 76\n16 vedkommende var Brickas og Gjellerups fremgangsmåde problematisk, da det blev skik også at indføje bemærkninger om den afdøde i selve prædikenen.(36) Dansk Litteraturhistorie (37) giver en kort, meget ufuldstændig og famlende ligprædikendefinition; man lader fejlagtigt skikken blomstre omkring år 1600 og gå i sig selv igen i tiden omkring Selv F.J. Billeskov Jansen har kun meget korte og summariske bemærkninger om ligprædikener. De indgår også her blot som en del af forfatternes bibliografi og ikke som en selvstændig genre. I forbindelse med Anders Sørensen Vedels forfatterskab kommer Billeskov Jansen kort ind på ligprædikenens opbygning og generelle indhold, han citerer Vedels ræsonnement over Fr.II's død og lader det så blive derved (38). Den hidtil mest spændende indgangsvinkel til de danske trykte ligprædikener leverer Vibeke Pedersen (39), der søger at påvise en sammenhæng mellem periodens digteriske udtryk og ligprædikentraditionen med Vedels "Hundredevisebogen" som eksempel. Hun går tilbage til Vedels lærere, Hemmingsen og Bredal og finder adskillige topologiske paralleller, hvilket primært siger noget om de faste procedurer ved et dødsleje, men også peger i retning af, at ligprædiken- litteraturen ikke har været helt uden effekt på periodens digtning. Som den eneste giver Bjørn Ochsmer (40) en mere generel fremstilling af ligprædikener og deres specielle stil, form og udviklingshistorie. Desværre sker det i bibliografisk øjemed og interessen gælder mere illustrationerne end ligprædikenernes indholdsmæssige særpræg. Man må derfor ty til den tyske forskning for at få bare en smule mere at vide. Her stiller Marburger Personalschriften- symposium sig tydeligt i forgrunden. De 1974 og 1977 udsendte rapporter fastslår, at ligprædikener absolut er anvendelige som kilde i socialhistorisk, sproghistorisk, religionshistorisk og bevidsthedshistorisk forskning, og dette gav anledning til en mere intensiv undersøgelse af ligprædikenerne i det tyske sprogområde (41). Den væsentligste kraft i denne forbindelse er den tyske forsker, Rudolf Lenz, der bl. a. udmærker sig med sine forsøg på at skabe et overblik over forekomsten af ligprædikener i de tysksprogede områder. Hans bibliografi, 'Leichenpredigten - eine Bestandaufnahme'(42), er resultatet af 1055 udsendte rundspørgebreve til diverse biblioteker og private samlinger. 206 besvarelser har ført til en foreløbig opgørelse på ca titler. Tallet skal tages med et vist forbehold, da det ikke har været muligt at få alle titler verificeret, desuden må det påpeges, at denne opgørelse indeholder alt nekrologisk materiale, dvs. også parentationer, epicedia, sørgetaler, mindetaler etc. Resultater af undersøgelserne af dette kæmpemæssige materiale er blevet offentliggjort i rækken 'Marburger Personalschriften' siden starten af 1980'erne. Offentliggørelserne begrænser sig imidlertid til undersøgelser af mindre bibliotekers kataloger (op til ca.2000 titler) og er i første omgang af kvantitativ-statistisk karakter. Spørgsmål om personerne, kønsfordelingen, den sociale fordeling og formatvalget står i forgrunden.(43) Ved siden af denne grundforskning dukker der efterhånden specielle studier op som f.eks. Rudolf Mohrs ' Der unverhoffte Tod' (44), en analyse af ligprædikener holdt over personer, som kom pludseligt af dage på unaturlig vis. Nærværende undersøgelse ser det derfor bl. a. som sit formål at søge at supplere den danske forskning på dette område og om muligt bidrage med et brugbart udgangspunkt for en fremtidig mere systematisk undersøgelse af de danske trykte ligprædikener. 4 Lister over ligprædikener Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side16 af 76\n17 Basis for undersøgelsen danner: 1. Lexicon over adelige Familier i Danmark, Norge og Hertugdømmerne' (45) 2. Bibliotheca Danica (46) 3. Laurits Nielsen: Dansk bibliografi (47) 4. Håndskrevne fortegnelser på Det kgl. Bibliotek og på Rigsarkivet (48) ad 1. Denne, den ældste af kilderne, samler en række oplysninger om de enkelte adelsfamilier. Dens litteraturliste indeholder både latinske, danske og tyske skrifter, stamtavler, orationes funebres, Leichreden, ligtaler, ligprædikener og levnedsbeskrivelser, som primært er samlet med slægtsforskningen for øje. Blandt de 822 litteraturhenvisninger er 402 til danske ligprædikener og 188 til tyske, resten tilhører andre af de ovennævnte kategorier. Denne fortegnelse har en vis usikkerhed: ved nærmere eftersyn finder man titler, som ikke kan spores i nogen af de kendte verificerede fortegnelser, dvs. Laurits Nielsen og Bibliotheca Danica. Det må formodes, at disse bøger enten er bortkomne i tidens løb eller anbragt i samlinger, som ikke er umiddelbart tilgængelige. Ad.2 og 3. Der henvises til værkerne selv. De må betragtes som værende rimeligt fuldstændige og umiddelbart brugbare til statistiske undersøgelser. Ad.4 Det kongelige Biblioteks håndskriftsamling har 5 fortegnelser over ligprædikener (48); men ingen af dem kan umiddelbart bruges, hvis man ønsker en oversigt over danske trykte ligprædikener. Nogle er ikke omfattende nok(49), andre holder ikke danske, latinske og tyske prædikener adskilt. Disse fortegnelser er ikke brugt i opgørelsen. Det er derimod C.C. Engelhardt: Fortegnelse paa dem, over hvilke der er holdt ligprædiken (50). Arkæologen Conrad Christian Engelhardt ( ) har sandsynligvis foretaget en registrering af de ham bekendte danske ligprædikener, mens han var ansat som ekstraordinær medhjælper ved Museet for danske Oldsager fra (51). Hans fortegnelse er ikke forsynet med årstalsangivelse, men må være blevet udfærdiget i det ovennævnte tidsrum. Engelhardt har som kilde bla. brugt ligprædikensamlinger f.eks. Christen Willumsen Worms udgivelse af Michael Henrichsen Thistorfs " Ligprædikener og Parentationer" i 4 dele (KBH 1705/1706). Derudover indgår C.P.Rothes samling (35), G.Zwergius "Det siellandske Cleresie"(KBH 1754), G.Trechows " Danske Jubel-lærere" (KBH 1753) samt Worms Lexicon som kilder i hans opgørelse. Problematisk er, at Engelhardt har medtaget oversættelser af tyske og latinske prædikener, prædikener, som kun foreligger i manuskriptform, samt prædikener, hvis eksistens ikke længere kan dokumenteres. Til tider har han meget sparsomme oplysninger om personer, udgivelsessteder og årstal. De vedlagte lister er fremkommet på følgende måde: Udgangspunktet var 'Lexicons' 402 danske ligprædiken-titler, som gav et foreløbigt overblik over de adeliges ligprædikener. Lexicon er ikke helt pålideligt (52), så titlernes eksistens blev verificeret ved en alfabetisk gennemgang af Bibliotheca Danicas liste over personalhistoriske værker, hvorved samtidigt alle ligprædikener over borgerlige og kongelige blev registreret. Alle disse titler blev markeret (hhv. adelig, borgerlig, mand, kvinde) og sorteret alfabetisk. Dernæst blev de håndskrevne fortegnelser inddraget for at undersøge, om der skulle findes titler, som under gennemgangen var blevet overset. Engelhardts fortegnelse virkede ved første øjekast fuldstændig, og dens titler blev indført i listen. Siden viste det sig dog, at den er fyldt med fejl og misforståelser, derfor blev de andre håndskrevne fortegnelser undersøgt meget kritisk og til sidst ikke medtaget i listen. De titler, som findes i mindst to af fortegnelserne (hhv. E, D eller L jvf. bilag 1), kan anses som værende acceptable og eksisterende. Alle titler, som stammer fra Engelhardts liste alene eller fra Lexicon alene eller fra Engelhardt og Lexicon, er for en Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side17 af 76\n18 sikkerheds skyld blevet slået op i enten Ehrencron-Müllers Forfatterleksikon eller endnu engang i Bibliotheca Danica. Dette virker måske umiddeldbart som en unødvendig procedure,(hvis alle ligprædikener alligevel kontrolleres i Bibliotheca Danica, hvorfor så ikke nøjes med at slå op i den?) problemet er imidlertid, at man ikke altid kan se på titlerne i Bibliotheca Danica, at der er tale om ligprædikener, så de unøjagtige lister har alligevel været til gavn. I slutningen af listen er anført titler, hvis eksistens ikke kunne dokumenteres i Bibliotheca Danica, men f.eks. findes opført i Ehrencron-Müllers fortegnelse. De er dog ikke taget med i optællingerne. Det viste sig ved en nøjere gennemgang af listerne, at Engelhardt havde anført en kvinde under hendes giftenavn, mens Biblioteca Danica eller Lexicon havde anført den samme kvinde under hendes slægtsnavn, hvilket i nogle tilfælde førte til dobbeltrepræsentation. Her hjalp en alfabetisk listning af præsterne (bilag 2) og et opslag i Forfatterleksikon. Et lignende problem opstod for mændenes vedkommende, der i reglen anføres med deres hovedgods, men hvor Engelhardt og Bibliotheca Danica kunne have forskellige godser anført. Den kronologiske listning (bilag 3) har også kunnet fjerne enkelte dobbelte referencer. Ved gennemgangen af titlerne var overskriften, 'Ligprædiken', i første omgang vejledende. I Bibliotheca Danica findes dog en del prædikener anført med f. eks. bibelcitatet som titel eller med andre titler som blot 'prædiken', 'æreminde', 'gravskrift' etc. Følgende kriterier blev så anvendt i forbindelse med udvælgelsen: En ligprædiken skal 1. være holdt ved selve begravelsen 2. være holdt af en præst 3. indholde de omtalte dele: indledning, prædiken, personalia Det sidste kriterium kunne ikke følges konsekvent for prædikener fra slutningen af perioden, da de bliver kortere, og adskillelsen imellem prædiken og personalia gradvist ophæves. Jeg har ikke set alle 557 titler, men begrænset mig til at undersøge tvivlstilfældene, f.eks. fremgår det ikke altid af titlerne, om det drejer sig om en ligtale, et digt eller om en ligprædiken. Man har ikke altid været helt enige om, hvad begrebet ligprædiken egentlig indebar, f. eks. betegner Viggo J.V. Holsten Rathlow i 'Danske Studier' bd. 09, s.34 et sørgedigt over Peder Syv fra 1702 som en ligprædiken. De ligprædikener, som ved gennemsyn viste sig ikke at svare til ovennævnte kriterier, blev slettet af listen. Parentationer, ligtaler, oversættelser, manuskripter, og digte er derfor i reglen ikke taget med. Det materiale, der ved gennemgangen af de ovenstående lister er fremkommet, repræsenterer de danske trykte ligprædikener, der må formodes at eksistere i dag. Eksistenskriteriet har ført til slettelsen af en hel del prædikener især fra Engelhardts liste. Dette er lidt problematisk, da man må gå ud fra, at en del af disse prædikener sandsynligvis en gang har eksisteret, men nu er forsvundet. Statistikkerne (bilag 4,5 og 8) afspejler altså ikke helt situationen i perioden , men viser, hvordan det så ud, på baggrund af det bevarede materiale. Det er fristende, men for farligt, at inddrage de ikke-verificerede titler, da det for deres vedkommende er umuligt at skelne mellem fejllæsninger og ægte titler. Den vedlagte hovedfortegnelse (jvf. bilag 1), der danner grundlag for de følgende statistiske undersøgelser, er ordnet efter familienavnet, således at gifte kvinder anføres under deres eget navn og derefter med angivelse af ægtemandens navn. Borgerlige kvinder, hvis eget navn ikke er oplyst står sammen med ægtemanden. Hver liste har sin egen signatur: Lexicon = L, Engelhardt = E, og Bibliotheca Danica = D. E/D/L betyder altså, at den pågældende ligprædiken er registreret i hver af de tre fortegnelser. I de fleste tilfælde er der anført oplysninger om udgivelsessted og -år samt forfatter og format. Kvinder er markeret med * og adelige med $. I visse tilfælde har jeg kunnet tilføje enkelte biografiske oplysninger (jvf. endvidere signaturforklaringerne i starten af listen). Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side18 af 76\n19 Især udgivelsesåret må tages med forbehold. Ikke alle steder er det oplyst og nogle steder er der divergerende oplysninger. Dette kan skyldes, at datoen for prædikenens afholdelse, som ofte indgår i selve titlen, er blevet taget for udgivelsesdatoen, eller at der findes flere udgaver som f eks. Niels Hemmingsen ligprædiken over Herluf Trolle, som udkom første gang i 1565 og anden gang Ofte er der stor forskel på udgivelsesdato og datoen for prædikenens faktiske afholdelse, somme tider drejer det sig om flere år. Med det omfang, prædikenen i løbet af det 17. århundrede havde nået, kunne det være et problem for præsten, at gøre sin prædiken færdig i tide, selvom man af og til slækkede på de strenge krav om, at adelige lig skulle være begravet senest 14 dage efter dødsfaldet(53). Sjælesørgerens eneste chance for at blive færdig til tiden var derfor at ty til allerede færdige prædikener, man havde liggende i skuffen. Michel Henrichsen Thistorfs 4-bindsværk (jvf.s. 19 )er således en blanding af faktisk holdte ligprædikener og ligprædikener, som lå i reserve, I de sidstnævnte omtales den døde i fortalen blot som NN. Præsten skulle så blot udfærdige personalia og indsætte den afdødes navn på de tomme pladser. Det er klart, at selve prædikenen på denne måde ikke fik noget personligt præg. I reglen er den trykte prædiken dog en omarbejdelse af den individuelle prædikens manuskript. En sammenligning af manus og tryk ville kunne give værdifulde oplysninger om, hvordan denne bearbejdning er gået for sig, men kun få manuskripter til trykte ligprædikener er bevaret. På Det kongelige Bibliotek findes et håndskrift indeholdende Jørgen Skeels personalia, som har været del af af Hans Michelsens prædiken fra Jeg har ikke gennemgået det grundigt, men det lader ikke til at adskille sig væsentligt fra det trykte og kan muligvis bare være en afskrift. Bortset fra bearbejdningen kunne selve trykningen og indbindingen også være tidkrævende. Bjørn Ochsmer anfører, at også kobberstikkene til illustrationen kunne forsinke en prædikens udgivelse yderligere. Rudolf Lenz har af samme grund valgt at lægge dødsåret som grundlag for sine statistiske undersøgelser. Dette kan være praktisk, når det gælder om at uddrage oplysninger af sociologisk-demografisk karakter. Betragter man ligprædikenen som et litterært værk, kan denne fremgangsmåde imidlertid ikke bruges. Statistisk kan man af de anførte fortegnelser udlede følgende: 1. antallet af danske trykte ligprædikener og deres kronologiske fordeling 2. deres fordeling på kønnene 3. deres sociale fordeling 4. deres fordeling på udgivelsessteder 5. deres fordeling på formaterne: folio (2), kvart (4) og oktav (8) 4.1 Kvantitativ analyse og kronologisk oversigt Fra årene er der bevaret 557 trykte danske ligprædikener. En kronologisk statistik, der tæller ligprædikenudgivelserne op for 10 år ad gangen, giver en klar fornemmelse af udviklingen (jvf. bilag 4). Ligprædikenerne over de adelige beskriver en stejl kurve, der fra 1565 med en enkelt undtagelse i 1610'erne forløber jævnt stigende mod 1640, hvor toppunktet ligger med 81 prædikener, for derefter at falde lidt mindre jævnt omend lidt brattere mod slutningen af 1600-tallet. De borgerlige prædikener danner en meget fladere kurve, som forløber nærmest i to tempi med ca. 100 års forskydelse. Det ville være meget nærliggende at antage, at denne fordeling af ligprædikenerne på en eller anden måde ville afspejle dødshyppigheden i befolkningen eller andre demografiske fænomener. Da burde f.eks. krige og epidemier influere tydeligt på kurvens forløb. En sammenligning med statistikker over periodens demografiske forhold, såvidt de i al deres Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side19 af 76\n20 utilstrækkelighed kan tilvejebringes (53a), fører til den konklusion, at udgivelsernes boom ikke falder sammen med nogen af dødsfaldskurverne. Ladewig Petersen dokumenterer ganske vist en epidemi i 1644/45, og det kan da ikke udelukkes, at den kan have haft indflydelse på boomets størrelse; men da ingen af de andre sygdomsangreb har manifesteret sig synderligt i statistikken, er det lidet sandsynligt, at denne skulle være en undtagelse. En mulig forklaring giver Ladewig Petersen selv, idet han påviser, at dødeligheden blandt adelige, som tegner sig for størstedelen af alle ligprædikener, generelt var lavere end i andre grupper, især proletariatet. 75,9% af de adelige drenge og 76,9% af de adelige piger overlevede det 10. leveår - gennemsnittet lå på 63,9%. Heller ikke de talrige krige kaster lys over kurvens forløb. Periodens store opgør : Kalmarkrigen , Kejserkrigen , 30-årskrigen med begrænset deltagelse fra dansk side udenfor Kejserkrigens periode, Torstensonfejden og Karl Gustav-krigene sætter ingen entydige spor, nok fordi den adelige rostjeneste var blevet afskaffet efter Kalmarkrigen. Adelen kunne slippe for selv at gå i krig ved i stedet at stille et nærmere fastsat antal lejesoldater. 23 af de 55 ligprædikener i 1610'erne falder i perioden En stor del af dem er holdt over kvinder. Kun få er holdt over mænd, som mistede livet ved Kalmar, bl.a. Sten Maltesen Sehested. Der kan altså heller ikke peges på krigen som en rimelig forklaring. Ligprædikenforekomsten og dens kronologiske fordeling dokumenterer lidt flot sagt et modefænomen. Støtte for denne teori kan igen hentes i nabolandet Tyskland. Både Uwe Bredehorn og Rudolf Lenz benytter statistikker i deres undersøgelser. Bredehorn viser et kurveforløb i lighed med det danske, dog mere markeret og med toppunktet lagt i 1670'erne. Lenz går som omtalt (jvf.s. 21) ud fra dødsårstallet og får en lidt forskudt kurve med toppunkt i (jvf. bilag 6). Forskydningen af toppunktet skyldes 30-årskrigen, der her satte sine spor og ikke blot på dette punkt betød et kulturelt tilbagefald for det meste af Tyskland. Efter 1700 falder det svært at finde ligprædikener, der svarer til ovenstående definition (jvf.s. 20). For det første bliver de ikke længere trykt i samme omfang, for det andet ændrer de taler, som kommer i trykken, fuldstændigt karakter, så der ikke er meget af den oprindelige ligprædiken tilbage. Ikke blot titlen forsvinder og bliver til sørgetale, mindeord eller æreminde, også den strukturelle opbygning forandres, personalia og prædiken væves sammen til et hele, og indholdsmæssigt bliver prædikenerne mere generelle, hvorved beskrivelsen af dødsprocessen træder i baggrunden. ]rsagerne til de trykte ligprædikeners forsvinden har været søgt i, at de mistede deres funktion som statussymboler for adelsstanden, da borgerne efter 1660 fik større økonomisk indflydelse. En anden forklaring kunne ligge i deres eskalerende omfang. De første ligprædikener er på ca sider i oktavformat, hvorimod de sidste når op på over 300 sider i folio. Birgitte Skeels ligprædiken fra 1747 er således på 486 sider folio. Der er ikke længere tale om en opbyggelig håndbog, men om en massiv mursten, som skulle prange på hylden. Den væsentligste grund til at man ophørte med at trykke ligprædikener, må imidlertid søges i, at menneskenes holdning til døden ændredes i løbet af 1700-tallet. Efter en kort fase af fascination af makabre fænomener, hvor forrådnelsen og opløsningen i graven beskrives med en slags gruende velbehag (54), forsvinder beskrivelsen af dødsprocessen som nævnt langsomt ud af ligprædikenen fra omkring Døden er blevet for uhyggelig. Denne tendens afspejler sig også i fremstillingerne af dødedansen, som fik sin sidste udgivelse i 1762 (fotografisk optrykt i 1967 (Wormianum)). I modsætning til tidligere tiders dødedansscener, hvor døden optrådte som havlrådden mumie, behængt med orme og slanger, danser nu et pænt, afpillet skelet med de dødsdømte fra alle samfundslag (jvf. s.23b). 4.2 Kønsfordeling Dødsopfattelsen i danske trykte ligprædikener side20 af 76


Referat af bestyrelsesmøde i KFUMs Boldklub Juni 2015\n13. juli 2015 kl. 00:22\nOnsdag den 17. juni 2015 kl. 19.00\nDeltagere:David Bresemann, Jørgen Rønning, Mette Amtoft Frandsen, Peter Svendsen, Sigrid\nFonsdal, Stig BertelsenogThomas Sørensen.\nAfbud: Bo deFries, Magnus Pihl, Per Kjeldsholm og Stine Trampe Broch\n1. Registrering af nuværende medlemmer\nPeter gennemgår status over medlemsregistreringer i det nye kontingentsystem fordelt på afdelinger.Ved en sammenligning af medlemsoversigten i det gamle system med medlemsoversigten i det nye systemer situationensom følger: Børnefodbold mangler 52 medlemsregistreringer, Ungdomsfodbold mangler 65 registreringer, Seniorfodbold mangler 24 registreringer, Gammelmandsfodbold mangler 27 registreringer og blandt Passive mangler der 54 registreringer.Alt i alt udestår der registreringer i det nye system af 222 af de nuværende medlemmer.\n2. Budget efteråret 2015\nMed det nuværende antal registreringer i det nye system vil det blive nødvendigt med besparelser på godt 104.000 kr. i efteråret 2015 i forhold til det oprindelige budget. Bestyrelsen vedtog at regulere efterårets omkostningsgodtgørelser i forhold tilmedlemsregistreringer i det nye kontingentsystem. Afdelinger med få medlemmer vil opleve en negativ regulering af de udbetalte omkostningsgodtgørelser i efteråret 2015 sammenholdt med omkostningsgodtgørelserne i foråret\n3. Indmeldelse af nyemedlemmer\nSiden april 2015 har der praktisk ikke været indmeldelser af nye medlemmer. Peterarbejder med en plan, der skal få nyespillere til at blive indmeldt i klubben.\n4. Orientering fra kassereren\nSåvel de faktiske indtægter som de faktiske udgifter i foråret 2015 ligger helt på linje med budgettet for foråret 2015.\nA. Ny holdleder til førstesenior\nDavid meddeler, at Henrik Mouritzen ønsker nye udfordringer, og derfor ikke ønsker at forlænge aftalen med KFUM. David arbejder med at finde en afløser.Førstesenior genoptager træningen midt i juli 2015.\nB. Velkommen til nye trænere\nThomas foreslår, at førsteseniors nye trænere bliver budt velkomne af bestyrelsen. Eventuelt i forbindelse med et bestyrelsesmøde. Sigrid nævner muligheden for en reception. Mette foreslår,at alle nye trænere – ikke udelukkende førsteholdstrænere – bydes velkommen af bestyrelsen.\nDavid orienterer. Fodboldudvalget har skrevet et udkast til den ”rødetråd”i KFUMs fodboldarbejde. Den ”rødetråd” vil blive suppleret med en overordnet oversigt over de forskellige afdelingers træningsdage og tidspunkter. Mette taler om den kommende inspirationsaften til september 2015 for trænere i Børnefodbold. Den ”rødetråd” vil blive præsenteret på denne inspirationsaften.\nA. Arbejdslejr på Sommerlejren i Jægerspris\nDer har i foråret 2015 været afholdt den traditionelle arbejdslejr på Centralforeningens Sommerlejr. Deltagerne har præsteret et virkeligt flot arbejde med rengøring, maling og småreparationer.\nB. Ny kommunal struktur på EmdrupparkensIdrætsanlæg\nKøbenhavns Kommune vil etablere en ny struktur vedrørende investeringer og drift på kommunens anlæg. Den konkrete udformning – samt konsekvenserne for Emdrupparken– er endnu ikke fastlagt.\nC. Besparelser på drift i Københavns Kommune\nKommunen har planer om besparelser på medlemsbaserede driftstilskud til klubber og foreninger. Kommunen vil i fremtiden muligvis ikke yde tilskud til medlemmer, der ikke har bopæl i Københavns Kommune.\nD. KFUMs Tennisklub\nKFUM Tennisklub skal i fremtiden selv stå for vedligeholdelsen af tennisbanerne. Måske er dette et\nskridt, deri fremtiden vil ”danneskole” for driften af fodboldbaner mv.\nE. Besøg i KFUM af håndboldlandsholdsspillere\nKFUM Centralforeningen har afholdt et arrangement med deltagelseaf de tidligere KFUM spillere\n– og nuværende håndboldlandsholdsspillere– Niklas Landin, Magnus Landin og Bo Spillerberg. Arrangementet havde stor tilslutning, og havde blandt andre mange fodboldspillere fra KFUMs Børnefodbold som besøgende. Børnene fik autografer, postkort, sodavand og en god inspiration.\n8. Trænere, ledere og uddannelse\nSigrid efterlyser mere fodbolduddannelse til KFUMs trænere. Blandt andet ville KFUMs forældretrænere have gavn af fodboldkurser. Stig peger på KFUMs begrænsede økonomi, og fremhæver,at traditionelle kurser er ret omkostningstunge. Jørgen nævner,at KFUMs nye førsteholdstræner, Jesper måske kan afholde internekurser for KFUMs trænere. Jesper har erhvervet DBU’s trænerlicens på A-niveau, han kan dermed give KFUMs trænere et løft.\nMedlemstallet har gennem 2015 ligget konstant. Dette er utilfredsstillende i forhold til KFUMs målsætninger. KFUM vil bygge klubben op nedefra gennem øget fokus på de yngsteafdelinger i Børnefodbold. Sigrid finder det nødvendigt med lønnede folk i Børnefodbold i fremtiden.\nSigrid problematiserer hvad samarbejdet giver KFUM. I den forbindelse peges på, at en del af KFUMs afdelinger i Børnefodbold har benyttet FCNs tilbud om gratis adgang til hjemmekampe på Farum Park. Iden seneste tid har følgende KFUM afdelinger set FCN på hjemmebane: U10\nDrenge,U11 Drenge, U12 Drenge,U11 Piger samt U12 Piger.\nDet bliver også fremhævet, at konceptet til KFUM dagen i år 2014– hvor medlemmer, forældre samt andre KFUM støtter samlede metalskråt– stammer fra FC Nordsjælland.\nA. Sommerlejr for Børnefodbold\nTilmeldingerne til årets Sommerlejr går tilfredsstillende. Derfor ventes et deltagerantal omkring 35 børn.\nB. Etablering af ny afdeling for pigefodbold\nSigrid er, med hjælp fra forældre, ved at etablere endnu en afdeling af pigefodbold i KFUM. Til den første træning var der 14 piger, som skal spille i U8.\nC. Minibaner til KFUM\nKøbenhavns Kommune har bevilget minibaner med kunstgræs og bander til Emdrupparkens Idrætsanlæg.Banerne skal efter planen hver have målene 10 gange 20 meter. Peter er i dialog med Københavns Kommune og med DBU med henblik på en løsning uden bander og et samlet areal på\n975 kvadratmeter (25 gange 39 meter).\nMandag den 31.august 2015\nInspirationsaften for trænere i Børnefodbold\nKriterier forvalg af trænere\nForbundsmesterskaber eller alternativ turnering


Uge 3 - 2015 - randers.dk\nHvem mon det bli´r ?\nUgens Blog, søndag den 18. januar, 2015\nSå skal vi til det i gen. Om to uger løber Sportsfest 2014 af stablen i Arena Randers. Ikke helt på samme Galla-niveau som tidligere, men det vigtigste er bevaret.\nVores mange dygtige idrætsudøvere, trænere og ledere får den festaften de fortjener. En aften, hvor højdepunktet ikke kan undgå at blive uddelingen af syv priser, hvoraf Årets Sportsnavn er den mest prestigefyldte.\nOg hvem har så gjort sig fortjent til den hæder og ære?\nI min nytårsblog for et par uger siden nævnte jeg, hvad der efter min mening var de største lokale præstationer i sportsåret 2014, men det er nu engang Amtsavisen, der finder frem til de nominerede.\nHer har jeg ikke noget at skulle have sagt.\nBliver sølv til guld\nNo time for losers, synger Queen i den uopslidelige "We are the Champions", der iøvrigt - så vidt jeg husker - handler om en russisk balletdanser som Freddie Mercury vist var lidt lun på, men mon ikke der bliver plads til tabere på kandidatlisten.\nVel er man taber, når man ikke vinder DM-finalen i basketball, men der bør vel være rum til Randers Cimbria, der nok kan trænge til opmuntring for tiden.\nI særdeleshed efter dagens meget blege indsat i pokalfinalen i Horsens, hvis man da lige ser bort fra Chris Nielsens nævefight, der kostede en badebillet.\nJeg tror også, at Randers HKs bronzevindere banker på døren. En placering, der sendte dem videre til Europa, hvor de fortsat er med og skal på polsk visit om nogle uger.\nAt Randers FC lige nu indtager Superligaens tredjeplads er da - efter min mening - også noget af en præstation, ligesom det vel ikke skader på renommeet, at klubbens stort set er repræsenteret på samtlige ungdomslandshold.\nPå den individuelle front har der også været flotte præstationer. Senest bekræftet, da stortalentet på to cross-hjul Mikkel Haarup forleden ryddede bordet ved Dansk Motorsport Award og blev kåret som både Årets motocross-kører og Årets talent.\nDet var vel i virkeligheden ugens største og bedste nyhed - undskyld, Camilla Dalby. På billedet ses 13-årige Mikkel - i fint selskab - siddende som nummer 4 fra højre.\nMikkel vandt priserne efter et år, hvor han vandt bronze i ved junior EM, blev nummer 4 ved EM,sejrede i den store tyske ADAC serie og - ikke mindst - sikrede sig en 5-årig kontrakt med branchens førende fabriksteam: KTM.\nHan er ung, fremstormende mand, der fortjener at blive hyldet. Jeg glæder mig til at følge ham i årene, der kommer. Det er ikke helt ved siden af at mene, at vi her meget vel kan have en kommende verdensmester.\nAtletikken og cykelrytterne har også markeret sig og så skal vi da bestemt ikke glemme vores olympiske kandidater.\nNiels Korfitz, landets bedste mandlige bueskytte Johan Weiss og Iben Høgh-Pedersen - husk også lige hendes yngre klubkammerat udi samme stang-disciplin Josephine Skipper, der kan blive rigtig stor om ej så mange år.\nDe tre OL-kandidater har måske ikke leveret de mest mindeværdige resultater i år - dog satte handicapsvømmer Kortfitz en europæisk rekord - men det hører ligesom med til showet.\nDet er først i år, at de for alvor skal toppe og løse billet til Rio, men de har godt af at vide, at vi tænker på dem!!!!\nOg så er der Oliver Krogstrup.\nHvem er det nu lige det er, vil min læser måske spørge. Svaret er, at han er fra Randers Karate Skole og er verdensmester i Ashihara Karate.\nIkke den øverste gren i karate-hierarkiet men immervæk verdensmester.


Motorsporten.dk - Folkerace - MNJ byder velkommen til: Prøv Folke Race\nMNJ byder velkommen til: Prøv Folke Race\nLørdag d. 5. maj (i tidsrummet: 10.00-1500) giver Motorsport Nordjylland (MNJ) mulighed for, at interesserede - med bare lidt benzin i blodet - kan stifte nærmere bekendtskab med Folke Race. Dette foregår med Åbent Hus-arrangementet: PRØV FOLKE RACE (PFR) på motorsports-stadionet i Nysum\n- Prøveturen er gratis og foregår i passagersædet med en FR-chauffør ved rattet, oplyser baneleder Kaj Storgaard. - Efterfølgende er der mulighed for en køretur med sig selv ved roret og alene i raceren. Dette sker mod et lille beløb (150 kr.) til dækning af slitage og brændstof. Man skal under alle omstændigheder blot møde op med sig selv, idet MNJ stiller køredragter og styrthjelme til rådighed i alle gængse størrelser.\nI lighed med Zulu Djævleræs får interesserede mulighed for at sidde ved siden af en erfaren FR-chauffør rundt på motorbanen.\nMNJ er samarbejdspartner for den populære TV-serie: Zulu Djævleræs, som har oplevet stor seer-interesse på både TV2 Zulu og TV2. Bowler Tage er blevet en populær landskendt og hurtigtsnakkende speaker i TV-serien, som i 2012 bliver en realitet i sin syvende udgave.\n- Vi starter op midt på formiddagen lørdag, supplerer Bowler Tage. - Det er derfor en god ide at komme så tidligt som muligt. På forhånd har MNJ mærket stor interesse for PRØV FOLKE RACE. Endnu flere af klubbens kørere end i 2011 har lovet at stille FR-biler til rådighed og evt. være chauffør. Man kan også bare kikke forbi og indsnuse stemningen, idet aktiviteten på banen bliver næsten lige så høj som ved den nyligt afviklede DM-premiere i Folke Race på motorbanen.\nDM-premieren i MNJ havde 108 kørere på startlisten, og heraf var tæt på halvdelen fra MNJ.\n- Vi har mobiliseret ekstra materiel-vitaminer til at få ÅBENT HUS glide, fortsætter Kaj Storgaard. - Den nederste aldersgrænse for Folke Race er 14 år. Hos MNJ er der ingen øvre grænse for alderen, idet motorklubbens ældste aktive kører fejrede sin 70 års fødselsdag i 2009 på motorbanerne. Der kræves derfor ikke kørekort i Folke Race, men man får dog ikke lov til at deltage i motorløb, såfremt kørekortet er fradømt og derfor hænger til ”tørre” nede hos Politiet.\nDer er høj aktivitet i pitten ved PRØV FOLKE RACE, når både passagerer og single-chauffører skal serviceres ud på motorbanen.\nI 2011 havde MNJ pænt over 100 personer M/K, som prøvede kræfter med at sidde ved siden af en erfaren FR-chauffør. Den tidligere danske mester i Ladies Cup: Anni Schødt Laursen var blandt kørerne, som gav de interesserede en god appetitvækker til motorsport: - Jeg kører selvfølgelig med et lille sikkerheds-overskud i tempoet. Det gælder om at give de fremmødte en spændende oplevelse uden ridser og skrammer. Folke Race kan være dramatisk med rulleture og pirouetter, men det skal absolut ikke sammenlignes med Stock Car, hvor deltagerne bevidst prøver på at ødelægge modstanderens bil.\nZulu Djævleræs bliver i 2012 en realitet i sin syvende udgave.\n- Folke Race er også vældig populært blandt pigerne, afslutter Kaj Storgaard. - Dette nyder MNJ også stor gavn af på det organisatoriske område, idet FR nemt kan blive et samlingspunkt for en hel familie - både for forældre og teenage-børnene.


Gratis chat sider Ringkøbing-Skjern - www.expert-ka.ru\nDu behøver ikke kunne dansk for at få hjælp, da vi taler mange sprog.Nogle af vores frivillige er også selv kursister på skolen, så der er chance for, at de selv kender til det tekniske problem, du sidder med. Du kan også skrive en mail på [email protected] ringe i cafeens åbningstid på telefon: 8732 5410 Jobklubben I Jobklubben kan du få hjælp til at skrive ansøgninger og få uddannelsesvejledning.\nDerfor kræver deltagelse adgang til internettet, et webcam og en mikrofon.I Google Hangout er der flere funktioner, der kan hjælpe med samtaler, såsom Chat, Del skærm og Google Drive, der gør det muligt for deltageren at oprette ordlister eller dele dokumenter, der understøtter dine samtaler. Læs mere om programmet og mød vores mange frivillige på Facebook: Der er åbent for tilmelding - send os en email: [email protected]æs eller print vores brochure her Swap Language På Swap Language kan du finde en tandem-partner i den by, du bor i og bytte sprog hvor og hvornår det passer dig!Rådgiverne er fagfolk, der frivilligt yder gratis rådgivning.Du kan møde jurister, socialrådgivere, psykologer og andre med relevant erfaring og uddannelse.Du kan få hjælp i frivilligrådgivningerne uanset hvor længe, du har opholdt dig i Danmark.\nDansk Flygtningehjælps frivilligrådgivninger yder gratis og uvildig rådgivning i spørgsmål om blandt andet: Vi kan også hjælpe dig med at forstå breve fra offentlige myndigheder og forklare myndighedernes behandling af din sag.Du kan finde caféen midt i Multicentret, og de kan hjælpe dig om mandagen mellem kl. Du kan eksempelvis få hjælp til følgende: Frivillig Rådgivningen Hvad er det?Dansk Flygtningehjælps frivillige rådgivninger tilbyder flygtninge og indvandrere gratis, anonym og uvildig rådgivning i udlændinge- og integrationslovgivning samt psyko-sociale forhold.Det er både for internationale og danske sang-elskere. Jeg er stolt over at kunne præsentere dig for et spændende rejseprogram til sommeren 2017, hvor vores danske guider for første gang byder gæster velkommen til den græske ø-perle Meganisi og til billedskønne Cala d’Or på Mallorcas østkyst.Du designer hvilke emner, du vil bruge til at øve dit danske sprog.


Mellem himmel og jord: I Herning og Århus....\nRasmine 3. august 2009 kl. 08.57\nJeg tror faktisk ikke engang, jeg ville ulejlige mig ind det der museum. Det, jeg allerede har set, siger mig absolut ingenting. Kunst? I ordet ligger "kunnen", og jeg synes, at det er meget svært at få øje på nogen form for kunnen i meget af den moderne såkaldte kunst. Man er ikke nødvendigvis gammeldags, fordi man ikke hopper med på hvad som helst.\nMøntmestergården skal jeg absolut se, og det bliver forhåbentlig her i efteråret. Jeg havde allerede set nogle billeder hos Anarkisten(s (ægte) kogebog).\nKunne du formås til at fortælle, hvad du synes om Guldalderbogen? Det kan være, at jeg også skal på jagt :-)\nJan 3. august 2009 kl. 20.18\nTjah - hvad skal jeg sige....bum-bum....jeg skal lige afslutte en anden bog inden jeg går i gang med "Hverdagsbilleder"....men jeg har jo læst den for en del år siden og har siden jagtet den i antikvariatsverdenen indtil heldet tilsmilede mig i sidste uge.\nNuvel - (meget) kort fortalt, så prøver Monrad at beskrive/afdække hvordan forholdet var mellem kunst og samfund i guldalderens Danmark; Hvem købte kunstnernes værker ? Hvilke var de mest sælgende kunstnere dengang (og nu) ? Hvad tjente de ? Hvordan levede de ? o.s.v., o.s.v. For eksempel er der sammenligninger af lønninger som eksempelvis dommerne ved Højesteret fik mellem 1800 og 2400 Rbd. om året, Dommerne ved landsretterne mellem 1000 og 1600 Rbd., Universitetsprofessorer mellem 800 og 2000 Rbd. og selvfølgeligt altsammen efter deres ancennitet og årlige beløb. En simpel kontorist (kopist) fik ca. 300 Rbd., en skolelærer ca. 6-800 Rbd. Monrad anfører, at leveomkostningerne gjorde, at man formentlig skulle tjene ca. 850 Rbd. om året for at kunne forsørge en familie, så de fleste almindelige mennesker måtte have flere jobs ved siden af hinanden. Overfor dette står så, at en maler som f.eks. Christen Købke i 1834 tjente ca. Rbd. men så var det også godt at han kunne bo hjemme og leve godt der. De her rejse-legater kunstnerne fik fra Akademiet eller fra fonden "ad usus publicus" kastede ca. 4-600 Rbd. af sig for et år og for dette skulle de altså kunne rejse til f.eks. Rom, leve der et år og så rejse retur, så der var altså ikke meget at rutte med.\nDer er en hel masse om dette og meget andet, så ja - bogen er meget interessant at blive klog på. Måske kan du låne den på Biblioteket ?\nJeg har flere rejsebøger (dagbøger) som du kan se af min liste; de 2 bedste er den af Constantin Hansen og den af Johan Th. Lundbye og om deres rejser til og ophold i Rom. De giver et fantastiskt godt billede af deres dagligdag. Ligeså er H.P.Rohde's afhandling om "Danske malere i Rom" som udelukkende beskæftiger sig med dette billedes fremkomst; hvordan levede Constantin Hansen i Rom, hvem boede han sammen med, hvem kom han sammen med, hvor spiste de, hvad kostede det, hvor fik han materialerne fra og hvordan o.s.v., o.s.v. En kanon-bog, siger jeg dig. Også den kan lånes på Biblioteket.\nJeg tror, at du kan få de fleste bøger på min liste på Bibliotekerne og du burde prøve med de 3 jeg her har nævnt.\n...og så må jeg vist hellere begrænse mig, så slut for nu ;-)


T-shirt stjal hele opmærksomheden, da Super Bowl-vindere vendte hjem - TV 2\nT-shirt stjal hele opmærksomheden, da Super Bowl-vindere vendte hjem\n07. feb. 2017, 18:17\nMatt Patricia ankommer i en t-shirt med Goodell udstillet som klovn. Foto: Screendump/NBC\nEn blå T-shirt med et klovnehoved tog opmærksomheden i de amerikanske medier, da Super Bowl-vinderne fra New England Patriots mandag vendte hjem.\nSuper Bowl 51 blev en helt forrygende en af slagsen, hvor New England Patriots leverede et historisk comeback og sikrede sig sin femte titel.\nVejen til sejren var en helt exceptionel kamp, hvor Patriots undervejs var bagud 3-28, inden de udlignede kampen til allersidst og siden vandt i ekstratid mod Atlanta Falcons.\nSuper Bowl-overraskelse udløser drømmedate med tennisstjerne\nMandag vendte Super Bowl-vinderne så hjem til Logan Airport i Boston, og her var det en T-shirt, der stjal det meste af opmærksomheden i de amerikanske medier.\nSåledes rapporter både CBS, Fox Sports og flere andre, hvordan Patriots-træneren Matt Patricia ankom i en blå T-shirt, hvor den øverste chef for NFL, kommissæren Roger Goodell, var afbilledet med en rød klovnenæse, som du kan se over artiklen.\nDermed gav den defensive træner klart udtryk for, at New England Patriots på ingen måde har glemt Roger Goodells rolle i den berømte Deflategate-sag, der kostede holdets quarterback Tom Brady fire kampe på sidelinjen i starten af denne sæson.\nRoger Goodell med klovnenæse. Foto: Barstool Sports\nDen røde klovnenæse betragtes som en direkte stikpille til Goodell og måden, han håndterede hele sagen på, der omhandler, hvordan Patriots, tilsyneladende, bevidst fjernede luft fra holdets egne bolde i AFC-finalen mod Indianapolis Colts i januar 2015. Dermed blev boldene lettere at håndtere.\nI første omgang slap Patriots og Tom Brady ellers for straf, men siden valgte NFL at appellere sagen, og så måtte Brady starte sæsonen med fire kampe på sidelinjen.\nDerfor var det også en fryd for Patriots' fans, da netop Roger Goodell søndag måtte overrække Patriots-ejeren Robert Kraft det berømte Vince Lombardi-trofæ som et symbol på, at holdet igen er verdens bedste til amerikansk fodbold.\nRoger Goodell overrækker Vince Lombardi-trofæet til New England Patriots-ejer Robert Kraft. Foto: TIMOTHY A. CLARY / Scanpix Denmark\nRobert Kraft udnyttede da også chancen i sin efterfølgende tale for at sende en stikpille til NFL-chefen og andre involverede i sagen.\n- For to år siden vandt vi vores fjerde Super Bowl nede i Arizona, og jeg fortalte vores fans, at det var den bedste af dem alle. Men der er sket meget i de seneste to år, og jeg tror ikke, det behøver nogen forklaring. Men jeg vil gerne sige til vores fans, brillante trænerstab og fantastiske spillerne, at dette uomtvisteligt er den bedste, sagde Kraft, inden de tilstedeværende Patriots fans brød ud i jubel.\nMandag stak træneren Matt Patricia så kniven lidt dybere med sin lydløse hovering.\n39-årig stjerne skrev NFL-historie - og blev Super Bowls mest værdifulde spiller\nVar nede med 25 point: - Vi vil huske det her for evigt\nAmerikanske stjerner er ikke i tvivl: Brady er den største nogensinde\nNFL-stjernes hårde år: Morens første kamp på stadion var finalen


FIBROMYALGI: PASSIV FYSIOTERAPIBEHANDLING - INTERN MEDICIN\nFibromyalgi: Passiv fysioterapibehandling\nDe passive terapimetoder i fibromyalgi tjener først og fremmest til Tillidsopbygning, afslapning (fysisk og mental = fysisk og mental) og smertelindring det Forudsætning for den ledsagende aktiverende terapi fra starten at opnå. Du kan afhjælpe vegetative bivirkninger og er en fantastisk måde at cykle på Frygt / spænding / smerte / inaktivitet at bryde igennem og bør tage en bagsæde, når behandlingen fortsætter. Der kan også være en på grund af virkningerne af den passive behandlingsteknik Reduktion i brugen af smertestillende midler muligt.\nLymfedrenering ved overbelastningsproblemer\nTrigger point-behandling, også omhyggeligt, ellers mulig smertereaktion\nEventuelt manuel terapi for at eliminere leddysfunktionhvis tilstedeværende (ikke et primært symptom)\nDu kan finde mere information om de individuelle passive behandlinger under vores emne: fysioterapi\nFra fysioterapi-området, det bedste Varmetilførsel af enhver art (Fango / paraffinpakker, kornposer, varmvals), sauna (moderate temperaturer tolereres ofte bedre), Gigtbad, og Bevægelse i varmt vand bevist.\nDet giver mening at udføre bevægelserne i varmt vand under professionel vejledning, da der er mange mulige variationer med og uden enheder, der kan gøre bevægelsen lettere eller vanskeligere.\nDerudover er muligheden for skiftende bevægelser i vandet og i gruppen meget lettere "end på land", så øvelserne ofte ikke udføres korrekt uden tilsyn. Doseringen og stigningen i intensitet er også lettere i samråd med terapeuten.\nForbløffende er der også gode resultater fra helkrops kryoterapi i kolde kammer (-110 °), selvom fibromyalgi ikke er en inflammatorisk sygdom. Reduktionen af smerter umiddelbart efter koldbehandling betyder, at udholdenhed og styrketræning tolereres bedre. Dog følger det med\nImidlertid var der et øget antal behandlingsophør med hele kropsanvendelsen (kun 47% af forsøgspersonerne tolererede forkølelsen) på grund af øget smerte, ineffektivitet, Angstanfald og hudændringer.\nResultaterne antyder således det Fibromyalgi-patient bestemt den Kolde kammer bør teste i det omfang han har mulighed for det.\nTeknikkerne til klassisk massage og Fascienbehamdlung (Fascien - bindevævsafdækning af muskler og organer, ledbånd og sener) skal med Fibromyalgi syndrom I starten skal det udføres meget omhyggeligt med lidt pres, ellers kan smertefulde reaktioner forekomme. Valget af teknik og stigningen i intensitet er baseret på patientens reaktion på behandlingen.\nJeg vil især fremhæve teknikkerne til behandling af triggerpunkter, fascia-behandlingen ved hjælp af fascia-rullen og kuglen og den tværgående friktion ved stimulering af senen. Ved omhyggeligt at undersøge det berørte senesektion ved senebenovergangen eller ved senemuskelovergangen kan den smertefulde struktur mærkes nøjagtigt og behandles med tværgående friktion (intermitterende = skifte af tryk / spænding og lettelse massageteknik over senebanen). De individuelle fund og patientens reaktion er afgørende for udvælgelsen og intensiteten af teknikkerne.\nManuel lymfedrenering bruges som ødemer og dekongestionsterapi på kropsstammen, ekstremiteterne og hovedet. Ødem (lymfødem - hævelse af vævet på grund af lækage af væske fra karene ind i det intercellulære rum) og overbelastning i vævet opstår på grund af utilstrækkelig transport, så mere volumen skal fjernes fra det intercellulære rum, end lymfekarene kan skabe.\nI ML bruger terapeuten forskellige grebsteknikker med skiftende tryk og lindring for at understøtte lymfekarrens pumpefunktion og dermed en højere strømningshastighed. På denne måde kan ødem fjernes bedre, og hævelsen i vævet reduceres.\nYderligere effekter af ML er patientens psykologiske afslapning, smertelindring i vævene og i knoglemusklerne ved at reducere muskelspænding.\nI tilfælde af fibromyalgi er hævelser hovedsageligt til stede om morgenen i området med det delikate vævsdele af kroppen - omkring øjnene, poser under øjnene, ved nervens udgangspunkter i bunden af kraniet, lukket næse på grund af hævede slimhinder, hævede fingre, fødder. Disse edemaer er normalt tydelige og synlige f.eks. Ringe passer ikke, hovedpine om morgenen!\nIndtil videre er der ingen overbevisende forklaring på forekomsten af dette fænomen i fibromyalgi, men klagerne styrker de overordnede symptomer og er stressende for dem, der er berørt.\nRegelmæssig lymfedrenering kan hjælpe.\nFibromyalgi: Cranio-Sacral Therapy\nCranio-Sacral Therapy tilbyder en fremragende start ved behandling af kroniske smertsymptomer og især hos fibromyalgiepatienter, da virkningerne af behandlingen ikke er lokalt begrænset, men finder sted generaliseret i hele kroppen, og der kan etableres et tillidsforhold mellem fysioterapeut og patient.\nCranio-sacral terapi tildeles de alternative helingsmetoder og er i begyndelsen af det 20. århundrede af lægen Dr. Sutherland på grundlag af osteopati (manuel medicin, der overvejer og behandler mennesker i deres helhed).\nNavnet er afledt Kranio-Sakral fra de latinske ord "kranium = kranium"og"sacrum = sacrum“.\nDet antages, at den rytmiske pulsering af cerebral og rygmarvæske (væske) overføres til eksternt væv og knoglesystemet og således kan mærkes af terapeuten. De individuelle kranietknogler antages også at være gensidigt bevægelige.\nHvis den manuelle undersøgelse (palpationsundersøgelse) viser abnormiteter i dette funktionelle system (f.eks. Svækket eller asymmetrisk Cranio-sakral rytme) terapeuten kan drage konklusioner om forstyrrelser i andre funktionelle systemer (organer, muskulatur, Bindevæv, knogler) i kroppen og behandle dem på en meget blid måde.\nDa virkningerne af cranio-sacral terapi ikke er videnskabeligt bevist, er denne behandling ikke et middel, som en læge kan ordinere, dvs. sundhedsforsikringsselskaberne dækker ikke omkostningerne.\nErfaringen har imidlertid vist, at det i mange tilfælde Smertelindring og afslapning, især omkring forbedret energiflow og aktiveringen af Selvhelende processer i kroppen (fysisk og mentalt) kan opnås.\n2021 © https://lifeafterjob.com Fibromyalgi: Passiv fysioterapibehandling


Beskrivelse: Talent sidder også mellem ørerne! Alt for ofte måler vi en spillers talent alene i størrelse, atletisk formåen og fysisk styrke, eller på hvor mange point vedkommende scorer. Jeg har lært, at det langtfra er nok...\nMarkus' spilforståelse, intelligens og evne til at anticipere og forudsige, hvad der sker på en basketballbane er bedre end de flestes, og det smitter af på resten af holdet til kamp og i vores træninger.\nDerudover har han en mental styrke, stædighed og vilje, som kan bringe ham rigtig langt. Han stiller meget høje krav til sig selv og sine omgivelser, og er dedikeret og altid fast besluttet på at træne og arbejde hårdt, og han finder sig ikke i, hvis andre vil det mindre end ham. Han sad ude en stor del af sidste sæson med en skade, men er kommet stærkt tilbage.\nMarkus er en uselvisk spiller, der altid tænker holdet først. Han lytter og er "coachable", og er altid i stand til at holde det rette fokus, hvilket gør ham til en naturlig anfører og meget værdifuld spiller for vores hold.\nSå ud fra de kriterier har jeg valgt ham på et hold, hvor konkurrencen er benhård, og hvor jeg i mine øjne nemt kunne nominere yderligere 3-4 spillere.\nPosition: Off Guard, Point Guard\nTilhør: Hørsholm, Coach: Steen Guido


Ny serie robot-græsslåmaskiner til de store haver – Journalist Hans Henrik Lichtenberg\nGræsrobottens hukommelse genkender allerede klippet arealer og med den kraftige motor og brede klinge på 29-36 cm. sikres et bioklip, der gøder og holder på fugten og gør græsopsamling helt overflødigt.\nVælger du at have en græs-robot i sommerhuset kan du ved hjælp af Bluetooth og mobiltelefonen på Evolution-modellen let lave om på din programmering eller overtage kontrollen og kører uden for de nedlagt kørerledninger.\n”De kraftige hjul gør at hældninger på op til 30 grader ikke er nogen hindring. Klipningen forgår efter tilfældighedsprincippet og kan foregå i spiraler eller stjerner alt efter ens programmering, som er nem og intuitiv. Støjniveauet, som er det laveste på markedet, er på kun på 57 dB, fordi plæneklipperen automatisk indstiller knivhastigheden efter arbejdsbetingelserne. Robotplæneklipning er nu på et så højt niveau, at det faktisk ikke kan gøres bedre af mennesker, og med Ambrogio er der slet ingen grund til menneskelig indblanding,” siger den danske importør Heikki Christoffersen fra virksomheden Omtech Electro A/S.\n100 pct. selvstændig robotteknologi\nVed lav batteristand finder robotten selv hjem til ladestationen, og efter genopladningen genoptager den arbejdet og er på den måde i stand til at klippe op til flere gange dagligt – naturligvis efter behov.\nDen 100 pct. vandtætte opbygning beskytter alle de vitale dele og med de indbygget regnføler kan den programmeres til at ignorer eller køre til hjemme basen ved regnvejr og genoptage arbejdet efter endt nedbør.\nSikkerheden er helt i top og ved et evt. løft vil kniven øjeblikkelig stoppe. Dermed er 200-serien helt ufarlig for børn og dyr og desuden er den sikret mod tyveri. Modellerne har nemlig indbygget to sikkerhedsniveauer som sikrer start og tyveri med password og de helt store har derudover sirenealarm.\nFor at græsrobotten skal være så diskret som muligt kan ladestationen nu blive udstyret med et lille sødt hus eller en udhulet sten, når robotten skal hvile, oplades eller skal i vinterhi. Der ydes 2 års garanti på såvel maskine og batteri.\nLæs meget mere på www.omtech.dk og find din forhandler