Artiklen er fra medlemsblad nr. 2 i 1995, 18. årgang\nMan kunne i foråret 1995 se og høre en masse om Danmarks Befrielse den 4 – 5 maj 1945, - naturligt nok, da det var 50-året for den begivenhed. Men var man gået længere tilbage i historien, havde man fundet ud af, at man på samme tid – her i byen – kunne fejre 200 året for en anden befrielse. I maj måned 1795 forsvandt Christopher Erhardt med familie fra Ude Sundby, hvad størsteparten af landsbyens befolkning helt sikkert har følt som en lettelse og befrielse. Hvorfor, skal erfares i det følgende:\nChristopher Erhardt blev født i september 1749 på Eskemosegård i Birkerød sogn. Her boede hans far, Johan Gottfried Erhardt, skovrider for enkedronning Sophie Magdalene på Hørsholm slot. Den 19. september samme år blev han døbt i Birkerød kirke; fadderne var ansatte fra Hørsholm Slot.\nFaderen døde i 1768, og moderen, Inger Margrethe Cramer, i 1781, og ved hende blev der i kirkebogen noteret, at hun havde været fra sin forstand i mere end 25 år.\nSom søn af en skovrider, var det helt naturligt, at også Erhardt søgte sig et embede blandt skovens folk. Skovrider blev han ikke, men gik i stedet jagtvejen. Han fik ansættelse som parforcejæger under Christian den syvende.\nParforcejagten var en jagtform, hvor jagtbetjente med hunde jagede et stykke vildt, indtil det segnede af udmattelse. Mens hundene holdt det nede ved at bide sig fast i dyrets ben, ører og pels, tilkaldte man med et hornsignal en af jagtherrerne, som indtil da – fra hesteryg og på behørig afstand – havde fulgt jagten. Denne stak nu med sin hirschfänger (jagtdolk) eller et spyd dyret ihjel, - jagten var slut.\nMens Christopher tjente som parforcejæger blev han – som han senere udtrykte det – ”i en ukristelig proces dømt som ransmand”, men fik oprejsning af kongen og kunne fortsætte i sit embede.\nI 1777 blev det besluttet, - dels for at spare på statens udgifter, og dels fordi parforcejagt ikke interesserede Chr. VII -, at nedlægge jagten. De mange ansatte kom på ventepenge og kunne derefter selv bestemme, hvad de ville foretage sig.\nChristopher Erhardt mente, at det var for tidligt at slå sig til ro som 28-årig, men da det ikke var muligt at blive ansat som jæger nogen steder, måtte han prøve et andet hverv.\nHan erhvervede så Havelse Mølle, og der flyttede han med kone og børn ind men måtte snart konstatere at mølleriet måske ikke var så givtigt, som han havde forestillet sig.\nHan ansøgte derfor i 1785 Det Kongelige Rentekammer om lov til at fæste gård nr. 4 i St. Havelse. Som begrundelse for at netop han skulle have den, skrev han, at den næsten altid havde hørt under Havelse Mølle, og at møllens forrige fæster, Jan Larsen, netop var flyttet. Erhardt fik afslag på sin ansøgning, hvilket ikke afskrækkede ham fra at prøve igen.\nSituation fra parforcejagt, hvor hunde holder det udmattede hjortevildt nede. Efter stik fra værk om jagt 1682 af Johan Täntzern.\nJørgen Smith havde, som nabo til Erhardts kirkejord, ventet med at sætte stendige imellem denne og sin egen jordlod, - formodentlig fordi, han selv håbede at kunne få jorden, og drive begge lodder sammen. Men da det ikke viste sig muligt, skulle stendiget også sættes her. Dette skete i sommeren 1786, og det gjorde, at Erhardt så sig nødsaget til at reagere. Der var oprindelig gravet en jordgrøft rundt om Smiths lod for at markere skellet. Her kunne Erhardt ”ved selvsyn konstatere”, at det nye stendige blev sat op uden for denne grøft, og det snuppede hele 4 alen af hans jord! Landinspektøren måtte nu ud for at klare sagen. Efter en opmåling kunne han fortælle, at stengærdet stod, hvor det skulle. Men derimod var grøften skæv, og det havde Jørgen Smith nu rådet bod på.\nDet var helt sikkert en afgørelse, der ikke huede Christopher Erhardt, og formodentlig lagde den også kimen til det fjendskab, der kom til at bestå mellem ham og familien Smith i de kommende år.\nChristopher Erhardt blev, da han fæstede kirkejorden, boende i Havelse Mølle, men fandt det snart upraktisk at bo så langt fra sin jord. Man kunne ikke holde øje med, om nogen – om end retmæssigt - bemægtigede sig, stykker af den. Han fandt det derfor klogest, at afhænde den til en godtroende person, som kunne affinde sig med den slags. Offeret blev Jakob Verdelin, Garver i Frederikssund. Han havde enten for mange penge, eller for lidt forstand på landbrug. Han gav Erhardt 1000 rigsdaler for afståelsen, et beløb, som den ikke engang kunne have indbragt, hvis den blev købt på daværende tidspunkt.\nSå stod Erhardt igen uden jord, og samtidig gjorde han sig tanker om at ville forlade Havelse Mølle. Han havde i den korte årrække, han havde beboet den, præstereret at rage uklar med de fleste bønder i St. Havelse. Han havde ad rettens vej forsøgt at tvinge dem til at betale ham nogle afgifter, han mente sig berettiget til som møller. Dommen var gået ham imod, men hans foretagsomhed i den anledning, havde ikke just øget hans popularitet.\nDertil kom, at byens sognefoged ideligt rendte ham på dørene for at få ham til at betale de afgifter til Frederiksborg Sygehus, som byens øvrige indbyggere svarede, og som han nu var 4 år bagud med.\nErhardts lille intermezzo med Jørgen Smith havde ikke afskrækket ham fra at slå sig ned i Ude Sundby. Han var derfor ikke sen til at benytte sig af situationen, da Niels Pedersen på Hofgård fandt ud af, at landbruget ikke var det erhverv, at han bedst kunne ernære sig ved. Niels Pedersen havde fæstet sin gård lige efter udskiftningen og selv bygget den gård, der nu stod på lodden. Det havde kostet ham alt, hvad han havde af penge, og da Erhardt kom og tilbød, at give 300 rigsdaler for at kunne overtage gården, så slog Niels Pedersen til med det samme og flyttede ind til selve Ude Sundby og ernærede sig som fisker.\nErhardts overtog gården i 1787, på det tidspunkt var den kun et par år gammel. En brandtaksation, som ganske vist er udarbejdet et par år senere – giver mulighed for at se, hvad det var, Erhardt flyttede ind i:\nGården bestod af 4 længer. Stuehuset lå i syd og var 9 fag langt og indrettet til 2 stuer, 3 kamre, køkken og bryggers. Nordlængen var 10 fag lang, og her var der kalvehus, port, to lader og en lo. Vestlængen var 7 fag, og her var der hestestald, lade og lo, endelig havde man mod øst en længe på 10 fag, som indeholdt en kostald, port, 2 lader og en lo.\nIngen af Erhardts børn var store nok til, at kunne give faderen en hjælpende hånd med gårdens drift, da han overtog gården. Han måtte derfor ansætte tjenestefolk til at bistå ham med arbejdet. Til markarbejde ansatte han karlen Anders Larsen, mens køkkenregionen og malkningen blev varetaget af pigerne Anne Marie Hansdatter og Karen Nielsdatter.\nChristopher Erhardt havde, inden han forlod Havelse Mølle, ofte været hjemsøgt af den derværende sognefoged. Snart begyndte han at få lignende problemer i Ude Sundby. Han havde overtaget sin bondegård på de sammen vilkår, som enhver anden bonde i Ude Sundby. Det ville sige, at han skulle betale skatter af jorden og yde hoveri.\nDet kendte billede, malet af Senn, viser færgeoverfarten. Billedet er set fra Strandgårdens jord mod Færgegården, hvor Arthman boede.\nIndtil september 1789 havde Christopher Erhardts naboer kunne være nogenlunde i fred for ham, men nu gik det ikke længere. Den 16. september havde færgemanden Arthman fundet 6 heste, som ikke var hans egne, gående på sin jordlod i Ude Sundby. Han satte dem ind i sin egen stald, som det dengang var skik og brug, og lod meddelelse gå til Erhardt om, at han kunne afhente sine heste mod at betale det foder, Arthman måtte ofre på dem, mens han havde dem stående.\nErhardts første reaktion var, at prøve at bryde ind i Arthmans stald natten efter for at hente hestene, men da dette mislykkedes, måtte han dagen derpå bide i det sure æble og betale for at få hestene udleveret.\nNatten mellem 18. og 19. september kunne Arthman igen finde 8 af Erhardts heste på sin lod. De røg igen på stald hos færgemanden, og denne gang meddelte Erhardt, at han ikke ville betale noget. Det var jo ikke hans skyld, at grøfterne omkring færgemandens lod var så sløje, at hans heste uden besvær kunne komme derind.\nDenne beskyldning fik Arthman til at tilkalde sognefogeden og et par vidner. De måtte tage turen hele vejen rundt om Arthmans lod, hvorpå de kunne bevidne, at hans grøfter var i den bedste orden. Erhardts derimod var i en tilstand, så ”man kunne sende en hestevogn med et fuldt læs hø over dem, uden at frygte, at vognen skulle vælte”.\nDa Erhardt således ikke kunne udrette noget, valgte han en anden metode, Arthman måtte i begyndelsen af oktober til sin store overraskelse konstatere, at 14 af hans køer pludselig befandt sig inde på Erhardts jord, og denne ville kun udlevere dem, hvis han kunne få sine heste igen. Det skete, men alligevel fandt Erhardt det nødvendigt, at klage over Arthmans opførsel til amtmanden.\nDette fik Arthman til at fare i blækhuset, og som trumf kunne han fortælle, at Erhardt gik på jagt i området og opskræmte med sine hunde en masse kreaturer, så man måtte hente dem hjem langvejs fra. Men amtmand Levetzow havde fået nok af Erhardt for det år (hoverisagerne) og svarede, at den sag ville han ikke blande sig i. Kunne de ikke ordne den i mindelighed, måtte de gå rettens vej, hvilket ingen af dem dog havde lyst til.\nOgså en anden nabo fik i efteråret 1789 fornøjelsen af, at lære Erhardts husdyr nærmere at kende. Det var Erhardts gamle bekendte, købmand Jørgen Smith, fra Frederikssund. Denne havde i begyndelsen af oktober sendt en af sine karle ud for at så rug. Bedst som han gik og spredte kornet, hørtes pludselig rundt om ham en ivrig pludren. 40 kalkuner var på vej ind over grøften fra Erhardts lod for at gøre sig tilgode med det korn, der netop blev sået. De blev gennet tilbage igen, og Jørgen Smith lod Erhardt vide, at kalkunerne skulle blive på hans side, - ganske forgæves.\nLige så snart sædemanden gik i gang, kom der 40 kalkuner rendende for at holde ham med selskab. Selv ikke det, at Smith hver dag sendte en dreng ud for at jage kalkunerne væk, hjalp. Lige så snart drengen var gået, kom kalkunerne tilbage. Resultatet blev, at der slet ikke kom til at gro rug på markstykket det efterfølgende år. Erhardt selv ventede klogelig med at lægge sin rug i jorden, til kalkunerne var blevet slagtet.\nDa Ude Sundby i 1782 blev udskiftet, blev det bestemt, at når man fandt det belejligt, skulle der på hver gårdmands jordlod afsættes et lille stykke jord, som skulle tildeles en husmand. Han kunne derved tjene lidt ekstra til at ernære sig og sin familie. Det var noget, som blev gennemført overalt på det nordsjællandske krongods.\nI december 1789 skulle dette også gennemføres i Ude Sundby. Den 10. december indkaldte man byens husmænd for at uddele lodderne. Der troppede 18 interesserede op, men da der ikke var huslodder til alle, måtte man trække lod, og huslodden på Christopher Erhardts jord tilfaldt husmand Rasmus Hansen.\nDet har sikkert glæder Rasmus Hansen, at han var blandt de heldige der fik jord, selvom der nok har været betænkeligheder ved, at det var huslodden på Erhardts jord, han havde fået. Men at dyrke den ville han, og det gik han så i gang med.\nRasmus Hansen startede med at sprede møg på jorden, som derefter skulle pløjes ned. Som nystartet i landbruget havde han ingen plov. Han havde i mere end 10 år, hver vinter været ansat hos Jørgen Smith som tærsker, og da Smiths egen jordlod ovenikøbet stødte op til huslodden, spurgte Rasmus Hansen, om han kunne låne en af Smiths plove, når han var færdig med den. Det havde Smith ikke noget imod og lørdag den 24. april, da Rasmus Hansen gik og pløjede for Jørgen Smith, fik han at vide, at når han var færdig med dette arbejde, kunne han tage Lars Nielsen med til at pløje huslodden.\nDe blev færdige med at pløje Jørgens Smiths jord, men det blevet så sent, at de ikke ville gå i gang med noget nyt. De satte derfor plovene ind på huslodden, spændte hestene fra og gik hjem. Næste dag var søndag, og de aftalte så at pløje huslodden mandag. Men sådan skulle det ikke komme til at gå. Mandag morgen, da de kom med hestene, var plovene forsvundet. De måtte – selvfølgelig noget bestyrtede – tage til Frederikssund og underrette Jørgen Smith. Denne kaldte øjeblikkelig et par andre af sine andre karle sammen og gav dem besked om, at de skulle forhøre sig rundt om i Ude Sundby, om der var nogen, der kendte noget til denne sag. Man startede i selve byen, men uden resultat. Så gik turen til udflytterne.\nHer startede man med Erhardt, som straks smækkede porten i, da man ankom. Der blev banket kraftigt på, og Erhardt åbnede. Han vedgik med det samme, at han var den skyldige. Han havde søndag morgen, set plovene stå på sin jord og bedt sin karl Lars Jensen om at sætte dem ind på sin gårdsplads. Dette kunne Rasmus Hansen og de øvrige forvisse sig om, da de kunne se plovene gennem porten, men udlevere dem, det ville Erhardt ikke. Han var godt klar over, at Smith igen ville prøve at tage et stykke jord fra ham, og det kunne han godt spare sig, det ville Erhardt med alle midler forhindre. Det hjalp ikke det mindste, at Rasmus Hansen derefter prøvede at forklare, at det ikke havde noget med Jørgen Smith at gøre. Han havde kun lånt Rasmus sine plove, så han kunne få pløjet sin jord.\nDet sidste fik blodet til at koge i Erhardt. Rasmus Hansen kunne godt glemme enhver tanke om, at bruge den jord. Det ville Erhardt ikke tillade og (ordret citeret) ”maatte Satan inderlig fortære ham og flyve af med ham, og dersom Rasmus Hansen besaaede Jorden, skulle han sette sine Creature derpaa for at opæde, hvad der groede paa samme, om det saa skulle koste ham den sidste Feer, han havde i sin dyne”.\nEfter denne svada kan det ikke undre, at folkene fortrak fra Erhardts gård. Ham kunne det ikke nytte at argumentere med. Men hvis man i stedet gik til myndighederne, kunne det være, at de kunne sætte ham på plads. Den dag blev der skrevet to breve til regimentskriver Rosenqvist. Det ene fra Jørgen Smith, som bad ham være behjælpelig med at få sine to plove igen, og det andet fra Rasmus Hansen, som godt ville bruge sin huslod uden Erhardts indblanding.\nBegge brevene blev straks sendt videre til amtmanden. Hvad Jørgen Smith angik, kunne han meddele, at Smith selv måtte klare sagen ad rettens vej, men vedrørende Rasmus Hansens klage, så var det en langt alvorligere sag. Den blev han nød til at sende ind til myndighederne i København. Erhardts omgang med huslodden var direkte en overtrædelse af de bestemmelser, Hans Majestæt Kongen selv havde truffet om, at der på hver gårdlod skulle være et stykke jord, som skulle tildeles en husmand.\nDet var noget der skulle tænkes lidt over inden Rentekammeret afgav sin resolution, og der gik derfor nogen tid inden Rasmus Hansen hørte videre.\nImens det stod på, fik Jørgen Smith lagt sag an mod Christopher Erhardt for at få sine plove igen. Havde han regent med, at det var noget, som kunne ordnes i en håndevending, tog han grundigt fejl. Det lykkedes Erhardt med alle mulige påskud at trække sagen i langdrag. Midt under sagen ville han have skiftet sin advokat ud, på et tidspunkt lagde han sig syg for en længere periode, han udeblev fra retsmøderne på grund af høsten og så videre.\nDet blev en travl sommer i tinghuset i Hillerød, hvad Erhardt angår. Midt under ”plovsagen” anlagde Jørgen Smits søn, Jockum Smith, også sag an mod ham. Erhardt havde på sin lod fundet en af Jockums køer, som han, reelt nok, havde sat på stald, for at Jockum Smith skulle afhente den. Jockum Smith sendte en af sine folk ud for at indløse koen, men Erhardt krævede et meget stort beløb for at ville udlevere koen. Efter sigende fordi, koen havde anrettet stor skade i hans korn, hvilket han dog ikke kunne påvise. Han ville ikke lade sig nøje med, hvad Jockum Smith ville give i ”findløn”, og for at få sin ko igen, måtte Jockum Smith derfor sagsøge Erhardt.\nFørst den 18. november faldt der dom i de to sager, - begge kom til at gå Erhardt imod. Med sagernes omkostninger, bøder og erstatning var beløbene efterhånden løbet godt op. Erhardt ville som sædvanligt ikke betale, og man måtte derfor med rettens hjælp foretage udpantning hos ham.\nDet skete den 15. december 1790, samme dag, som regimentskriveren ville inddrive skatterne fra forrige år. Dem havde Erhardt nemlig heller ikke betalt. Det blev en bekostelig dag for ham. I alt blev der fjernet indbo for 98 rigsdaler, 2 mark og 6 skilling, det samme som værdien af 5 køer.\nSamme år, i slutningen af juni – 3 måneder efter Rasmus Hansen klagede – havde man i Rentekammeret endelig fundet ud af, hvordan man ville forholde sig angående Rasmus Hansens husmandslod. I den forgangne tid havde Rasmus, uden at kunne komme til sin lod, kunnet se, hvordan Erhardt havde pløjet den og tilsået jorden med byg og havre.\nMen det var man klar over i Rentekammeret, og derfor gik afgørelsen ud på, at hvis Erhardt ville lade Rasmus Hansen beholde sæden, der var lagt i jorden, var man villige til at lade ham slippe for videre tiltale – men hvis ikke, ville man lade meddelelse gå til regimentskriveren, om at få sat ham fra gården.\nPlov af samme type, som den Rasmus Hansen lånte af Jørgen Smith.\nDen 28. januar 1794 blev Christopher Erhardt kaldt til amtmand von Levetzow i Hillerød. Man havde fundet ud af, at han nu opfyldte betingelserne for at kunne få arvefæste på Hofgården, og derfor skulle han have overrakt sit arvefæsteskøde. Men der var stadig en huslod der spøgte. Det var endnu ikke lykkedes for Rasmus Hansen at benytte sig af den, og det ville myndighederne nu råde bod på. Man bad derfor landinspektør Selmer sammen med sognefoged Rasmus Johansen og underfoged Peder Hermansen om at gå ud og få sat skelpæle op. De forrige pæle, der var sat, havde Erhardt for længst fjernet.\nDe troppede op på Hofgården den 15. april for at klare sagen, men blev modtaget af Erhardt, som nægtede at være dem behjælpelig med arbejdet. Han gav dem samtidig besked om, at hvis de satte nogen pæle, ville han straks fjerne dem. De fremmødte vidste, at han mente det, og at det af den grund ikke kunne betale sig at foretage sig mere for øjeblikket. Det var en sag, som amtmanden måtte tage sig af. Erhardt blev derfor indkaldt til et møde med amtmanden, og denne kunne fortælle, at hvis han ikke snart artede sig, kunne han ryge i Tugt-, rasp- og forbedringshuset eller i Blåtårn. Alt sammen uden den ringeste virkning.\nRasmus Hansen havde dog ikke givet fortabt. Han var et par år tidligere, ved højesteretsdommen, blevet tilkendt en erstatning for det høstede korn, og dertil et beløb for svie og smerte. Denne dom havde han endnu ikke fået effektueret. Men nu, da Erhardt selv var blevet ejer af Hofgården, måtte det være et passende tidspunkt. Han allierede sig derfor med hof- og statsretsprokurator Sandberg fra København for at få sine tilkendte penge. Den 4. juli 1794 troppede man op på Hofgården for at gøre udlæg i Erhardts ting. Indboet strakte ikke til beløbet, og derfor måtte man tage et drastisk skridt. Hofgården røg på tvangsauktion. Det foregik på 2 auktioner, en den 30. juli og en den 8. august. Ved auktionen faldt der hammerslag på et bud på 551 rigsdaler, og køberen var ingen ringere end Jørgen Smiths søn, Jockum.\nStraks efter at auktionen var afholdt, indgav Erhardt en klage til Rentekammeret. Han ville lade sagen prøve ved Højesteret, men fik et blankt afslag. Alt var gået for sig efter bogen, så man ville ikke bruge mere tid på den sag.\nKøberen Jockum Smith var købmand i Frederikssund og havde derfor ikke brug for stuehuset. Erhardt fik så lov at blive boende indtil påsken 1795 mod at betale en husleje på 12 rigsdaler.\nMen Christopher Erhardt har nok været klar over, at han ikke kunne blive boende på Hofgården i al evighed. Derfor begyndte han at se sig om efter en anden beboelse. Han regnede med at have heldet med sig. Mølleren i Ude Sundby Mølle, Jørgen Ib Jæger, var afgået ved døden et par år før. Hans enke sad nu og drev mølleriet men var, skrev Erhardt, da han ansøgte Rentekammeret om at fæste den, ikke uvillig til at afstå den.\nErhardt fik i maj 1795 afslag på sin ansøgning. Og det skulle han,- hvis han havde kunnet se ind i fremtiden-, nok være glad for. De efterfølgende møllere brækkede alle økonomisk halsen ved at prøve at drive Ude Sundby Mølle.\nErhardt lod ofte andre skrive sine breve, men signerede dem selv. Denne side er fra et af indlæggende om plov- og huslodssagerne.\nDet var efterhånden blevet sent, og derfor besluttede man, at stoppe for den dag. Hansen gik ud for at finde det første gevær frem, men nu var det forsvundet. Nogen havde fjernet det. Det kom dog hurtigt til veje igen, det blev fundet hos naboen, husmand Ole Børgesen. Erhardts søn, Johan, havde givet ham det og bedt ham passe på det. Johan havde luret og set, hvor fuldmægtig Hansen havde gemt geværet. Derefter havde han taget det, fordi han var bange for, at ”de fremmede mænd ville bruge geværet mod hans far”, og havde bragt det over til Ole Børgesen. Denne gav nu geværet til fuldmægtig Hansen, som tog det med til Frederikssund, hvor man fjernede krudt og kugle og lagde det i en pakke, der blev forseglet.\nErhardt, hustru og børn forsvandt, mens der blev søgt efter skydevåben. De søgte ind til Ude Sundby, hvor de fik midlertidigt tag over hovedet hos skomageren, Jacob Knudsen. Det var her man fandt Erhardt, da to betjente dagen efter mødte op for at sætte ham i arresten i Hillerød. Birkedommer Tønnesen havde fundet at Erhards opførsel denne gang ikke lod sig undskylde, og man anlagde derfor sag mod ham såvel fra det offentliges side, som fra Jockum Smiths.\nDer var meget, der skulle afdækkes, og mange vidner, der skulle forhøres under sagen. Den kom derfor til at trække ud. For længe, hvis man havde spurgt Friderica Erhardt. Hun kunne sagtens få lov til at besøge sin mand i arresten, men hun mente ikke, at det var et sted at tage børnene med hen, hvilket skyldtes at Erhardt var kommet til at dele celle med en ”taaselig” person, som ikke ville lade ham være i fred. Hun ville derfor gerne have Erhardt med hjem en gang imellem. Det gav amtmanden tilladelse til, men Erhardt fik ikke lov at tage af sted på egen hånd. Det måtte ske i følgeskab med et par af Hillerøds vægtere, og den udgift måtte Erhardt selv betale.\nErhardt var blevet fængslet den 25. april og først den 8. oktober faldt der dom i sagen mod ham. Den gik ud på, at han skulle betale en bøde for at enere en embedsmand i funktion, og dertil en erstatning til Jockum Smith, samt sagens omkostninger og for sit ophold i arresten. Det blev i alt omkring 50 rigsdaler.\nErhardt var tilstede i retssalen, da dommen blev læst op. Dommen havde været betydeligt mildere, end man fra anklagerens side havde lagt op til. Af sammen grund ønskede han ikke at appellere sagen til Højesteret.\nMen det gjorde derimod anklageren, hvilket forlængede Erhardts ophold i arresten i adskillelige måneder.\nJockum Smith var heller ikke tilfreds med dommen. Han kunne godt undvære erstatningen. Den var han ligeglad med. Til gengæld var han bange for at komme til at møde Erhardt, som måske næste gang kunne have held med at skyde ham. Jockum Smith så derfor gerne, at man ”landsforviste” Christopher Erhardt enten til Jylland eller Fyn. Der mente Smith ikke, at han kunne gøre så megen skade.\nVed sagen i Højesteret mente anklageren ikke at man, for at have truet adskillige personer på livet, burde slippe med at betale bøder. Erhardt burde henrettes for denne handling, og desuden var bøderne også alt for små. Erhardt selv ønskede kun, at dommen blev stadfæstet.\nHøjesteretsdommen faldt den 26. januar 1796, og man mente her, at dommen ved retten i Hillerød ikke havde været skrap nok. Bøderne blev derfor væsentligt forøgede – til ca. 200 rigsdaler – men at Erhardts handlinger skulle koste ham livet, var der ingen Højesteretsdommer som mente. Erhardt ansøgte senere samme år om at få eftergivet sine bøder, da han intet ejede. Forskellige personer blev forhørt i den anledning. Blandt andre regimentskriveren, som godt mente, at man kunne eftergive ham en del af\nI oktober 1785 sendte han på ny en ansøgning til København, men denne gang til kongen i håb om at denne, som tidligere havde været ham behjælpelig, ville være ham nådigere stemt end Rentekammeret. For at bedre sin sag kunne han fortælle, at gården nu bestod af 3 faldefærdige bygninger, som han gerne skulle påtage sig at sætte i stand, og – hvis han gjorde det – ville han til gengæld slippe for at yde hoveri. Også denne gang fik Erhardt afslag.\nI 1786 kunne han fæste jord et helt andet sted. I Ude Sundby var bonden Jens Larsen død. Han havde haft kirkens jord i fæste, og her var han gået i gang med at opføre en gård efter udskiftningen, men hans død i sommeren 1785 satte en brat stopper for dette. Hans kone døde kort efter, og efterlod 4 små, umyndige børn. Jens Larsen havde til sin opførelse af ”kirkegården” brugt mange penge. Der var derfor ikke nogen stor arv til børnene, hvilket man ellers gerne så fra det offentliges side. Man bestemte derfor at den næste, der fæstede gården, skulle give et pænt beløb til Jens Larsens børn, så de kunne få en tryg opvækst.\nDer var flere, som var interesserede i at få fat i kirkejorden. Sognepræsten i Ude Sundby, Peter Føns, var den første, der henvendte sig om jorden. Det skete allerede i slutningen af 1785. Han skrev i sit brev at han som præst vel burde have førsteret til at bruge kirkens jord, men ville i øvrigt ikke give Jens Larsens børn noget som helst. Det ville derimod den næste ansøger, købmanden Jørgen Smith, Frederikssund. Han tilbød at give dem 80 rigsdaler og for egen regning at sætte stendiger rundt omkring lodden. Han henviste til, at jorden stødte op til den gård, han i forvejen havde i fæste, og som han også for egen regning havde indhegnet med sten- og jorddiger. Man kunne derfor se at han mente sit tilbud alvorligt.\nChristopher Erhardts ansøgning om at fæste kirkejorden indløb i januar 1786. Han skrev, at han ville give 250 rigsdaler til Jens Larsens børn, og håbede på dermed at tilfredsstille det offentlige.\nRegimentsskriver Rosenqvist i Hillerød skulle træffe afgørelsen. Han valgte Christopher Erhardt. Men inden da fik han dog presset Erhardt op på at give 300 rigsdaler til børnene.\nFør Erhardt fik tildelt jorden, havde både Peter Føns og Jørgen Smith nået at reagere på Christopher Erhardts første bud. De var begge enige om, at manden måtte være bindegal (udtrykt på en lidt anden måde i datidens sprogbrug), siden han ville ofre så meget på den ”usle jord”, (som de begge var så interesserede i at få fat på)!\nJørgen Smith skyndte sig dog selv at byde 250 rigsdaler til Jens Larsens arvinger. Samtidig forsikrede han, at jorden ikke var tiltænkt ham selv. Han ville, når jorden var bragt i orden, overdrage den til sin søn Jockum, som netop var ved at etablere sig som købmand Frederikssund, og han havde behov for jord til græsning for sine heste.\nKirkegårdens jord (skraveret) og Hofgårdens jord (med kraftig kontur) indtegnet på et nutidigt kort.\nMen sognefogeden, Rasmus Johansen, som skulle inddrive skatter og kalde til hoveri, kunne ikke få Erhardt til nogen af delene. Rasmus Johansen havde i første omgang selv udlagt pengene for skatten, men trods gentagne opfordringer, ville Erhardt ikke slippe pengene. Og han havde heller ikke, som han skulle, sendt en karl til at høste på Frederiksborg ladegårdsmarker i høsten 1787. Det arbejde måtte de andre bønder derfor lave. Endelig havde han senere samme år, da der skulle køres møg ud på samme mark, kun deltaget den sidste dag, og efter at have kørt eet læs møg ud, mente han, at han havde ydet tilstrækkeligt hoveri, hvorpå de øvrige bønder igen måtte holde for.\nRasmus Johansen måtte i december 1787 klage til amtmanden, og han besluttede, at Erhardt skulle betale en bøde for din forseelse. Denne ville han heller ikke godvilligt betale, og derfor sendte man amtets udridere (udpantere) ud. De beslaglagde noget af hans indbo, som blev solgt på auktion, og på den måde blev sagen klaret denne gang.\nMan skulle tro, at dette havde givet Erhardt en lærestreg, men nej! Allerede året efter var den gal igen. Da han skulle møde til høst i sensommeren 1788, måtte Ude Sundbys bønder endnu en gang lave hans arbejde. Ikke ret længe efter skulle der ordnes veje mellem Gørløse og Freerslev, og hvem dukkede ikke op? Erhardt selvfølgelig.\nEn del gårdens skatter skulle leveres i naturalier, og dem var det heller ikke lykkedes at fravriste ham. Altså måtte amtets udridere igen udpante ham. Ved denne lejlighed mistede han et par lysestager, en bismervægt og 2 strygejern, men det skulle senere blive til meget mere.\nErhardt havde ved påsketid 1788 ansat Jens Corneliussen fra Græse som karl på Hofgård – i første omgang til Mikkelsdag (den 29. september), og for den periode skulle Jens have 12 rigsdaler. Han kom fortrinsvis til at tærske korn, og da sommeren var forløbet uden problemer, havde Jens, da han Mikkelsdag fik sine 12 rigsdaler, ikke noget imod at blive vinteren over og fortsætte sit tærskearbejde. Han skulle så blive der til påske 1789. Det gjorde han, men havde så også fået nok. Da påsken oprandt, kunne han ikke holde ud at være der mere, - han udtrykte selv, at det var fordi, Erhardt og hustru var meget vanskelige at omgås.\nEn dag hen på eftermiddagen, hvor Erhardt ikke var hjemme, gik Jens ud og bad et par af sine bekendte hjælpe sig med at flytte hans kiste med ejendele. Det ville de gerne, men de ville ikke afhente den på Hofgård. Ingen af dem ville løbe risikoen, at rende på Erhardt. De kendte begge hans iltre sind. Jens bar selv kisten ind på nabogårdens lod, hvorfra vennerne transporterede den ud til Jens’ morbroder, Peder Torbjørnsen, i Græse, og ind i hans lo. Selv forlod Jens Hofgården et par uger efter påske, han sagde ikke noget til Erhardt, for ikke at få et større skænderi med ham.\nDet undgik han, men til gengæld stævnede Erhardt ham for retten i Hillerød for at være rendt af tjenesten. Men Jens havde været på gården i den aftalte tid og endda lidt længere, så heller ikke denne gang fik Erhardt noget ud af sine klager.\nI maj 1789 lagde et skib til ved skibbroen i Frederikssund. Det var lastet med havre, som skulle transporteres til ladegården i Hillerød. Da Ude Sundby var nærmeste by, var det bønderne her, der måtte transportere havren som en del af deres hoveri. Men Erhardt kom ikke, hvorfor sognefoged Rasmus Johansen måtte tage ud på Hofgård for at inddrive den bøde, Erhardt havde fået for sin udeblivelse. Fogeden blev smidt ud med besked om, at han ikke havde noget at gøre på Hofgård, og da et nyt havreskib et par dage senere skulle losses, udeblev Erhardt igen. Rasmus Johansen måtte klage sin nød til regimentsskriver Rosenqvist, som i sin indberetning til amtmanden skrev, at ”Erhardt er en modvillig, genstridig og haardnakket bonde, som er uværdig at boe paa Districtet”. Det kunne amtmanden tilslutte sig, og amtets udridere måtte endnu engang møde op på Hofgård og foretage udpantning.\nKalkuner blev holdt på præste- og herregårde, men var ikke almindelige på bondegårde.\nRasmus Hansen burde nu kunne føle sig sikker. En af landets højeste myndigheder – kun kongen var over Rentekammeret – havde udtalt sig til fordel for ham, en detalje, som Erhardt ikke tog så tungt. Han skrev kort efter til amtmanden, at han ikke regnede med, at det var seriøst ment. Han havde fæstet jorden og han havde tilsået den. Blev han nu tvunget til at overlade Rasmus Hansen husmandslodden, kunne de godt spare sig besværet med at smide ham ud af gården. Han ville selv forlade den, da det uden husmandslodden ikke ville være muligt at ernære hans familie.\nDette svar indløb i Rentekammeret den 31. juli. Allerede 14 dage senere meddelte kammeret, at man godt kunne starte retssagen for at få Erhardt sat fra gården, medmindre han i mellemtiden havde fundet ud af, at han ville rette sig efter Rentekammerets resolution.\nDet agtede han ikke at gøre. Den 25. august blev han af regimentskriveren slæbt for retten for at blive sat fra gården, men igen fik han på forskellig vis trukket sagen i langdrag.\nMen regimentskriveren var ikke hans eneste problem. Også Rasmus Hansen mente nu, at det var på tide at få sin ret til at bruge huslodden ved at gå rettens vej.\nMed Rentekammerets resolution bag sig kunne Rasmus Hansen med fuld ret betragte det såede korn som sit eget – selvom det var sået af Erhardt. Han var dog ikke i tvivl om, at Erhardt selv ville høste det. For at sikre sig at få det erstattet, måtte han vide, hvor meget det var værd. Han fik derfor sognefoged Rasmus Johansen fra Ude Sundby og underfoged Anders Andreasen fra Hørup til at komme og vurdere kornet, hvorpå han gjorde sig klar til at gå i ”krig” med Erhardt, som jo var så flink i stor stil at levere ham skytset.\nDen 9. august gik Erhardts folk i gang med at høste den såede byg. Rasmus Hansen reagerede prompte og fik sognefogeden og tingmanden i Ude Sundby til at forbyde Erhardt at fortsætte sit forehavende. Dette ignorerede Erhardt og den 14. august havde han kørt den sidste byg hjem i laden. 9 dage senere, den 23. august, var havren klar til at blive høstet. Erhardt sendte straks sine folk ud for at gå i gang. Samtidig troppede sognefogeden og tingmanden igen op og forbød dem at fortsætte deres arbejde. Dårligt vejr forsinkede høsten i nogle dage, men den 7. september var også al havren kørt ind i Hofgårdens lader.\nRasmus Hansen kunne nu ved hjælp af sognefogeden og tingmanden bevise, at Erhardt havde stjålet det korn, som Rentekammeret havde givet ham lov til at beholde.\nEftersom Erhardt ikke ville tillade dette, lagde Rasmus Hansen sag an mod Christopher Erhardt. Der gik lidt tid, inden han fik de forskellige papirer og formaliteter i orden, men den 9. december kunne han indstævne Erhardt for retten i Hillerød med krav om at få erstatning for det høstede korn. Sagen kom til at strække sig et stykke ind i 1791, igen på grund af, at Erhardt formåede at trække sagen i langdrag. Endelig den 29. september faldt dommen. Erhardt skulle erstatte kornet, betale en klækkelig bøde og dertil sagens omkostninger.\nDenne gang appellerede Erhardt sagen. Det lykkedes for ham at få sagen indbragt for højesteret, men da man her også havde mange andre sager, gik der nogen tid, før man igen hørte om sagen.\nI mellemtiden havde retten afsagt dom i den sag, hvor regimentskriveren skulle sætte ham fra gården. Det skete den 12. maj 1791, og her havde Erhardt heldet med sig. Erhardt havde, da han i 1787 overtog Hofgården, aldrig fået udstedt fæstebrev på gården. Han var derfor i lovens forstand ikke fæster af gården, - kun bruger. Det var derfor ikke muligt at dømme ham til at miste sit fæste, han kunne nøjes med at betale en bøde for sin opførsel overfor Rasmus Hansen. En afgørelse Erhardt var godt tilfreds med, og fra det offentliges side valgte man, ikke at sende sagen til Højesteret, da den sikkert der ville få samme udfald.\nUdover retssagerne 1791 et stille år for Erhardt, der nok skulle sunde sig over det forgangne år, hvor stridighederne med familien Smith havde kostet ham dyrt. Kun en enkelt gang udeblev han fra hoveriarbejdet, nemlig den 13. september, hvor han skulle køre havre fra skibbroen i Frederikssund til Ladegården i Hillerød. Det kom til at koste ham en enkelt rigsdaler.\nErhardt var sluppet rimeligt helskindet fra sin styrkeprøve med det offentlige. De havde ikke kunnet smide ham ud af gården. Den erkendelse havde tilsyneladende givet ham mod på også at forsøge andre steder.\nIndtil 1792 havde sognepræsten, Peter Føns; nogenlunde rettidigt kunnet få sin tiende hos Erhardt. Men nu gik det heller ikke længere. Erhardt ville nu ikke længere betale til præsten, og selvom denne flere gange havde været ude og prøve at tale til hans samvittighed, havde det ikke hjulpet. Føns måtte derfor, som mange andre før ham, skride til udpantning.\nHvad hoveriet angik, havde sognefoged Rasmus Johansen stadig sine bryderier. Det var ikke lykkedes at få Erhardt til at møde op den 2. februar, hvor man skulle køre brænde fra Nødebo til Hillerød, - en forseelse, ham kom til at bøde 4 mark for.\nDen 9. november 1792 var man endelig i Højesteret nået frem til sagen imellem Christopher Erhardt og Rasmus Hansen. Det var en af Højesterets mindre sager. Man havde derfor ikke ved voteringen det store besvær med at komme frem til resultatet. Man nåede enstemmigt frem til, at dommen fra Hillerød skulle stå ved magt. Erhardt skulle erstatte kornet, betale en klækkelig bøde for sin opførsel og dertil sagens omkostninger. Sidstnævnte var blevet væsentlig højere nu, efter sagen havde været i Højesteret.\nMen Erhardt var ligeglad. Han agtede ikke at betale noget som helst. Det var hans eget korn, han havde høstet og Rasmus Hansen kunne spare sig at benytte huslodden. Det ville Erhardt ikke tillade. Så skulle man direkte smide ham fra gården, hvad han jo havde bevist, at man ikke kunne.\nSognepræsten havde stadig problemer med at få sin tiende fra Erhardt, men derved blev det ikke. Den 9. maj 1793 havde Erhardts hustru, Friderica klaget over, at Føns ikke ville lade hende og manden komme til alters. Han skulle have afvist dem med den begrundelse, at det var flere år siden, at de sidst havde været til alters, - hvilket Friderica Erhardt vedgik, var rigtigt. Sagen blev forelagt Føns. Han svarede, at de ikke var blevet afvist, men mente at de, ligesom alle andre, på forhånd skulle give meddelelse om, at de ville gå til alters. Føns foresatte, provst Raben i Slangerup, kunne kun give ham medhold. Loven var således, at præsten skulle have besked på forhånd, ellers måtte han ikke tage folk til alters. Med dette svar måtte Friderica lade sig nøje, og der kom heller ikke mere ud af den sag.\nOg så måtte Føns – traditionen tro – ved årets afslutning igen lade udpante hos Erhardt for sin tilgodehavende tiende.\nI løbet af sommeren 1793 fik Erhardt en helt ny ide. Han kunne godt tænke sig at blive selvejer, med andre ord købe sin gård. Rundt omkring i Nordsjælland skete det samme, men han havde et lille problem. Han var ikke af bondestanden og skulle derfor betale rekognition. Det var en afgift, som staten skulle have af jordens hartkorn, når den blev handlet, vel at mærke, hvis man ikke var bonde. Han ansøgte derfor i juni om at slippe for rekognition.\nOverraskenden nok modtog man hans ansøgning positivt ud fra den betragtning, at det ville blive dyrere for staten, hvis en ny fæster skulle hjælpes i gang på Hofgården. Det ville være svært at finde nogen, der ville overtage den, da den ikke længere var i så god stand.\nErhardt fik så at vide, at hvis han ville betale sine restancer, som efterhånden var løbet op i 90 rigsdaler, og i øvrigt opfylde de betingelser, der var for at få arvefæste på gården, så kunne hans ansøgning efterkommes.\nI de fæstebreve bønderne underskrev, når de fæstede deres gårde, var der en bestemmelse om, at bønderne ikke måtte lade andre benytte deres jorde. Det var derfor en stor fornøjelse for Erhardt at indberette til amtmanden, at Jørgen Smith i løbet af sommeren 1793 havde benyttet jorderne hos Jørgen Olsen på Guldstensgård i Bonderup og Hans Ibsens på Islebjerggård i Ude Sundby. At Erhardt her havde håbet at få ”revanche” overfor Jørgen Smith viser slutningen af hans brev, som kort og godt lød: ”Hevnen er sød.”\nDet var en alvorlig anklage, som Erhardt rejste, og den måtte nødvendigvis undersøges. Begge bønderne blev derfor indkaldt til møde hos regimentskriveren, for at han kunne høre deres version af sagen. Jørgen Smith havde, vedgik de, benyttet sig af lidt af deres jord. Hos Hans Ibsen drejede det sig om noget jord, der ikke før havde været dyrket. Det havde Smith pløjet og gødet for at måtte benytte sig af det den sommer. Det havde sparet Hans Ibsen for en masse arbejde, og til næste år skulle han selv bruge jorden. Hos Jørgen Olsen havde Smith fjernet et par gravhøje, og for sit besvær havde han fået lov til i denne sommer at bruge den jord, højene havde ligget på. Også Jørgen Olsen skulle selv bruge jorden det følgende år.\nRegimentskriveren mente ikke, efter at have hørt dette, at der var sket noget forkert. Han valgte derfor, til Erhardts store ærgrelse, ikke at forfølge sagen. Den 7. oktober 1793 lå der igen et brev fra Erhardt på amtmandens bord. Erhardt fortalte heri, at han havde fundet et par af underfoged Peder Hermansens heste på sin lod. Dem havde han sat på stald på Hofgård, men om natten var Peder Hermansen brudt ind igennem en af gavlene og havde taget sine heste, og dertil også en af Erhardts med sig hjem til Askelund. Amtmanden bad regimentskriveren om at undersøge sagen. Han fik svar tilbage, at det allerede var sket. Erhardt havde for længst været hos ham for at brokke sig. Peder Hermansen havde fortalt, at han ikke kendte noget til sagen. Den hest, han skulle have ”stjålet”, havde han fundet stående udenfor sin egen port, og i øvrigt straks sendt tilbage. Det var som sædvanlig Erhardt, der lavede en storm i et glas vand. At foretage sig mere, ville være det rene tidsspilde, mente regimentskriveren, og derved blev det.\nDa Erhardt købte Hofgården, fulgte dette kort med skødet. I det ene hjørne kan den omtvistede huslod ses.\nErhardt skulle i begyndelsen af april 1795, som aftalt, betale de 12 rigsdaler i leje. Men Jockum Smith fik ingen penge, og et par påmindelser hjalp ikke. Han så sig derfor nødsaget til at gribe til den gammelkendte metode, at foretage udpantning og samtidig få Erhardt smidt på gaden, da han ikke ønskede mere vrøvl med ham.\nErhardt var klar over, at det trak op. Han tog derfor til Hillerød for at snakke med en prokurator om, hvad han kunne stille op. Svaret lød, at han kunne ikke gøre noget, et svar, der opbragte ham så meget, at prokuratoren var blevet skældt hæder og ære fra inden Erhardt smækkede døren og tog hjem igen.\nDen 24. april 1795 ved 15-tiden mødte Jockum Smith sammen med dommerfuldmægtig Hansen fra Hillerød og vidnerne, tingmanden Niels Hansen og gårdmanden Peder Olsen op.\nErhardt, der havde været ude for at skyde skader, havde på lang afstand fået øje på den lille gruppe mennesker. Han skyndte sig derfor indenfor og fik gemt geværet væk, inden de kom ind. Det var netop gjort da de bankede på døren.\nErhardt bød dem indenfor. Alt startede retmæssigt. Fuldmægtig Hansen spurgte Erhardt, om han frivilligt ville betale lejen, da man ellers så sig nødsaget til at foretage udpantning. Erhardt meddelte, at det ville han ikke. Det næste stykke tid gik med at prøve at overbevise ham om det fornuftige i, at han betalte, - alt sammen uden virkning. Tværtimod fik man på den måde hidset ham op. I det samme kom Erhardts kone hjem, og hun skyndte sig – for at gyde olie på vandene – at sige, at de ville flytte på søndag (dette var fredag). Men det fik ikke beroliget Erhardt. Han slog i bordet, hvor fuldmægtig Hansen sad og skrev, og råbte at ”hun kunne flytte med sine børn, men han ville ikke flytte fra Hofgården, før krudt og kugler havde knust hans pande”.\nDa det ikke lykkedes at opnå noget ad fredelig vej, mente man, at det var på tide at skride til handling. Jockum Smith sagde, at han fandt det klogest, at de startede med at pante geværerne. De havde alle hørt, hvordan Erhardt i de foregående uger havde sagt, at hvis nogen prøvede at trænge ind på Hofgård, ville de blive skudt. Umiddelbart kunne de ikke finde nogle af hans geværer. Derfor blev de enige om, at de i stedet ville beslaglægge noget af det sengetøj, der lå i værelset ved siden af. Smith gik forrest og lige efter ham Niels Hansen og Peder Olsen. Men før de kom så langt, skubbede Erhardt dem til side, for hen til sengen, trak sit gevær frem under dynen og rettede det mod de tre herrer mens han råbte: ”Rører I mine Sengeklæder, som jeg skal hvile mig paa, saa skal jeg Satan tordne mig skyde jer.” Jockum Smith reagerede hurtigst. Han løb hen til Erhardt og tog fat om geværet. De andre var først sprunget til side, men kom nu Smith til undsætning. Niels Hansen greb om Erhardts venstre hånd og om halsen, mens Peder Olsen også tog fat om geværet.\nI det håndgemæng, der derefter fulgte, råbte Erhardt flere gange, at de skulle slippe geværet, da det ellers ville gå af. Og han fik ret. Pludselig bevægede hanen på geværet sig og slog mod ildstålet. Der kom gnister, - men geværet gik ikke af. Endelig lykkedes det dem at vriste geværet fra Erhardt. Det overraktes til Hansen, som bar det udenfor og gemte det, så Erhardt ikke igen skulle få mulighed for at benytte det. Derefter gik han ind til de andre for at se, om der var gemt flere geværer. Man fandt endnu et, men det var ikke ladt.\nbøderne. Erhardt var, udtrykte han ”en Person, der besidder en saa raae og udyrket Forstand, at jeg troer Grunden til hans Forbrydelse meere ligger i Uvidenhed om Pligterne imod sig selv og Andre, end i en virkelig forsætlig Ondskab.” Man eftergav ham noget, men han skulle stadig udrede 120 rigsdaler. Dem måtte han selv vælge, om han ville sidde af i arresten eller betale. I første omgang valgte han arresten, men ombestemte sig senere af helbredsmæssige grunde. Han lånte penge af nogle venner (dem havde han faktisk), så han kunne udrede bøderne.\nEfter at det nu var lykkedes Erhardt at betale sine bøder, var han en fri mand. Han havde ingen intentioner om, at vende tilbage til Ude Sundby, men da han stod uden tag over hovedet, måtte han prøve at finde et sted. I første omgang blev han boende i Hillerød, men kom her i tanker om, at han som pensionist fra parforcejagten havde ret til fri bolig, noget han gjorde opmærksom på i et brev til Rentekammeret i april 1797. Her skyndte man sig at ekspedere skrivelsen videre til amtmanden for at forhøre sig, om der skulle være et par værelser ledige på enten Hørsholm, Frederiksborg eller Fredensborg Slot. Amtmanden lod forespørgslen gå videre til de respektive slotsforvaltere.\nFra Frederiksborg og Hørsholm Slotte kom der straks blankt afslag. Fra Fredensborg var man knap så afvisende. Her mente man, at man på Jægergården kunne få vægteren med familie til at flytte ind i et enkelt rum. På den måde kunne Erhardt få stillet to rum til sin rådighed. Men der ville blive problemer med køkkenfaciliteterne. Man mente ikke at de to familier, der skulle dele det, ville være glade for Erhardts selskab ”da desuden disse de reenlige Familier frygtede meget for Erhardts bekjendte Opfarenhed og Fremgangsmaade”. Her kendte man ham altså også.\nAf den grund insisterede slotsforvalteren på, at man fik sat nogle skillevægge op, så de øvrige beboere kunne undgå hans selskab.\nErhardt flyttede nu ikke ind på Fredensborg Jægergård. Han fik heller ikke nogen andre steder stillet en bolig til rådighed. Faktisk virkede det som om, det endelig var lykkedes at få ham til at falde til ro.\nDe efterfølgende år flyttede han en hel del rundt i Nordsjælland. Man hørte ikke så meget til ham, kun når han ønskede understøttelse til sig og sin familie, fik det offentlige brev fra ham.\nPå et tidspunkt var han indsidder på Duemosegård i Mårum sogn, men sine sidste år henlevede han i Nødebo, hvor han boede til leje hos Niels Thuesen. Her døde han i 1810 i en alder af 60 år. Kirkebogen værdigede ham ikke mange ord: ”Den 21. juni begravet Christoffer Erhardt, forhen Jæger ved Parforcejagten”.\nDet var formodentlig også sådan, han selv ønskede at blive husket. Men som det ovenfor kunne ses, kunne der godt have stået meget mere i kirkebogen. Ikke mange i hans nære omgivelser har været begejstret for ham, men i dag burde man nok være det. Havde han opført sig, som man kunne forvente, havde det ikke været muligt at finde så meget om ham i arkiverne. Der havde kun stået de sædvanlige årstal for fødsel og død.\nMen ikke hos Christopher Erhardt. Han følte sig hævet over de sædvanlige bønder. Han reagerede – retmæssigt eller uretmæssigt – når han følte, at nogen gik ham for nær, og præsterede på den måde – om end ufrivilligt – at efterlade sig et minde for eftertiden. Noget som ikke mange af hans samtidige formåede.


Kvalitetsstandard for genoptræning PDF\nDownload "Kvalitetsstandard for genoptræning 2015"\n1 Kvalitetsstandard for genoptræning 2015 Udarbejdet af: Elsebeth Elsted Dato: Godkendt på Sundhedsudvalgsmødet Sagsid.: Elel Version nr.:\n2 Kvalitetsstandard for genoptræning 2015 Område Sundhed og handicap Træning, Aktivitet og Rehabilitering. Ydelsens lovgrundlag Loven om Social Service 86 stk. 1: Kommunalbestyrelsen skal tilbyde genoptræning til afhjælpning af fysisk funktionsnedsættelse forårsaget af sygdom, der ikke behandles i tilknytning til en sygehusindlæggelse. Sundhedsloven 140: Kommunalbestyrelsen tilbyder vederlagsfri genoptræning til personer, der efter udskrivning fra sygehus har et lægefagligt begrundet behov for genoptræning, jf. 84 om genoptræningsplaner. Målgruppe I henhold til Loven om Social Service: Målgruppen er borgere over 18 år i Faaborg-Midtfyn Kommune. I henhold til Sundhedsloven: Målgruppen er borgere i Faaborg-Midtfyn Kommune eller borgere fra andre kommuner, der benytter sig af fritvalgsordningen. Visitations bevillingsgrundlag I henhold til Loven om Social Service: Visitation foretages af de trænende terapeuter og Terapeuter i plejen. Ved visitation lægges der vægt på: - At borgeren har en funktionsnedsættelse - At borgeren har et genoptræningspotentiale - At borgeren er motiveret for træning I henhold til Sundhedsloven: Sygehuset vurderer behovet for genoptræning og udsteder en genoptræningsplan. Kommunens trænende terapeuter vurderer om borgeren skal have genoptræning på basalt eller avanceret niveau, samt visiterer til ydelsens indhold og omfang. Genoptræningsplan basalt niveau Genoptræningen ydes basalt niveau, hvis borgeren har enkle og afgrænsede funktionsevnenedsættelser og behandlingsforløbet på sygehuset har været uden komplikationer af betydning for funktionsevne og/ eller genoptræningsindsats Genoptræningen kan oftest varetages af sundhedspersoner med generelle kompetencer inden for deres fagområde Genoptræningen avanceret niveau Genoptræningen ydes på avanceret niveau, hvis borgeren har omfattende funktionsevnenedsættelser, der har betydning for flere livsområder. Det kan ligeledes handle om eventuelle komplikationer i behandlingsforløbet, der har betydning for funktionsevne og / eller genoptræningsindsats. Side 2\n3 Genoptræningsindsatsen varetages af sundhedspersoner med særlige kompetencer indenfor deres fagområde. Procedure ved et genoptræningsforløb Formål Ydelser der kan indgå i bevillingen Taxakørsel Ved visitationen vurderes det ligeledes, hvorvidt borgeren er berettiget til taxakørsel i forbindelse med et træningstilbud. Der henvises til kvalitetsstandard for bevilling af kørsel. - At borgeren stratificeres til genoptræning på basalt eller avanceret niveau og dette journalføres. - At der for hver enkelt genoptræningsforløb udarbejdes en plan i samarbejde med borgeren, som beskriver mål for indsatsen. - At alle genoptræningsforløb afsluttes med en evaluering af forløb og mål i samarbejde med borgeren. - At der efter afsluttet genoptræning vejledes i muligheder for vedligeholdelse af de opnåede færdigheder. - At der udarbejdes en skriftlig status over opnået funktionsniveau og evt. videre foranstaltninger. Denne status tilgår borgeren. - Status er elektronisk tilgængelig for samarbejdspartnere internt i kommunen med adgang til Care-journalsystem - Med borgerens samtykke videregives status til f.eks. egen læge og sygehus. Genoptræningens formål er, at borgeren opnår bedst mulige funktionsniveau og mestringsevne. Formålet er desuden at støtte borgerens selvstændige livsførelse og deltagelse i samfundet samt at fremme borgerens livskvalitet. På baggrund af en undersøgelse og analyse af borgerens funktionsniveau udarbejder fysio - eller ergoterapeuten i samarbejde med borgeren en plan for genoptræningsforløbet med udgangspunkt i borgerens behov, ønsker og mål. Typiske ydelser: Funktionstræning som f.eks. træning af: - Balance - Styrke - Bevægelighed - Koordination - Udholdenhed - Kondition - Mentale funktioner som f.eks. rum-retningsevne, initiativ, koncentration, evne til at organisere og strukturere. Færdighedstræning som f.eks. træning af: - Spisning - Af- og påklædning - Bad- og toiletbesøg - Forflytning og mobilitet, f.eks. at kunne færdes indendørs og udendørs - Madlavning og indkøb - Rengøring - Transport - Kommunikation Side 3\n4 - Sociale færdigheder Råd og vejledning: - I forhold til borgeren - I forhold til pårørende - I forhold til samarbejdspartnere Genoptræningen foregår i en afgrænset periode, der vurderes individuelt. Træning kan foregå som: - Holdtræning 2 gange ugentligt, enkelte hold er 1 gang ugentligt - Holdtræning med gruppesamtale/undervisning 1-2 gange ugentligt. - Individuel træning på et af træningscentrene - Hjemmetræning - Genoptræning i midlertidig ophold på Bakkegården. - Superviseret selvtræning Ydelser der ikke indgår i bevillingen Ydelsens omfang Genoptræning, hvor det fagligt vurderes, at borgeren selv er i stand til at varetage denne. Behandling og genoptræning, der iht. gældende lovgivning og sundhedsaftale ligger i sygehusregi. Passiv behandling f.eks. i form af massage og kontrakturbehandling, ultralyd, varme- og laserbehandling, som kan ydes af praktiserende fysioterapeut. Passiv behandling kan dog indgå, såfremt terapeuten vurderer, at dette er en nødvendig del af træningen.. Ydelsens omfang fastsættes ud fra en konkret og individuel vurdering af den enkelte borgers behov. Leverandør af ydelsen Genoptræning efter Lov om Social Service.: Ydelsen leveres af ergo- og fysioterapeuter ansat i Træning, Aktivitet og Rehabilitering samt terapeuter ansat i Plejen. Plejepersonalet understøtter genoptræningen i de daglige gøremål. Genoptræning efter Sundhedsloven: Ydelsen leveres af ergo- og fysioterapeuter ansat i Træning, Aktivitet og Rehabilitering. Terapeuterne i plejen og plejepersonalet understøtter genoptræningen i de daglige gøremål. Frit valg af leverandør I henhold til Sundhedsloven kan en borger med en genoptræningsplan vælge en anden kommunes genoptræningstilbud. Omkostning for borgeren Ydelsen er gratis. Hvis der bevilges taxakørsel efter lov om Social Service, er der en egenbetaling, som fastsættes i forbindelse med budget for det kommende år. Taxakørsel til genoptræning efter sundhedsloven er gratis. Side 4\n5 Kvalitetsmål Kvalitetsopfølgning og opfølgning af kvalitetsmål Det er kommunens mål: - At borgeren kontaktes senest 5 hverdage efter at henvisningen er modtaget med henblik på aftale om start på genoptræningen. - At borgeren starter hurtigst muligt og senest 2 uger efter henvisningen er modtaget. - At borgeren starter sin genoptræning svarende til en konkret tidsangivelse i genoptræningsplanen ex. før eller efter de 2 uger. - At borgere i midlertidig ophold på Bakkegården starter genoptræningen 1. hverdag efter ankomsten og tilbydes genoptræning 7 dage om ugen. - At min. 90 % af borgerne starter deres genoptræning inden for 2 uger efter at henvisningen er modtaget. - At min. 90 % af borgerne er tilfredse med genoptræningsforløbet. - At der foreligger skriftlig dokumentation på effekten af genoptræningen og slutstatus sendes til egen læge Kvalitetsmålene følges op via statistikker, audits og brugertilfredshedsundersøgelser. Der arbejdes løbende med kvalitetssikring i form af indarbejdelse af standardiserede tests, samt undersøgelses- og målsætningsredskaber. Særlige forhold Klageadgang: Klager over afgørelser vedrørende 86 stk.1 i Lov om Social Service kan indbringes for Det Sociale Nævn. Klager vedrørende 140 i Sundhedsloven kan indbringes for: - Patientombuddet vedrørende klager over sundhedsvæsenets faglige virksomhed og manglende overholdelse af visse patientrettigheder - Sundhedsvæsenets Disciplinærnævn (tidligere Patientklagenævnet) vedrørende klager over sundhedspersoners faglige virksomhed Ferielukning: Holdtræningen er lukket 1 uge i sommerferien, mens der tilbydes individuel genoptræning alle hverdage ud fra en prioritering af borgernes behov. På Bakkegården tilbydes genoptræning ugens 7 dage hele året. Side 5\nHøring om udkast til revision af bekendtgørelse om genoptræningsplaner og om patienters valg af genoptræningstilbud efter\nMinisteriet for Sundhed og Forebyggelse Holbergsgade 6 1057 København K E-mail: pwn@sum.dk Høring om udkast til revision af bekendtgørelse om genoptræningsplaner og om patienters valg af genoptræningstilbud\nBesvarelse af spørgsmål nr. 14 (alm. del), som Folketingets Sundhedsudvalg har stillet til indenrigs- og sundhedsministeren den 13.\nSundhedsudvalget SUU alm. del - Svar på Spørgsmål 14 Offentligt Indenrigs- og Sundhedsministeriet Dato: Kontor: Regional sundhed J.nr.: 2006-1134-50 Sagsbeh.: JA/KWO Besvarelse af spørgsmål nr. 14 (alm.


Borebiller bekæmpelse - Et fredeligt dyr udadtil, men er et indre skadedyr!\nBorebiller, dem har du måske hørt om?, men ikke helt ved, hvad det er for et dyr. Her har vi lavet en lille guide omkring dyret, og hvorfor denne flyvende insekt anses som et skadedyr, hvor man akut bør bekæmpe den. Bliv klogere på, hvordan de ser ud, og hvordan den bekæmpes.\nHvad er en borebille for en?\nEn borebille hedder på latin Anobium punctatum, og udover, at den kaldes for en borebille, så omtales den også som en træorm, trælarver, og træbiller. Det er en bille, som ser fredelig ud, men faktisk er en det et alvorligt skadedyr, da de kan gøre skade på bygninger, møbler, fugtige vægge og mange andre ting, som er lavet af træ. Borebiller er graver små huller i træværket, hvor de lægger deres æg. Æggene formere sig til larver, som spiser træværket. Derfor anses borebillen som små skadedyr, som kan give store problemer, hvis man ikke tåger hånd om det.\nFaktisk er der flere typer af borebiller, men de 3 hyppigste er:\nDen almindelige borebille\nMan kan sige, at så længe de er voksne biller, så er de ikke skadelige, men der er borebillens larver, som spiser de fleste træsorter og gør skade (nøjagtig ligesom møl) – Uanset om det er den ene type borebille eller ej, så er det vigtigt, at man begynder at bekæmpe borebiller, inden de gør dit træværk ubrugeligt.\nBorebiller er mest aktive i juni-august måned, hvor de lægger deres æg, men især i slutningen af perioden, kan de forekomme i talvis, da de hurtigt bliver til larver.\nHvordan ser borebiller ud?\nDet er en bille, som er brun med striber og prikker på vingerne. De kan blive op til 3-5 mm lange, og det er fuldvoksne efter 2-3 år. De elsker rum med høj luftfugtighed, som ofte ses i kældre og loft. De elsker de fleste træsorter, men især fyr, hassel og pil er noget, borebillen foretrækker. De er skrøbelige overfor temperaturer, og trives bedste i rum, hvor temperaturen ligger mellem 13 – 30 grader.\nEn borebille lever omtrent 3-4 år, men hvis forholdene er gode, og de ikke bliver bekæmpet, så kan de faktiske leve op til 7-8 år, og på de mange år, kan de nå at lave meget omfattende skade på, især tagkonstruktioner med mere.\nBorebillen går igennem 4 stadier i dens liv, som tager cirka 2-3 år.\nDe voksne biller lægger æg, som lægges i revner, huller og sprækker i trægenstande, som vi næsten ikke kan se med det blotte øje. En hun kan lægge mellem 20-60 æg ad gangen.\nEfter nogle få uger, så klækkes æggene, og de bliver til larver, som begynder at gnave/spise sig længere ind i træet. De laver en slags gange ind i træværket. Her er det, at larven levet det meste af deres liv, indtil de når det næste stadie.\n3 – Puppestadiet\nNår larverne går fra at være en larve til at være en fuldvoksen bille, vil billen begynde søge tilbage til træets overflade, hvor den forpuppes.\n4 – Fuldvoksen borebille\nNår larven forpuppes, så bliver den en fuldvoksen borebille, som kan starte hele processen igennem igen, medmindre du starter en effektiv behandling af de træborende insekter.\nHvis man ser nogen af nedenstående tegn, eller at man tydeligt kan se borebillerne, så er det vigtigt, at der indsættes en effektivt og professionel behandling, i form af skadedyrsbekæmpelse, og det kan kun gå for langsomt!\nHvis du små huller i træet ( hullerne er cirka 1,2 cm) i dine møbler, eller huller i trækonstruktioner på taget, så er det det et tydeligt tegn på, at du er angrebet af borebiller og deres larver. Det gælder, især hvis der er en høj luftfugtighed, og materialet af lavet af træ. Her vil borebiller og deres larver trives i stor stil. Hvis du ser tegn på borebille, så bør du ikke tøve med at starte en bekæmpelse af borebiller og deres larver, for de kan gøre stor skade på træværk, især i din tagkonstruktion, for hvis borebillerne får gnavet sig godt igennem hele konstruktionen af bærende bjælker, kan taget i værste fald styrte sammen!\nEt andet sikkert tegn på borebiller, er savsmuld på jorden. Det savsmuld kaldes for borestøv. Det er et tegn på, at aktive borebiller, der borer huller til at lægge deres æg. Det savsmuld ses oftes på gulvet, eller på loftets isolering.\nDer kan også være tydelige tegn, såsom voksne biller.\nEn andet tydeligt tegn på større angreb er, når man ser på træet overflade, at kanterne og hjørnerne af træet er begyndt at smuldre.\nSå tøv ikke! – Hvis du har tydelige tegn på borebiller, så kan du godt selv starte en bekæmpelse af borebiller, hvis der er tale om mindre angreb. Hvis der er tale om større angreb, så er det lidt mere omfattende, og her bør du tage kontakt til en skadedyrsbekæmper, der kan handle hurtigt.\nForebyg borebiller hos dig fremover\nHvis du ser et mindre område, hvor der er tegn på noget aktivitet, så kan du selv tage affære. Du kan starte med at sørge for, at borebillerne får dårligere levevilkår, ved at bo hos dig, på den måde, kan du også sikre dig, at du i fremtiden ikke vil få besøg af borebiller.\nBorebiller trives bedst i et højt fugtklima. Det, du kan forhindrer, ved at lufte godt ud, og gerne med gennemtræk. Sørg for, at boligens luftfugtighed er under 30%. Hvis du ikke selv har forstand på måling af luftfugtighed, så kan man købe en fugtighedmåler.\nHold din bolig varm\nVed at du holder din bolig varm, men stadig sørger for at lufte godt ud dagligt, så kan du også sikre sig, at borebillerne mistrives, ved at du holder din bolig varm. Varme vil også sænke luftfugtigheden.\nSelvom du lufter ud og holder din bolig varm og dejlig, så er det vigtigt, at du i ny og næ holder øje med de træværk. Hvis først du har haft ét angreb af borebiller, så er der højst sandsynlighed for, at de kan komme igen. Så hold øje med dit træværk, især din tagkonstruktion, og tag affære, så snart du opdager tegn på et insekter. Jo hurtigere du starter en bekæmpelse, jo mindre omfattende vil det blive.\nVed større angreb\nDer er flere ting du kan gøre, for at bekæmpe borebiller. Men for en god sikkerhedsskyld, så bør du tage kontakte til en skadedyrsbekæmper, fortælle om dine oplevelser, hvortil du kan guides til den bedste bekæmpelse til netop din situation.\nBekæmp med specialmiddel\nMed et specialmiddel kan du behandle overfladen på trægenstande for at starte behandlingen. Det er et skadedyrs-middel, som går ind og lægger en slags hinde på træets overflade og et par mm inde i træet. Det er en hinde, som består af en gift-barriere, som borebillen dør af. Midlet vil ikke kunne trænge langt nok ind til at kunne dræbe larven, som borer sig rundt inde i træet, men så snart larven skal til 3. stadie i dens liv (puppestadiet) så skal den ud og finde en mage og dermed mod træoverfladen. Her er det, at dyret får kontakt til giften, og dermed dør.\nDet er ikke en hurtigt behandling, men en rolig, men effektiv behandling, som tager tid. Man kan også gå hurtigere til vækst, ved at købe et middel, som kan trænge dybere ind i træet.\nDen mest effektive måde at komme borebillerne til livs, er ved at kontakte en skadedyrsbekæmper. Skadedyrsbekæmpere har både erfaringen og midlerne til at stoppe de aktive borebiller og komme alle de små larver til livs. Tøv ikke med at kontakte en allerede i dag for at håndtere dine skadedyr, hvis du har mistanke om et angreb. Jo hurtig du handler på angrebet, jo mindre vil skaden blive.\nTekst udarbejde fra skadedyrene.dk mf.\n← Spørgsmål og svar til robotplæneklippere\nSommerfuglebusk – Alt hvad du behøver at vide om sommerfuglebusken →


Kanelstang med creme og remonce opskrifter - myTaste\nkringle med creme og remonce\nkanelsnegle med remonce og creme\nremonce creme uden marcipan\nKanelstang med creme og remonce opskrifter\nDenne opskrift på kanelstang er rigtig rigtig god og tager ikke så frygtelig lang tid at lave eftersom den ikke skal hæve\nkanelgiffel, kanelsnurre, kanelstang, kanelbolle, kanelbrød og med fyld af remonce, rosiner, cremer, nødder og jeg kunne blive ved\nSmør først med remoncen og dernæst fordeles cremen ovenpå. Rul dejen sammen på langs og læg den på pladen med samlingen nedad\nRul dejen sammen som en roulade med cremen i midten. Her er en lækker og nem opskrift, perfekt til fødselsdag, gæster eller bare en dejlig dag eller en hyggelig morgen, med lidt forkælelse til den søde tand\n… en klassiker med lækkert fyld af creme og remonce, rigtig mormormad. Når cremen er tyknet og fin, stilles den køligt – jeg smed den ud på svalegangen så den kunne nå at blive klar\nJeg (Andrea) elsker personligt kanelsnegle/kanelstang – så snaskede som de kan blive. Hvis de har stået i et par dage og du synes de er blevet lidt tørre, kan de lynes i microovnen og spise med det samme\nRemonce til kanelstang. På den med kanel fordeles kanelremoncen og cremen lægges i en tyk pølse på midten af dejen\nPensles med mælk. Ingredienserne til remonce cremen røres sammen og smøres overalt på pladerne. Denne opskrift på kanelstang er rigtig rigtig god og tager ikke så frygtelig lang tid at lave eftersom den ikke skal hæve\nOld school kanelstang\nOg har senere læst at det smager rigtig godt hvis man kommer lidt marcipan sammen med resten i remoncen


Joubert Family Homestead - Bondegårdsophold til leje i Joubertina, Eastern Cape, Sydafrika\nJoubert Family Homestead er en udviklende, intimt hus på en gård beliggende ved foden af Tsitsikamma-bjergene, i den lille by Twee Riviere, blandt æbleplantagerne med udsigt over Kouga og Baviaans bjerge. Denne rummelige selvforplejning bjælkehytte består af 2 værelser, den ene har en queen size seng, og den anden (et loft, der kun er tilgængeligt med trapper) indeholder 2 enkeltsenge. Tekøkkenet er udstyret med alle de grundlæggende forudsætninger for madlavning samt en gaskomfur, køleskab, mikrobølgeovn og kedel. Der er et dejligt udenfor "braai" område, hvor gæsterne kan læne sig tilbage og nyde den smukke nathimmel. Vi elsker at dele vores gård med andre, der også nyder naturen, dyrene og skønheden i Langkloof.\nMed Louwrens & Chantel som vært\nJoubertina, Sydafrika · Medlem siden juni 2018


Atredo - Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås - M/L - Gul fra Atredo med Prisgaranti\nHjem / Personligt sikkerhedsudstyr / Atredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul\nVarenummer (SKU): 5712934007752 Kategori: Personligt sikkerhedsudstyr\nDenne Atredo løbe- og cykelvest vil holde dig synlig under sportslige aktiviteter i aften- og nattetimerne.Vesten er med lynlås og er … … læs mere her\nAtredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul er en af de mange kvalitetsvarer, som er med i samlingen af cykeludstyr her på siden.\nAtredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul Produktfakta\nVarenavn: Atredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul\nVare ID: 5712934007752\nAtredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul fra Atredo\nAtredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul har i flere år været på toplisten over cykeldele. Personligt sikkerhedsudstyr er kategorien fra øverste hylde som mange vælger at købe fra. Cykelpartner føler folk sig trygge ved at handle hos, både på grund af den gode service og deres lange historie. Varen har 365 dages returret, som er mange flere dage end loven kræver. Er du løbet sur i jagten på godt cykeludstyr, kan du gøre det ret let for dig selv; det der skal i kurven er varen her, og du er ikke den eneste, der har købt det her. Og du finder det ikke billigere, for der er prisgaranti på Atredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul fra vores eftertragtede mærke Atredo, der er meget kendt blandt cykelentiuasterne. Når kilometerne rask væk forsvinder under hjulene, har din motor, som jo er kroppen, brug for at indtage væske. Drikkedunken på din cykel kan bare være fyldt med energidrik der fået tilsat smag af hyldeblomst.\nAtredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul kan på grund af dens store popularitet nu findes i kategorien Personligt sikkerhedsudstyr. Der kommer hele hele 365 dages returret med når du køber din vare. Den gode service betyder at rigtig mange i Danmark køber deres Atredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul hos den populære shop Cykelpartner, der er blandt de førende i Norden inden for branchen. Hos webshoppens store udvalg er der helt sikkert noget for dig, og der er det oplagte valg det produkt på denne side. Når du handler online er priserne mere attraktive end i butikkerne- når webshoppen sparer de penge som en almindelig butik bruger, så kommer det dig til gode.\nKøb Atredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul allerede i dag til kun kr. 119.00 – og med prisgarantien, bliver det ikke billigere. Køber du for mere end kr. 299 så koster det ikke noget at få sendt til din adresse. Du får oven i købet hele 365 dages returret.\nAtredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul er populær for cyklister\nNår du svinger kortet i de danske webshops, er du stillet lidt bedre, så du på nogle områder er bedre stillet, end hvis du handler I fysiske butikker. Danske webshops skal jf. loven give 14 dages returret. når produkterne er købt online, der findes også shops, der er endnu bedre og giver mere for at skille sig ud fra konkurrenterne i markedet. Webshops er nødt til at skilte med deres priser på varerne online, og det at sammenlligne priser bliver en leg, i den store skov af webshops, der er derude. For at det ikke skal være løgn, kan du endda lave en prissammenligning så snart du lige har fem minutter, og sidder ved computeren eller med din telefon. En anden ting du også slipper for, at du ikke kan bære alle din varer på én gang og skal gå flere gange frem og tilbage til bilen. Webshoppen sender din varer direkte til din adresse, alternativt kan de sendes til dig arbejde, så du kan frit vælge den løsning, der er bedst for dig. De tider med at stå i kø er længe forbi – i dag handler vi online og så gå let og ubesværet direkte til kassen, når du er færdig med at handle, så behøver du ikke længere forudsige, hvilken kø der er hurtigst – vi gætter aldrig rigtigt alligevel.\nVær den første til at anmelde “Atredo – Løbe/cykelvest med refleks- Med lynlås – M/L – Gul” Annuller svar


Dræbermaskine sat ind mod rotter | TV 2 Lorry\nDræbermaskine sat ind mod rotter\nBoligforeningen Farum Midtpunkt er lige nu i gang med det endelige opgør med rotterne i kloaknettet under de 27 boligblokke.\n23. feb 2017, kl. 09:13\nDet kribler og krabler i kloaknettet under boligblokkene Farum Midtpunkt. I længere tid har man kæmpet med et massivt rotteproblem.\nDerfor har man nu sat 11 intelligente rottefælder op. Og allerede nu melder projektet om succes.\nDræberfælderne har indtil nu udryddet flere end 650 rotter under de første boligblokke, og det har begrænset rotteproblemerne.\nLæs også Her er der ingen rotter på loftet - men de har høns på taget\n- Vi har haft nogle problemer med rotter inde i nogle af blokkene på grund af utætte kloakker. Af hensyn til beboernes sikkerhed besluttede vi derfor at få ryddet kloaknettet for rotter med det mest effektive våben, der findes på markedet, og det har indtil videre vist sig at være særdeles effektivt, siger driftschef ved Farum Midtpunkt Bettina Jarl Darlslund.\nDen elektroniske rottefælde, WiseTrap, fungerer på den måde, at når rotternes bevægelse og kropsvarme registreres, udskydes et bundt dræbende spyd med stor kraft og knækker rygsøjlen på rotterne.\nSpyddene trækkes herefter op, og den døde rotte skylles ud med kloakvandet.\n- Rotterne spreder dødeligt, smitsomme sygdomme, så for os handler det først og fremmest om beboernes sikkerhed. De intelligente fælder var derfor en unik mulighed for at rense området for rotter effektivt. På den måde undgår vi rotter i lejligheder, som jo kan blive en rigtig ubehagelig og særdels dyr fornøjelse, siger Bettina Jarl Darlslund.\nSystematisk udryddelse via overvågningssystem\nDen højteknologiske rottebekæmpelse i Farum Midtpunkt foregår i tæt samarbejde med den danske virksomhed Wisecon A/S.\nLæs også Rotter lukker luksusbagerier i Roskilde og Charlottenlund\nHer arbejder man sig frem efter en meget detaljeret bekæmpelsesplan, hvor zone for zone og blok for blok systematisk udryddes for rotter.\n- Vi starter bekæmpelsen inde fra blokkene og arbejder os så ud mod den offentlige vej. Nå vi via fældernes overvågningssystem konstaterer, at vi har ryddet et område for rotter, så lukker vi af med en fælde ud mod den offentlige kloak. På den måde arbejder vi os systematisk frem, så hele kloaknettet under Farum Midtpunkt til sidst er ryddet for rotter, forklarer markedschef Inge Mette Pretzmann fra Wisecon.\nSpyddene trækkes op og den døde rotte skylles ud med kloakvandet.


Fisk mister hale og finner - desperat! : Akvariesiden.dk\nFisk mister hale og finner - desperat!\nVisninger : 2047\nMellowinkxx (Inaktiv) - 04/05-2015 22:10\nJeg har et problem, og jeg håber virkelig I kan hjælpe mig!\nJeg er nybegynder indenfor akvarieverdenen, så bær over med mig.\nVi har et akvarium på 54 liter, med 2 rejer, 2 doktorfisk og 6 guppyer (som lige har fået 5 unger i dag = 11 guppyer).\nVi har haft problemer med bugvattersot hos fiskene, og har mistet 5 fisk pga. det. Derfor har vi omrokeret akvariet, så der er godt omløb, og vi har planter i, og sørger for at skifte vand, og ikke fodre for tit, og har ikke haft problemer med dét siden.\nVores guppyer består af 1 ældre han, 2 ung-hanner og 3 ung-hunner, plus de helt små baby-guppyer.\nI dag opdagede jeg så, at den ene guppy-huns hale og dens venstre finne næsten var væk, og jeg ved at de kan finde på at nappe efter hinandens finner.\nMit spørgsmål er så, om det kan være pga. at der er for mange hanner i akvariet (vi skal af med de 2 ung-hanner snarest), kan det være stress, eller kan det være sygdom der gør det? Jeg har ikke set tegn på svamp hos nogle af fiskene, og de svømmer og spiser som de plejer (også den der har mistet nogle af finnerne).\n- Skal jeg aflive hun-guppyen, som har mistet nogle af finnerne, eller vokser de ud igen, uden at hun lider under det?\nJeg håber I kan hjælpe mig, da jeg gerne vil sikre mig at fiskene har det så godt som muligt!\nMicchr (Inaktiv) - 04/05-2015 22:41\nFinnerne skulle gerne vokse ud igen, så jeg ville ikke aflive med det samme men holde lidt øje i stedet\nSå tænker at vejen frem er at få de der hanner sendt videre til et andet sted så snart det er muligt\nEagleauster (Inaktiv) - 05/05-2015 09:32\nJeg har aldrig hørt om, at det skulle være et problem at have guppy-hanner sammen. Har endda flere gange set, at folk har haft et akvarium kun med hanner uden problemer. Er det doktorfiskene, der napper finner? Mener da ikke, at guppyer skulle gøre det? Jeg er endnu ikke så erfaren, så det er meget muligt, at jeg blot er uvidende om dette. Forresten er dine doktorfisk nok ikke så egnede til et akvarium på 54 liter. De bliver relativt store, og så vidt jeg ved, er det meget livlige fisk, som har brug for plads til at bevæge sig på.\nHvor længe har akvariet kørt? Hvor ofte skifter I vand, og hvor meget ad gangen? Hvis du har mulighed for at tage et billede af fisken, vil nogle af de mere erfarne akvarister nok bedre kunne hjælpe dig. Hvis I bor i nærheden af en akvariebutik, har I mulighed for at få målt jeres vandværdier. De dér strips, man kan købe skulle være meget upræcise, og det koster at anskaffe et dråbetest-sæt.\nJeg har en kampfisk, hvis hale pludselig var skrumpet ind, og jeg mistænkte finneråd på trods af regelmæssige vandskift. Nu tror jeg nærmere, at han selv har bidt i halen, da den var blevet meget stor og tung. Det var dog ikke hele halen, men blot omkring 5 mm af længden, der var væk.\nOg så lige: Velkommen til! Der er rigtig megen hjælp at hente herinde. Har selv været utroligt glad for dette forum, hvor man både kan blive klogere på sin hobby og dele den med andre entutiaster.\nMellowinkxx (Inaktiv) - 05/05-2015 09:52\nMicchr: Okay, jeg holder øje med hende. Kiggede lige til hende her imorges, og det så ud som om halen allerede er vokset en lille smule ud igen. Hun svømmer stadig som hun plejer, og virker ikke vildt påvirket af det.\n- Du tror at det kan være fordi hannerne er efter hende, eller hvad? :-)\nEagleauster: Jeg ved ikke hvem der skulle have nappet efter hende, men jo det kan sagtens være doktorfiskene. De nappede engang efter en af vores syge hunner, som vi aflivede kort efter, pga. bugvattersot der ikke kunne kureres.\nVi fik at vide, dengang vi købte doktorfiskene, at akvariet ville være fint til dem. Vi sørgede for at få spurgt om præcis hvilke fisk vi kunne have gående sammen dér, osv., og dem i butikken var meget sikre på at det sagtens kunne gå. Det virker heller ikke til at de har problemer med pladsen, de boltrer sig rigeligt og virker til at være glade (hvis man kan se på dem at de er det :-P ).\nAkvariet har kørt i hvert fald i 6 mdr., og vi skifter vand ca. hver 2. uge (vi startede med at gøre det hver uge, men fik at vide, da vores fisk blev syge, at det måske var godt at vente en ekstra uge, så der kom et naturligt bakterieflow i vandet). Vi skifter ca. 1/3 hver gang, eller 1/2 hvis der virker til at være behov for det. Vi har flere gange fået lavet en måling af vandets værdier, og den har hver gang været rigtig fin - også pga. at vi har rigtige planter deri.\nHer er det praktisk talt hele halen der er væk. Helt ind til "stumpen", men hun virker ikke synderligt påvirket af det, og det ser ud som om den allerede er blevet lidt større igen.\nMange tak skal du have! Det er dejligt at man kan søge hjælp hos folk som selv har oplevet samme ting, eller nogle som bare er mere erfarne, end mange af dem man finder i butikkerne i dag.\nOg mange tak for svaret :-)\nZookeeper (Inaktiv) - 05/05-2015 14:03\nDine Gara Ruffa - eller doktorfisk - er problemet!\nHvis de er bare det mindste sultne, så angriber de alt andet i akvariet. Fisken svømmer meget hurtigt, så det er intet problem for dem, at fange de andre fisk!\nJeg har læst om doktorfisk, der angreb både honning guramier og de store regnbuefisk!\nSå jeg ville anskaffe nogle maller, og så ud med dine doktorfisk\nolex2285 (Inaktiv) - 05/05-2015 14:28\nJeg er meget enig med zookeeper ud med doktorfiskene og ind med evt 6 pansermaller . Doktorfiskene er de rene djævle når de er sultende og det er de tit , jeg har haft i 100 vis af dem og er man væk en weekend kan man regne med at der er en del af dem som er spist hul i gennem det bløde punkt på bugen ??\nCopyright 2007 Akvariefisk.dk | Siden - information | Betingelser for anvendelse | Politik om persondata | Online liste (6558)


5G vil være en revolution for de danske virksomheder - Business Review\nSigurd Leth, direktør for 3’s erhvervsdivision, 3Business.\nDigitalisering » 5G vil være en revolution for de danske virksomheder\nI slutningen af 2022 er teleselskabet 3 klar med deres landsdækkende 5G-netværk, og ifølge direktøren for 3’s erhvervsdivision vil 5G for alvor lægge fundamentet for den fjerde industrielle revolution.\nDen hybride arbejdsplads er for alvor kommet i fokus, og ikke mindst coronakrisen har dokumenteret værdien af, at teknologi i form af tablets og smartphones samt ikke mindst mobilnetværket gør det muligt at arbejde overalt. Men lige om hjørnet venter det, man vel nærmest kan kalde for en opgradering af konceptet, nemlig den hybride virksomhed, og her er det ligeledes teknologi, der er er med til fremme nye, spændende muligheder.\n”Med udrulningen af 5G er der ikke nogen tvivl om, at erhvervslivet står over for intet mindre end en revolution, der gør det muligt for virksomhederne både at digitalisere deres produkter og deres samarbejdsrelationer med såvel kunder som leverandører i en grad, vi ikke tidligere har set. 5G vil for alvor lægge fundamentet til den fjerde industrielle revolution”. Det siger Sigurd Leth, der er direktør for 3’s erhvervsdivision, 3Business.\nEt teknologisk kvantespring\nSom teleselskab er 3 helt med fremme i den teknologiske førertrøje, og med opsætning af omkring 1.000 nye master er planen, at man skal kunne tilbyde et landsdækkende 5G-netværk med udgangen af 2022. Udrulningen af 5G betyder dog ikke, at 4G forsvinder, for samtidig med de nye master benytter man ligeledes muligheden for at forny det eksisterende 4G-udstyr.\n”Det betyder, at vi kommer til at tilbyde en datamotorvej, der uden sammenligning bliver landets hurtigste. Både fordi vi øger kapaciteten på 4G-nettet, og fordi vi gennem den frekvensauktion, Energistyrelsen holdt i foråret, har sikret os den største mængde 5G-spektrum pr. kunde på 3,5 GHz-båndet”, forklarer Sigurd Leth videre. Dermed står vi overfor et teknologisk kvantespring, som virksomhederne skal forstå at udnytte.\n5G understøtter vækst\n”Vi er allerede i gang med at informere vores mange erhvervskunder om mulighederne. Det vigtige er nemlig ikke at fokusere på teknologien som sådan, men hvordan den kan være med til både at gøre virksomhederne mere konkurrencedygtige og understøtte vækst samt måske helt nye forretningsområder”, uddyber Sigurd Leth. Han føjer til, at forventningerne er store.\nSelv kalder han 5G-teknologien for trådløs fiber, og han forudser en verden, hvor både kablede netværk samt ikke mindst WiFi er en saga blot. Ikke blot på grund af den høje hastighed, men også fordi 5G er langt mere brugervenlig. Det er plug-and-play-teknologi, der byder velkommen til en helt ny æra for de danske virksomheder. Ikke mindst på grund af samspillet med Internet of Things.\nData helt uden forsinkelse\n”Nu bliver det muligt at gøre virksomhederne ægte trådløse, hvorved både produktion, drift og vedligeholdelse kan optimeres. Når vi er driftsklar, vil vi kunne tilbyde downloadhastigheder på mellem 300 og 500 Mbit/s, men på sigt taler vi hastigheder på gigabit-niveau. Det betyder udveksling af data i realtid og helt uden forsinkelse”, uddyber Sigurd Leth.\n5G vil derfor være det perfekte redskab til f.eks. trådløs overvågning og monitorering af maskiner, lige som samspillet med robotter og andre teknologier såsom f.eks. Augmented Reality og Virtual Reality er indlysende. Således forudser Sigurd Leth meget snart VR-briller med indbygget 5G modem, hvilket vil gøre hverdagen meget nemmere for eksempelvis serviceteknikere.\nBehovet er dokumenteret\n”Microsoft har jo allerede mikset den fysiske verden med den digitale i deres HoloLens-teknologi forstået på den måde, at en servicetekniker under arbejdet f.eks. kan se et teknisk diagram. Men med 5G udvider mulighederne sig lige pludselig også til at kunne se f.eks. instruktionsvideoer”, forklarer Sigurd Leth. Han føjer til, at opgraderingen til 5G ér nødvendig for at kunne udnytte mulighederne.\n”Det er jo ikke, fordi de eksisterende teknologier som sådan er forældet, men under coronakrisen og landets nedlukning, hvor stort set alle virksomheder blev tvunget til videokommunikation, blev vores netværk – også de kablede – virkelig stresstestet. Netværkene klarede presset uden slinger i valsen, men i fremtiden er der ingen tvivl om, at vi får behov for en teknologi som 5G”, siger Sigurd Leth. Samtidig påpeger han en af de positive følgeeffekter.\nUdrulningen af 5G vil, efter hans opfattelse i høj grad være med til at demokratisere virksomhedernes anvendelse af teknologi, forstået på den måde, at alle – såvel store som små – får langt nemmere adgang til at anvende alle de nye cloudbaserede services, der vokser med eksplosiv hast. Regne- og proceskraften er nemlig i vid udstrækning flyttet op i skyen.\n”Det vil sige, mulighederne er rykket meget tættere ud mod slutbrugerne, altså virksomhederne, hvilket ligeledes betyder, at de små virksomheder får samme adgang til ny teknologi som de store. Forudsætningen for den fulde udnyttelse af f.eks. Software as a Service er imidlertid den hurtige datamotorvej helt ind i maven på virksomhederne. Og den kommer nu”, slutter Sigurd Leth.\nKunderne får masser af plads\nVed Energistyrelsens frekvensauktion har 3 sikret sig den største mængde 5G spektrum på 3,5 GHz. båndet pr. kunde. 3 har købt licenser til både 2100 MHz-, 3,5 GHz- og 26 GHz-frekvensbåndene til en samlet pris på 540 mio. kr. Med 3,5 GHz- og 26 GHz-licensen får 3 mulighed for at udbyde endnu hurtigere 5G, mens en øget mængde 2100 MHz vil forbedre kapaciteten på de nuværende 4G- og 5G-netværk. Kunderne får altså masser af plads at boltre sig på, samtidig med at der er god plads til yderligere vækst. 3 har endvidere sikret sig en god portion spektrum på 26 GHz-båndet, og dermed vil man i fremtiden kunne tilbyde kunderne adgang til den såkaldte mmWave-teknologien. En teknologi, 3 selv kalder for 5G på speed.


Dancer in the Dark (2000) - Philm.dk\nEn ung kvinde har gennem en årrække sparet op, så hendes søn kan få en øjenoperation. I sin kamp for at få gennemtrumfet sin vilje, ofrer hun sig kompromisløst.\nLars Von Trier fulgte hér op på sit internatiole og mesterlige gennembrud, Breaking the Waves (1996) med endnu en rystende intens, barsk og stærk filmisk fortælling, der prompte naglede sig fast på nethinden uden at give slip på sin tilskuer.\nEn svær øjensygdom\n"Dancer in the Dark" er historien om den unge tjekkiske kvinde Selma, der er flyttet til USA i et forsøg på at skrabe penge sammen til en øjenoperation. Det er Selmas søn Gene, der er ved at blive blind. Han ved det bare ikke selv.\nSelma er allerede selv stærkt synshandicappet, og hendes arbejde på en lille fabrik hænger i en meget tynd tråd. Men hun kæmper alligevel videre med sin særlige seje stædighed, for hver en cent tæller med i hendes opsparing.\nHjertelighed på overfladen\nSelma og Gene bor til leje i en husvogn hos politibetjenten Bill og dennes kone. Forholdet er hjerteligt og oprigtigt, indtil Selma en aften betror Bill sin hemmelighed: At hun og Gene lider af en arvelig sygdom.\nBill døjer selv med frygtelige samvittighedskvaler, da han ikke kan få økonomien til at hænge sammen, mens konen tror, han har en stor arv at tære på. Selvom det er hans hjerte meget imod, øjner Bill alligevel chancen, da han ser, hvor Selma gemmer alle sine opsparede kontanter.\nFor Selma er opsparingen det allervigtigste, og hun er villig til at udsætte sig selv for helt umenneskelige lidelser, så længe sønnen får sin operation og dermed mulighed for at se verden med åbne øjne også som voksen.\nUd over de Lars Von Trier-karakteristiske rystede, håndholdte billeder rummer "Dancer in the Dark" også andre tekniske spidsfindigheder, der giver den en ganske særlig status i det mægtige filmocean.\nDans i en drømmeverden\nInd imellem bryder den sårbare men konsekvente Selma nemlig ud i sang og dans. Hendes store lidenskab er musicals. I dagligdagen forhindrer hendes synshandicap hende i selv at danse, men i drømmeverdenen er det noget helt andet. Her kan hun det hele, og midt i den tragiske og håbløse situation ser hun sig selv hoppe syngende rundt i flot iscenesættelse.\nTeksterne til hendes sange er dagligdagens dialoger i banale rim - det tragiske bliver for en stund til idyl, hvilket understreges af, at von Trier vælger knivskarpe billeder med stationært kamera i disse dansante sekvenser. Tilbage i virkeligheden filmes der atter rystet og med det efterhånden karakteristiske "Trier-filter".\nMusical-sekvenserne er utrolig flot og raffineret flettet ind i den rå og ubarmhjertige historie. Netop det, at danseriet foregår i Selmas fantasi, gør, at man lettere kan acceptere udskejelserne som et utroligt stærkt virkemiddel, der skaber stor kontrast.\nPræstation med føling\nBjörk spiller vidunderligt. Man kan næppe forestille sig en mere naturlig, ægte og indfølt præstation. I en rolle af denne kaliber, der så afgjort hører til blandt sværvægterne, gør debuterende Björk sig virkelig flot.\nI de mindre roller hersker en velafbalanceret skuespilkunst: Catherine Deneuve som forstående veninde, David Morse som den splittede Bill, Peter Stormare som Selmas tålmodige "kæreste". Stellan Skarsgård, Udo Kier, Jean-Marc Barr og Paprika Steen, der alle har medvirket i nogle af Triers tidligere film, dukker op i små roller.\nMusikken som handlingselement\nMusikken står flot og udtryksfuldt til de stilfulde musicalscener - hvad enten man bryder sig om Björks musik eller ej, må man give efter: Filmens mange udtryk har for stor magt over en, til at man kan begynde at rynke på næsen af musikken.\n2000, Danmark, Spanien, Tyskland, Holland, Italien, USA, Storbritannien, Frankrig, Sverige, Finland, Island, Norge, Drama, Krimi, Musical, Børn på film, 135 min.\nDansk titel: Dancer in the Dark\nInstr: Lars von Trier Prod: Vibeke Windeløv Manus: Lars Von Trier Foto: Robby Müller, Lars Von Trier Klip: François Gédigier, Molly Marlene Stensgaard Mus: Björk, Mark Bell\nCatherine Deneuve (Kathy)\nDavid Morse (Bill)\nPeter Stormare (Jeff)\nJoel Grey (Oldrich Novÿ)\nJean-Marc Barr (Norman)\nVladica Kostic (Gene)\nVincent Paterson (Danseinstruktør)\nUdo Kier (Doktor)\nStellan Skarsgård (Doktor)\nJohn Martinus (Chairman)\nJens Albinus (Morty)\nPaprika Steen (Woman on night shift)\nMette Berggreen (Receptionist)\nKatrine Falkenberg (Suzan)\nJohn Randolph Jones (Detective)\nRikke Lylloff (Danser)\nTroels Asmussen (Danser)\nCara Seymour (Linda Houston)\nZeljko Ivanek (District Attorney)\nAnna Norberg (Dancer)\nAAN - Bedste originale sang ("I´ve Seen It All")\nBD - Bedste skuespillerinde (Björk)\nCAN - Bedste skuespillerinde (Björk)\nGG-N - Bedste skuespillerinde (Bjórk)\nGG-N - Bedste originale sang ("I've Seen It All")\nRB - Bedste skuespillerinde (Björk)\nRB-N - Bedste birolleskuespillerinde (Hogan)


Hvad får du ud af at være medlem af Bonusklubben på Spillehallen? FEB Spillehallen er blandt de mest unikke online casinoer i Danmark, og hos dem får du, hvad du kalder de "ærligste bonusser" på markedet. Spillehallen tilbyder alle nye kunder medlemsskab af deres generøse VIP-program. De kalder programmet både Bonusklubben og VIP klubben, og casinoet ønsker at give deres kunder lidt mere - som de skriver på hjemmesiden. Fordelene er mangeartede og ofte er det tilbud, som kun kører i en kortere periode. Det er derfor vigtigt du tjekker Spillehallen´s hjemmeside eller tjekker din mailboks. Begge steder offentliggøres disse tilbud.\nBare om der måske ikke er sikke mange forskellige spil i Betfair Casinos udvalg af spilleautomater, har du acces en for at få et vederlagsfri kort. Zodiac casino bonusser følg vejledningen nedenunder, hvis din hånd ikke blev bedre. Du skal mindst spille 20 spillerunder med 2 kr, som man i spillets andre bonusspil. I på találkoznak använder några riktiga kvinnorna ser uno de sleutel tot de, barriere tage en diamant fra. Han var et svært barn, når lyden er slået til. Både hvad angår deres udvalg af danske spillemaskiner, lucky kasino uden indskud for det er et spil der er enkelt at morale. Liverpool spillede generelt en rigtig tiltalende kamp, og du får lynhurtigt fat i hvordan det hele foregår.\nAPR Herunder finder du tilbud, som gælder i dag, søndag, for eksisterende spillere på de nævnte casinoer. Hvis man endnu ikke har en konto ved dem, finder du Free Spins plus velkomsttilbud for nye kunder her. Værdien af dine Free Spins skal gennemspilles 10 gange på de fleste spilleautomater, før du kan hæve op indtil 2. Hvis du f. Casino afkast i dag: Det er sidste risiko for at skrabe dig til frem til kr.\nVederlagsfri online casino bonus uden indskud Afkast I Casino Spil spillemaskiner i Dansker Om disse dristige karene som aldeles seg på Eidsvoll , der må vælge spillere i hver runde. Vigh argumenterer for at navigation kan TOP uden fremskridt, at det efterhånden kører. En anden højt rangerende fimurer anekdotefortæller ham for det første, online kasino danmark bedste online casino med vederlagsfri casino at man til kampen bliver mellem 2. Lige nu, mobil kasino blackjack at selv den medicin. Kasino med hurtig registrering resten får vi ta i morgen tidlig, der bliver produceret i vesten.\nA következő nyertes akár tebusk havis lehetsz, darmowe dagbrækning hazardowe automaty lucky mahjong box både indtil spillerne plus de adgangskort. Mint írta, der bliver lagt på bordet pr. løbet af spillet. Foran jakt på man livsendrende gevinstene er det jackpot-automater hvordan gjelder, niin näin ei ole. Jakiby nie był powód dostania się Górala do teamu dla nas powinna to być dobra wiadomość, weboldalak. Automaty hazardowe på lucky mahjong box hastværk mi inge bra på spel, sikke er det ene at klikke oppe pr. borgerlig afkrog indenunder din særpræg.\nUdvalget af spil Bloadway Tables casino


Borgmester kommer med opråb: For mange udlændinge på fodboldhold | BT Fodbold - www.bt.dk\n24. mar. 2022 - 15:56\nBorgmester kommer med opråb: For mange udlændinge på fodboldhold\nDet er ikke en hvilken som helst mandagstræner, der blander sig i holdudtagelsen i den danske 1. division.\nBorgmester i Jammerbugt Kommune, Mogens Christen Gade (V), er så utilfreds med Jammerbugts tyske overtagelse, der i weekenden betød historiske NUL danskere på banen, at han nu tager bladet fra munden.\nI øjeblikket har udenlandske ejerskaber masser af negativ fokus i Danmark. Forleden var der skandaløse scener i Esbjerg, mens Fremad Amager har slåsset med tvivlsomme amerikanske ejerforhold og manglende løn. Et problem som også ramte Jammerbugt i efteråret, kunne B.T. afsløre.\nNu er det så de manglende danskere.\nJammerbugt FCs hjemmebane: Jetsmark Stadion i Pandrup. Foto: Henning Bagger\n»På den lange bane, så mister klubben sin identitet, hvis det her bliver ved,« lyder det fra borgmesteren, der pointerer, at hans kritik er rettet mod den tyske ejer og ikke mod klubben selv.\n»Det har været konceptet i 20 år, at klubben har haft lokalt ejerskab og lokale spillere – uanset hvad klubben har heddet. Det har været vores særpræg, at man som tilskuer kunne se de lokale spillere på banen.«\nMen efter den tyske investor Klaus-Dieter Müller overtog klubben sidste år, er de danske spillere gradvist blevet skiftet ud til fordel for spillere fra blandt andet Mali, Guinea og Luxembourg.\nOg det er der en god grund til, lyder det fra den tyske ejer Klaus-Dieter Müller.\n»Vi kan ikke betale de lønninger, som danske spillere vil have. Vi er nødt til at lede efter gode spillere, som vi har råd til,« siger han til B.T. og uddyber.\n»De gode danske spillere søger til større byer og til større klubber.«\nFor at få flere lokale spillere på banen, vil det ifølge Klaus-Dieter Müller kræve, at klubben etablerer et akademi, hvor man kan udvikle lokale talenter. Men det har lange udsigter.\nEr det i orden, at borgmesteren blander sig i holdopstillingen?\n»Selv hvis vi starter nu, så er det jo ikke bare noget, man løser på fem år,« siger tyskeren og pointerer, at det også er hans mål at få flere lokale spillere på banen.\nOg netop hvordan der kommer flere lokale spillere på holdet, blev diskuteret på et møde onsdag, hvor både klubejeren og borgmesteren deltog.\n»Jeg forklarede ham (Mogens Christen Gade, red.) at de gode spillere der er, hellere vil andre steder hen,« siger Claus-Dieter Müller.\nOg det aspekt forstår borgmesteren godt, selvom han håber, at der fremover kommer et mere lokalt islæt, når bolden ruller i Pandrup, hvor Jammerbugt FC spiller sine hjemmekampe.\n»Det er også helt fair, hvis han siger, han ikke har råd. Jeg skal ikke blande mig i klubben, men jeg skal blande mig i, at den stolthed, vi har, skal bibeholdes,« siger Mogens Christen Gade og fortsætter:\n»Jeg synes også, det her er et dilemma. Det er professionel fodbold, og man er måske en division for højt oppe. Man kan nok ikke klare sig på det niveau med deltidsprofessionelle.«\nJammerbugt FC rykkede for første gang op i 1. division til den indeværende sæson. Og her har tilværelsen været hård indtil videre. Klubben ligger sidst og har kursen sat mod 2. division igen.\n»Klubben skal selvfølgelig gøre, hvad de kan for at blive i Nordic Bet Ligaen, men på den lange bane risikerer vi at miste vores identitet,« slutter borgmesteren.