Orienten 2 anmeldelse – Ny dansk spilleautomat på nettet!\nOrienten 2 er opfølgeren til Orientekspressen spillemaskinen\nHvis du er kæmpe fan af Orientekspressen spillemaskinen, men ville ønske, at der kom en opdateret udgave af den som var lidt anderledes, så er dit ønske gået i opfyldelse. Inde på Spillehallen.dk kan man nemlig nu spille Orienten 2 som er en ny udgave af den elskede enarmede tyveknægt. Vi har at gøre med en dansk spilleautomat med 3 hjul som har et gammeldags udseende, selvom den er helt ny. Og så er der et uhørt højt antal casino bonusspil.\nHvis du er nervøs for at du ikke opnår helt så mange bonusser som muligt når du spille spilleautomater på nettet, så skulle du tage at prøve Orienten 2 spillemaskinen af. For her er der da godt nok bonusser i lange baner, i en grad som selv de mest gavmilde online casino spil sjældent byder på. I Orienten 2 er der nemlig hele fire forskellige bonusspil, som hver især byder på enten gratis spins eller ekstra høje gevinster. De fire bonusspil er: Gong bonusspillet, Toget bonusspillet, Dragen bonusspillet og Gameflash bonusspillet. Man kommer ind i de forskellige bonusspil ved at ramme 3 ens symboler i den enarmede tyveknægt, og nogle gange kan man selv vælge hvilket af bonusspillene man ønsker at komme ind i. I Dragen bonusspillet kan man vinde jackpot chancer og i Toget bonusspillet kan man også vinde op til 120 casino gratis spins til jackpot spillet. Desuden kan man vinde forhøjede gevinster, hvis man rammer de rette kombinationer inde i bonusspillene.\nTemaet er retro\nHvis du er en fan af de tidligere tiders enarmede tyveknægte og godt kan lide den stil som de har, så er Orienten 2 nok en online spillemaskine lige efter dit hoved. Der er nemlig et generelt udseende som bringer ens tanker tilbage til dengang hvor spilleautomater var noget man spillede på Oslobåden og hvor internettet ikke engang var blevet opfundet. Det har sin charme at denne spillemaskine dyrker det gammeldags look. Især ældre spillere vil nok nyde at se en spillemaskine online, der minder dem om dengang de var unge for længe siden. I øvrigt vil selve temaet nok også være mest velkendt for de ældre danske spillere, for Orientekspressen som er temaet findes slet ikke mere. Det var en togrute der gik mellem Paris og Istanbul og havde sin storhedstid for 100 år siden.\nKonklusion på Orienten 2\nOrienten 2 er en rigtig god spillemaskine, som vil ramme de danske spillere, som er glade for gammeldags spilleautomater på nettet. Der er en masse bonusspil og nogle gode casino bonusser at hente. Og hvis man vinder den store jackpot så er ens lykke da for alvor gjort. For så kan man altså glæde sig over en betragtelig sum gratis casino penge, som man enten kan bruge på at afbetale sin gæld, meeeen, man kan jo også vælge at bruge dem på pengespil på nettet, hvis man gerne vil nyde livet lidt mere. Vi ved godt hvad vi ville gøre hvis vi vandt. God fornøjelse med at spille Orienten 2 hos Spillehallen.dk


Den bioteknologiske personlighed vinder frem | Information\nNæsten hver 10. herhjemme er på lykkepiller, og over 25.000 børn er på Ritalin, og alligevel mener Sundhedsstyrelsen ikke, at der er behov for at styre området hårdere.\nDer er tre forskellige måder at bruge medicin på: 1) som lægemiddel, altså til at kurere klart definerede sygdomme, 2) som livsstilsmedicin, altså til at forstærke eller svække bestemte egenskaber hos en person og 3) som tilpasningsmedicin, altså medicin, mennesker er nødt til at tage for at holde ud at være i den situation, de nu engang er i, eller fordi de er blevet afhængige af medicinen.\nGennem de sidste 10-15 år er grænserne mellem disse tre former for brug blevet tiltagende uklare, og der er opstået stor begrebsforvirring. Alt efter hvor man står, og hvem man er, kan nøjagtigt de samme præparater kaldes henholdsvis for mediciner, stimulanser, rusmidler, luksusartikler, narkotika, præstationsfremmende midler eller personlighedsændrende stoffer. Og alt efter hvor man står, og hvem man er, er de samme stoffer enten givet med statstilskud, er højt beskattede eller direkte ulovlige.\nHver 10. på lykkepiller\nMennesker har så vidt vides altid brugt stoffer til at ændre deres humør og sanseindtryk. Koffein, ginseng, opium, valerianerod, hash, alkohol, psykedeliske svampe. Det har tilsyneladende reguleret sig selv. Men gennem de sidste 50 år har en række af sådanne stoffer været underlagt medicinindustriens logik. De er blevet syntetisk fremstillet og resultaterne har historisk set været temmelig uheldige. Især stofferne Ritalin (amfetamin) og Stesolid (benzodiazepin) har været solgt og bredt anvendt som ferietabletter og husmorpiller, der på lægens anvisning i mange år har kunnet anvendes risikofrit. De ulykker, f.eks. Stesolid har foranstaltet på den danske folkesundhed, hvor der er ca. 50.000 statsstøttede afhængige af stofferne, forsøger Sundhedsstyrelsen stadig at reparere på endnu 50 år efter.\nSiden er der kommet en række andre stoffer til. Aktuelt drejer det sig især om:\n1) SSRI-midler (lykkepiller). Sidste år kunne forbruget i Danmark opgøres til over 400.000 brugere, dvs ca. 10 procent af den voksne befolkning. Dette tal er omkring to gang antallet af mennesker, der faktisk lider af depression, hvis der undersøges for lidelsen på befolkningsplan.\n2) Ritalin til børn. Der var sidste år over 25.000 børn på Ritalin, antallet er mere end fordoblet på to år, en diagnostisk glidebane omkring ADHD er for længst fastslået.\n3) Ritalin til unge. Stoffet bruges til bl.a. eksamenslæsning. Forbruget herhjemme er ukendt, men i USA opgøres det, at mellem 4 og 25 % af de unge bruger stoffet.\n4)\tBetablokkere til unge. Ligeledes et eksamensstof, der i stigende omfang benyttes mod eksamensangst. Forbruget er skjult, men kendes via selvrapporteringer fra unge studerende.\nAndre stoffer kan også nævnes, idet de tydeligvis indgår som tilpasningsmedicin, f.eks. forbruget af almindelige hovedpinetabletter er vokset eksplosivt, og de bruges bl.a. af unge gymnasiepiger på daglig basis, idet de får ondt i hovedet af at gå i gymnasiet. Og de anabole steoider, hvor der næsten udelukkende ses misbrug.\nOg hvorfor er dette så et problem? Det er det fordi, at styringen af medikamenterne synes uden for rækkevidde, og fordi den nødvendige debat ikke findes. Problemet er voksende, fordi den logik, der får forbruget til at stige, er en individualiseret logik, der ikke medtænker den nødvendige samfundsdagsorden.\nDen logik, der er til stede i en læges konsultationslokale, hvor lægen har til opgave at tænke på det enkelte individ, har vist sig ikke at kunne tage højde for, hvad der sker på samfundsplan. Vi ved at når det f.eks. drejer sig om sportsverdenen og på narkotikaområdet, så griber samfundet styrende ind, for hvis det alene er den enkeltes interesser, der tilgodeses, ender vi i en situation, vi som samfund ikke ønsker. Man må derfor spørge, hvorfor vi så lader den individuelle logik være enerådende på skolerne og på arbejdspladserne, der nu i stadigt stigende grad bliver medicinsk tilpassede.\nDebatten er tvingende nødvendig, men også svær at føre. Fremsætter man synspunkter som de ovenstående, vil der altid være en række reelt syge mennesker, der føler, at der nu bliver sparket til dem, der i forvejen ligger ned. Lad det derfor være sagt en gang for alle, at hensigten med at føre debat om livs-stilsmedicin og tilpasningsmedicin ikke er at begrænse syge menneskers behandlingsmuligheder, men derimod et forsøg på at være mere varsomme med, hvad vi definerer som sygdomme.\nDebatten er især svær, fordi man er oppe mod medicinalindustriens interesser. I industrien betragter man de nye medikamenter som et guldæg. Ved hjælp af lobbyvirksomhed, godt købte og betalte medarbejdere i sundhedsvæsnet og i statsapparatet, ved hjælp af kneb som tilvejebringelse af nye sygdomskategorier og nye indikationsområder for gamle præparater, ved hjælp af dygtigt styret publikation af præfabrikerede forskningsartikler med videre har industrien i årevis kunnet neddrosle almindelig samfundsmæssig omtanke på dette sundhedsområde.\nDer er næsten ikke forsket i, hvad der sker, når man f.eks. giver lykkepiller til raske mennesker, men den forskning, der findes, er entydig. Lykkepiller gør ellers raske mennesker mere socialt orienterede og mere dominerende, pågående, og de får sværere ved at føle noget negativt, dvs. bliver mindre kritiske. Amfetamin (Ritalin) får ikke normale personer til omtankefuldt at løse problemer, folk haster i stedet blot videre til noget andet.\nMed et storforbrug i normalbefolkningen bliver den normale mangfoldighed marginaliseret, og tilværelsens længdeperspektiv erstattes af en endeløs række af korte frister, hvor der hoppes fra tue og til tue. Alt bliver her og nu-orienteret, og livets ydre kendetegn bliver kriteriet for succes i et samfund, hvor alle konstant fremhæver deres egne fordele. Som man kan forestille sig det i en lønforhandling i en privat virksomhed, bare hele tiden.\nHalehæng til industrien\nTabssiden bliver alle de introverte værdier, menneskets inderside: Ligevægt, modstandskraft, retfærdighedssans, selvransagelse, kritisk tænkning. Filosofi, spiritualitet, poesi og alt det, der tager tid, ryger samme vej. Vi har kulturelt så meget på spil, fordi man i et sådant samfund aldrig kommer til at lære af sine fejl, men konstant hopper videre. På sigt barnagtiggøres samfundet, hvis mennesker ikke lærer at løse problemer, men i stedet forsøger at afskaffe dem med kemi. De fleste mennesker ønsker ikke at leve i sådan et samfund.\nDet er imidlertid lige præcis sådan et samfund, der tegner sig, hvis vi ikke bremser op og tager den folkesundhedsmæssige diskussion. Og især må Sundhedsstyrelsen vågne op og leve op til sit navn: At styre sundheden i stedet for på dette område at fungere som halehæng til medicinindustrien, som den har gjort det hidtil.\nLivsstilsmedicin er jo ikke kun et individuelt valg. Der er mange diskussioner, der må tages: Den etiske diskussion (hvad er godt for hvem), den medicinske (hvad er langtidsskaderne hvad er sundt og sygt), den psykologiske (hvilke menneskelige udviklinger bremses, hvilke fremmes), den sociologiske (hvad sker der i gruppen/arbejdspladsen/skolen) og naturligvis den politiske (hvordan opfatter vi sundhed i samfundet hvad ønsker vi?)\nKun en debat kan bevirke, at enkeltindivider bliver i stand til at træffe egentlige informerede valg om medicins effekter og gøre det politiske system i stand til at tage beslutninger på området.\nI medicinindustrien, i dele af den teknisk indstillede hospitalsverden og ofte også i sundhedsøkonomien synes man at opfatte vores sundhed som en form for vare, noget man køber. Kroppen er en slags apparat, hvor man kan skifte defekte reservedele ud og tune kroppen ved brug af de nyeste medikamenter.\nDette er en meget begrænset opfattelse af sundhed. For som WHO for længst har fastslået, skal sundhed opfattes som mere end fravær af sygdom. Sundhed må overordnet forstås som en ressource, der er bundet til helheden af det biologiske, det psykologiske og det sociale.\nSundhed er en modstandskraft, dvs. en evne til at modstå svære tider og dermed give mulighed for at vokse og udvikles af perioder med stress og kropslig krise. Dette står helt i modsætning til drømmen om det bioteknologiske fix.\nPeter la Cour er ph.d. og specialist i sundhedspsykologi\n14. januar, 2011 - 11:47\nSupergod, relevant og især nuanceret artikel. Tak for det.\n14. januar, 2011 - 12:39\nFor et par generationer siden døde folk af en række ting , som idag kan håndteres, så folk får et godt langt liv - f eks sukkersyge, diverse allergier, hjerte og kredsløbsfejl, mentale defekter ( f eks depression , koncentrationsproblemer m v) - bare for at nævne nogle få eksempler).\nDette er kun muligt takket være medicinereing og erkendelse af sygdommenes mangfoldighed og årsager.\nJo flere der overlever med defekter ( sukkersyge , mentale sygdomme, allergier o s v ), jo flere bliver der i fremtiden, når de arvelige sygdomme i stigende grad går videre til nye generationer.\nHen ad vejen finder vi nok ud af at reparere disse sygdomsramte (stamcelleteknologi o s v), så medicin ikke er nødvendig hele livet igennem, men indtil da, så vil behovet for medicin være stadigt stigende.\nDet er godt, at vores læger har den enkelte patients velfærd for øje og sigter mod den bedste behandling i hvert enkelt tilælde fokuseret på patientens behov.\nJeg synes artiklen er lidt virkelighedsfjern - men sådan er det altid, når folk begynder at filosofere på andres vegne.\n14. januar, 2011 - 13:11\nHmm nu synes jeg ellers, at det er kommet frem, at lykkepiller ikke virker! Også et dårligt navn idet, de vistnok virker på en medført defekt hos nogle mennesker der bevirker at de har problemer med signalvejene mellem nerveenderne, så vidt jeg har forstået. Så det burde måske hellere hedde "normaliseringspiller"\n14. januar, 2011 - 13:24\nJeg tillader mig at være tvivlende over for denne passage, som resten af artiklen baserer sig på:\n"Der er næsten ikke forsket i, hvad der sker, når man f.eks. giver lykkepiller til raske mennesker, men den forskning, der findes, er entydig. Lykkepiller gør ellers raske mennesker mere socialt orienterede og mere dominerende, pågående, og de får sværere ved at føle noget negativt, dvs. bliver mindre kritiske. Amfetamin (Ritalin) får ikke normale personer til omtankefuldt at løse problemer, folk haster i stedet blot videre til noget andet."\nDet er rigtigt, at der ikke er forsket meget i antidepressiva og Ritalin som præstationsfremmende midler, men der er forskning, hvor raske har fået medicinen som en kontrolgruppe - og her er der altså ikke beskrevet ovenstående virkninger.\nJeg kunne godt tænke mig at se artiklens kilder.\n14. januar, 2011 - 13:27\nFremragende, velskrevet artikel, der rammer hovedet på sømmet.\nDen moderne sundhedsindustri er, som del af den dekadente velfærdslogik, i fuld færd med at underminere menneskets eksistentielle suverænitet.\nDet er blot en af de mange surrogater, hvortil kunne føjes en række andre moderne, urbane onder, der fastholder det moderne menneske i en bevidstløs afhængighed, og aldrig får afdækket, hvad der er de egentlige årsager til deres helbredsmæssige problemer.\nHver gang man analyserer folks sygdomsmønstre til bunds, ender man som regel i en kombination af psykiske og livstilsmæssige faktorer som underliggende katalyserer hele den somatiske reaktion.\nDen moderne vestlige lægevidenskabs helt overordnede ulykke er, at den er blevet reduceret til kemi og genetik, baseret på det eensidigt materielle paradigme, at kroppen er maskine, man reparererer som var det en bil.\nDet er en udbredt holdning, at lægevidenskaben har avanceret enormt siden antikken og har været overordentlig succesfuld i forhold til at forbedre folks livskvalitet.\nDette er meget diskutabelt. Det eneste, der er ubestrideligt, er at den har givet mennesket længere liv, men hvilke liv?\nDen holistiske forståelse for interaktionen mellem krop og psyke, som man stadig besad i Antikken, og ikke mindst i Østens filosofi og praksis, er blevet nærmest totalt fortrængt fra moderne vestlig medicin.\nDette er en katastrofe, eftersom en meget stor del af sygdommene idag er direkte eller indirekte affødt af psykiske og/eller livsstilsmæssige faktorer.\nAlene det faktum, at stort set al medicinsk behandling i dag har bivirkninger af en eller anden slags, og undertiden ganske alvorlige, er en tydelig indikation af, at medicin er en elendig lappeløsning.\nOg hertil kommer så det virkelig diabolske islæt af markedskræfter, som artiklen glimrende påpeger. Medicinalindustrien genererer formentlig billioner af dollars hvert år på folks afhængighed og misbrug.\nKombinationen af dysfunktionelle mennesker, det politiske pres for at tækkes disse vælgere, politikernes uvilje/inkompetence til at gøre noget ved problemets rod, samt medicinalindustriens lobbyisme og aggressive markedsføring er altsammen med til at cementere problemet i en ond symbiose, ikke ulig det mellem en dealer og en narkoman.\nDet er meget symptomatisk for vor tid, at alt er endt på hovedet. Det, der startede som en ædel lærdom til at forbedre den menneskelige sundhed med en blanding af livsvisdom og nænsom justering af kost og andre naturlige metoder, er endt som det stik modsatte.\nI stedet for at gøre mennesker raske, skubber de dem rundt i behandlingssystemet, fra den ene sygdom til den anden, i et livslangt afhængighedsforhold.\n"Den gode lægevidenskab" er mytologisk blålys.\nBundlinien af det hele er, at sundhed og helbred ikke er noget, der kan ses eller forstås isoleret fra psyke og livsstil. Vi ved det jo godt, men behandlingssystemet afspejler overhovedet ikke denne viden.\nSvaret er: $$$$$$$$$$$$$$$$$$$$$$$$$\n@oliver: Fremragende analyse\n14. januar, 2011 - 13:39\nOg Peter La Cour - Fremragende artikel. Fortsæt dit ekstraordinært vigtige oplysningsarbejde.\n14. januar, 2011 - 13:40\nRobert...... For et par hundrede år siden havde folk ikke forstand på at vitaminer og mineraler er vejen til sundhed. De var små og underernæret.....\nDe have ingen psykologer og terapeuter og deres omgangskreds vidste ikke meget om trøst....\nDepression er ikke en mental defekt, men et tegn på at noget i livet gør/har gjort ondt..... Der findes ikke "kemiske ubalancer" som Psykiatrien bilder dig ind.....\nVidste at folk med Diabetes II bliver raske efter et stykke tid på RAW FOOD..... og ved du at vi selv kan ændre vores DNA/gener....\n14. januar, 2011 - 14:16\nVi har stadig et samfund der gør beboerne syge. Det eneste der er sket over tid er at sygdommene er blevet udskiftet.\n14. januar, 2011 - 15:08\nJeg håber, at denne artikel kan sætte lys på denne sag og desuden få gang i en tiltrængt debat.\n14. januar, 2011 - 15:36\n"Tabssiden bliver alle de introverte værdier, menneskets inderside: Ligevægt, modstandskraft, retfærdighedssans, selvransagelse, kritisk tænkning. Filosofi, spiritualitet, poesi og alt det, der tager tid, ryger samme vej."\nLige præcis, tak for at sætte det på skrift.\nSom Eric G. Wilson skriver i hans bog "Against Happiness, In Praise of Melancholy" fra 2008 [min oversættelse]: "...udelukkende at ønske sig lykke i en utvivlsom tragisk verden er at blive uautentisk [...] Uden sjælens uro ville så alle vore storslåede tårne af længsler vælte? Ville vore hjerteskærende symfonier ophøre?"\n14. januar, 2011 - 15:54\n"Kun en debat kan bevirke, at enkeltindivider bliver i stand til at træffe egentlige informerede valg om medicins effekter og gøre det politiske system i stand til at tage beslutninger på området." skriver LaCour.\nMan kunne jo starte med at læse indlægssedlen. Heraf fremgår det tydeligt, at præparaterne absolut ikke er "risikofrie" som du skriver.\nSå må man afveje i samarbejde med sin læge, om det er bedst at tage risikoen for bivirkninger, eller at leve "autentisk", som der er én der skriver ovenfor. Ja, det er skide autentisk at kaste sig ud foran et tog!\n14. januar, 2011 - 17:49\n@Rachel Henderson: "... eller at leve “autentisk”, som der er én der skriver ovenfor. Ja, det er skide autentisk at kaste sig ud foran et tog!"\nDu overdramatiserer min kommentar. Er det indre mørke først af et sådant omfang, at man gør sig tanker om for eksempel at kaste sig ud foran et tog, så skal man selvsagt have (medicinsk) hjælp. Eric G. Wilson taler ikke om kliniske depressioner, men om melankoli; der er stor forskel på de to sindstilstande.\nJeg vil beskrive mig selv som værende nærmest konstant melankolsk. Men derfor tager jeg ikke antidepressiv medicin. Jeg vælger i stedet for at sørge - sørge over al grimheden i verden, al støjen og larmen, al den overartikulerede intethed, al den barbariske tjekkethed, etc.\n14. januar, 2011 - 21:24\nBare en skam, der ikke er flere der råber vagt i gevær.\nJeg mener at ADHD er en fup-diaknose, som man har fundet på, for at holde styr på ungerne i skolen.\nDet værste er, at man sgu propper Ritalin i børn, hvis de er intelligente, og det er en hamrende farlig udvikling.\nDet må stoppes, inden vi får en hel befolkning på Ritalin, eller andre stoffer.\nI øvrigt, er det meget tankevækkende, at den danske stat med den ene hånd, forbyder amfetamin.\nMens den med den anden rundhåndet deler det ud til skolebørn.\nFøj for satan, hvor er det klamt!\n"Jeg mener at ADHD er en fup-diagnose"\nDet er en medicinsk eufemisme for rastløshed og hyperaktivitet - slet og ret.\nDet er fandeme ikke noget at medicinere imod.\nMen så længe forældrerne hopper på den, er der et lukrativt marked for det skidt.\n15. januar, 2011 - 00:19\nTak for de mange rosende ord på, hvad jeg har skrevet.\nTil dem, der er deprimerede og bruger medicin må jeg bede om, at de genlæser den passage, der handler om, at det netop IKKE drejer sig om at rende efter dem, der har brug for medicin mod en sygdom. Jeg efterlyser en samfundsmæssigt syndvinkel på sagerne.\nOg til den, der mener at der er dokumentation for, at raske ikke påvirkes personlighedsmæssigt af SSRI , så prøv at give et eksempel eller to. Den forskning findes overhovedet ikke i virkelighedens verden - så vidt jeg kender til det.\n15. januar, 2011 - 13:13\nMan kan skjule meget sludder med velskrevne ord, og der er desværre temmelig meget vrøvl i La Cours kronik.\n1. Videnskabskasketten er altså kommet omvendt på når du, Peter, beder os om at føre bevis for, at SSRI præparater ikke gør raske personer selvcentrerede og dermed samfundsskadelige. Du er blevet bedt om at bevise din påstand, bevis den!\n2. Hele kronikken er gennemsyret af glidebaneargumenter, som vurderes at kunne stå alene uden skyggen af bevis. Fx:\n"På sigt barnagtiggøres samfundet, hvis mennesker ikke lærer at løse problemer, men i stedet forsøger at afskaffe dem med kemi. De fleste mennesker ønsker ikke at leve i sådan et samfund."\nJamen dog, jamen dog. Det lyder jo forfærdeligt, kunne du måske bakke det op med andet end din egen angst?\nDet kan da ikke komme som et chok at sygehusvæsnet gør vores kroppe til objekter, og anskuer dem teknisk som noget der skal fixes på den bedste og billigste måde, det er jo trods alt det vi uddanner dem til. Og det kan godt være at du ønsker at fylde vores hospitaler med læger der fokuserer på "introverte værdier", men jeg foretrækker nu en der løser mit problem.\nMedicinalindustrien er bestemt ikke guds bedste børn, men at kaste sig ud i de store konspirationsteorier som om det var faktuel viden er højest et retorisk greb, og bidrager ikke til nogen seriøs debat om grænserne for virksomheders indflydelse på politik og forbrug.\n15. januar, 2011 - 17:20\n@ Andreas Maaløe\nDin kommentar gør sig alene skyldig i hvad den angriber. At dømme medicinalindustrien ringer end guds bedste børn er også en tilsnigelse til at dømme denne industris kunder/bruger.\nDer er som i artiklen synes jeg god grund til at være meget opmærksom på det store forbrug af psykofarmaka og dets tilgængelighed. Behovet i marked synes umætteligt med humørsvingninger. Som glidebaneargumentet i et langt længere perspektiv endnu ikke kan dokumentere ved denne eksplosive vækst.\n15. januar, 2011 - 20:56\nFed artikel! Jeg er glad for Peter inkluderer det historiske element, for ja, mennesker har altid benyttet sig af forskellige stimulanser og diverse mærkelige former for medicin.\nJeg finder at det historiske perspektiv tit undervurderes, ellers reduceres til "der var ingen med ADHD for ti år siden".\nJeg har nogle pointer jeg gerne vil tilføje til diskussionen dog.\nSupergod stil at inddrage benzodiapinernes forfærdelige konsekvenser for mange mennesker. Eksemplet understreger i høj grad hvordan vi skal forsøge at se ud over bare den enkelte patient, som samfund skal vi, lægen skal selvfølgelig ikke.\nSå rykker du til antidepressiverne og det er jo en superrelevant diskussion. Først og fremmest håber jeg du vil stoppe med at bruge udtrykket "lykkepiller". De fleste brugere kan skrive under på ingen ender i en konstant happy-go-lucky lykkesrus.\nDet er dog korrekt at de medikamenter i høj grad er overvurderet. New England Journal of Medicine publicerede for et par år siden en undersøgelse af de kliniske forsøg der dannede grundlag for "effektiviteten". Det viste sig at medikamenterne virkede effektivitet for svært til moderat depressive patienter, men ikke særligt effektivt for de let depressive.\nDer var flere forsøg der ikke var publiceret, eller overdrev effektiviteten for denne gruppe konkludere undersøgelse. Alene tanken om de personlige konsekvenser i form af bivirkninger og stigmatisering som utilsigtet konsekvens af dette er forfærdelig.\nUden kendskab til alt dit materiale har jeg dog et væsentligt kritikpunkt. Ja, det er korrekt at hver 10. er på antidepressiv medicin. Du må dog huske på, at medicinen også udleveres til patienter som lider af bipolar affektiv sindslidelse, angsttilstande, personlighedsforstyrrelse, OCD og så videre. Jeg ved desværre ikke hvor stor en del de udgør, men det er altså vigtigt at notere sig!\nJeg er glad for du forsøger at skabe en bredere debat med udgangspunkt i en analyse, og søger at undgå stigmatisering. Det er kanonsvært når vi diskuterer lidelser som er psykiske.\nEn filosofisk pointe jeg mener er utroligt relevant er vores tendens til at se på sjæl og krop som separerede. Er du sindslidende må du i psykoterapeutisk behandling, er du sukkersyg må du have insulin.\nVi ved at depressive tilstande både kommer til udtryk fysisk og psykisk. Lavt humør er ikke nok til at opfylde de diagnostiske kriterier for en diagnose, der må samtidig være udtalte fysisk symptomer tilstede.\nVi må understrege, at sind og krop IKKE er separate. Undersøgelser viser blandt andet, at både psykoterapeutisk behandling, såvel som medicinsk behandling, lindrer eller bedrer depressive. Vi kan endda se, at begge to øger aktiviteten i frontallappen i hjernen.\nSom skrevet tidligere er jeg glad for at du inkluderer historie. Jeg vil dog gerne understrege den vinkel mere. Vi er nødt til at se psykiske og fysiske lidelser som eksisterende i en social, kulturel og historisk kontekst.\nI dag hedder det depression, stress og så videre, for blot hundrede år siden var det "dårlige nerver". Det kan gøre det utroligt svært at basere argumenter på, hvis vi proklamerer at stress eller depression er "nye" lidelser.\nPå samme tid må vi huske på, at de psykiatriske diagnoser ikke er absolutte. De har deres rod i Kraepelins kategorier, og de ændrer sig konstant i takt med diagnosticeringsmanualer.\nEn ting er sindslidelser og blodpropper, de er IKKE sygdomme før de inkluderes i lægefaget. Hvornår har vi for højt blodtryk? Hvornår er vi depressive? Hvornår er vi bare normale?\nMen ja, vi skal have en bredere debat om sundhed, om psykisk såvel som fysisk.\nHvis vi tager potenspiller som et eksempel, bør vi selvfølgelig diskutere om mennesker ikke har bedre af motion, røgfrihed og sund kost som et alternativ til piller. Jeg tror også det ville en fed tilføjelse til enhver lægekonsultation. En dybere analyse er altså ikke kun relevant i forhold til lidelser som depression!\nHvis det stod til mig blev et stressende understøttelsessystem afskaffet, alle der ville stoppede med at ryge (vis mig en ryger der ikke vil det), vi fik bedre adgang og hjælp med fysisk aktivitet, vi fik bedre information om hvordan vi kunne undgå livsstilssygdomme og så videre.\nSom en sidste kommentar synes jeg nogle mennesker skal researche lidt. På grund af stærke antipsykiatriske strømninger er der blevet bidraget til stigmatiseringen af psykiske lidelser. Scientology, CCHR og deres kumpaner har fyldt internettet med propaganda film. De er utroligt farvede og jeg ville passe på.\nPå samme tid skal vi også passe på med at putte psykiske lidelser i en kasse som udelukkende biologisk betingede. Biologisk determinisme får os ingen steder!\n16. januar, 2011 - 09:09\n......"derimod et forsøg på at være mere varsomme med, hvad vi definerer som sygdomme."\ner det ikke hovedsubstansen i artiklen. og må jeg tilføje, at vi skal være varesomme med, hvordan vi behandler de sygdomme.\nSom jeg sagde som barn,(og stadig gør) "enten er jeg syg, i et normalt samfund, ellers også er jeg normal i et sygt samfund"\nihvertfald skal der ikke være tvivl. samfundet/borgerne har ikke interessefællesskab med medicinalindustrien(MI), selv MI bruger milliarder på at fortælle os det.\n16. januar, 2011 - 10:39\nDer findes ingen signalsystemer i hjernen, som ikke også er del af en reguleringssløjfe.\nEfter brandert kommer tømmermænd. Man kan ikke konstant øge lykkefølelsen - svarende til at fylde vand fra en balje over i en anden - før alt vandet er havnet i den anden.\nDen nødvendige tilbagehældning af vandet er så depressionen.\nDet er kun i de første måneder den nye type lykkepiller lever op til navnet. På længere sigt begynder de at virke som gammeldags antidepressiver:\nAlt bliver leverpostej farvet. Toppen tages af lidelsen - men så sandelig også af enhver form for nydelse.\nJeg har hørt denne historie fra 3 forskellige erfarne brugere. Den ene valgte (trods lægens anbefaling) at stoppe - de to andre tør ikke andet end fortsætte.\n16. januar, 2011 - 12:43\n@Gorm Petersen: Netop.\n17. januar, 2011 - 07:22\nAltså nu vil jeg ikke mene 3 brugere udgør nok empirisk grundlag til at basere vores holdninger på.\nDernæst, jeg kan godt forstå din logik angående balance-ideen, altså at der er respons på det ene og andet.\nMen hvordan vil du så forklare kronisk depression? Eller det overvældende ubalancerede forhold til depressive og maniske episoder hos patienter med bipolar affektiv sindslidelse (afhængigt af alder kan vi se at lidende med alderen bruger mere og mere tid i depressionens sorte hul i forhold til manien)?\nJeg vil igen understrege at vi snakker om individer med følelser og intelligens. Vi må passe på med ikke at patronisere! Der er en tendens til, i denne debat, at reducere hver 10. menneske til en zombie uden selvstændig tænken.\nHvis vi vil underlægge medicinalindustrien en kritik, og det må vi, så skal den ikke bygges på følelser og spekulationer! Der er masser af materiale og kritik fra lægeprofessionen, og den undergraver vi altså på denne måde.\nTo eksempler på dette kan bygge medicinalindustriens uetiske og farlige opførsel i processen hvor de nye SSRI-præparater blev godkendt.\nNew England Journal of Medicine bragte netop en artikel om den kritisable proces, elendige kliniske forsøg og manipulation med data.\nSamtidig kan vi tænke tilbage mod episoden tilbage i 90'erne. Medicinalindustrien i USA arbejdede hårdt på ikke at inkludere "suicidal ideation" i listen over bivirkninger. Hvad betød det? Jo det betød, hvis i spørger mig, at medicinalindustrien har blod på hænderne.\nJeg tvivler dog ikke på at psykiatrien og psykofarmaka har hjulpet tusindvis af mennesker.\n17. januar, 2011 - 14:45\nM h t angrebene visse steder ovenfor på ADHD-diagnosen og ritalin m v, så er det vel navnlig tilhængerne af Scientology, der angriber den moderne psykiatri som humbug.\nMan skal passe meget på, når religiøse organisationer begynder at blande sig i videnskab og forskning.\n18. januar, 2011 - 10:22\nDet er en spændende diskussion forfatteren gerne vil bidrage til. Det er helt fint at have meninger om emnet. Men selvom det ikke er en videnskabelig artikel, ville det dog være rart med noget dokumentation for de påstande, der bliver fremført. Hvis der stod ”Jeg tror/Jeg mener” foran flere af postulaterne ville dette jo være mere korrekt. Ved fraværet af dokumentation for sine påstande, bidrager forfatteren efter min mening, blot til at fastholde myter om problemstillingerne.\nMed hensyn til postulatet: ” Der er næsten ikke forsket i, hvad der sker, når man f.eks. giver lykkepiller til raske mennesker, men den forskning, der findes, er entydig. Lykkepiller gør ellers raske mennesker mere socialt orienterede og mere dominerende, pågående, og de får sværere ved at føle noget negativt, dvs. bliver mindre kritiske.” kunne det også være rart med noget dokumentation. Dermed ikke sagt, at jeg synes, man skal medicinere ikke deprimerede mennesker med SSRI’er. Der er jo mange andre veldokumenterede bivirkninger. Dog er der som nævnt i en anden kommentar andre årsager end depression til, at der bliver udskrevet SSRI’er.\nAt sammenligne menneskets forbrug af stimulanser ”Koffein, ginseng, opium, valerianerod, hash, alkohol, psykedeliske svampe” med medicinpræparater er efter min mening usagligt. Ja der er da en masse kemiske virkninger til fælles. Eks. øger alkohol bl.a. de neurotransmittere, som begge nævnte præperater gør. Alkohol øger mængden af dopamin ligesom Ritalin (methylphenidat) gør, og alkohol øger også mængden af GABA ligesom Stesolid (benzodiazepin).\nJeg forstår heller ikke hvordan, man kan konkludere, at ”Det har tilsyneladende reguleret sig selv.” Hvis man undersøger lidt om afhængighed/misbrug af ”almindelige” stimulanser, finder man jo hurtigt ud af hvor store konsekvenser det har. Konsekvenserne ved eks. alkohol afhængighed/misbrug er enorme, ikke kun for individet men også for samfundet. Desuden har de fleste samfund jo gennem tiden forsøgt netop at kontrollere/regulere forbruget af disse stimulanser.\nDer er også flere faktuelle ”unøjagtigheder” i artiklen som man ofte ser postuleret. Eks kan nævnes: 25.000 børn får ritalin. I 2009 var ca. halvdelen af de knap 25000 brugere af methylphenidat (ritalin, medikinet, motiron osv.) voksne. Den største stigning af nye diagnoser har også været i voksen gruppen.\nEt andet eksempel er: Ritalin (methylphenidat) = amfetamin. Dette er heller ikke korrekt. Metyhlphenidat og amfetamin minder om hinanden, men deres primære mekanismer er forskellige. Methylphenidat er primært en reuptake inhibitor for dopamin og noradrenalin, amfetamin er primært en releaser. Dette er en ikke uvæsentlig forskel.\nEgentlig kan man vel godt argumentere for at adhd er en social konstruktion. Det er ikke noget man dør af. Man kan ikke tage et røntgenbillede eller en biopsi. Diagnosen bliver stillet primært ud fra observationer af adfærd, hvilket mange andre diagnoser også gør. Men hvad så? Skal man sige til den pågældende: Hør her min ven. Det er ærgerligt, men du har en neurologisk profil, som ikke er på mode mere. Din neurologiske profil vil sandsynligvis gøre, at du i vores moderne samfund, vil være dårligere til at klare dig. Du vil sandsynligvis få en dårligere uddannelse end andre med din IQ. Du vil sandsynligvis have væsentligt sværere ved at indgå i mange af livets aspekter, end andre. Du vil med større sandsynlighed, end andre, komme ud i en eller anden form for misbrug. Men det er bare fordi, du lider af en social konstruktion. Det er ikke din skyld, det skal du ikke have det dårligt med. Eller skal man behandle vedkommende med medicin, der over en lang årrække har vist god effekt, og meget begrænsede bivirkninger? Eller forestiller man sig, at vi i den nærmeste fremtid laver samfundet om til at passe bedre til mennesker med adhd problemer? At skrive, ” en diagnostisk glidebane omkring ADHD er for længst fastslået.” savner også dokumentation.\nMed hensyn til metylphenidat som præstationsfremmende middel, vides det, som der bliver skrevet, ikke hvor stort omfanget er. Man kan spekulere over, om de mennesker der misbruger metylphenidat i den sammenhæng, ikke tidligere ville have brugt andre stimulanser. Anvendelsen er jo heller ikke sanktioneret af hverken medicinalindustrien, eller myndighederne. At anvende metylphenidat som præstationsfremmende middel er sandsynligvis også en dårlig ide, som forfatteren også påpeger. En del forskning peger på, at mennesker med en neurotypisk profil ikke har en overordnet gavnlig effekt af metylphenidat. Disse menneskers præstation bliver typisk bedre på enkelte områder, løsning af ”kedelige” repetitive opgaver, bedre koncentration ved visse former for indlæring. Men samme menneskers præstation bliver typisk dårligere på en række andre områder, løsning af komplicerede ”spændende” opgaver, dårligere langtidshukommelse, mere rigid adfærd og tænkning, mindre kreative. Men det kunne da sikkert være en god ide og få kortlagt omfanget og evt. gøre noget ved problemet.\nAnklagerne mod medicinalindustrien, savner også dokumentation. At medicinalindustrien har til formål at tjene penge, berettiger jo ikke automatisk en mistænkeliggørelse. I så fald er der mange andre brancher, der også burde mistænkeliggøres. At man spekulere over om medicinalindustriens økonomiske interesser står i modsætning til almenvældets interesser, er vel fint nok. Jeg ved i sagens natur ikke, hvor meget forskning medicinal industrien ”mørklægger”. Men det kan da godt være, at der er forsøg, der ikke bliver publiceret, hvis de ikke er fordelagtige for pågældende firma. Men det står jo enhver frit for at gå ind på eks. www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed og søge på det forskning der bliver publiceret om medicins negative effekter. Det bliver forsket ganske meget i den retning, også finansieret af medicinalindustrien. Desuden bliver medicin jo ikke godkendt og brugt kun på baggrund af enkelte forsøg. Det gode ved den videnskabelige metode er jo netop, at andre kan gentage forsøgene, og se om de når samme konklusion. Man må jo gå ud fra, at det er i medicinalfirmaernes økonomiske interesse at lave den bedste medicin, dvs. medicin med færrest bivirkninger og største positive effekt. Lige som det er i bilproducenters interesse at lave de sikreste biler ud fra et konkurrencemæssigt synspunkt. Frem for måske at have en interesse i at lave dårlige biler, som hurtigt forsager fatale trafikuheld, så man kan sælge nogle flere nye biler, da dette ville få folk til at købe en anden mere sikker bil.\nSom Andreas Malløe er inde på, er et gennemgående element i artiklen, glidebaneargumentet. Det er et argument, der er blevet brugt i mange sammenhænge. Dette gør dog ikke nødvendigvis argumentet godt.\nDen bioteknologiske personlighed, er kommet for at blive. Det vil blive et meget større element i fremtiden. Det er udmærket at få en diskussion om det. Men hvor starter diskussionen? Efter min mening ikke med medicinalindustriens interesser, men ved den måde vi ønsker at vores samfund skal fungere på. Efter min mening definerer vores samfund i stigende grad de menneskelige succeskriterier stadigt snævrere. Og er det i den sammenhæng, ikke ”humanistisk” at ville hjælpe dem, der har svært ved at leve op til kriterierne ved hjælp af medicin/teknologi? Eller vil man gerne have et samfund, der bevæger sig i en anden retning? Jeg ville gerne, men jeg tvivler på, at det kommer til at ske foreløbig.\nDen generelle tendens til at være for og imod, godt eller ondt, med respektive omvendte fortegn, er banal. Og det hjælper efter min mening ikke at komme med ubegrundede postulater, som forfatteren gør.\nFølgende afsluttende bemærkning fra forfatteren, kan man vel være enig eller uenig i.\n” Sundhed er en modstandskraft, dvs. en evne til at modstå svære tider og dermed give mulighed for at vokse og udvikles af perioder med stress og kropslig krise. Dette står helt i modsætning til drømmen om det bioteknologiske fix.”\nPersonligt synes jeg dette udsagn minder mere om religion end videnskab.\n18. januar, 2011 - 17:52\nJeg tror udmærket, at Peter la Cour er klar over, at lykkepiller ikke skaber en konstant rus af lykke. Det er heller ikke det, han kritiserer. Han kritiserer bl.a., at lykkepillerne (’leverpostejspiller’, hvis det behager dig) gør, at folk afkobles deres naturlige reaktioner på dårlige omgivelser. Tænk lidt over det: er et leverpostejs-følelsesliv ikke netop er et godt tegn på, at man er mentalt bedøvet i forhold til sine omgivelser?\nPersonligt og usagligt argument. Nazisterne gik også ind for at massernes mentale sundhed skulle ’korrigeres’ med medicin: ergo er du nazist og derfor automatisk forkert på den?\nFørst og fremmest: afviser du, at medicin-industrien spiller en rolle i forhold, at psykofarmaka er blevet så udbredt som det er?\nDernæst: ligegyldigt hvad du måtte mene, så har du en pointe i, at kernen i diskussionen er, hvordan vi vil indrette vores samfund. Og det tror jeg egentlig ikke forfatteren til artiklen er uenig med dig i. Men samtidig siger han, at medicin industrien også har et ansvar - det er penge, der driver værket i vores samfund, og mental sundhed er ikke undtaget.\nJeg tror også, at han er enig med dig i, at man ikke kan opstille psykofarmaka som et enten-eller valg. Det nævner han jo selv i artiklen – psykofarmaka hjælper, og har hjulpet, mange mennesker.\nArtiklens kerne er vel, at vi er begyndt at bruge 'sindslidelser' (hvad end dét er) til at legitimere en pseudo-hjælp via medicinske holdkæft-bolcher, hvor vi i langt de største tilfælde hverken hjælper de sindslidende - og samtidig fjerner fokus fra, at vi skal indrette vores samfund efter menneskers naturlige reaktioner på dårlige miljøer: tilpasningsmedicin under dække af at kurere en 'sygdom', insinuerede han vist.\nJeg vil mene, at en umoden/tendentiøs neurologi og genetik passer som fod i hose til dette formål - for via disse fjerner man blikket fra, at det er mange disse problemer er samfundets ansvar. Og medicin-industrien har selvfølgelig en eller anden form for ansvar for skævvridningen af disse videnskabers pondus. Hvis du er uenig, så orker jeg ikke at argumentere for det hér, men opfordrer dig blot til at selv tænke over det i 5 minutter.\nMen jeg giver dig ret i, at det er bestemt vores tilgang til problemerne, som er problemet (som du også nævner). Så jeg gætter på, at du er enig i, at årsagen til denne udvikling delvist også skyldes, at vi er begyndt at tro på, at neurologien og genetikken har fat i den lange ende: at vi simpelthen falder for forklaringen om, at gener og isolerede hjernefejl har hovedansvaret.\nDertil bliver jeg nødt til at høre dig af: er det fint med dig, at den moderne tilgang til samfundsproblemer undviger at ændre de problematiske samfundsforhold?\nKonsekvensen er jo allerede at se i dag: i stedet for at man indretter uddannelsessteder og arbejdspladser til mennesker, så ender vi f.eks. med at have mennesker, der får smidt en pseudo-diagnose i nakken, fordi de ikke er boglige nok - en slags indretning af mennesket i stedet. Den bagvedliggende (måske ubevidste?*) tanke er, at disse mennesker jo meget passende kan tage noget medicin, så man ikke behøver at indrette skolesystemet efter dem – for det er jo dem, den er galt med (?)\n* Ikke ment Freudiansk!\nPS: jeg tør slet ikke tænke, hvad der vil ske, hvis genmanipulation bliver tilladt og folk stadig har samme tilgang til mental sundhed.\n18. januar, 2011 - 22:20\nTak igen for den megen respons.\nJeg vil gerne besvare nogle af de kritiske indlæg kort:\n* Dokumentation. Flere mener, at det er uden dokumentation, hvad jeg har skrevet. Det er det ikke, og hvis man er interesseret i dokumentation, kan man skrive til min mailadresse, så sender jeg det ( i begrænset omfang).\nMen man må helt generelt forstå, hvad en kronik i en avis er: Det er en tilkendegivelse af meninger eller synspunkter på en sag. Jeg har flere gange sendt referencer med en kronik - de er hver gang blevet strøget i den trykte version - derfor er jeg holdt op med det. De specifikke forhold der nævnes har rod i en række artikler om undersøgelser og forsøg. Om de overordnede forhold omkring medicinindustrien kan jeg henvise til bl.a. Nina Vinther Andersens bog: "Vores piller" fra 2009.\n* Til Jarl Schacht: Det er et formfuldendt og forbløffende energisk indlæg du har skrevet, tydeligvis vidende om en række farmakologiske detaljer.\nJeg har en kraftig fornemmelse af, at indlægget er skrevet på foranledning af medicinindustrien - eller i hvert fald har rod i et økonomisk afhængighedsforhold til den. Jeg har prøvet at google dit navn, og fundet en skuespiller af det navn, men ingen der kan have detaljeret farmakologisk viden på det niveau. Er det et pseudonym?\nI alle tilfælde rammer langt hovedparten af de energisk fremførte synspunkter fuldstændig ved siden af. Det centrale i kronikken står som noget af det første:\n"Den logik, der er til stede i en læges konsultationslokale, hvor lægen har til opgave at tænke på det enkelte individ, har vist sig ikke at kunne tage højde for, hvad der sker på samfundsplan. Vi ved, at når det f.eks. drejer sig om sportsverdenen og på narkotikaområdet griber samfundet styrende ind."\nDu fremfører synspunkter som set ud fra en læges konsultationslokale (eller fra en medicinagent) - og det er bare ikke den dagsorden, der er er på programmet i kronikken. Den dagsorden er for snæver til et samfundsproblem som det, der søges debatteret.\nDu forlanger uden videre flere gange dokumentation om alt muligt fra mig. Kan jeg modsat få dokumentation for, at du ikke står i noget økonomisk forhold til medicinindustrien? Jeg vil faktisk gerne blive klogere.\n19. januar, 2011 - 19:21\n"Men hvordan vil du så forklare kronisk depression?"\nMåske som en meget langbølget manio-depressiv svingning. Men det ville jo kræve, at der kan findes et tilsvarende antal individer, der er kronisk glade.\nDet næste gennembrud bliver nok som i "spotless mind" filmen, at kunne modificere hukommelsen på en kontrolleret måde.\nEller måske endnu enklere (lille sketch):\n"Mening ?" sagde hjernelægen med et mistænksomt udtryk - "Gab lige op igen".\n19. januar, 2011 - 20:00\nJeg må indrømme din sketch ikke helt gik ind her, beklager.\nAltså, hvis jeg forstår dig korrekt, er vi så ikke ude i nogle spekulationer?\nDin balance-ide finder jeg er, undskyld tonen, naiv. Jeg vil mene at du hopper på en vogn der reducerer en depressiv lidelse til en depressiv sindstilstand. Rent faktisk så er mange af symptomerne på depression fysiske, hvis vi altså vil stille diagnosen. Herunder hører, lige hvad jeg husker af, større vægtsvingninger, søvnproblemer, fysiske smerter, sygdom og så videre.\nHvis vi vil debattere psykiske lidelser, mener jeg vi skal undgå ligevægts-simplificeringer.\n@ Rimeligt mange\nMht. genmanipulation, hukommelsespilleri og så videre så vil jeg altså gerne understrege, at den kære videnskab ikke engang har nærmet sig at kunne begribe det menneskelige sinds, og hjernens, kompleksitet over de sidste hundrede år.\n@Peter La Cour\nEgentligt så er det et lille kritikpunkt, og jeg ved godt pointen måske ikke egner sig til at blive inkluderet i en kronik. Men jeg synes stadig du skulle have overvejet din kobling mellem antallet af depressive og antallet af recepter på SSRI. Som jeg skrev tidligere så udskrives SSRI også til mange andre formål. Bipolar lidelse, angst, OCD og så videre. Det betyder en smule i statistikken, forestiller jeg mig mig! Jeg har endda hørt om SSRI af nogle læger blev udskrevet mod tidlig sædafgang, men det er måske bare en vandrehistorie.\n20. januar, 2011 - 11:38\nSkulle nok ses som understregning af det faktum, at enhver ikke-metafysisk forklaring på hjernens virkemåde, vil gøre alle tilstande til et resultat af vilkårlige systemlege. At dyb depression i princippet kan forvandles til lige så dyb lykke, blot ved at krydse et par ledninger.\nDen vilkårlige system-leg kan også bruges til at indse, at der ikke er nogen grund til medlidenhed:\nBare rolig - han skriger kun fordi han er programmeret til at skrige - der er ikke nogen "inden i" der føler smerte.\nAfvisningen af "nogen indeni" ligger som betinget refleks i al videnskabelig tænkning - men vil i stigende grad komme under pres jo mere hjernen bliver forstået.\nNår først noget er blevet veldefineret og reproducerbart, må der sluges kameler, som tidligere ville være blevet betragtet som okkultisme. Når forskellen på mennesker og maskiner udviskes, vil fænomener som "vilje" og "lidelse" ikke længere være forbeholdt mennesker og dyr.\n20. januar, 2011 - 20:21\nTil Peter la Cour,\nJeg har overhovedet ingen økonomiske interesser i medicinalindustrien. Desværre kunne jeg næsten fristes til at sige, da det nok ville være mere indbringende og til tider også mere interessant, end at være skuespiller med en hobbyinteresse for farmakologi. Det må du gerne få dokumentation for, hvis du kan forklare mig hvordan, du forestiller dig, at jeg kan give dig det.\nDu skriver, at ”langt hovedparten --- af synspunkterne rammer ved siden af”, og det kan du da godt mene.\nMen min kritik går jo på, at du underbygger din antagelse af et samfundsproblem med postulater, som jeg mener er fejlagtige. Det var min motivation til at skrive kommentaren, intet andet.\nAt der på nettet findes mange sider, blogs osv. der skriver fejlagtige ting om disse emner og bidrager til myter, er vel hvad, det er. Men noget andet er, at du som en autoritetsperson gentager flere af disse ting.\nJeg ved selvfølgelig ikke, hvad andre mennesker tænker. Men jeg har en formodning om, at når du eks. siger at Ritalin (methylphenidat) er amfetamin, så får mennesker, der ikke specifikt interesserer sig for farmakologi, associationer til det ulovlige ”street drug” speed (amfetamin).\nJeg har ikke læst ”Vores piller” af journalist Nina Vinther Andersen, men det vil jeg gøre.\nMed hensyn til, at en redaktør ikke vil lade dig trykke en kildeliste i din kronik, så kunne du jo poste dem her i kommentarerne?\n20. januar, 2011 - 21:54\nTil Jarl Schacht:\nUndskyld. Der for en djævel i mig, jeg er bestemt ikke vant til personer med farmakologisk interesse, der ikke på en eller anden måde er flettet ind i det selv. Det kniber med "kritisk farmakologi" så at sige, når man ser bort fra "rationel farmakoterapi", der er en afdeling for sig og ikke er industriens bedste venner.\nI al fald - her er en lille blandet linksamling:\n- så kan du jo danne dig et indtryk selv.\n21. januar, 2011 - 00:41\nJarl......Methylphenidat er et "Street drug"! Det bliver kaldt "Kiddie Cocaine" på gaden, og især folk som er afhængige af Kokain tyr til Methylphenidat..... Hjernen ser ikke forskel på de to, hørte jeg en læge udtale sig om..... Nogle af langtidsvirkningerne af Methylphenidat får du her:\nJeg har selv denne opfundne Diagnose ADHD Hyper/impulsiv, og tager hverken stoffer eller medicin, og har aldrig gjort det. Min IQ er gennemsnitligt lidt højere en normalen(efter Mensas test)...... men alt dette er jo ligegyldigt, fordi alle som gerne vil have diagnosen kan få den..... Det tog mig en halv times tid, så var den hjemme. Blev derefter spurgt om jeg ville have Ritalin. Jeg svarede "Nej tak". Psykiateren sagde så "Du ved ikke hvad du går glip af"......\nJeg har mødt mange med ADHD diagnosen, og fælles for dem er, at de fleste har haft en dårlig barndom. Symptomerne er de samme som stress-symptomer. Stress fra barndommen som sidder fast i én,blandet med en gang dårligt selvværd, kan meget vel give disse symptomer.\nDe børn jeg har mødt med diagnosen, har jeg ikke kunne se "fejlede" noget. Det gjorde deres omgivelser derimod!\nDe Ritalin-børn jeg har mødt er blevet tynde, og har for det meste sorte rander under øjnene......\nDu påstår, at der er få bivirkninger, hvilket er noget sludder..... Jeg taler hver dag med folk, som fortæller om bivirkningerne på dem selv eller deres børn. Bl.a at deres børn blev psykotiske, angste, deprimerede, indelukket, ondt i maven, ingen appetit..... Risiko for pludselig død stiger 600% ifølge FDA!\nVed du hvor mange frygtelige ting der sker pga SSRI og Methylphenidat? Når du hører om disse ting i avisen, får du sjældent at vide, at det skyldes disse stoffer..... Det kan du se her:\nBare forleden hørte jeg om en dreng på en dansk efterskole, som havde taget noget Ritalin.... Han sprang gennem et vindue, fordi han ville ind og slå en anden dreng ihjel.....\nHvis du vil blive klogere på området, vil jeg gerne have lov, at invitere dig til min gruppe på Facebook som hedder "ADHD opfundet af Big Pharma.... STOP medicineringen af børn!"\nDu er velkommen til at gå linksene igennem, da du så vil få svar på en del af dine spørgsmål.... Der er flere hundrede links....\n22. januar, 2011 - 15:02\nmht. bioteknologi og usædvanlige tidsrejser:\nder er noget der tyder på at nogle skoleelever har opdaget nogle tidsrejsemuligheder, og har sørget for at 10 - 11 styks af euclids værker nu er gået tabt\n( end ikke i nogen af parrallelvirkelighederne kunne de værker genfindes ), beklageligvis kan de værker jo så ikke indgå i skolerne obligatoriske undervisningsmaterialer, så de elever's handlingsgrunde er jo lidt "mystiske".\n24. januar, 2011 - 15:47\nJeg synes Henning Prins bør indgå i denne tråd med sin artikel i Kritisk Portal 'Løgnagtig forsker 14.01.2011' http://www.kritiskportal.dk/\n24. januar, 2011 - 23:00\nJeg ved ikke helt, hvad jeg skal mene om at bruge tryptofanforsøget. Det er jo ikke det samme at øge mængden af serotonin i hjernen ved at syntesere mere tryptofan til serotonin (højere varians), som det er at modulere ekstracellular serotonin via en reuptake inhibitor (højere stabilitet).\nMen med hensyn til de to andre forsøg med ssri, så når jeg ikke til samme konklusion som dig.\nForsøgspersonerne (FP) udviser i nogle situationer en forøget øjenkontakt (Social dominans). FP bliver væsentligt bedre til at samarbejde med andre deltagere. Og FP bliver vurderet til at have en lavere ”submissivness” (mere ligeværdige) af andre deltagere. FP udtrykker mindre kritik over for andre deltagere. Desuden er forsøgene ret korte.\nJeg synes, du laver noget af en stramning/vinkling i din artikel.\nJeg synes da heller ikke, at man skal give raske mennesker ssri’er. Der er jo masser af velkendte bivirkninger. Men gør man det?\nDu skriver at 400.000 mennesker får ssri’er, og at det er det dobbelte af hvor mange mennesker, der lider af depression. Er det, det samme som, at man giver ssri’er til raske mennesker (de resterende 200.000)? Som andre i tråden også har været inde på, bliver ssri’er brugt mod andet end depression eks. angst, ocd, ptsd, osv.\nJeg kunne godt tænke mig at vide, om du fastholder, at 25.000 børn får methylphenidat, og at det er amfetamin?


Brolægning i Esbjerg & Vejen | Flisebelægning i Grindsted til billig pris!\nBrolægning, flisebelægning og andet anlægsarbejde\nFlisebelægning af terrasse, indkørsel, stier m.m.\nVi udfører alle former for flisebelægning og brolægning i indkørsler og på terrasser samt opbygninger af støttemure og meget mere. Når du skal vælge belægning til haven, er der flere ting, der skal overvejes, inden du beslutter dig.\nKontakt os på telefon 20 33 60 26 for at lave en aftale eller for at høre mere om vores priser. Alternativt kan du også skrive til vores e-mail lynge@hks-aps.dk eller benytte vores kontaktformular her på siden. Når vi kender til opgavens omfang, udarbejder vi gerne et uforpligtende tilbud.


Hjortedebatten der gik - Netnatur\nEfter to år og efter ikke minde end 170 opdaterede artikler kan vi endelig sige: Case Closed. Hjortedebatten er kørt i Folketinget og dermed overladt til en tværfaglig, kritisk og demokratisk funderet beslutningsproces.\nNetnatur.dk kommentar til hjortedebatten\nSommeren 2014 – på en terrasse i Den Jyske ås – blev det første dybe spadestik taget til det, der blev en to år lang kamp for åbenhed og kritisk debat om de tanker, som vi erfarede var begyndt at spire i Danmarks Jægerforbund.\nJægernes eneste repræsentant i Vildtforvaltningsrådet ønskede nemlig en helt ny tilgang til fremtidens vildtforvaltning. Den skulle nemlig være adaptiv.\nModellen har flere lighedstræk med den hollandske jagt- og vildtforvaltningsmodel som indeholder arealbegrænsning, tvunget medlemskab af lokale forvaltningsenheder samt kvotelignende afskydning. Men hvorfor lader en jagtorganisation sig inspirere af Europas mest jagtfjendske nation? Det spørgsmål rejste vi igen og igen.\nDesværre var det meget vanskeligt at få den nødvendige diskussion, selv om Netnatur.dk kaldte det for den vigtigste jagtsag i mands minde.\nMen et notat fra Den Nationale Hjortevildtgruppe – en fire mands stor gruppe nedsat af Vildtforvaltningsrådet – ændrede situationen og da vi bragte artiklen ”Arealbegrænsning på vej i dansk hjortevildtforvaltning” vågnede jægerne for alvor op.\nArtiklen tændte den efterlyste debat, som med stigende interesse har stået på lige siden. En af de Facebookgrupper, som har denne diskussion som mærkesag, er f.eks. vokset fra godt to hundrede medlemmer til over 1300.\nArtiklen betød, at de danske jægere med ét kunne se og forstå tankerne i den hollandsk inspirerede vildtforvaltningsmodel. Udspillet fra Den Nationale Hjortevildtgruppe konkretiserede de abstrakte ideer.\nMen ikke alle ønskede debat om den nye vildtforvaltningsmodel og den korte og informative artikel udløste meget voldsom reaktioner. Ikke mindst fra dele af Danmarks Jægerforbunds øverste ledelse.\nMen det lækkede notat fra Den Nationale Hjortevildtgruppe kunne ikke bortforklares. Det var i øvrigt også trykt på officielt papir og kort tid efter kunne Den Nationale Hjortevildtgruppe da også præsentere et forsalg, som indeholdt arealbegrænsning og forslag om oprettelse af lokale laug med udvidede beføjelser til medlemmerne.\nArealbegrænsning var indbygget i modellen og ifølge forslaget måtte jægere med mindre end 50 ha ikke nedlægge hjort. De kunne kun skyde hind og kalv.\nDer var lagt op til frivillig medlemskab, men i praksis var der tale om frivillig tvang, da jægere uden for lauget var væsentligt dårligere stillet end jægere indenfor.\nEfter mange skriverier på Netnatur.dk og et utal af indlæg på de sociale medier blev forslaget da også trukket tilbage. Forslaget var alligevel nok for udansk. Desuden kunne den private jagtret ikke bare ophæves ”med et knipseslag”. Det påpegede formanden for Bæredygtig Landbrug overfor formanden for Danmarks Jægerforbund.\nMen næppe var det sidste søm slået i kisten til det første og vidtgående forslag, før et nyt dukkede op.\nJægerne erfarede nu, at pendulet i Den Nationale Hjortevildtgruppe var gået fra den ene yderlighed til den anden.\nI det første forslag var den hollandsk inspirerede vildtforvaltning kørt helt ud på matrikel-niveau. I det næste forslag skulle alle regionale jagttider ophæves. Der skulle være ens jagttider over hele landet.\nSamtidig skulle de danske jægere, som de eneste naturbrugere i dette land, forsynes med en slags fodlænke i form af løbene SMS- indberetning af nedlagte hjorte. En metode, der ikke er set tidligere i dansk jagtadministration.\nMen arealbegrænsning blev ikke forkastet. Også i forslag to er der indbygget arealbegrænsning. Denne gang dog i en mere kreativ indpakning, som her – et lille års tid efter forslaget første gang blev præsenteret – stadig rejser spørgsmål om forslagets harmoni med den private ejendomsret.\nI det nye forslag skulle hjortene desuden have kortere jagttid med start den første september og sidste dag d. 15. oktober. Modellen blev dog senere justeret en anelse. Den korte jagttid kunne der ikke ændres på, men den kunne tilpasses regionalt og evt. skubbes til senere på året og efter kronvildtets brunstperiode.\nVildtbiolog Egon Bennetsens mange artikler på Netnatur.dk havde nok alligevel gjort lidt indtryk, selv om hans indsendte rapporter i første omgang blev væk og senere blot blev betragtet som et forslag blandt mange.\nDebatten om kronvildt fik et tidligere medlem af Jægerforbundets hovedbestyrelse til at genopstille. Han udfordrede dermed også forbundets mand i Den Nationale Hjortevildtgruppe.\nEfter en del tumult og et vælgermøde, hvor der blev lukket af for tilmeldingen – i utide og i strid med forbundets egne vedtægter – valgte forbundets midtjyske region d. 5. marts 20165 ny mand til hovedbestyrelsen. Dog på et kredsmøde som på falderebet blev rettet ind og afviklet efter foreskrifterne.\nDermed blev der sendt et signal om, at jægerne i den midtjyske kronvildtregion bestemt ikke var tilfredse med den nye plan, som Jægerforbundet arbejdede på sammen med de øvrige medlemmer i Den Nationale Hjortevildtgruppe.\nBegejstringen for den nye mand i klassen virkede dog noget afdæmpet blandt de jyske medlemmer af forbundets hovedbestyrelse. Det var således kun HB-medlemmerne fra Fyn, Sjælland og Bornholm, som pegede på Norbert Ravnsbæk, som den naturlige afløser af den ledige plads i Den Nationale Hjortevildtgruppe. Formanden undlod at stemme.\nDebatten om fremtidens hjortevildtforvaltning forplantede sig i det pollitiske miljø og allerede inden det nye valg til Jægerforbundets hovedbestyrelse havde folketingsmedlemmerne Thomas Danielsen og Søren Gade, begge fra Venstre, udtalt sig til Netnatur.dk om den verserende sag og det forestående valg.\nDen nystiftede forening Jysk, Jæger og Landbrugslaug (JJLL), der forsøger at bygge bro mellem jagt- og landbrugsmæssige interesser, sætte endnu mere skub i den politiske diskussion, da de sammen med Bæredygtig Landbrug og Dansk Land og Strandjagt indsendte rapporten ”Vejen til ældre hjorte” direkte til Folketinget.\nForeningen påpeger, at der skal skydes flere hinder og at man skal skyde fra bunden af hjortenens alderspyramide, hvis andelen af ældre hjorte skal bevares og øges.\nVoksne hjorte skal have fred i brunsten og hjorte skal fredes på statsejede arealer, understregede rapporten.\nI begyndelsen af maj 2016 stod det klart, at Den Nationale Hjortevildtgruppe holdt fast i sit forslag og i begyndelsen af bukkejagten afholdte Jægerforbundet sit første såkaldte dialogmøde med deltagelse af formanden samt forbundet fagstab. Møderne skulle sikre, at forbundet havde medlemmerne bag sig i det forslag, som de var medforfatter til.\nFørste møde, der blev afholdt i den kritiske region, som netop havde valgt ny mand til hovedbestyrelsen, viste ganske overraskende massiv tilslutning til forslaget om arealbegrænsning og SMS kontrol.\nReferatet og især den overordnede udlægning af mødet på Jægerforbundets egen hjemmeside kunne man ikke tage fejl af. Forbundet skulle smide alle forbehold, hvis det stod til de fremmødte i Aulum.\nMen udlægningen var efter meget at dømme misvisende og blev senere rettet og dermed var der opstået en regulær tillidskrise mellem Jægerforbundets ledelse og dets medlemmer.\nDet efterfølgende møde blev afholdt i Sorø, og her blev refereret på forbudnets hjemmeside helt anderledes. Det indeholdte bl.a. flere kritiske indlæg rettet mod forslaget, som mødedeltagerne især kritiserede for alt for svage faglige argumenter.\nMen krisen, der startede i Aulum, tog alligevel om sig og på de sociale medier undrede man sig over, at forbundet var villig til at fortegene et møde med så mange fremmødte som vidner. Hvad kan der så ikke ske i lukkede rum uden kritiske tilhører, lød det overordnede spørgsmål.\nFormanden var malet op i et hjørne. Det var ikke kun offentligheden, men også forbundets egne medlemmer, der var blevet misinformeret.\nMen en beklagelse eller undskydning kom ikke på tale.\nFå dage efter rettede formanden istedet er skarpt angreb mod den frie jagtpresse.\nNetnatur.dk bringer artikler fyldt af løgne og fortielser, skrev han i en mail til forbundets tillidsfolk. Eksempler på sådanne løgne og fortielser er dog endnu ikke bragt til torvs.\nDermed var hjortedebatten tilbage, hvor den startede. Nemlig med et regulært angreb på den frie jagtpresse.\nArtiklen ”Arealbegrænsning på vej i dansk hjortevildtforvaltning” udløste udover over en række skældsord også en direkte advarsel udstedt fra et medlem af forbundet bestyrrelse.\nLæs ikke Netnatur.dk og frameld Jer nyhedsbrevet var budskabet fra en af medlemmerne af Danmarks Jægerforbunds hovedbestyrelse, som efterfølgende bejlede til pladsen i Den Nationale Hjortevildtgruppe, som et HB-flertal dog mente var bedst varetaget af nyvalgte HB-med fra fra forbundets Region 2.\nMed formand Claus Lind Christensen frontale angreb på Netnatur.dk tog debatten en ny drejning og mange spurgte: Hvad er det dog, der sker?\nDet gav debattør Torben Møller i et facebookindlæg, som efterfølgende er refereret her på sitet, svar på. Forbundets anvendte kommunikationsstrategi kaldes Meta-kommunikation og metoden går ud på at flytte fokus fra bolden til manden. Dermed undgår man at diskutere det faktuelle.\nOg da det så ud til, at formanden kun ønskede at forstærke denne strategi, så det hele noget dystert ud, da det var klare udmeldinger på helt konkrete spørgsmål, som debatten havde brug for.\nDen. 2. juni 2016 tog sagen dog en helt ny drejning. Thomas Danielsen (V) kunne endelig afsløre, at han som den første politikere nogensinde havde taget initiativ til en åben høring om hjortesagen.\nHjortesagen skal nu stå sin prøve foran Folketingets politikere, fagfolk af forskellige faglig observans samt menigmand ikke mindst. Der er nemlig tale om et åbent møde, hvor alle som tilmelder sig, kan deltage.\nDen overordene idé er, at den ansvarlige minister på området Esben Lunde Larsen, som er inviteret til at deltage, får mulighed for at høre alle aspekter i sagen inden han tager stilling i sagen.\nDermed er sagen endelig parkeret der, hvor den hører hjemme, nemlig i toppen af det politiske system.\nDen hollandsk inspirerede vildtforvaltningsmodel kan nemlig få vidtrækkende konsekvenser for de danske jægere og de friheder, som de har i dag.\nDerfor er det også forståeligt, at folkevalgte politikere forholder sig til den fremførte model, som er delvist konkretiseret i det forslag, som ser ud til at lande på ministerens bord om kort tid.\nDanielsen vil med initativet medvirke til, at den nye og ansvarlige minister for området ikke gør som forgængerne i samme stol plejer at gøre, når der indstilles et forslag fra Vildtforvaltningsrådet.\nForslaget skal ikke underskrives med bind for øjnene fordi rådet er enige. Forslaget ønskes debatteret og alle er derfor indbudt til at deltage i den fire timer lange og åbne høring.\nThomas Danielsen giver overfor Netnatur.dk den 2. juni 2016 udtryk for, at også andre jagtpolitiske spørgsmål fremover kan behandles i Folketinget.\nDermed bryder han med en årelang tradition og tager samtidig et opgør med dem, der mener, at jagtpolitik kun bør udspille sig bag Vildtforvaltningsrådets lukkede døre.\nKonsekvensen bliver, at rådet bliver ledt tilbage til det oprindelige og rådgivende udgangspunkt. Rådet skal i højere grad levere faglig rådgivning, og i mindre grad politiske studehandler til ministerunderskrift.\nSåfremt Danielsens linje fortsætte,s bestyder det, at beslutningerne i højere grad løftes ud af rådet og ind i det politiske liv, hvor de fremførte sager må stå sin prøve overfor de spørgsmål, der bliver rejst.\nJagtpolitik er dermed blevet demokratiseret.\nJægerne kan nu med deres stemme påvirke Folketingets sammensætning og naturligvis vil de også skele til den førte jagtpolitik, når de næste gang skal sætte deres kryds.\nOver 230.000 jagttegnsberettigede vælgere tæller i det politiske system.\nFlere debattører har dog givet udtryk for, at der vil gå endnu mere poltik i jagtpolitikken, hvis beslutningsprocessen først udsættes for en åben høring. Men skal man tage pulsen på den offentlige mening – evt. udfra de reaktioner, der er på de populære TV-programmer om jagt, tyder det på, at vi for længst har lagt Bambi-debatten bag os.\nJagt er accepteret og modstanden er minimal.\nDerfor tyder alt på, at Danielsen ser rigtigt: Tiden er moden til at demokratisere jagtpolitikken og dermed lukke det underskud på samme, som har kendetegnet de sidste mange årtier.\nDermed ikke sagt, at det bliver en dans på roser, når jagtpolitiske emner fra tid til anden udsættes for en åben debat i Folketinget. De berørte jægere skal også fremover stå på mål for deres gøres og laden og have styr på deres argumentation.\nHvordan det vil gå, kan der kun gisnes om, men en ting er sikkert: Der blæser nu helt nye vinde i dansk jagtpolitik.\nHjortehøringen og det generelle ønske om fremover at drøfte jagtpolitiske spørgsmål i Folketinget betyder, at vi her på redaktionen nærmer os en afslutning på en lang proces.\nDen debat, der tog sin begyndelse på en terrasse i den Jyske Ås i 2014, er efter 170 artikler og et utal af timelange diskussioner med frustrerede jægere endelig ved vejs ende.\nDermed ikke sagt, at vi ikke fremover vil skrive om hjortevildtdebatten og de tanker, den udspringer af. Men debatten om hjortevildt og den hollandsk inspirerede vildtforvaltningmodel, er nu placeret i demokratiets hænder. Og det var det helt overordnede ønske, da vi i sin tid ryddede skrivebordet og besluttede at skabe den nødvendige debat om de nye vildtforvaltningsprincipper, som Danmarks Jægerforbund ønsker indført.\nDen mission er nu fuldført og det betyder, at vi nu endelig kan lukke bogen og sige Case Closed.