JoinTheGolfers Magasin #1 den 2. april by JoinTheGolfers.com - issuu\n#1 april - 2012\nMASTERS s. 40\nRORY eller LUKE? Nyt udstyr\nDrivere, woods og spoons\nThorbjørns første sejr\ns. 12 Abu Dhabi - det nye Dubai\nHvad er nu det her? JoinTheGolfers Magasin har været under vejs et stykke tid, og det er en stor glæde at kunne slippe Danmarks første digitale golfugeblad løs. Specielt når man kan tilføje en overskrift på forsiden, der involvere en sejr til endnu et dansker på Europatouren. Ideen med at lave dette digitale magasin udspringer af, at vi følte, der er et tomrum mellem de korte, meget ensartede nyheder som ligger på de danske golfhjemmesider, og de dybere og længere artikler som kommer i de trykte golfmedier, typisk med omkring en måneds mellemrum. I dette magasin, der udkommer digitalt hver mandag med dugfriske interviews, nyheder og featurehistorier, er det vores mening, at man skal kunne nyde det bedste fra begge verdener, og det håber vi også vores læsere vil opleve. Fordi vi udkommer hver uge, og fordi vi kan skifte tempo med korte og lange historier, så kan vi også tillade os at kæle for vores læsere så de bliver\nGanske som på Internettet, kan man klikke på links i nogle af vores historier, og man kan også lægge dette magasin fra sig på sin komputer, og så vende tilbage til det, for præcis som med en gammel avis, så forsvinder vores produkt aldrig igen. Det kan åbnes og lægges hen lige så mange gange man skulle have lyst. Og så er det helt gratis for dig at læse. Men derfor håber vi dog alligevel, at du synes det er alle pengene værd. God fornøjelse & på gensyn\nmødt en grafik og nogle historier, der fører til velbehag. Og hvad er så mere naturligt end at starte med en optakt til Masters? Årets første major, som spilles på måske den smukkeste golfbane i verden, dominerer dette første nummer, men samtidig tager vi også læserne med tilbage til den gang golfen blev skabt. Vi præsenterer udstyr, rejser og interviews samtidig med vi også vil stimulere nogle af de mange interesser som golfere har.\nNYHEDER Sörenstam gør comeback Den tidligere så suveræne verdensetter, Annika Sörenstam, gør comeback på golfbanen i sensommeren 2012. Det er dog kun i forbindelse med en enkelt invitationsturnering i Oslo. Svenskeren er inviteret af arrangøren som er Norges stjernespiller, Suzann Pettersen, der står for arrangementet af Suzann Pro Challenge, og udover Sörenstam har den norske vært også inviteret Lorena Ochoa og Yani Tseng. Feltet udgøres altså af to pensionerede verdensettere (Sörenstam og Ochoa), en nuværende (Tseng) samt verdens nummer tre, der også er værtinde.\n”Det er tre af verdens bedste spillere gennem tiderne – og så mig”, forklarer Pettersen, der skal spille samme med Sörenstam mod Ochoa og Tseng. ”Jeg har altid drømt om at kunne invitere verdens bedste golfspillere til Norge.”\nMcGinley & co udfordrer Ryan Air Ryanair har atter forhøjet deres afgifter på bagage, der medbringes ombord på deres fly, og dermed rammer man rejsende golfspillere meget hårdt i visse lande. Det irske firma clubstohire. com med Paul McGinley som frontfigur udfordrer nu Ryanair med sit koncept, der går ud på at udleje golfkøller i syv internationale lufthavne i Europa (Faro, Malaga, Murcia, Alicante, Belek, Dublin og Edinburgh). Ved hjælp af et effektivt bookingsystem kan firmaet tilbyde golfrejsende et bredt udvalg af golfkøller i flere prisklasser. I Dublin, bliver man hentet i en taxa, som allerede har dine forudbestilte golfkøller i bagagerummet.\nAimpoint kommer til Danmark AimPoint golf kommer til Danmark efter en vellykket introduktion af grundlæggeren Mark Sweeney på PGA- konferencen i Danmark. Det Emmy Award vindende grønne læsesystem ses på tv-udsendelser fra The Golf Channel, NBC og dermed også på Viasat Golf, er nu tilgængelig for alle golfspillere via en 2½ timers clinic med Europas bedst certificerede AimPoint instruktører. Danmarks første AimPoint clinics vil blive afholdt på Bornholm tirsdag den 15. maj og onsdag den 16. maj, arrangeret af Martin Park og Jamie Donaldson, der er AimPoint instruktør. Aimpoint har revolutioneret måden at læse greens på, fra at være blot gætværk til noget forudsigeligt, udelukkende ved at bruge de parametre, der styrer vores liv - fysik, friktion og tyngdekraft. I løbet af de to clinics, vil de studerende lære at forudsige putts ved hjælp af AimChart®,\nsom kan bruges på alle golfbaner i verden, og er juridisk sanktioneret af R & A. Det system, der anvendes af mange af de bedste spillere på PGAog LPGA-touren, er også blevet kaldt ”det mest betydningsfulde og tekniske fremskridt, der er set i det seneste årti.” Om tirsdagen den 15. maj vil der blive afholdt clinics i Bornholms Golf Klub klokken 12.00 og 17.00, og onsdag den 16. maj vil der blive afholdt clinics på samme tidspunkt på Park Golf Academy at Nexø Golf Klub nær Dueodde. Prisen for en clinic vil være 750,00 kroner.\nAllerede sidste år, blev Bradley konfronteret med rygter om, at navleputteren var et unfair redskab, der kunne gå hen og blive forbudt, og det var amerikaneren på det rene med. ”Hvis nogen fortæller mig, at jeg ikke kan bruge min lange putter mere, så er det fint med mig. Jeg har brugt mange år på at lære at denne putter, så det ville være skuffende, men det er ikke mig, der laver reglerne”, sagde Bradley, der fik en god opvarmning til Masters i sidste uges Shell Houston Open. ■\nBen Crane og Paul Lawrie kom til Masters Selvom Ben Crane missede cuttet på Bay Hill og rykkede fra en 48.-plads ned som nummer 49 på verdensranglisten, men som medlem af top 50 i verden efter Arnold Palmer Invitational, sikrede han sig en plads i feltet til Masters i denne uge. Paul Lawrie, der tidligere i år vandt Qatar Masters sluttede ugen som nummer 46, og dermed er han også med på Augusta National i denne uge.\nNavleputterens dage er talte Den lange putter er fortid inden 2012 er omme. I hvert fald hvis man skal tro den tredobbelte Ryder Cup træner Bernard Gallacher. Han siger, at der vil komme en ’stor offentliggørelse’ under dette års US Open. ”Der kommer til at finde nogle store diskussioner sted omkring den lange putter”, forklarer skotten i et interview til Herald Scotland. ”Jeg kan se på samtaler der foregår mellem USGA og Royal & Ancient, at de kommer til at forbyde navleputteren, fordi man forankre den. Det kommer til at blive offentliggjort under dette års US Open.” Gallacher hævder, at det var Keegan Bradleys sejr i US PGA Championship, der fik golfsportens ledende organer til at overveje de lange putteres eksistens. Bradley, der bruger en navleputter, var den første spiller, der vandt en major med en lang putter, og det har ændret lovgivernes syn på køllen. Gallacher brugte selv kosteskaftsputteren i en stor del af sin karriere, og dens skæbne ser heller ikke for godt ud, hvis man skal tro veteranen. ”Jeg tror også ’kosteskaftet’ ryger, for den giver også for mange fordele, men ikke så mange som navleputteren.\nEUROPEAN TOUR OLESEN SIKRER DANMARK ÅRETS FØRSTE TOURSEJR Thorbjørn Olesen blev den ottende danske vinder på Europatouren da han gik en 69’er i Sicilian Open og forseglede en 1-slags sejr over engelske Chris Wood, som havde angrebet danskeren om søndagen med en 64’er på Verdura Golf and Spa Resort. Den 22-årige dansker gik ind den sidste runde med en tre slags føring, men Olesen fik en dårlig start med en bogey på første hul. Han svarede\ndog igen med det samme med en birdie på næste hul, og fulgte den op med yderligere fire birdies og en bogie på for9. Wood havde en fantastisk start på sin sidste runde, med fire birdies og en eagle på sine ni første huller, så det lå i luften at Olesen skulle producerede noget specielt for at tage titlen . Den helt specielle ting , trak han så op ad hatten på par 5-hullet 14., efter han lige havde lavet\nbogey på hullet før, og efter at andetslaget var havnet i roughen til venstre for fairway, og det så ud som om det ville være svært at få bolden op til pinden – endsige, få bolden til at ligge stille på green. Olesen fandt ikke alene greenen, men løb bolden helt op til pinden til en givet birdie. ”Slaget ind til green på 14. var nok det vigtigste slag hele ugen for mig”, sagde Olesen efter sejren på 15-under-par var sikret sammen med en check på €166.660. Den pressede situation var ikke fremmet for danskeren, der var med fremme flere gange sidste år. ”Jeg havde tre andenpladser sidste år, så det føles fantastisk endelig at vinde. Jeg har spillet en masse godt golf i år uden det har hængt helt sammen. Denne uge hang både det lange og det korte spil så sammen, og det føles fantastisk endelig at bryde igennem.”\nOlesens sejr er den første danske triumf på Europatouren i år, og det er også den 26. danske sejr på touren. Med sejren rykker Olesen op som nummer 18 på Race to Dubai listen, mindre end €800 efter Thomas Bjørn. Søren Kjeldsen, der satte en kortvarig banerekord i første runde, sluttede turneringen på en delt tredjeplads på 12-under-par. ■\nCHALLENGE TOUR JENSEN TÆT PÅ SEJR I KENYA Det var lige ved og næsten for danske Lasse Jensen i Barclays Kenya Open, men i omspillet måtte danskeren strække våben i Nairobi over for engelske Seve Benson, der sikrede sig sin tredje titel på Challengetouren. Jern eller driver? Det spørgsmål stiller Lasse Jensen formentlig aldrig mere sig selv når han står på 72. hul i en turnering han har ført den meste af dagen, og selv kan afgøre på sidste hul. Det var Morten Ørum Madsen, der havde ført Barclays Kenya Open de\nto første dage, men med en 65’er om lørdagen på Muthaiga Golf Club, var Jensen fløjet forbi sin landsmand og alle andre på scoretavlen i tredje runde. Nu var det så op til danskeren at gøre arbejdet færdig om søndagen uden for Nairobi og vinde sin første titel på Challengetouren. Det meste af dagen så det også ganske godt ud, men med en 66’er sluttede engelske Seve Benson turneringen på 10-under-par i bolden foran\ndanskeren. Kort tid efter sluttede danskeren – til sin store overraskelse – på samme score, og skulle dermed ud i omspil med Benson om sejren. Det blev ikke et langt omspil. Benson slog ud på par 5-hullet 18. med et jern og endte i roughen til højre. Jensen slog også ud med et jern og landede ligeledes i roughen til højre. Danskerens andet slag fandt bunkeren foran green i venstre side, mens Benson ramte green og havde et 18 meter langt putt for eagle. Englænderen brugte dog to putt, men det var rigeligt da Jensen aldrig kom ordentligt op af bunkeren, men måtte noteres for en 6’er. Mens Benson kunne glæde sig over sin tredje titel på Challengetouren, var Jensen skuffet over ikke at have sikret sig sin første Challenge Tour titel, men danskeren var dog tilfreds med den måde, han håndterede situationen, og kunne tage mas-\nser af positive ting med fra ugen i Nordafrika. ”Jeg førte hele dagen, og efter min birdie på 12. prøvede jeg måske at spille for meget pargolf, når jeg i stedet skulle have forsøgt at komme på 11- eller 12-under” sagde den 27-årige frederiksværker. ”Jeg spillede sikkert, og Seve sneg sig op bag mig. Jeg var lidt nervøs på de første par huller, men så vænnede jeg mig til det. Jeg spillede godt, men nogen spillede den lidt bedre.” Jensen måde at spille det 72. hul på, kan dog have haft stor betydning for resultatet. ”Jeg hørte ikke nogen særlige klapsalver, da Seve var på 18., så jeg troede, han havde lavet par. Så jeg tog en 3-jern fra tee, så jeg troede jeg kun havde brug for en par for at vinde. Jeg ved ikke, hvad der ville have sket, hvis jeg havde taget en chauffør - hvem ved?”. ■\n- golfturismens nye slaraffenland Det er ikke kun de professionelle golfspillere, der valfarter til den Persiske Bugt for at spille golf. Amatørerne sigter også efter Mellemøsten som rejsemål når der skal spilles golf i udlandet, men hvor det før var en selvfølge at tage til Dubai, begynder Abu Dhabi mindst lige så meget, at appellere til det internationale golfpublikum. En helt ny golfkrig er således gået i gang, og magtbalancen kan snart begynde at svinge.\n10 | join the golfers magazine\nSaadiyat Beach Golf Clubs linksinspirerede design af Gary Player er med til at give Abu Dhabi en helt ny status som golfdestination i Mellemøsten.\nMan kan spørge sig selv hvad, der får golfspillere, som jo normalt gør alt for at undgå sand, til at valfarte til Mellemøstens ørkenriger for at spille golf. Svaret er meget enkelt: Fantastiske golfbaner.\nDubai stadig størst Majlis Golf Course, der åbnede i 1988 og er en del af Emirates Club, var den første græsbeklædte golfbane i Dubais golfhistorie. Faktisk var det den første rigtige golfbane i hele Mellemøsten. ▲\nQatar, Abu Dhabi og Dubai har altid fremstået som bastioner for liberalisme i en ellers meget konservativ region, og det er også disse tre emirater, der udgør det store slaraffenland for mange vestlige golfturister. Vejret er aldrig dårligt. Kvaliteten af hoteller og standarden på servicen er altid i top, mens priserne i den grad er\nkonkurrencedygtige. Qatar, der er et selvstændigt emirat, rangerer som et af verdens tre rigeste land, ifølge IMF, mens Abu Dhabi er hovedstaden i de syv Forenede Arabiske Emirater, som blandt andet også tæller Dubai. Mens Dubai siden 2009 har været afhængig af økonomisk større fra det pengestærke Abu Dhabi, er det dog netop dette emirat, der for alvor har bragt golfsporten til den sydøstlige del af den Arabiske Halvø, der ligger ud til den Persiske Bugt.\njoin the golfers magazine | 11\nYas Links, der er designet af Kyle Phillips, løber langs kysten med ni huller ud og ni huller ind, lige som de rigtige linksbaner i Skotland. I Abu Dhabi er både linksbanen og kysten dog kunstigt skabt, men oplevelsen er stadig fantastisk. Dubai Desert Classic, som første gang blev afholdt på Majlis i 1989, var også den første internationale golfturnering, som blev afholdt i Mellemøsten, og siden har turneringen været en af de mest prominente begivenheder på Europatouren. Mens topnavne inden for hele golfindustrien strømmede til Dubai, havde regeringen også en særlig plan for golfturismen, som også voksede i samme fart som selve Dubai by. Selvom denne succeshistorie led et knæk i 2009, som følge af den økonomiske krise, så råder Dubai stadig den største del af de godt 20 imponerende golfbaner, der ligger i Forenede Arabiske Emirater. Abu Dhabi, som i forvejen kun rådede over Abu Dhabi Golf Club, åbnede dog både Yas Links og Saadi-\nyat Beach i 2010, og har dermed hævet sig op på et niveau, der efter nogens mening er højere end det, der kan bydes på i Dubai. Emiraterne Ras Al Khaimah og Sharjah er endnu små spillere i denne sammenhæng, men har også nogle golfbaner at byde på, mens de to sidste emirater, Fujairah og Umm Al Quwain, endnu ikke er spillere i golfturismen. Qatar er muligvis den rigeste af emiraterne, men den har kun én goldbane, nemlig Doha Golf Club hvor Thomas Bjørn vandt Qatar Masters i 2011. Før 1989 var det svært overhoved at rejse til Qatar, men nu til dags er turister meget velkommen. Faktisk har man spillet golf i Qatar siden 1949, da den første bane blev opført i Dukhan på øens\nog turismen i al almindelighed i Mellemøsten, takket være et stort opbud af blandt andet golfbaner, fantastiske luksushoteller og attraktioner som kunstige skiløjper. Folk fra Vesten har i store antal bosat sig i Dubai for at ride med på stedets optur med imponerende boligtilbud, svulmende indkøbscentre og fantastiske forretningsudsigter. Den trend er nu så småt begyndt at vende, og pendulet begynder så småt at vende over mod pengestærke Abu Dhabi, som i de seneste mange år har holdt Dubai økonomisk oven vande. Yas Links Golf Club er blot et af flere symboler på, at de Forenede Arabiske Emiraters hovedstad ligger i overhalingsbanen, når det drejer sig om at give turister nye, ekstravagante oplevelser – både på og uden for golfbanen. Abu Dhabi har i de seneste år pumpet et trecifret milliardbeløb i den kunstigt skabte ø, Yas Island, der udover golfbanen blandt andet også består af den enestående forlystelsespark Ferrari World og en rendyrket Formel 1-bane, der siden 2009 har afholdt Abu Dhabi Grand Prix. Det hele ligger ud til Yas Marina, og oplyses om natten af det moderne Yas Marina Hotel.\nAbu Dhabi det nye golfmekka\nPriser, der kan arbejdes med\nHidtil har Dubai, der i modsætning til Qatar og Abu Dhabi ikke råder over værdifulde oliereserver, været det store mål for både golfturismen\nIfølge International Association of Golf Tourism Operators (IAGTO), vurderes det, at Golfturismen indbringer de Forenede Arabiske Emirater ▲\nvestside, som vender mod Saudi Arabien, men dengang spillede man kun på de såkaldte Desert Browns, som man kalder golfbaner lavet af ørkensand. Doha Golf Club, som ligger på østkysten, blev opført i midten af 1990’erne, og grunden til den stadig kun er den eneste golfbane i Qatar med græs på, er formentlig, at mange i Emiratet stadig nyder at spille på ørkenbanerne. Hvert år i januar nyder verdens bedste golfspillere dog at dyste på græsset i Doha når Europatouren kommer på besøg.\nTi kilometer fra Yas Island, lidt tættere på Abu Dhabi by og helt ud til den Persiske Bugt, ligger Saadiyat Beach Golf Club på Saadiyat Island, der er del af et eksklusivt underholdningsprojekt. Lige som Yas Links, stod denne bane færdig i 2010 og var det første projekt på Saadiyat Island, der var klar til at blive taget i brug. Denne ø leverer ligeledes et imponerende udbud af turistattraktioner i dag, og flere åbner mellem 2012 og 2014. Mens Yas Island byder på de mere underholdende familieforlystelser, tager Saadiyat Island sig af den mere kulturelle del. Et Opera og Skuespilhus er også i støbeskeen, og i 2014 åbner det 42.000 kvadratmeter store Guggenheim Museum. Allerede i 2013 åbnes dørene til et Louvre, mens New York University får en afdeling på øen, som også er projekteret til at huse 145.000 husstande. Indtil nu, er det dog Gary Players fantastiske golfbane, der overskygger det meste i området. Den ligger som den første og hidtil eneste bane helt ud til den Persiske Bugt, men Player er ikke den eneste berømte profil, der sætter sit fingeraftryk på denne bane. Guggenheimarkitekten Frank Gehry står for skabelsen af klubhuset som vil være færdig i 2012.\n99 milliarder kroner om året, og langt den største del af dette beløb har hidtil tilfaldet Dubai, som også afholder Europatourens finale hvert år med World Tour Championship. I år lagde Abu Dhabi, Qatar og Dubai tilsammen omkring 46 millioner kroner på tre uger på de tre uger hvor man spillede Abu Dhabi HSBC Golf Championship, Commercialbank Qatar Masters presented by Dolphin Energy og Omega Dubai Desert Classic. I de sidste seks år har Abu Dhabi HSBC Golf Championship dog puttet Abu Dhabi på golfsportens verdenskort i en grad, der har givet emiratet smag på mere golf – og golfturisme. Med Abu Dhabi Golf Club, Saadiyat Beach Golf Club og Yas Links Golf Club, der alle ligger inden for en radius af 25 minutters kørsel, har hovedstaden taget et stort og indledende skridt ind på golfmarkedet. Allerede i 2010 lod Abu Dhabi alle deres hotelpriser falde med 14% i snit for at tiltrække flere turister, hvilket betyder, at gennemsnitsprisen på et hotelværelse i 2012 vil ligge på 755 kroner. Priserne på greenfee i Abu Dhabi er på linje med Dubai, og ligger i samme luftlag som man skal give i nogle af de nyere danske klubber, men man vil kunne finde gode tilbud på banerne i forbindelse med diverse rejsepakker. Uanset hvor billigt man kommer til Abu Dhabi vil kvaliteten altid være langt over det forventede. Det er kun kvaliteten af sit eget golfspil man selv skal sørge for.\nYas Island råder også over en marina med en Formel 1-bane, samt det fantastiske Ferrari World.\n14 | join the golfers magazine\nYas Links Golf Club, Abu Dhabi – Greenfee: DKK 960 – 1.500 Det er ikke nogen vovet forudsigelse, hvis man påstår, at Europatouren kommer til at besøge denne bane i Abu Dhabi inden længe. Her er ganske enkelt tale om en bane, der allerede nu rangerer som en af de bedste baner i Emiraterne på trods af den kun er to år gammel, og på trods af det er banearkitekten Kyle Phillips første projekt i Mellemøsten. Europatouren har allerede afholdt to pro-ams på banen og er lige så begejstret for stedet som de amatører, der giver op til 1.500 kroner for en runde i vinterperioden frem til slutningen af maj. Yas Links ligger på Yas Island, der også råder over Abu Dhabis allerede berømte Formel 1-bane og den ekstravagante Ferrari World, og således er en helhedsoplevelse i multimilliardklassen. Banen, der desuden slanger sig langs indlandsfloderne, er stærkt inspireret af de skotske linksbaner, og ligger som en kæde hvor man spiller ni huller ud og ni huller ind. Sammen med Abu Dhabi Golf Club er banen rangeret i top 100 over verdens bedste golfbaner.\nSaadiyat Beach Golf Club, Abu Dhabi – Greenfee: DKK 960 – 1.300 Gary Players første banedesign i Mellemøsten er også den første golfbane, som ligger direkte\nud til den Persiske Bugt. Igen er der tale om en bane, som er lavet med inspiration fra de skotske linksbaner. Over en tredjedel af den 7.137 meter lange bane, som er formet som et ottetal, ligger langs vandet, og er man heldig, kan man se delfiner lege i vandet langs fairway. Selve banen med sine brede fairways og enorme bunkers, er dog ikke det eneste ekstravagante ved stedet. Frank Gehry, der bliver vurderet som vor tids mest indflydelsesrige arkitekt, står bag det 18.000 kvadratmeter store klubhus, som også skal fungere som et luksushotel med 26 værelser og et butikscenter. Klubhuset forventes færdigt i løbet af i år. Selvom denne bane er den eneste af de tre græsbaner i Abu Dhabi, der endnu ikke er placeret i top 100 blandt verdens bedste baner, så er den allerede et tilløbsstykke. Selvom banen slanger sig blandt et par andre luksushoteller, fornemmer man hele tiden, at man nærmest er alene på denne bane, hvilket mange golfspillere foretrækker. Den del af banen, der ikke ligger ud til bugten, byder på talrige saltvandssøer og laguner, og uanset hvor man ser hen, bliver man betaget af banens design, der både er karakteristisk for Player, og samtidig virker naturligt.\nAbu Dhabi National, AbuDhabi – Greenfee: DKK: 790 – 1.200 Peter Harradine designede dette 27 hullers anlæg i 1998 og siden 2006 har banen været vært for Abu Dhabi Golf Championship. Indtil for to år siden var det den eneste bane i Abu Dhabi, men selvom den har fået selskab af to nye klassebaner i Emiratet, holder National sig blandt de absolut bedste baner i den Persiske Bugt. Banen er ikke ukorrekt beskrevet som ”En oase af fredfyldthed, der er skåret ind i ørkenen” i sin markedsførelse, og på trods af den ligger i Rub Al Khali ørkenen, er der alligevel ikke mere end en halv times kørsel fra centrum af Abu Dhabis skyskrabercentrum. Ørkenbanen, der i modsætning til emiratets to andre baner, ikke ligger i direkte forbindelse med vandet, er dog udstyret med Saltvandssøer og masser af vandhazarder, men det er de store palmetræer og brede fairways, der karakteriserer banen og giver den sit oaselook. Det er en krævende opgave for den gennemsnitlige golfamatør at hive en god score hjem på denne godt 6.700 meter lange bane, men til gengæld er det en uforglemmelig oplevelse. Martin Kaymer holder også meget af denne bane, hvor han har vundet tre ud af de seks første gange Europatouren har været på besøg. ■\nYas Hotel, der stod færdig i 2009, skifter farver om aftenen og Formel 1-banen i Yas Marina kører under en bro i bygningen.\njoin the golfers magazine | 15\nMICKELSON SNUBLEDE I HOUSTON Første runde af Shell Houston Open lignede endnu et one man show af den forsvarende mester Phil Mickelson, som med en indledende runde i 65 slag sin ottende runde under par på Redstone ud af ni mulige. Med Tiger Woods tilbage i sejrscirklen og Mickelson som vinder på Pebble Beach, var alles øjne på venstrehåndsspilleren i sidste uge med henblik på hvem der skal kåres som USA’s største favorit i denne uges Masters. Mens Tiger trænede akilleshælen i Florida, kunne Mickelson tage sin anden titel i år og konsolidere sin position som den amerikaner, der kommer til Augusta National med et intakt momentum. Men efter en solid opvisning i første runde, og kedelige regnafbrydelser, gik manden, der havde lavet 25 birdie på sine seneste 54 huller på denne bane, i stå.Mickelson vil dog være alt andet end ude af billedet i denne uge, for mens han ikke kunne få sit spil til at fungere i sidste uge, er det umuligt for Mick the Stick at spille dårligt i årets første major. Hunter Mahan sluttede Shell Houston OPEN af med en 71’er for at slutte på 16-under-par for at vinde med et slag foran Carl Pettersson, og\nvandt ikke alene sin femte sejr på PGA-touren, men også sin anden titel i denne sæson da han var manden, som tidligere på sæsonen slog Rory McIlroy i WGC-Accenture Match Play Championship. Mahan kan også blive den første spiller siden Mickelson i 2006, der kan vinde ugen før Masters og så tage årets første major den efterfølgende uge. Under alle omstændigheder kommer Mahan til Augusta som manden, der fører FedExCup listen, 258 point foran Johnson Wagner.\nErnie Els behøvede en sejr i sidste uge for at forlænge sin ubrudte serie af optrædener i Masters siden 1994, mendet lykkedes ikke Big Easy kommer ikke til Augusta National for 19 gang i træk. Hans delte 12.-plads i Shell Houston Open var dog hans bedste placering ud af de sidste fem gange han har spillet med i turneringen, og sydafrikaneren har endnu ikke misset et cut i denne sæson, lige som han ikke er sluttet uden for top 25 i de sidste fem turneringer.\nErnie Els’ fem seneste placeringer: T17\tMatch T21 T5 T4 T12\nWorld Golf Championships-Accenture Play Championship The Honda Classic Transitions Championship Arnold Palmer Invitational Shell Houston Open\nAnders Hansen og Thomas Bjørn, der også begge spiller med i årets første major i denne uge, havde knap så indbringende en uge i Houston, selvom det blandt er denne by hvor Hansen gik på Universitetet. Hansen lagde ud med en 77’er, men kom godt igen med en 69. Bjørn lagde ud med to gode runder i 69 slag, men sluttede så af med en 78’er. ■\njoin the golfers magazine | 17\nNOGEN TOG YANI TSENGS TITEL I 2011 vandt Tseng 12 gange rundt om i verden, og hun startede den nye sæson med at vinde tre af de fem indledende turneringer på LPGAtouren. I de to andre turneringer, missede hun et omspil med to slag i Australien og et slag i Singapore. Hendes samlede antal point på kvindernes verdensrangliste er næsten det dobbelte af Na Yeon Choi på andenpladsen. Før sidste uges Kraft Nabisco Championship, havde Tseng allerede indtjent $792.186 på pengelisten, hvilket er mere end de næste to spillere på pengelisten havde tjent tilsammen. Det svarede også til hvad nr. 27 på PGA-tourens pengelisten havde tjent på det tidspunkt, hvilket er imponerende, når man tænker på den forskel der er på mændenes og kvindernes præmiepenger. For at sætte det hele i relief, så var Tseng kun fire point fra allerede at have opnået de 27 point som skal til for at blive indlemmet i Hall of Fame, men hun er så ung så hun skal vente 10 år før hun kan blive optaget.\ndårlig statistik for en person, der fyldte 23 år for blot to måneder siden, og som er startet sit femte år på touren. Men noget gik galt i nat på Mission Hills Country Club i Californien. Tseng lavede tre bogeys på de otte første huller, og spillede sig selv ud af mesterskabet, mens resten af verden så vantro på. Alligevel havde spilleren fra Taiwan et putt for at komme med i omspil på 72. Hul. I.K. Kim missede nemlig højest overraskende et vinderputt på sidste hul, der var mindre end en halv meter, og i stedet for at vinde sin første major med en score på 10-under, skulle hun nu i omspil med Sun Young Yoo. Tsengs sidste birdieforsøg i turneringen, var på et godt stykke over syv meter, men tog hulkanten for at blive. Mens Sun Young Yoo virkede meget motiveret op til omspillet, var I.K. Kim nærmest stadig rystet over at have sat titlen sådan over styr, og de to sydkoreaneres dyst sluttede allerede på første omspilshul hvor Yoo holede et ufatteligt vinderputt fra syv meters afstand. ■\nFør dette års første LPGA major, var Tseng overvældende favorit. Hvis hun vandt Kraft Nabisco Championship, ville Tseng have seks majors. Og hvis hun også vinder US Wome’n Open denne sommer, vil hun have opnået en karriere Grand Slam – altså at have vundet alle de fire majors, men ikke det samme kalenderår. Det er ikke en\nAGENT ELLIOT -SKANDINAVIEN MEST SUCCESFULDE GOLFMAN\nGolfagent Johan Elliot er virkelighedens Jerry McGuire: Færre spill personligt forhold til dem. Svenskeren, der er manager for blandt a Alvaro Quiros og Søren Kjeldsen, arbejder i døgndrift for at skabe si og give dem den tryghed, han aldrig selv oplevede i sin opvækst. ▲\nAf Johan Lindeberg\nNogle spilleragenter er nærmest usynlige i golfverden, andre er personligheder, som bliver en naturlig del af dagligdagen i golfverden. Svenske Johan Elliot tilhører den sidste gruppe. Elliot er en person, der i de seneste år har fået en masse berettiget opmærksomhed på den internationale golfscene. Selv, holder han en mere lav profil og taler mere ydmygt om sine evner som leder af firmaet Sportyards. I dag er Sportyard næsten\nudelukkende involveret i golfsporten, men firmaet arbejder dog stadig med et par andre sportsgrene, herunder skiløb. Elliot er en meget speciel person, med en, i golf kredse, lidt anderledes baggrund. Han havde en hård start i livet og mistede som lille barn sin mor. Han havde det ikke så godt i den nye familie, han blev tvunget til at vokse op i og søgte så tidligt han kunne, at tilknytte sig fællesskaber, der lå uden for familien. Det var på denne måde han blev medlem af fodboldklubben Danderyd\ni sin fodboldklub og især i sin golfklub. Senere formåede han at vinde et legat på Weber State University i Utah, USA. Allerede der blev de første frø sået til det, der i sidste ende ville blive managerfirmaet Sportyard. Golfholdets træner på Weber State University var ikke god til at finde sponsorer til skolens hold, så Elliot blev involveret i at tage kontakt til forskellige virksomheder, og her kom han til den erkendelse, at han syntes det var sjovt at kommunikere med repræsentanter for erhvervslivet, og desuden mente han også, at han havde et medfødt talent for at skabe tillid, hvilket al god forretning er baseret på. Efter hjemkomsten fra USA begyndte Elliot en karriere som professionel golfspiller og hans evne til at fange sponsorer betød, at han fik gode muligheder for at få økonomisk godt gang i egen karriere. Snart indså han dog, at han ikke havde samme drivkraft på banen som de andre unge spillere, så Elliot begyndte i stedet at satse på, at repræsentere andre sportsfolk i forretningsverden. Til at begynde med, blev Elliot ansat hos det dengang nyetablerede Autostrada Agents, men det varede ikke længe før han begyndte en selvstændig virksomhed som agent.\nlere i stalden, og et mere andre Martin Kaymer, ikre rammer for sine spillere\nHans første kontrakt han skrev en samarbejdskontrakt med, var Sophie Gustafsson, som han tog med sig fra Autostrada, og det varede ikke længe, før hun vandt British Ladies Open. I 2000 tilsluttede Henrik Stenson sig til Sportyard, og i 2001 vandt han Benson & Hedges i England. I 2002 vandt Richard S. Johnson som nyt medlem i Elliots stald, og i 2006 Johan Edfors sit store år med ikke mindre end tre sejre. Holdet af spillere i Sportyard omfatter nu Mikko Ilonen, Alvaro Quiros, Robert Karlsson, Niclas Fasth, Adam Scott, Søren Kjeldsen og Martin Kaymer, der alle er vindere på Europatouren.\nHvad følte du, da Martin Kaymer blev verdens nummer et?\nhvor han blev en ivrig junior (og træner for yngre juniorer), indtil skader satte en stopper for en eventuel fodboldkarriere allerede i en alder af 15. Det var så til gengæld på dette tidspunkt golfen kom ind i hans liv. Han kom i forbindelse med Stockholm Golf Club på Kevinge, og blev en del af klubbens junior team, der altid holdt til i klubben. Som det stadig er hyppigt i alle svenske golfklubber, var der mange ældre mennesker, der opholdt sig i klubben og brugte meget tid med de unge, og Johan ser stadig tilbage med taknemmelighed på den opdragelse han fik som teenager både\n- Det var en underlig følelse. Det var ligesom det blev helt tomt. Jeg ringede naturligvis til Martin for at sige tillykke, men det var ligesom det. Jeg tror, at da vi indså det fantastiske i, at Martin var blevet den bedste i verden, føltes det som at åbne døren til himlen og det smukke univers. Hvad jeg mener med det er, at det ”kun” var et stort tomrum. Da dette mål var nået godt, så det føltes som: ”OK, det var så det.” Der burde være noget mere ... Det er måske sådan det er, når der ikke er et trofæ, ingen ceremoni, men bare den stille observation: Martin er verdens nummer et.\nHvordan bærer du dig ad med at finde så mange vindere? - Jeg har altid set min forretning, som meget mere end bare at sidde bag et skrivebord og skrive kontrakter og lave arrangementer. Jeg er med ude på touren så ofte som jeg har mulighed for. Det er en topprioritet, og har været det i mange år. Dengang både virksomheden og jeg var ny i branchen, og jeg virkelig ikke havde råd til at rejse med Henrik Stenson til en turnering, så arbejdede jeg som caddie for Christopher Hanell, og var så i stand til at følge Henrik helt tæt på, når han var ude på turné. Jeg er overbevist om, at tilstedeværelsen er en meget vigtig del. Vi plejer for eksempel at leje et hus, når det er hensigtsmæssigt, således at vi kan bo sammen og opmuntre hinanden som et team, på trods af at alle konkurrerer individuelt.\nHvad gør du ellers, som er anderledes fra det andre spilleres agenter gør? - Det sværeste er, at strikke de sponsorkontrakter sammen og arrangere de sponsormøder, som spillerne skal deltage i og samtidig undgå at forstyrrer dem, så de kan lade op til næste turnering. Det er også vigtigt, at de hvileperioder, som alle spillere har brug for, står på afslapning og ikke er perioder med masser af sponsorforpligtelser og andre begivenheder. Den balancen skal grundlægges, før kontrakten for samarbejdet er skrevet under så tingene fungere mellem spilleren og de pågældende sponsorvirksomheder. Vi arbejder også hårdt på, at alle, der har opnået succes på en eller anden måde, viser påskønnelse overfor alle de andre, der har været på rejsen mod den succes. Hvad du ser mere og mere i Sverige, er lokale konkurrencer, hvor spillerne fungerer som værter for, at opfordre børn til at fokusere på golf. Spillerne går også meget op i at være til stede ved deres egne arrangementer. Nogle af de konkurrencer og arrangementer, som vi er knyttet til og deltager i, laves sammen med en form for non-profit organisation, der støtter de unge mennesker. Som helt ung, var jeg heldig at havne i det ”rigtige selskab”, men det er ikke alle, der har været lige så heldige som mig. Kan jeg hjælpe med at skabe succes for alle unge, er det min måde at vise min taknemmelighed over for omverdenen på. Det sker den dag i dag, at jeg vågner op om morgenen med et lykkeligt smil af taknemmelighed for at have sådan et privilegeret liv, som jeg har med en partner, børn og effektive spillere.\nHvordan forholder du dig til selve jobbet, at være manager for nogle af golfsportens største navne? - Jobbet er meget specielt, og du kan opdele det i to grupper: Den personlige del og sponsordelen. Sidstnævnte del er nemmest at forklare, fordi den går ud på at samarbejde med vores golfspillere om at finde egnede virksomheder og produkter, som ønsker at blive kædet sammen med denne person, og som spilleren også ønsker at associere sig med.\nHvad ligger der i den personlige del? - Det er den virkelig specielle del af vores forretning. Den del af opgaven kan omfatte alt, hvad vores spillere og vi kan blive enige om. Det kan være alt fra at købe varer og rydde op, lave en aftale med tandlægen, mens du er væk, at beskæftige sig med alle reservationer af hoteller, kroer, biler, limousiner, håndtere invitationer til forskellige arrangementer osv. Idéen er, at du\nkan koncentrere dig om din rolle som en atlet, og vi tager os af resten. Nogle af vores spillere har i tillæg til vores tjenester, sin egen sekretær. Vi planlægger og udfører også sponsormøder og arrangementer, der matcher spillerens rejser og planlægning.\nmed det professionelle liv, er det lettere for os at forstå de situationer, der opstår, og eventuelt undgå problemer fordi vi kan forudsige, hvad der måtte komme …\nHvordan tager I jer betalt for disse ydelser?\nJeg kan se, at Asien vil blive stærke også på mændenes side, og de træningsmetoder, som især kineserne og koreanere anvender, vil høste stor succes. Disse lande fostrer unge spillere fra 5-7 års alderen, og de bruger metoder vi ikke har hverken i Europa eller USA. I Asien er det en naturlig proces, og betydningen af at få succes er så stærkt forankret i deres kultur. Alle dem, der har tilstrækkeligt talent, betragter det som et privilegium at få en »offentlig« uddannelse som golfstjerne. Vi holder nøje øje med denne udvikling og har allerede en person i Korea. ■\n- Vi tager et lille managergebyr. Når det så efterfølgende drejer sig om sponsoraftaler, vi udarbejder, tager vi en procentdel af de kontrakter vi formidler. Alle pengepræmier går 100 % til spilleren. En anden ting er, at vi aldrig beskæftiger os med spillernes investeringer. Vi kan hjælpe til med at formidle kontakter, men vi er ikke en aktiv partner på den front. Jeg er helt overbevist om, at vores koncept med en meget tæt kontakt mellem spiller og agent i en lille virksomhed, er vejen man skal gå for at opnå de store succeser. Da vi også har erfaring\nHvad forventer du bliver det næste træk for Agent Elliot?\nJohan Elliot sammen med Martin Kaymer og han kæreste, Allison Micheletti, efter tyskeren havde vundet US PGA Championship.\nUD STYR 4\nSmuk retrodriver fra Cleveland  Cleveland Classic 270 Classic 270 har den største og bredeste slagflade som Cleveland Golf nogensinde har produceret. Det store hoved, kombineret med den såkaldte MaxCoR2 teknologi, betyder maksimal længde og ultimativ tilgivelse. Denne driver er designet i et lækkert retrolook, som leder tankerne hen på de gamle lakerede drivere lavet af træ. I modsætning til de gamle woods af træ, vejer denne driver dog kun 270 gram, og der findes to andre modeller af 270’eren, der er henholdsvis 30 og 50 gram lettere. Med et loft på både 9, 10,5 og 12 grader kan et bredt spektrum af handikapspillere få glæde af denne skønne driver, der har et gammelt look og et moderne feel. Alle modeller kommer med et 55 grams Miyazakiskaft og et Golf Pride grip på kun 25 gram. Ingen smalle steder i Cleveland.\nKnivskarpe Callaway  Callaway RAZR FIT\nDenne driver er smækfyldt med teknologi som du kan præge og justere ganske som du har lyst så det passer til dit sving. Først, er der skaftet, der ved selve driverhovedet kan indstilles så graden på slagfladen passer dig, hvilket både forbedre din præcision og boldbane. Skruerne i bunden af driversålen, der fungerer som vægte, kalder Callaway for OptiFit og denne giver dig mulighed for, at arbejde med både et draw og et fade. Dette er den første driver fra Callaway, der har justerbare vægte som vi tidligere har kendt det fra TaylorMade, et bevægeligt skaft, og en pris der kommer til at ligge pænt over de fleste andre nye drivere på markedet i 2012, men det er en driver, som er hver en krone værd. Callaways legendariske tilgivelse har aldrig været mere udtalt end med denne driver som går fra 8,5 til 11,5 grader, og rammer du bolden med tåen på denne driver, kan du stadig risikere at slå et af dine længste slag nogensinde. Dette skyldes sjovt nok, at Callaway har taget fire gram af designet på slagfladet og mindsket luftmodstanden så køllehovedet bevæger sig hurtigere. Den fødte testvinder.\n24 | join the golfers magazine\nSikker wood fra Titleist  Titleist 910F Denne fairway wood tillader brugeren helt op til 16 forskellige indstillinger takket være Titleists patenterede SureFit Tour sammenfatning. Denne kølle er en af de absolut bedste fairway woods, der præsenteres i 2012, og den tillader ikke kun brugeren at arbejde med draw og fade, men også med en lav og høj boldflugt. Det meget kompakte hoved gør det nemt, at ramme bolden fra fairway og selvom slagfladen ser meget lille ud, er der her tale om en kølle, der er forbavsende tilgivende. Desuden tillader vægtskruer i den bagerste del af bunden at arbejde med flere variationer af slag.\nPING hybrid uden dikkedarer  PING I20 I modsætning til PING G20 er denne hybrid kortere fra hæl til tå, men har mere slagflade i bunden af køllehovedet, hvilket tilgiver toppede og tynde slag og gør det nemt at slå bolde fra fairway. Samtidig bevirker den kortere slagflade også, at køllen er mere stabil i træføjeblikket, og sender bolden af sted med enorm kraft. Denne hybrid kan købes med et loft på enten 17, 20 eller 23 grader. I modsætning til mange andre nye modeller på markedet, kan der hverken drejes eller skrues på noget som helst på I20, lige som det matte grå look skiller sig ud fra resten af køllerne på markedet. Dette er en hybrid, der hjælper dig til at blive en bedre spiller, og den overkompenserer ikke for problemer, der ikke findes. Her er ikke nogen dikkedarer, bare en solid hybrid, der er nem at slå.\nECCO tager det næste skridt  ECCO BIOM Hybri Danske ECCO, der efter manges mening laver verdens mest komfortable og teknisk avancerede golfsko, lancerer nu BIOM Hybri, den første performance golfsko med en hybrid ydersål. Teknologien hjælper spillerne til at lande mere på midten af foden end på hælen. Den hjælper med at opbygge muskler, reducere træthed og begrænse sandsynligheden for skader samt forbedre de sportslige præstationer.\nBIOM Hybrid har en fuldstændig anatomisk læst, der er fremstillet ud fra scanninger af mere end 2.500 fødder. BIOM Hybrid kombinerer ECCOs Natural Motion teknologi med virksomhedens patenterede og prisbelønnede Golf Street ydersål. Resultatet er et unikt samarbejde mellem kroppens evne til absorbere stød og en spikefri sål, der ifølge firmaet giver ”overlegen holdbarhed, komfort, greb og stabilitet både på og uden for golfbanen.” Mens resten af markedet med Adidas i spidsen stadig forsøger at indhente ECCOs Golf Street, kan det danske firma med nyskabelsen af BIOM Hybrid meget vel allerede have taget det næste skridt fremad.\nPING donerer længe til alle  PING G20 Først og fremmest er PING G20 – som også findes i et ”normalt” design – endnu en solid driver fra et firma, der har tradition for at levere kvalitet inden for alle slags køller. Den lyserøde model er lavet eksklusivt til Bubba Watson som et led i en kampagne, der hedder ”Bubba & Friends Drive to a Million”. I samarbejde med PING vil Bubba forsøge at samle $1 million ind på PGA-touren, og for hvert af de 300 første drives i 2012 som amerikaneren kan sende ud over 300 yards, donerer PING $300. Noget tyder på at køllefirmaet kommer til at bidrage til velgørenhedsprojektet med de $90.000 som 300 drives over 300 yards kan indbringe, for sidste år slog Watson i snit næsten 315 yards med den ”store hund”. Bubbas driver er 8,5 grader og monteret med et True Temper Grafalloy Bi-Matrix skaft og et Ping 703 Gold grip, som har 10 lag tape under højre\nhånd og 12 under den venstre. Den model af G20 som er til salg mellem 8,5 og 12 grader kan enten fås med et Ping TFC 169D eller Ping TFC 169D Tour grafitskaft. Som så mange andre ”Game Improvement” drivere på markedet tilgiver G20 meget, og indbyder til at svinge igennem, og træffer man bolden rent, er det en fryd. Forskellen mellem denne driver og G15 består primært i at G20 er syv gram tungere og har en større slagflade. Desuden kommer bolden – ved ideelle slag – af sted med 0,75 grader mere højde og mindre spind, hvilken kan give næsten fem meter mere længde. Skal man slå tilnærmelsesvis lige så langt som Bubba, så behøver man al den hjælp man kan få … Og det får man her.\nMahans hemmelige våben  PING Nome Putter Der var måske ikke så mange, der hade regnet med at nogle kunne putte bedre end Rory McIlroy i WGC – Accenture Match Play Championship, men i finalen blev nordireren sat til vægs af en lige så solidt spillende Hunter Mahan, der lavede 35 birdies den uge i Arizona. Mahan fremhævede flere gang i løbet af ugen sin nye Nome putter fra PING som en af grundene til sin succes, og dermed kom putteren faktisk i overskrifterne før den blev officielt lanceret ugen efter af PING. PING Nome kommer først i butikkerne engang i april, men der er noget at glæde sig til, for firmaet hævder de har forbedret mulighederne for at sigte i kraft af den kontrast som de hvide sigtelinjer i designet giver. Selve putteren er præcisionsskåret i aluminium og har fået indlagt tungsten i sålen for at tilføre mere vægt. Standardversionen vejer 355 gram, mens den lange version vejer 405 gram. Der er tre forskellige skafter, som kan monteres (lige, svag bue, stærk bue), og man kan finde ud af hvilket skaft, der passer en bedst med den gratis applikation iPING Fit, der kan downloades i App Store.\nNYE HULLER I VEJLE Vejle Golf Club er i denne tid ved at gennemgå en ansigtsløftning. Det prisbelønnede dansk-hollandske firma Spogard & VanderVaart står for ændringerne på banen og arbejdet skrider raskt fremad. Entreprenøren Nelson & Vecchio startede på Vejle Golf Clubs areal for godt tre uger siden.\n”Vi har startet med nogle af de sværeste ting for at få dem af vejen”, forklarer Philip Spogard, der sidste år sammen med sin hollandske partner Michiel Van der Vaart vandt den eftertragtede pris ”Development of the Year”, for skabelsen af Golfbaan Stippelberg i Holland.\nArbejdet startede med nogle af de større omlægninger på Blå bane. Blandt andet er hul 7 - der plejede at være et par 5-hul med et blindt slag ned til green - blevet delt op i et par 4 og et par 3 hul. På den måde sikres den optimale udnyttelse af landskabet - som er et af de mest spektakulære i dansk golf. Før slog golfspillerne i blinde\nud over bakken - nu sikres alle en smuk oplevelse og muligheden for at se greenen der ligger godt 15 meter under teestedernes niveau. Desuden er arbejdet på det nye Blå hul 1 og 5 også i gang. Arbejdet er anslået til at være fuldt udført til sommer så de nye greens er fuldt spilbare i efteråret. ■\njoin the golfers magazine | 29\nKEEGAN BRADLEYS SNØVLEN, LANGSOMME SPIL & SPYTTERI\n30 | join the golfers magazine\nNorthern Trust Open, der blev spillet på Riviera Country Club i Los Angeles, var mageløs god tv. Turneringen havde alt: gode slag, overraskelser, fejltagelser og kontroverser. Da Phil Mickelson holede sit 10 meter lange birdieputte på det 72. hul for at komme med i omspillet med Bill Haas, tænkte jeg, at dette er så godt som golf kan gøres. Umiddelbart lige efter holede Keegan Bradley så sit birdieputt på godt fire meter for at komme med i omspillet.\nDette omspil var ekstraordinært. På et par 4-hul, der kan drives, gik alle spillerne efter green og landede deres bolde i forskellige slags problemer. Haas var den, der lå i den sværeste situation, og han måtte slå sit andet slag væk fra pinden og lande bolden i den sikre del. Det var en modig beslutning, for han var den første til at spille ind, og kunne hermed have smidt vinderchancen væk. At han så efterfølgende holede det umulige birdieputte på godt 13 meter, skyldes ikke mindst lunerne ved et af PGA-tourens mest herlige og sværeste huller, såvel som det skyldtes klogt spil og god course management fra Haases side. Bradley er som en spændt fjeder af nerver når han kæmper med om en titel, og han bidrog med opgørets kontroversielle hændelse, selvom det skete ufrivilligt. Bradley forbereder sig på sit putt ved hjælp af meget imponerende og effektive visualiseringsteknikker, men hans langsomme spil, hans snøvlen og ikke mindst hans spytten, er afskyeligt at se på. Jeg er ikke sikker på hvad af det, der er værst. Man kunne argumentere stærk mod alle tre ting. Mange finder det meget ulækkert og frastødende når en spiller spytter. Jeg bryder mig heller ikke om det. Det skal dog siges til Bradleys fordel, at han undskyldte voldsomt da han så sig selv på TV. Øjeblikkelig twittede han: ”Jeg vil gerne undskylde for at jeg spytter. Det er som et refleks, jeg ved ikke engang, at jeg gør det, men det er en gammel vane som jeg må forsøge at overvinde.” Keegan steg i min agtelse, efter han undskyldte så hurtigt.\nHvis golf blev opfattet som en rå, hård og fysisk sport, kunne spillerne slippe af sted med at spytte, men sporten betragtes som meget venlig og dannet. Jeg har spillet konkurrencegolf det meste af mit liv, og jeg må sige jeg betragter golfsporten som alt andet end mild. Golf på professionelt eliteplan kan være ophedet og fyldt med temperament, og der kan også blive kæmpet på et hårdt psykologisk plan. Jeg har elsket hvert et øjeblik af det i en sådan grad, at jeg ville gøre det hele igen. I min karriere, har der været flere ophedede situationer, der var så intense, at også jeg havde ”noget ubehageligt” siddende i halsen. Hvis jeg nogensinde spyttede det ud, så undskylder jeg nu. Med hensyn til Bradley, tænker jeg allermest på hvordan han ville klare sig, hvis man pillede hans lange putter fra ham? Hvorfor er dårlige puttere de eneste, som må benytte sig af usportslig hjælp og bruge deres krop for at stabilisere deres nervøse puttesving? Jeg kan godt lide Keegan Bradley. Han har rigtig meget talent og masser af udstråling. Hans tante Pat (Pat Bradley, som er en af de største kvindelige golfspillere gennem tiderne) bliver nødt til at sætte sig ned og få en snak med ham. ”Tante” vil forklare Keegan, at hans hikkende rutine, hvor han går frem og tilbage før han putter, er selvdestruerende. Den eneste måde hvorpå man kan klare spændingerne i en tæt konkurrence, er at adoptere et mere effektivt og hurtigere system. Denis Pugh, der er golftræner og analytiker på Sky Sport, siger han forsøger at få sine spillere til at indarbejde en rutine, der tager dem 20 sekunder, for den tid man officielt er tildelt, er 40 sekunder. Det betyder, at hvis an bliver forstyrret, har man tid til at gennemgå hele sin rutine igen. Bradley brugte nogen gange helt op til 90 sekunder. I min bog er sådan noget bestemt ”strafbart”, men i Northern Trust Open var det ikke til at få øje på en official. Se, det er noget, der virkelig fornærmer mig! Irske Ivan Morris er fast skribent på JoinTheGolfers Magazine. Han har været elitegolfer i over 50 år og har i en lang årrække skrevet for Golf Digest. I 2002 blev han valgt til ’Worldwide Golf Nut of the Year’ i kraft af hans bog, ’Only Golf Spoken Here’. Siden da har Morris skrevet ‘The Life of O’Reilly’, ‘The Doonbeg Ghosts’ og ‘Life As A Way of Golf’. Han er også medlem af Irish Golf Writers Association og European Golf & Travel Media Association. ■\nOliver Suhr i fremgang Oliver Suhr, der brækkede begge ankler under QSchool Stage 1 på Lübker Golf Resort i 2009, har ikke opgivet ambitionerne om at vende tilbage til elitegolf og atter jagte en plads på Europatouren, selvom det er et langt og sejt træk overhoved at komme tilbage på golfbanen. Nordsjællænderen har senest været igennem kikkertoperationer i begge fødder, og mens højre fod var gennem en behandling i november, sidste år, er venstre fod så blevet efterset i sidste uge. Suhr spillede sporadisk nogle turneringer på ECCO Tour i 2011, men det er genoptræning af bevægeligheden, der fokuseres mest på. ”Det gik sådan set fint nok med at spille sidste år”, siger danskeren, der træner fødderne hver dag med sin fysioterapeut. ”Men den højre fod har det ikke så godt som den vestre, og selvom det er vigtigst at venstre fod har det bedst, så er det svært at få klarhed over fremtiden, og så er det også svært at planlægge.” Suhr er dog fortrøstningsfuld efter sidste uges undersøgelse, og regner med at bruge denne sæson på at spille nogle få turneringer på ECCO, mens genoptræningen og styrketræningen skal intensiveres. ”Jeg giver den gas i denne tid, for der skal jo ske noget i denne sæson. Det næste års tid går med genoptræning og med at overveje fremtiden, men jeg holder nu fokus på golfen, for jeg ville ærgre mig hvis jeg en dag tænkte tilbage, og ikke følte jeg havde givet det en chance.” Suhr førte turnertingen på Lübker da han sammen med sin caddie benyttede Lübkers wellnesscenter og tog en tur i svømmehallens vandrutsjebane, men ramte basinkanten ved turens afslutning.ne, men ramte basinkanten ved turens afslutning.\nSammen skabte Bobby Jones og Clifford Roberts Augusta National, der med sine godt 80.000 planter m책ske er verdens smukkeste golfbane.\nDET STARTEDE PÅ EN PLANTESKOLE… I 1931 besluttede Bobby Jones og Cliff Roberts at købe et stykke jord uden for Atlanta i Georgia, kaldet Fruitland Nurseries for 70.000 dollars. Stedet havde tilhørt den belgiske Baron Louis Mathieu Edouard Berckmans og hans søn Prosper Julius Alphonse, som havde drevet en succesfuld planteskole her med samme passion og målrettethed som Jones og Roberts senere skulle komme til at drive deres golfklub, som ville ligge færdig på dette område kun få år senere.\nI 1931 besluttede Bobby Jones og Cliff Roberts at købe et stykke jord uden for Atlanta i Georgia, kaldet Fruitland Nurseries for 70.000 dollars. Stedet havde tilhørt den belgiske Baron Louis Mathieu Edouard Berckmans og hans søn Prosper Julius Alphonse, som havde drevet en succesfuld planteskole her med samme passion og målrettethed som Jones og Roberts senere skulle komme til at drive deres golfklub, som ville ligge færdig på dette område kun få år senere. ”Perfekt! At tænke sig, denne jord har ligget her i alle disse år og blot ventet på nogen skulle komme og anlægge en golfbane på den,” skulle Jones have sagt, da han så ejendommen for første gang. Baronen var død i 1910 og kort tid efter var planteskolen blevet lukket, men Jones og Roberts genoplivede og videreførte Berckmans ideologier om en frodig planteverden, da de konstruerede Augusta National. Mens engelske Dr. Alister MacKenzie blev valgt til at designe selve banen i samarbejde med Jones, sagde Baronens barnebarn, 74-årige Louis Alphonse Berckmans, ja tak til jobbet som chefgartner.\nIfølge Augusta Nationals sparsomme notater var der nogle få steder hvor beplantningen passede ind i anlægget, men man var nødt til, at anlægge langt størstedelen af den beplantning, som i dag pryder den bane, der kaldes ”Edens Have”. Gennem årene, er der blevet plantet over 80.000 planter fordelt på over 350 forskellige plantesorter. Fyrretræer af forskellige arter, dogwoods eller korneller og azaleaer eller rododendroner, er stadig de tre hyppigste beplantninger på banen. Mange af fyrretræerne er mere end 150 år gamle og der findes over 30 forskellige slags azaleaer på banen. Magnoliatræerne langs indkørslen til klubben, er anlagt før den amerikanske borgerkrig. Hver af de 18 huller på Augusta National er opkaldt efter hver sin særprægede plante. Nogle huller har ændret navn gennem årene, nr. 14, for eksempel, plejede at være kendt som ”Spanish Dagger”, men hedder nu Chinese Fir, døbt efter den eksotiske plante, der kan findes på venstre side af hullets fairway. Augusta National har for længst positioneret sig som den smukkeste golfbane i verden, ikke kun på grund af sit design, der næsten er helt fri for rough og kun har det klubben kalder ”Den Anden Klipning”, men i særdeles også på grund af sin farverige og frodige beplantning, som har givet banen navnet ”Edens Have”. ■\njoin the golfers magazine | 33\nJAGTEN PÅ DEN PERFEKTE BANE Augusta National er blevet forlænget 13 gange i historien og forkortet to gange. Den største ændring af banen fandt sted i 2002, da man forlængede banen med 260 meter. Det betød at Augusta National, der nu måler 7.059 meter, nu er 672 meter længere end da den åbnede i 1932.\njoin the golfers magazine | 35\nAllerede i 1933 var der en udelt utilfredshed med det syvende hul, som man mente var for kort, og i 1938, da Horton Smith havde vundet turneringen for anden gang, foreslog han, at man hævede greenen og lagde flere dybe bunkers foran. Han foreslog også, at greenen blev rykket 18 meter tilbage, og mere til højre. Både Bobby Jones og Cliff Roberts godkendte ændringen, og den blev foretaget med det samme. Det var den første\ndrastiske ændring på Augusta National, men den havde gjort banens eneste dårlige hul godt\nJagten på det perfekt Nogle eksperter hævder, at Augusta National til at begynde med, og mange år frem, ikke var den mest revolutionerende golfbane, der var designet, men med årene er den blevet en af dem, der har været igennem den største udvikling, godt afhjul-\npet af en skare af medlemmer, der den dag i dag konstant søger, at forbedre banen. Den første udgave af turneringen var også kun lige overstået i 1934, før De Grønne Jakker var ude og forberede de første ændringer. For eksempel byttede man straks om på rækkefølgen af de to sløjfer så første hul blev til 10. og det gamle 10. hul blev til 18. hul, og sådan har det været lige siden. I 1956 fik Roberts fjernet de græshøje, der omringede ottende green for at tilskuerne havde et bedre udsyn, og det skulle efter sigende være den første gang nogensinde at Jones blev vred på Roberts. Jones mente det ødelagde charmen ved hullet og som årene gik, fortrød Roberts sin beslutning. Kort før sin død i 1977 besluttede han så at højene skulle genskabes, og det blev i de i 1979. Denne ændring hører dog ikke med blandt de fem gange (1955, 1983, 2002, 2006 og 2011) Augusta har fået en større overhaling, og netop ottende hul har – som man kan læse længere inde i bladet – gennemgået endnu en ændring med henblik på dette års turnering. De Grønne Jakker havde en tid inde i det nye årtusinde været bekymret for, hvad moderne golf ville gøre ved deres bane, og efter Woods vandt i ’02, blev de hidtil drastiske metoder taget i brug for at ændre banen, så den kunne stå imod det årlige angreb fra stjernefeltet. Det var dog ikke Tigers vinderscore på 12-under-par, der forårsagede, at de markante ændringer af banen blev sat i gang det år. Allerede i 2001, var man gået i gang med planerne om at forlænge banen, da Phil Mickelson det år ikke havde haft mere end en wedge ind til 18. green. Ingen skulle have så simpelt et slag ind til det sidste hul i en major, mente Hootie Johnson, der dengang var formand for Augusta National. Banen belønnede derefter ikke længere præcise spillere, men i højere grad de langt slående ”sluggers”.\nScores stadig de samme Respekterede spillere og medlemmer som både Jack Nicklaus og Arnold Palmer markerede deres utilfredshed meget klart: Augustas greens egnede sig ikke til, at banen skulle være så lang. Aldrig før, havde nogen spillere turde komme med negativ kritik af Augusta National, og aldrig tidligere, havde det været nødvendigt. Året efter vandt Phil Mickelson på 7-under-par, og efter yderligere ændringer i 2006 – og endnu mere kritik – vandt Zach Johnson i 2007 på 1-over-par og 289 slag, hvilket var en tangering af den højeste score turneringen nogensinde er blevet vundet på. Helt tilbage i 1965 vandt Nicklaus på 17-underpar med 271 slag og i 1976 vandt Raymond Floyd på samme score, mens Tigers rekordscore i 1997 var et slag bedre på 270 slag. I den mellemliggende periode, er turneringen ofte blevet vundet på en tocifret vinderscore, og de sidste tre gange er Masters dog blevet vundet på 12-, 16- og 14-under-par. Få har dog beklaget sig over længde eller noget andet på Augusta National i de sidste år, og i 2009 blev banen da også forkortet med 10 yards, svarende til cirka ni meter, og siden har den spillet 6.798 meter. ■\nAugusta nationals længde fra begyndelsen og til nu: Yards* 6,700 6,800 6,900 6,950 6,965 6,980 7,020 7,030 7,040 6,905 6,925 6,985 7,270 7,290 7,445 7,435\nÅrstal (1934-1937) (1938-1947) (1948-1951) (1952-1955) (1956) (1957-1973) (1974-1975) (1976-1977) (1978-1980) (1981-1993) (1994-1998) (1999-2001) (2002) (2003-2005) (2006-2008) (2009)\n% forandring +1,5 +1,5 +0,7 +0,2 +0,2 +0,6 +0,1 +0,1 -1,9 +0,3 +0,9 +4,1 +0,3 +2,1 -0,1\n38 | join the golfers magazine\nEr Masters den mest specielle af de fire majors? Det er i hvert fald den første. En ting er dog sikkert, og det er, at Masters er den eneste major, som spilles på den samme bane hvert år, og det faktum betyder, at denne turnering har en helt speciel historik, for Augusta National er ikke noget helt almindeligt sted. Skulle man ikke være klar over dette, så bliver man det i denne optakt til denne uges Masters, som ikke kun berører favoritværdigheder og forudsigelser, men også historikken omkring dette show.\nHVEM ER FAVORITTER TIL AT VINDE MASTERS? Statistik og historie fra Augusta\nLuke & Rory\nTo spillere indtager den klare favoritrolle (nej, Tiger er ikke en af dem). Rory McIlroy, der har holdt tre ugers pause for at træne nær sit hjem i Florida, havde turneringen i sin hule hånd i fjor, men satte føringen over styr. I år er han tilbage som en anden og mere komplet spiller. Ikke mindst i det korte spil omkring green er nordirlænderen blevet nærmest urørlig, og netop den del af spillet skal beherskes på Augusta National. Der er i øjeblikket kun én spiller, som kan matche McIlroy i det korte spil, og det er Luke Donald, der generobrede førstepladsen på verdensranglisten fra McIlroy for tre uger siden i Transition Championship, netop via eminent spil på og omkring greens. Donald slår ikke særlig langt, men han sluttede på en delt fjerdeplads sidste år.\n40 | join the golfers magazine\nEr Masters den mest specielle af de fire majors? Det er i hvert fald den første. En ting er dog sikkert, og det er, at Masters er den eneste major, som spilles på den samme bane hvert år, og det faktum betyder, at denne turnering har en helt speciel historik, for Augusta National er ikke noget helt almindeligt sted. Skulle man ikke være klar over dette, så bliver man det i denne optakt til denne uges Masters, som ikke kun berører favoritværdigheder og forudsigelser, men også historikken omkring dette show. Der er stof til talløse bøger, film og dokumentarer på Augusta National, der om noget må betegnes som konservatismens højborg, og noget vil altid savne i beskrivelsen af så fantastisk en institution som denne. Men måske er de med i næste års optakt. Her er der i hvert fald læsestof om dette års Masters og Augusta National nok til at stille dine værste abstinenser indtil på torsdag.\nNår man ser på hvem, der har vundet Masters, så er det nok den major der kommer færrest overraskelser i, men de færreste havde nok set Charl Schwartzel vinde i 2011. Eller hvad med Angel Cabrera (2009), Trevor Immelman (2008), Zach Johnson (2007) eller Mike Weir i 2003? Faktum er, at alle, der spiller med på Augusta denne uge, kan vinde hvis det flasker sig, inklusiv en Anders Hansen og en Thomas Bjørn i stødet. I år er luften pakket med spillere, der vil vise hvad de kan, mere end nogensinde før. Det kan betyde, at alle de store profiler siver ud af opgøret på grund af for meget varm luft, men det kan også betyde vi ser en resultattavle på søndag, der er spækket med en overflod af topspillere. Der er dog to spillere, som længe har luret i min underbevidsthed i månederne op til denne major, og det er KJ Choi og Alvaro Quiros. ”Snigeren fra Asien” og ”Tænderne fra San Roque”.\nPhil Mickelson eller Tiger Woods?\nPhil og Tiger har begge vundet på PGA-touren i år, og de har begge været med i opløbet i andre turneringer i år. De er også specialister i at vinde Masters. Mickelson gik ikke kun en 64’er i finalen på Pebble Beach i år, han knuste Woods i en direkte duel. Woods, på den anden side, har vist stor fremgang op til årets første major med sejren på Bay Hill. Begge spillere har været svingende i sæsonen indtil nu, men på Augusta National er Mickelson den amerikaner man bør frygte. Med tre sejre og 11 top 10-placeringer siden 2000, har han uden sammenligning den bedste statistik i årets første major. Sorry Tiger, men Mickelson får favoritværdigheden i år. ▲\nChoi har en særlig evne til ofte at være med fremme uden at gøre særlig meget væsen af sig, og sidste år vandt han Player’s Championship på TPC Sawgrass, der er en anden meget krævende bane at vinde på. Quiros har længden til at give sig selv en hel del fordele, der er få spillere i feltet forundt. Når det kommer over ham, er han også en gudsbenådet putter og chipper, det viste han blandt andet da han sidste år vandt Dubai\nDesert Classic (hvor han slog Anders Hansen med et enkelt slag) og Dubai World Champioship.\nKan Dufner skabe gys i endnu major?\nKan du huske Jason Dufner? Ham, der førte US PGA Championship i 2011 med fire slag før de sidste fire huller om søndagen – hvorefter han så lavede bogeys på 15., 16. og 17 for efterfølgende at tabe mesterskabet i omspil til Keegan Bradley. Sådan en historie har vi oplevet mange gange før med et utal af spillere. De har deres øjeblik som centrum, og så forsvinder de igen ud i den glemte masse efter et enkelt, mislykket forsøg på at triumfere. Sådan ser det ikke ud til at være med Dufner. Faktisk var han på den amerikanske Ryder Cup listes 12.-plads efter Arnold Palmer Invitational hvor han var med fremme, men gik en 77’er i sidste runde, og den runde amerikaner har leveret fem top 15 resultater i denne sæson, inklusiv to uger i top 10. Sidste år havde han to andenpladser og en tredjeplads blandt sine seks top 10-placeringer på vej mod en indtjening på lige over $3 millioner, og han sluttede på FedExCup’ens\n25. -plads efter blot at have klaret 15 ud af 23 cuts. Denne uge spiller Dufner så sin anden major i karrieren, og måske er to lykkens gang for Dufner fra Cleveland?\nDanskerne og Augusta\nMens Masters er en turnering alle danske golfspillere drømmer om at spille, så kan den drøm også have en tendens til at involvere et mareridt. Dette er ikke den major danske spillere har det nemmest med. De sidste to år har Anders Hansen ikke klaret cuttet og Thomas Bjørn har ikke spillet med i turneringen siden 2007, hvor også han missede cuttet. Det betyder dog ikke, at vi ikke kan regne med gode resultater fra både Hansen og Bjørn, som begge spiller med i år. Augusta National er en bane, man skal lære at kende, og specielt skal man blive fortrolige med de meget særprægede greens som ikke opfører sig som andre greens. Bjørn har nu otte turneringsrunder på Augusta, mens Hansen har seks, og dertil skal lægges en mængde prøverunder, og jo mere tid man kan tilbringe på disse greens, jo bedre. Lokal kendskab til greens på Augusta National, er nøglen til at klare sig godt i Masters. Derfor er Fuzzy Zoeller (1979), den eneste spiller siden turneringens to første vindere, Horton Smith (1934) og Gene Sarzen (1935), der har vundet turne-\nringen første gang han spillede med i Masters. Der er kun én ting, som tæller hvis man vil vinde på Augusta National, og det er at have en varm putter. I sidste sæson viste både Bjørn og Hansen solid puttning, og faktisk sluttede begge spillere året med 1,78 putts per green i regulation. I denne sæson har Hansen er snit på 1,75 mens Bjørn ligger på 1,76. Hansen, der ligger i top 40 over Europatourens puttere, har i snit foreløbig slået 28,78 putts per runde i 2012 mod 29,78 i sidste sæson, mens Bjørn er steget fra 29,85 sidste år til 30,13 i år.\nHer får spillerne problemer på Augusta\nDet hurtige svar er: hullerne fra 11 til 13, men der findes et mere præcist svar. Faktisk starter ”Amen Corner” først når man slår det andet slag på 11. fairway, og man er ude af ”hjørnet” igen når man har spillet 12. hul og har slået sit teeslag på 13. hul. Det er altså kun dele af 11. og 13. hul, som er en del af dette begreb som blev skabt af Journalisten Herbert Warren Wind den 21. april 1958 og er opkaldt efter en jazzmelodi kaldet ”Shouting in that Amen Corner” af Mezz Mezzrow.\nEr banen blevet ændret i år?\nÆndringerne på Augusta National til i år, er stort set blevet begrænset til to huller, nemlig ottende og 16. hul. Den første del af green på ottende hul, er blevet udvidet. Bakken til venstre blev udjævnet en smule og gjort blødere. Det betyder, at den bagerste højre del af greenen er blevet meget mere tilgængelig, og man derfor kan slå mere aggressiv ind til pindplaceringer i den del af greenen. På den øverste del af 16. green til højre, var der tidligere plateauer og et af de farligste steder på den green var forrest til højre, hvilket er et meget lille mål. Alt for aggressive slag, betød man ville ryge i bunkeren til højre og for korte slag, betød man rullede ned i bunden af green. Nu har man så udvidet området øverst til højre så der er mere green at lande på. Ligeledes er bunden af green blevet hævet en smule, så spillere, der skal putte fra det øverste plateau, ikke længere skal være nervøse for, at deres bold ruller ned ad skråningen og i vandet. ▲\nPar 3-hullet 12. er det hul som kan gøre spillerne mest nervøse, fordi vinden næsten altid hvirvler over green, og 12. spiller også som det næstsværeste hul i hele Augusta Nationals historie. Par 4-hullet tredje er et af de huller, som tv-seere kun sjældent oplever, men det er et af de mest undervurderede på banen. Par på par 3-hullet fjerde er en god score, men de største udfordringer kommer statistisk set på banens bag9. Det hul, der har høstet den højeste gennemsnitsscore i Masters, er par 4-hullet 10., som fra 1934 til 2011 er blevet spillet med et snit på 4,32 per år. Det 11. hul, der gennem årene har spillet til et gennemsnit på 4,29, er det tredjesværeste par 4-hul på banen. Kommer man nogenlunde helskindet gennem banen fra 10. tee til 13. tee, så er det godt klaret. Og så er man for øvrigt også halvvejs igennem Amen Corner.\nHvad er Amen Corner?\nMystikken om Den Grønne Jakke\nMedlemmerne af Augusta National begyndte at gå med grønne jakker i 1937. Dengang blev de syet hos Brooks Uniform Co. (Brooks Brothers) i New York, men siden 1967 er jakkerne blevet fremstillet hos Hamilton Tailoring Co. i Cincinnati. Jakkernes messingknapper laves af Waterbury Co. i Massachusetts, mens det påsyede logo på jakkens brystlommehåndbroderes hos A&B\n44 | join the golfers magazine\nEmblem Co. i Weaverville, North Carolina. Letvægtsulden, der bliver farvet med grøn pantonefarve 342, bliver manuelt håndvævet hos Forstmann Co. i Dublin, Georgia, og det menes – uden at det nogensinde er blevet bekræftet, at det koster $250 kroner at fremstille en jakke. Første gang en vinder af turneringen blev tildelt en grøn jakke var i 1949 da Sam Snead vandt med tre slag. Siden har alle vindere fået en jakke, der ikke må tages med hjem, men skal hænge i\nklubben. Den jakke som vinderen får overrakt ved sejrsceremonien, er ikke den jakke han får tildelt, men blot en jakke, der passer i størrelsen. Der tages mål af vinderen, og derefter skræddersys et eksemplar til senere overrækkelse. Man er ikke medlem af Augusta National fordi man vinder Masters. Jack Nicklaus, Arnold Palmer og den tidligere US Amateur mester John Harris, der nu spiller på Seniors Tour, har alle et ”æresmedlemskab” af klubben, men det kvalificerer dem stadig ikke til at være en ægte ”Grønjakke”. I 2011 blev Bobby Jones personlige grønne jakke fra 1937 sat på auktion ved National Sports Collectors Convention i Chicago, hvor man forventede den ville gå for over $100.000. Jakken gik til det højeste bud, lydende på $310.700.\nDe Hvide Caddier\nMedstifteren Cliff Roberts, der i realiteten bestyrede både Augusta National og Masters, overlod ikke noget til tilfældighederne, hverken i det han kaldte ”Bobby Jones’ Turnering”, eller i dagligdagen. De caddier, der arbejdede til daglig på Augusta National, kom primært fra byens fattige og sorte kvarterer, og Roberts ønskede ikke, at de skulle se lapsede ud når de gik caddie for den lukkede kreds af meget velhavende medlemmer og deres gæster. Derfor fik han designet nogle hvide coveralls som alle klubbens caddier skulle bære sammen med en grøn kasket når de var på arbejde. Roberts bestemte også, at det var klubbens faste caddier, der skulle gå for alle de spillere, der deltog i ”Den Bedste Golfturnering i Verden”. Således kunne caddierne tjene en god skilling, og på den måde blev de hvide dragter indført i Masters. Nogen hævder den påkrævede uniform havde racistiske undertoner, men faktisk gjorde Roberts delvist dette for at hjælpe de afroamerikanske caddier økonomisk og gøre dem til en del af turneringen med en form for værdighed. Hver dag afleverede caddierne deres dragter, så klubbens personale kunne vaske dem, og gøre dem klar til næste dag. Mange af caddierne opnåede en celeber status, og en af de mest kendte var ”Iron Man” Avery, der gik caddie for Arnold Palmer i alle de fire tilfælde hvor Palmer vandt Masters.\nDet var først i 1982, at spillere, som deltog i Masters, fik lov til at benytte deres egen caddie, men den hvide coverall er stadig obligatorisk påklædning. Hver dragt er forsynet med et nummer, og det indikerer den rækkefølge spillerne har indregistreret sig i.\njoin the golfers magazine | 45\nMASTERS STATISTIK OG SJOV INFO Bobby Jones og Clifford Roberts grundlagde Augusta National og skabte Masters, ligesom de opfandt flere af de remedier, der i dag bruges i alle golfturneringer. Men det var englænderen Dr. Alister Mackenzie, der designede selve banen med bistand fra Jones. Mackenzie døde i 1934, samme år som den første udgave af Masters blev spillet. Mark O’Meara har rekorden som den vinder af Masters, der har måttet vente længst med at kunne juble endegyldigt over sejren, efter faktisk at have holet sit sidste putt. O’Meara vandt Masters i sit 15. forsøg. De to første år Masters blev spillet, 1934 & 1935, blev turneringen vundet af to af de i alt tre spillere som i hele Masters’ historie har vundet turneringen i deres første forsøg. Fuzzy Zoeller blev den tredje i 1979. Om tirsdagen før Masters afholdes den traditionsrige Champions Dinner hvor den forsvarende mester bestemmer menuen og laver mad til tidligere vindere og klubbens medlemmer (kaldet the\n46 | join the golfers magazine\nMasters Club). Menuen har tidligere stået på alt fra Cheesburgere og milkshake (bestilt af en ung Tiger Woods) til Haggis (indmaden fra får), bestilt af skotske Sandy Lyle. I år har Charl Schwartzel bestemt at menuen skal stå på sydafrikansk Braai, der består af oksefillet, lammekoteletter og boereworspølser, som steges i barbecue på grillen sammen med store humpler af ost. Den præcise adresse på Augusta National er: 2604 Washington Road, Augusta, Georgia 309045902 Det er aldrig sket i Masters historie, at den samme spiller har vundet par 3-turneringen og selve hovedturneringen, det samme år. Den såkaldte Pimento Cheese Sandwich, der sælges i boder på banen under turneringen, er lige så legendarisk Mastersturneringen selv. Man kan også købe Coca-Cola i boderne, men drikken serveres i små buttede specialdesignede flasker med Augusta Nationals logo på. Man finder ingen reklame- eller sponsorlogoer på Augusta National.\nBanen på Augusta National er kun åben syv måneder om året. Den lukkes ned i slutningen af maj, cirka fem uger efter Masters, og åbner ikke igen før i midten af oktober. Banerekorden i Masters er 63, og den deles af Nick Price og Greg Norman. Fyrretræer er den træsort, der er flest af på Augusta National. Flere arter gror langs banen: Loblolly fyr, Shortleaf fyr, Slash fyr, Longleaf fyr og Eastern White fyr. Det store egetræ, der står mellem banen og klubhuset, er mellem 145 og 150 år gammelt og blev plantet engang i 1850’erne. Magnolia Lane strækker sig fra indgange til klubhuset og til den store ankomstport. De 61 store magnoliatræer, der pryder begge sider af den godt 300 meter lange vej, blev også plantet i 1850’erne. Man kan ikke ansøge om medlemskab af Augusta National. Man kan kun blive inviteret til at blive medlem. Kvinder kan ikke blive medlem, men må gerne – ligesom mandlige gæster – spille banen i selskab med et medlem. Der er dog ingen dametee’s på Augusta National. Under Masters i 1960 introducerede Bobby Jones og Clifford Roberts den første scoretavle, der viste spillernes score i forhold til par som en helt ny måde at fortælle om spillernes placering. De to grundlæggere af turneringen var også de første, som placerede mere end én scoretavle på banen under en turnering. I dag er der 10 store scoretavler placeret på Augusta National, og de bliver alle sammen betjent manuelt Der kommer formentlig til at lande mennesker på Mars før automatiske scoretavler finder sin vej ind i dette traditionsbundne mesterskab. Byen Augustas motto er: ”We Feel Good”, hvilket hentyder til bysbarnet James Brown, der er en af mange berømtheder, som voksede op i denne forstad til Atlanta. Masters fik ikke sit nuværende navn før i 1939. De fem første vindere, fra 1934 til og med 1938 vandt Augusta National Invitational. Meget imod Bobby Jones ydmyge holdning, skiftede turneringen navn i 1939 til Masters.\nKun fire spillere har vundet masters i kraft af de lavede birdie på 72. hul: Arnold Palmer\t(birdies på 17 & 18) Sandy Lyle\tMark O’meara\t(birdies på 17 & 18) Phil Mickelson\nKun fire spillere har nogensinde ført masters fra start til slut: Craig Wood\tArnold Palmer\tJack Nicklaus\tRaymond Floyd\n1941 1960 1972 1976\nBedste gennemsnitsscore i mastershistorien Snit 70,73\t71,03\t71,90\t71,98\t72,02\nSpiller Tiger Woods, USA\tPhil Mickelson, USA\tFred Couples, USA\tJack Nicklaus, USA\tErnie Els, Sydafrika\nAntal runder 66 74 104 163 64\nLaveste Score, For 9 30\t30\t30\t30\nJohnny Miller, tredje runde\tGreg Norman, fjerde runde\tK.J. Choi, anden runde\tPhil Mickelson, fjerde runde\n1975 1988 2004 2009\nLaveste Score, Bag9 29\t29\nMark Calcavecchia, fjerde runde\t1992 David Toms, fjerde runde\t1998\nLaveste Score, 18 Huller 63\t63\nNick Price, tre dje runde\tGreg Norman, første runde\nLaveste score, 72 Huller 270\t271\t271\t272\t272\t274\t274\t274 274\t275\t27\t275\t275\t275\nTiger Woods\tJack Nicklaus\tRaymond Floyd\tTiger Woods\tPhil Mickelson\tBen Hogan\tBen Crenshaw\tDavid Duval\tCharl Schwartzel\tSeve Ballesteros\tFred Couples\tDavis Love III\tPhil Mickelson\tLee Westwood\n1997 1965 1976 2001 2010 1953 1995 2001 2011 1980 1992 1995 2001 2010\nLaveste score af en Mastersdebutant 276\t278\nJason Day\tToshi Izawa\n289\t289\t289\nSam Snead\tJack Burke\tZach Johnson\n1954 1956 2007\njoin the golfers magazine | 47\nStående fra venstre: Rapperen Al Agami, tvværten Marie Egede, stylisten Kenny Aleksandr, studieværten Peter Palshøj, skuespilleren Jonas Schmidt. Nederst fra venstre: Malene Qvist fra Sukkerchok, vært Adam Duvå Hall, modellen Mascha Vang og DR-værten Anja Steensig.\n48 | join the golfers magazine\nTOSSET MED GOLF Hvad får man, hvis man tager ni kendte danskere, to professionelle golftrænere og en bunke udstyr? Svaret er: ”Tosset med Golf” – et anderledes tv-program, hvor kendte danskere uden kendskab til golf skal dyste om, hvem der er den bedste. på fairway og green og til at drive og putte. Værtsparret, Tomas Villum Jensen og Uffe Holm, som begge selv er tosset med golf, vil guide seerne igennem de otte programmer, som første gang kan ses d. 13. april på TV3+. Der bliver således gang i den, når Adam Duvå Hall, Jonas Schmidt, Al Agami, Peter Palshøj, Kenny Alexandr, Malene Qvist, Anja Steensig, Mascha Vang og Marie Egede vælter dørene ind til Himmerland Golf og Country Club, hvor to protrænere skal forsøge at tæmme og uddanne de glade uprøvede amatører til toptunede golfspillere. I hvert afsnit skal deltagerne igennem en række golføvelser, som til slut i hvert program udmønter sig i en elimineringsrunde, som skal resultere i, at en af golfgæsterne skal tage hjem. De sidste to programmer står i den store finales tegn, hvor det hele skal afgøres på en rigtig 18 hullers golfbane på solskinsøen Gran Canaria. Udover de glade amatører vil de to værter i hvert program spille en runde golf med to kendte golfspillere. Værtsparret skal blandt andet dyste mod dynedirektør Lars Larsen, multikunstner Leif Sylvester, skuespiller Dick Kaysø og operasanger Joakim Knopp, som alle vil deltage i en venskabelig dyst, men som oftest ender med en anderledes straf til det tabende hold.\njoin the golfers magazine | 49\nOFF COURSE Me & Moe  Af Lorne Rubenstein\nMoe Norman var en af de mest spændende golfspillere, der nogen sinde har levet, men kun få kendte ham. I bogen Moe & Me eskriver Lorne Rubenstein den særprægede canadier, der med sit særprægede væsen og lige så særprægede sving forundrede og imponerede den amerikanske golfverden i 70’erne og 80’erne. Normans autisme, gjorde det svært for ham at blive accepteret i den amerikanske golfkredse, selvom han havde vundet alt man kunne i Canada, og hans skæbne på PGA-touren var tragisk. Moe & Me er en smuk bog om et ufatteligt stort golftalent og et exceptionelt varmt menneske, der mens han levede, aldrig fik den anerkendelse som han higede efter og fortjente. Han nåede dog at imponere sportens største stjerner, og ifølge Tiger Woods, har der kun været to golfspillere, der ejede deres golfsving. Den ene var Ben Hogan og den anden var Moe Norman.\n50 | join the golfers magazine\nThe Big Miss  Af Hank Haney I samarbejde med den anerkendte golfjournalist fra Golf Digest, Jaime Diaz, har Tigers tidligere træner skrevet den allerede kontroversielle bog om den Tiger Woods som omverden helst ikke måtte se. Bogen er dog også en seriøs og interessant gennemgang af de store svingændringer som Haney og Woods arbejdede på, men først og fremmest er det en bog, deler folk i flere lejre og stiller spørgsmålet om Haney og Woods egentlig ikke har mere til fældes end de er klar over. Haney beskriver med udførlige eksempler Tigers manipulerende, forkælede og egoistiske person, men tegner dermed også et billede af sig selv, som man ikke fatter stor sympati for. Omvendt leverer bogen et hidtil og meget interessant kig ind i den svingteknologiske tankegang som har præget Tigers spil i den tid Haney trænede ham. En bog, der egentlig siger mere mellem linjerne, men bestemt bør læses.\nErnie Els Signature 2007  Rødvin fra Stellenbosch Tilbage i 1999 besluttede Ernie Els og vennen\nJean Engelbrecht, hvis familie har produceret vin i flere generationer i Sydafrika, at begynde en vinproduktion på en 38 hektar vinmark ved Webersburg i Stellenbosch, og det samarbejde har båret frugt i en grad, der er oversteget de flestes forventninger. De første vine fra 2000, der bare hed ”Ernie Els” høstede stor ros, og siden 2004 har Louis Strydom fået ansvaret for firmaets vinstokke, der primært består af Cabernet Sauvignon, Cabernet Franc, Merlot og Shiraz og nu leveres der årgange, som nyder reel anerkendelse i seriøse vinkredse. Ernie Els Signature 2007 efterlader én med samme fyldige og robuste indtryk som man får af Els selv og den er blevet tildelt 93 point ud af 100 i Wine Spectator. Selvom den overgås af mange vine i samme prisklasse på 600 kroner, så er Signature 2007 et gedigent glas vin, som bør prøves hvis man er vin- og golfelsker.\njoin the golfers magazine | 51\nMUSSELBURGH OG GOLFENS RÅ FØDSEL Musselburgh Old Course er verdens ældste eksisterende bane, og dens historie er fyldt med ære, vold, bøller, personligheder og opfindsomhed. Golfens fødsel på de barske links omkring Musselburgh by var alt andet end en rosenrød historie. Det var en bitter kamp med ærkefjenderne fra St. Andrews, der involverede både tæsk og rettergang.\n52 | join the golfers magazine\nMusselburgh Old Course er verdens ældste eksisterende bane, og dens historie er fyldt med ære, vold, bøller, personligheder og opfindsomhed. Golfens fødsel på de barske links omkring Musselburgh by var alt andet end en rosenrød historie. Det var en bitter kamp med ærkefjenderne fra St. Andrews, der involverede både tæsk og rettergang. Robin McGregor er en meget interessant mand. Han møder mig i hoveddøren til et lille hus, der ligger i selve Musselburgh by, cirka 10 minutters kørsel uden for Edinburgh. Efter at have budt mig velkommen i Musselburgh Old Course Golf Club, undskylder han sig venligt og spørger, om jeg vil have noget imod at mig se mig omkring på egen hånd et øjeblik til han er tilbage.\nHuset er verdens næstældste klubhus, og tilhørte Royal Burgess Society of Edinburgh fra 1873 til 1895. Siden 1995 har det været benyttet af ▲\nHuset, der har en lille forhave med støbejernsstakit og indgang på siden, minder ikke om et typisk golfklubhus, og her er heller ikke nogen golfbane at se. På den anden side af vejen, der mere min-\nder om en sidegade, ligger der bag en høj hæk en ridebane hvor der denne dag afholdes et større travstævne. Tribunerne, der ikke ligger så langt væk, er begyndt at blive fyldt op med mennesker. Indenfor i klubhuset, direkte til højre, efter man er kommet ind af hoveddøren, ligger klubbens bar og restaurant. Den har et fadølsanlæg, der betjenes af en venlig ung mand, mens et selskab af lokale mænd holder til ved det store vinduesbord i karnappen. I rummet ligger nogle pullovers, sirligt lagt sammen på et bord. Ved siden af ligger nogle tophuer og nogle poloer. Dette bord udgør proshoppen. Historisk relaterede malerier, fotografier og indrammede dokumenter hænger tæt side om side på væggene. Her finder man blandt andet det originale stykke papir hængende i glas og ramme, hvorpå de første regler for golfspillet er nedskrevet. I et skab, indbygget i væggen, står klubbens pokaler. Rummet er ikke stort, ikke småt, og bortset fra udsmykningen på væggene, er her på ingen måde prangende.\njoin the golfers magazine | 53\nMusselburgh Old Course Golf Club, som siden 1982 har haft det formål, at bevare ”Golfens Vugge”. Faktisk emmer hele huset og vejen af så megen historie, at man er ved at blive helt ør af indtryk. Det var her, det hele startede. Balcarres Road, der i 1800-tallet hed Links Place, ligner sådan set en hvilken som helst hyggelig vej i en mindre skotsk by, men mellem 1860 og 1900 lå fire af verdens fem ældste golfklubber side om side på denne gade, og husene ligger der endnu. Royal Burgess Society of Edinburgh (nu klubhus for MOCGC), Royal Musselburgh, The Honourable Company of Edinburgh Golfers og Bruntsfield Links Golfing Society lå alle side om side og som perler på en snor ned ad gaden, og derudover havde Musselburgh på dette tidspunkt mere end 60 andre mindre golfklubber.\n3 pund og 5 shilling var afgørende Det eneste, som er svært at få øje på, er imidlertid selve golfbanen, for Musselburgh Old Course, der er den ældste golfbane i verden, gemmer sig inde i midten af ridebanen, lige ovre på den anden side af vejen. Dermed skal man krydse sporet hvor hestene rider for at komme derover, og denne dag er banen lukket på grund af travløbet. Musselburgh Old Course taler sit eget klare sprog om golfsportens udvikling. I dag er banen ikke noget specielt, udover at være den ældste af sin slags, men engang var den samlingssted for nogle af de mest dramatiske opgør, og det var på denne bane, at de mest grundlæggende dele af golfspillet blev udviklet. ”Skotterne opfandt ikke legen med at slå til en bold med en stav”, siger McGregor til mig over sin brillekant, efter han er returneret og har anvist mig en stol ved et bord i hjørnet af restauranten. McGregor – et omvandrende leksikon i skotsk golfhistorie – er formand for MOCGC. ”Den leg har eksisteret så længe, der har været mennesker. Adam og Eva legede den sikkert i Edens Have. Det vi til gengæld gjorde, var, at tage denne leje og udvikle den til golfspillet som vi kender det i dag.” Det spil som man spillede på byens links i 1450 eller den slags golf som Mary Queen of Scots spillede på Old Course i 1567, var heller ikke i nærheden af nutidens golf. Der var ikke nogen rækkefølge, eller struktur. Ingen fast bane og ingen regler. Mellem 1650 og 1750 blev spillet dog udviklet til det format man kender i dag, og Musseburgh var den første af tre baner, der blev anlagt til det spil. Det første dokumenterede bevis på golfspil på en bane, der endnu eksisterer, er\n54 | join the golfers magazine\ndateret tilbage til 1672. ”I sin regnskabsbog fra 1672, skrev revisor Sir John Foulis of Ravleston den 2. marts: ’Spillede golf på Musselburgh… Tabte 3 Pund og 5 Shillings’”, forklarer McGregor, der kan sætningen udenad. ”Det var mange penge dengang. På den tid lå en gennemsnitlig årsløn på et Pund, så det siger noget om hvor højt beløbet var, og dette notat er den tidligste omtale af spillet golf på en stadigt eksisterende bane.” McGregor vil ikke bekræfte, at det var på Musselburgh Links at Mary Queen of Scots spillede golf i 1567, en historie hun brugte som alibi, da hun blev arresteret for delagtighed i drabet på sin mand, Lord Darnley. ”Hun påstod, at hun var taget til Seton og spille golf på det tidspunkt hvor hendes mand var blevet sprunget i luften i deres hjem, så det ville sandsynligvis have været her, men det er der ikke noget direkte bevis på”, siger McGregor.\nPassion og dybt had I 1860 afholdt Prestwick Golf Club den første udgave af The Open og mesterskabet blev vundet af Willie Park Senior fra Musselburgh. Først i 1873 og 1874 kom henholdsvis St. Andrews og Musselburgh ind i rotationen som vært for The Open. Musselburgh afholdt seks Open mesterskaber før klubben blev afløst af Muirfield hvortil Honourable Company of Edinburgh Golfers flyttede til i 1891. ”Skotternes passion for golf lå dybt inde i sjælen, og fra den passion udsprang en nådeløs konkurrence mellem spillerne fra St. Andrews og Musselburgh”, fortæller McGregor med et skævt smil. ”Det var endda så ekstremt, at spillerne fra St. Andrews ikke stillede op når The Open blev spillet her, og omvendt. Grunden var, at tilskuerne var så ondskabsfulde mod det andet hold, at spillerne ikke kunne holde det ud. Der var en gensidig mangel på respekt for hinanden.”\n”Forstil dig en mand iklædt et par stramme røde og sortstribede bukser med meget høj talje”, siger McGregor grinende. ”En hvid skjorte, der er for stor. En lang sort frakke og en latterligt høj hat, fik David også på, og så var han klar til at spille med i The Open.” Med Hickorykøller under armen, lignende en klovn, travede Brown ud på Musselburgh Links, spillede fire gange ni huller – for man spillede 36 huller på én dag – brugte 159 slag, og vandt ’The Open Championship of the World.’ Brown var gået fra at have været skorstensfejer om morgenen og klovn ved frokosttid, til at være verdens bedste golfspiller ved aftenstid. ▲\nDette forhold betød, at der ofte manglede spillere til The Open, og en dag i oktober 1886 sad skorstensfejer David Brown og arbejdede på et hustag i Musselburgh by, da en official fra Old Course\nråbte ham an. ’Davey, vi har ikke nok spillere, så du bliver nødt til at komme ned og spille med i The Open.’ Brown klatrer troligt ned fra taget og begiver sig til banen hvor han bliver mødt af kaptajnen, der med det samme påtaler hans beskidte tøj og sender ham til omklædningsrummet. Her, forklarer McGregor, bliver Brown vasket og får nyt tøj på.\njoin the golfers magazine | 55\nEt spil for bøller Medlemmer af St. Andrews så dog altid ned på medlemmer fra Musselburgh, selvom klubben producerede fem spillere, der tilsammen vandt The Open 11 gange, og når de mødtes på links’ne uden for turneringerne, kunne det ofte tage overhånd. I starten af 1870’erne endte et medlem fra St. Andrews og hans spillepartner med at slå fem Musselburgh spillere ud under en runde golf fordi de ikke blev lukket igennem. Den slags historier kan man finde flere af i de lokale annaler. ”Golf var et hårdt spil dengang. Det var ikke en rolig sport spillet af venlige gentlemen”, siger McGregor og peger op på væggene i klubhuset. ”Se på de billeder, der hænger her på væggene. Det var rå mænd i rå omgivelser. Golf blev spillet om vinteren fra oktober til februar, for det var det eneste tidspunkt græsset ikke voksede højt på banen.\nKlubformand i MOCGC, Robin McGregor, viser et af de nedløbsrør, som ligger til grund for at golfhullet fik sin størrelse på 4,25 inches.\n56 | join the golfers magazine\nMænd havde masser af tøj på og gerne skæg.” McGregor tager endnu et eksempel frem fra 1874 hvor man spillede ”Den Store Golfmatch”, hvor spillere fra Prestwick, North Berwick, St. Andrews og Musselburgh spillede 36 huller hvert sted og kæmpede om 100 pund. Efter tre runder og før de sidste 36 huller i Musselburgh førte Old Tom Morris fra St. Andrews med fem slag, men Willie Park Senior var urørlig på hjemmebane. Da Morris alligevel holdt matchen i live, begyndte tilskuerne at træde på hans bold og hoste i hans tilbagesving. Til sidst – med seks huller tilbage kunne Morris ikke klare mere og forlod banen, mens Park råbte ad ham. Stemningen var så ond, at selv ikke overdommeren kunne dæmpe gemytterne. Park spillede de sidste seks huller færdige alene og ville have sine penge, men sponsorerne trak sagen i retten, og her besluttede man, at de\nseks sidste huller skulle spilles færdige på ny af begge spillere, og den duel vandt Morris. ”Det opgør ødelagde det sidste håb for fred mellem de to byer, og gjorde at man blev væk fra The Open når den anden by var vært”, siger McGregor og kigger længe ud i luften. ”Kan du huske Ryder Cup 1999 på Brookline”, spøger han så, og det kan jeg godt. Jeg havde just siddet og tænkt på den historisk ringe opførsel amerikanerne havde lagt for dagen det år. ”Der er en forbindelse”, smiler McGregor. ”Brooklines første professionelle spiller var Willie Campbell fra Musselburgh. Måske havde han taget noget af den dårlige skik med sig over Atlanten.”\nKampen om pladsen i historien\nJeg spørger McGregor om det er eta dokument, der kan give anledning til at striden mellem Musselburgh og St. Andrews kan blusse op igen for alvor, for i The Kingdom of Fife påstår man jo, at der blev spillet golf på St. Andrews allerede i 1552. McGregor trækker på skuldrene, og ligner en mand, der helst vil sukke højlydt. ”For at spille golf, skal man bruge en golfbane, ikke bare en kæp og en bold. Det, man spillede i midten af 1500-tallet på St. Andrews, var det alle andre langs kysten spillede på samme tidspunkt, men det var ikke golf. Der er ingen beviser på, at der lå en golfbane ▲\nOppe på væggen, sammen med originalen for de\nførste nedskrevne golfregler anno 1744, hænger også et diplom fra Guinness Book of World Records, der har hængt der i et års tid, og udnævner formelt Musselburgh Old Couse som den ældst eksisterende golfbane i verden.\nFørst i 1832 fik Musselburgh sit ottende hul, Home Hole, der spiller på tværs af vædeløbsnanen omkring Old Course.\njoin the golfers magazine | 57\nsom vi kender den i dag i St. Andrews i 1552, og så spiller man ikke golf. Der er ikke engang en beskrivelse af Old Course på det tidspunkt.”\nHulplaceringer og nedløbsrør Så sendt som i begyndelsen af det 19. århundrede var det endda usikkert hvordan Musselburghs egen bane så ud. Man ved, at den kun havde syv huller indtil 1832 hvor man tilførte ’Home Hole’, og endelig i 1870 skabte man ’Hole Across’ som et led i forberedelserne til at afholde klubbens første Open Championship. I 1896 stod Musselburgh Old Course i den stand som man finder den i, i dag. Da McGregor viser mig de originale tegninger over banen fra 1855 påpeger han, at hulplaceringerne på kortet er anvist som de stod den dag. ”Ind imellem ændrede man hullets placering. Der var heller ikke nogen teesteder. Ifølge de første regler, så slog man ud mod det næste hul mellem to og fire køllers afstand fra det hul man lige havde spillet. Det vil sige, at der ikke var nogen green som vi kender den i dag, for man kunne ikke klippe græsset. I stedet havde man et begreb, der gik ud på, at ’putting green’ var det område, der lå i en radius af 20 yards (18 meter) omkring hullet. Dette område var altså ikke anderledes fra resten af banen, og slet ikke klippet ned som en green er i dag.” I 1830’erne blev man nødt til at flytte hullerne fra tid til anden. Caddierne plejede at samle bolden op af hullet og samtidig tage lidt sand med op som man kunne bruge som tee på det næste hul, men med tiden blev hullet meget dybt, og et nyt måtte derfor laves. Fra slutningen af 1896 blev hullerne på Musselburg aldrig flyttet igen, og i 1897 fik de den størrelse som de har haft lige siden. ”Før dette tidspunkt varierede størrelsen på huller fra bane til bane”, fortæller McGregor og lægger op til en ny historie om et stolt øjeblik i klubbens historie. ”Vi havde flere spillere end noget andet sted i Skotland og vi formede spillet, ikke kun med selve banen, men også med størrelsen på hullet. Siden 1829 havde hullerne på Musselburgh en størrelse på 4,25 inches (10,8 centimeter). Størrelsen skyldes en lokal spiller ved navn Robert Gray, der opfandt den første hulskærer. Robert var en praktisk mand, der brugte hvad han havde ved hånden, og det han havde ved hånden, var et af nedløbsrørene, der er her på klubhuset den dag i dag og måler 4,25 inches.” Da Royal & Ancient begyndte at standardisere golfreglerne\n58 | join the golfers magazine\nPerler på en snor: Bygningernene her husede fire af verdens fem ældste golfklubber. Fra højre: Royal Burgess Society of Edinburgh (nu klubhus for MOCGC), Royal Musselburgh, The Honourable Company of Edinburgh Golfers og Bruntsfield Links Golfing Society i 1897, indførte de også, at det faste mål på et golfhul fremover skulle være 10,8 centimeter, og det gjaldt fra 1899.\nNye tider Inden jeg går, viser McGregor mig et sidste fotografi, der faktisk også besvarer et par spørgsmål, jeg tænkte på at stille ham. Fotografiet var taget under en match mellem engelske JH Taylor og den lokale Willie Park Jr. på Musselburgh den 16. juni 1896. Tilskuerne var nu blevet rykket betydeligt længere væk, men de formåede alligevel, at genere Taylor\ni en sådan grad, at det var ubehageligt – selv for Park, som med sejren skulle møde Harry Vardon i finalen. Vardon nægtede også at spille mod Park på Musselburgh efter den behandling Taylor var blevet udsat for, og Park tilbød at matchen blev spillet på North Berwick i stedet.\nde første matcher spillet i juni måned. Billedet fortæller også, at den hestedrevne græsslåmaskine var blevet opfundet, og giver grunden til at Royal Burgess og Bruntsfield Links Golfing Society havde forladt Musselburgh i 1895: det var nu muligt at anlægge en bane hvor man havde lyst.\nDet slog mig, at det var første gang denne dag, hvor jeg havde fået en historie om nogen, der havde opført sig som gentlemen. Tingene var ved at udvikle sig til det bedre. Park Jr., der altid spillede i hvidt, stak ud i et victoriansk Skotland, der ikke var et af de lykkeligste steder på jorden, og han opførte sig eksemplarisk.\nI 1937 blev det sidste amatørmesterskab spillet på Musselburgh Old Course. Begrænset af pladsmangel, blev banen aldrig udbygget til de 18 huller, der for længst var blevet standard, og dermed mistede den sin værdi som en seriøs mesterskabsbane. Musselburgh Old Course havde med årene gjort sig selv overflødig ved at være forgangseksempel for så mange af de ting, der var med til at gøre sporten til det den er i dag. Men banen ligger der endnu, og er et konstant klenodie for, hvor det hele startede. Resten er historie. ■\nDet samme gjorde Vardon, der i netop 1896 skulle vinde den første af sine seks Open Championships. Billedet viser også en green, der er klippet, og det forklarer, hvorfor dette var en af\njoin the golfers magazine | 59\nKVINDEGOLFENS FLOTTESTE PIGER Fra venstre mod højre: Ik Kim, Michelle Wie, Morgan Pressel, Yani Tseng, Beatriz Recari, Melissa Reid, Suzann Pettersen, Pak Se Ri, Paula Creamer og Natalie Gulbis bar juveler for over $11million fra Tiffany & Co. i forbindelse med et modeshow på Raffles Hotel i Singapore under velkomstreceptionen for HSBC Women’s Champions.\n60 | join the golfers magazine\njoin the golfers magazine | 61\nHerregolf dk spillere på Europatouren\tAnders Hansen Søren Hansen Søren Kjeldsen Thomas Bjørn Thomas Nørret Thorbjørn Olesen\ndk spillere på Challengetouren Andreas Hartø\tJoachim B Hansen\nVerdensranglisten Spillere, 1 – 50 Spillere, 51 – 100 Spillere, 101 – 150\tSpillere, 151 – 200\tSpillere, 201 – 250\tSpillere, 251 – 300\tSpillere, 301 – 350\tSpillere, 351 – 400 Spillere, 401 – 450 Spillere, 451 – 500\nMajors\tUS Masters Hjemmeside Augusta Nationals historie\n62 | join the golfers magazine\nEuropatouren Tourkalender 2012 Statistik\tRace to Dubai\njoin the golfers magazine | 63\nDamernes Majors Kraft Nabisco Championship Womenâ€™s British Open US Womenâ€™s Open LPGA Tour Championship\nSolheim Cup Team Europa\tTeam USA Resultater\nLadies Asian Golf Tour Hjemmeside Tourkalender 2012 Pengeliste\n64 | join the golfers magazine\nLPGA Japan Tourkalender 2012 Statistik\nKvinder Verdensrangliste Europarangliste Golf Canada Golf Australia South Africa National Ranking English Order of Merit Scottish Order of Merit US College D-I US College D-II US College D-III NAIA\nAmatører Mænd Verdensrangliste Europarangliste Golf Canada Golf Australia Golf Australia Senior South Africa National Rankings English Order of Merit US College D-I US College D-II US College D-III NAIA\nDrenge Polo Golf Rankings Golf Canada Golf Australia South Africa Rankings English Boys Rankings\njoin the golfers magazine | 65\nKolofon JoinTheGolfers Magasin er en del af JoinTheGolfers.com ApS og udgives en gang om ugen. Magasinet er udelukkende digitalt, og sendes ud per mail til danske medlemmer på JoinTheGolfers. com. Desuden bliver magasinet mailet til abonnenter, der løbende tilmelder sig. JoinTheGolfers Magasin beskæftiger sig primært med golf fra ind- og udland. Magasinet behandler både nyheder og featureartikler, ligesom der lægges stor vægt på at skrive om golfudstyr og golfrejser. En separat sektion i bladet beskæftiger sig udelukkende med spiller- og turneringsstatistik fra hele verden. Rubrikken, ”Off Course”, varierer i omfang samt sideantal. Her bliver der blandt andet skrevet om vin, ure, bøger, sejlads, jagt og skisport. Det er muligt at læse bladet på issuu.com, hvis man ikke er abonnent. Størrelse: Mellem 40 og 60 sider alt efter udgivelsestidspunktet. Udgivelsesfrekvens: Udkommer hver mandag i 48 uger om året. Første udgivelsesdato\tden 2. apr. 2012. Sidste udgivelsesdag ´12 den 25. nov. 2012. Første udgivelsesdato ’13 den 30. dec. 2012. Billeder kommer fra: Getty Images, Arkiv, Espen Uldal Layout: Carsten Strandvad Redaktion: Espen Uldal, Ansv. Redaktør Johan Lindeberg Ivan Morris Ditte Fenger, redaktionssekretær Udgiver: JoinTheGolfers.com Henvendelse til redaktionen: info@jointhegolfers.com\n66 | join the golfers magazine\njoin the golfers magazine | 67\nNæste nr. udkommer 9. april - 2012 Læs bl.a. Interview med Henrik Stenson Tiger Woods: Hvad Nu? Rough eller bare første klipning? Maveputteren er på vej ud Moe the Man Hvorfor er kvindegolf uinteressant? Hvem kan stoppe Yani Tseng? Michelle Wie – kan hun stadig blive et hit?\nJoinTheGolfers Magasin #1 den 2. april\nJoinTheGolfers Magasin kommer hver mandag og er Danmarks første digitale golfugeblad.