Selvoptaget - ROCKPAPERDRESSES\nDer er to ting på blogprogrammet i dag. 1) At blære mig og være selvoptaget. 2) Diskutere med mig selv (og jer) hvor selvoptaget jeg egentlig kan være. Det kan godt blive en smule rodet, men så må I bede om en uddybning eller stille et spørgsmål. Det er tanker jeg har haft de sidste små tre år.\nFirst things first. Jeg var 13 og nyslået teenager, da det allerførste number af Costume udkom, man 2002 Det kostede 20 kr. og min mor købte det til mig i kiosken i Super Brugsen, Fredensborg. Jeg ville være tøjdesigner, og jeg var lige nøjagtig blevet for gammel til at spille Barbie Cool Looks Fashion Designer. Nu ville jeg gå efter the real deal, og første skridt på vejen var at blive en fashion-know-it-all. Så de næste seks år abonnerede jeg på Costume, indtil jeg flyttede hjemmefra, og min mor ikke længere betalte, ha! Så blev det mere en treat til rejser, for at skåne min tvivlsomme flytte-hjemmefra-økonomi. Som i øvrigt heller ikke det første års tid bød på nogen rejser. Ja, ja, jeg holdt faktisk et års pause, men vendte altså tilbage igen til bladet.\nOg nu er det så blæremomentet indtræder, for i det nyeste nummer af Costume, den der sygt lækre hardback-version, der har jeg en hel side. Og selv om man da sagtens godt lige kunne tænke, at jeg var en del af indslaget “Danmarks 10 mest stilfulde kvinder”, høhø, så er jeg på side 202. Ja faktisk nærmest bagerst, der hvor de også gemmer forhandlerlisten, men altså, for faen. Jeg er der! En hel side! Og der er mit billede! Jeg kunne næsten flyve væk, det indrømmer jeg gerne. Det havde jeg bestemt aldrig nogensinde forestillet mig for tolv år siden.\nDet bringer mig til næste punkt. Selvoptaget. “En tidligere læser” skrev forleden: “Du er så selvoptaget, selvmedlidende og intetsigende”. Og så i øvrigt et farvel – jeg har sagt det før, selvfølgelig må man stoppe med at læse bloggen, men jeg forstår stadig ikke smække-med-døren-kulturen. Men pyt med det! Det var mest ordene, jeg hang fast i, og de faldt faktisk ned i en del tanker, jeg har haft sådan on/off, siden jeg startede bloggen for snart tre år siden.\nPå mange måder er en blog topmålet af selvoptagethed. Jeg mener, hver dag sidder jeg og piller i min egen navle og leder efter noget at fortælle jer. Jeg blærer mig med at være i Costume, og jeg brokker mig over en brækket tå. Jeg har ondt af mig selv, jeg er lykkelig, travl og tusinde andre ting. Og det hele kommer ud her mere eller mindre filtreret. Jeg sidder tit med tanken, “hvem fanden tror jeg egentlig jeg er?”. Hvem fanden gider at læse om mig, om hvordan min deo forleden svigtede i den højre armhule og jeg derfor en hel dag kun brugte venstre? Og hvorfor skulle jeg være (mere) interessant end andre? Hvorfor føler jeg mig vigtig nok til at føle, jeg har en berettigelse på Verdens Vidunderlige Veb (WWW – get it?)? Hvorfor filan skal jeg påkræve mig en lille bid af jeres tid og tanker og verdensrummet?\nDet er et pissegodt spørgsmål, synes jeg ærligt talt. Og som oftest er mit svar; jeg er jo heller ikke en skid interessant. Altså. Jeg prutter på min cykel hele vejen hjem efter en lang middag, jeg tisser i bukserne hvis jeg bliver for fuld (okay, det er ikke sket i et par år, GOD rekord!), jeg piller til tider næse (men jeg spiser dem ALDRIG), jeg har søvn i øjenkrogene og indtil for et par timer siden en skov på benene. Jeg er 100 % gennemsnitlig. Så nej, jeg er hverken vigtigere eller anderledes. Og det er virkelig også dét der gør, at jeg tit tænker, “hvad fanden laver jeg?” og så overvejer jeg om jeg ikke bare skal droppe blog og branchen. For det er da til tider til at brække sig over, at skulle navlepille den hver dag, ærligt talt.\nMen hvorfor så en blog, hvis jeg er så gennemsnitlig og til tider træt af det hele? Jeg har forlængst valgt, at jeg ALDRIG vil tage politik eller brandfarlige emner op på bloggen, for så længe jeg tager udgangspunkt i min verden, så kan jeg også stå på mål for mine skriverier om 10 år. Den slags på nettet er der jo ligesom forevigt. Så det er mig og min verden. Og så har jeg en fortællelyst af en anden verden. Hvis ikke jeg skulle være 1) Tøjdesigner, 2) Læge, så skulle jeg være 3) Journalist. Jeg ville fortælle. Og der er en blog jo blevet den ultimative frihed på en eller anden måde. Vi kan alle dele, og vi kan vælge, hvad vi vil dele. Blogs er sgu lidt et fantastisk medium. Og jeg selv holder af, at læse om det almindelige. Og spejle mig. Jeg har ikke talt på, hvor mange gange jeg har tænkt “åh jeg er ikke alene!”, når jeg har læst andres blogs. Der er en eller anden vidunderlig afstemmelse i sådan en blog; at mærke andre der har det ligesom en, at finde almindeligheden i de tanker, som til tider kan vokse sig over sine breder i hovedet. Og det er også den feedback jeg har fået fra jer – en lettelse og bekræftelse fra jer, om at det er rart at have en der tør dele en bid af sig selv. Og det er bloggen jo, den og min computer er som en ekstra kropsdel. Og det kan meget vel være/virke selvoptaget.\nBlogs kan være så dybt overfladiske og den branche som den også åbner døre for, modebranchen, kan i høj grad også være det. Og det er mediebranchen, som jeg på flere plan er en del af også. Og jeg kan godt græmme mig på indersiden, når jeg udstøder et lidt for højt og skingert: “heeeeej”, hvis jeg skal være på i forskellige arbejdssituationer, men det er også en eller anden overlevelsesmekanisme; at forsøge at blende ind. Jeg er glad for, at det hele ikke falder naturligt, og at jeg kan se det oppe fra og ned. Og så længe jeg kan falde fuldstændig på halen over, at være seatet til et Ganni-show, at være i Costume, og det ikke bare er en selvfølge, så er min selvoptagethed i skak, tænker jeg.\n❮ Dagens: Ekstra store sugelommer\nDagens: Gannisæt ❯\n12. august 2014 kl. 13:34\nØv for en kommentar!\nJeg synes på ingen måde, at du er nogen af delene – jeg har fulgt dig længe efterhånden (siden jeres roadtrip i US) og det bedste er at du er dig selv og bundærlig i dine indlæg. Du slår mig som en kærlig, omsorgsfuld og til tider for eftertænksom person. Men du har aldrig slået mig som selvoptaget.\nNå men ville også bare lige give dig et klap på skulderen og et TAK for en dejlig blog (min yndlings faktisk).\nHvor vidunderligt, du har været med længe Camilla. Kæmpe tak for det. Tak for skulderklap og søde ord og for at have så flot en plads som din yndlingsblog. Kæmpe, kæmpe tak! KH\n12. august 2014 kl. 13:35\nJeg elsker din blog fordi du er gennemsnitlig (og så endda i en masse flotte farver)!! Så som modreaktion til dem der smækker døren, når de forlader bloggen, så opfat endeligt det her som, at jeg smækker døren åben og fortsætter (med stor glæde) med at læse med. Rigtig god tirsdag 🙂\n17. august 2014 kl. 21:09\nHaha tak, smæk du bare løs, når det er den vej 😀 Det er selvfølgelig også en kæmpe glæde for mig at skrive til mig og til jer. Men det er også en kæmpe glæde at mærke I er der. Så tusinde tak! Sov godt 🙂 KH\nDet er netop de her indlæg der gør, at jeg læser din blog. Og at jeg læser alle mulige andre blogs først, og gemmer din til sidst, fordi jeg hver dag håber på et indlæg af denne slags (selvom jeg godt ved, at man ikke lige svinger dem ud af ærmet hver dag).\nDet her indlæg er velformuleret og velovervejet, og jeg synes, at du deler så meget af dig selv. Det vil jeg så meget hellere læse, end et outfit-billede uden tekst som mangle andre blogs bugner med.\nJeg elsker at læse om alt det almindelige, og jeg elsker at nogen tør sætte ord på alt det jeg selv går og grubler over. Som fx hvor irriterende det er at svede under armene, og at blive panisk angst når en svedplet kan anes.\n17. august 2014 kl. 22:41\nMen gid jeg gjorde! Altså svingede dem ud 🙂 Men så ville det måske også blive trivielt… Jeg elsker selv, når jeg er blevet inspireret af et eller andet. Noget der skubber mig. Som kan få mig til tasterne. Der skal jo i virkeligheden bare være noget for alle og for mig; lidt tøj, lidt film, lidt stort og småt 🙂 TAK fordi du skriver !KH\n12. august 2014 kl. 13:42\nHold da kæft for en tankeløs udtale! Øv… men det passer ikke i min optik <3\nGør som ovenstående & gemmer også det bedste (dig) tilsidst.. vil hellere ha' en blog med mening, holdning, humor, sjæl & ikke mindst menneskelig-'gennimsnitlig' at læse med hos.\n& tak i øvrigt for anbefaling af 'twinpeaks' i er favoritter.\nKys, 'klap':-) & kærlighed.\n17. august 2014 kl. 22:42\nAhhhh hvor er du sød Isabella, MM er også en af mine kæmpe favoritter så at være i favoritgruppe med hende er dejligt at vide 😀 Kæmpe tak for kys og klap og kærlighed og opbakning! KH\n12. august 2014 kl. 13:45\n*gennemsnitlig skulle der stå -hvor der står samme mængde volapyk-bokstaver! 🙂\n12. august 2014 kl. 13:52\nMen for fanden, en blog skal jo være selvoptaget, selvmedlidende og intetsigende! Måske ikke intetsigende, men den SKAL være navlepilleri, det er det der gør det hele sjovt! OG der skal være “Nu går det mig sgu godt” og på præcis samme måde skal man sgu også bange over en brækket tå!\nDu må for alt i verden ikke stoppe bloggen, og slet ikke lave den om til andet end den er nu 🙂\nEn blog skal – i min verden i hvert fald – indeholde alle de dele, alle de piger der kun maler glansbilleder har jeg efterhånden “unfollowed” på bloglovin, for det bliver jo for kedeligt.\nFor min skyld skal du bare blive ved med store drømme, skov på benene, brækkede tæer (måske helst ikke flere end den ene) og hverdagstanker – I LOVE IT (på Ole Henriksen-måden).\n17. august 2014 kl. 22:55\nHahaha helst ikke flere vel? En af de store, brækket, det er nok 😀 Ja det er jo på mange måder maskineriet; navlepilleriet. Ellers kunne man jo bare læse et magasin 🙂 Der vil blive ved med at være skov og prutter og forhåbentligt også lidt stjernedrys i ny og næ. Bare hvad livet bringer, og det plejer at være en blandet landhandel! Tak fordi du er her, fordi du agerer Ole Henriksen når der er brug for det 😉 KH\nCecilie Borggaard Christoffersen siger:\n12. august 2014 kl. 14:02\nWell spoken, woman! Jeg synes du er noget af det herligste, varmeste og fineste!\nDu er så god og rar Cecilie, tusinde tak! KH\n12. august 2014 kl. 14:05\nCathrine, for filan. Endnu engang tusind tak for et velformuleret og reflekterende indlæg, der giver stof til eftertanke i mit lille hoved. Jeg elsker, at du stiller spørgsmål til både stort og småt i levet -det er så inspirerende! Du skriver noget der på den ene side er meget personligt og på den anden side så almengyldigt og menneskeligt, at det også angår os læsere. Jeg elsker virkelig det her lille forum, som du har skabt -med udgangspunkt i din verden, med plads til vores (dine læseres) tanker og kommentarer -kommentarfeltet er ofte rigtig, rigtig givende læsning, med så mange fine anskuelser på de emner du tager op -fra stort til småt. Det er så interessant!\nDu bruger det her medie, bloggen, på en måde, der virker perfekt i mine øjne. Jeg opfatter det på ingen måde som “navlepilleri” i ordet dårlige betydning, men selvoptaget? Ja! Selvfølgelig vil bloggen da være det, når den tager udgangspunkt i dig -og tak for det! Tak fordi du GIDER dele. Tak fordi du har skabt det her lille sted, hvor jeg kan blive inspireret og udfordret -hvadenten det gælder billeder af din påklædning eller dine tanker og reflektioner!\nI øvrigt så hørte jeg tidligere på sommeren Jørgen Leth i et radioprogram, og han kommenterede også det med at være selvoptaget. Han sagde noget i retningen af at ja, selvfølgelig er han da selvoptaget, for når han skriver om ting fra sit eget liv, så vil hans bøger jo også være selvoptagede. Men han så ikke det at være selvoptaget som noget ubetinget negativt, sådan som det i daglig tale opfattes. Jeg synes det var så fint sagt, og det skubbede til min egen opfattelse. På samme måde (i øvrigt uden yderligere sammenligninger mellem dig og Hr. Leth!) tager din blog udgangspunkt i dig og dit liv, dine oplevelser og tanker, men jeg synes, du viser så mange nuancer af livet og af dets mange facetter og dilemmaer -både fra dit eget liv og livet i almindelighed, så det, du skriver, bliver vedkommende. Du udvider konceptet ved at inddrage og os. For mig gør netop det selve forskellen på at være selvoptaget på den “gode” og den “dårlige” måde: Du tager udgangspunkt i dig selv, men viser samtidig også interresse for vores tanker. Dét viser, at du er et helt menneske og ikke blot en overflade. Dét gør, at bloggen er rart sted at besøge, og at jeg føler, du nærmest er en kær veninde! 😀\nSå ja! Jeg synes bestemt også, din selvoptagethed er i skak! 😀 😉 Det, at du netop så tit giver udtryk for din ydmyghed, gør at jeg føler, at du også ‘bare er ligesom alle os andre’ -samtidig med at du selvfølgelig er helt din egen! Og bliv for Guds skyld endelig ved med at være det, for det gør du sgisme godt!! 😀\nDet blev en ordentlig smøre :S Undskyld for overflod-af-ord-spam!\n12. august 2014 kl. 14:06\nDet er jo netop det vi har brug for. Jeg har brug for og ja, (helt) sikkert en masse andre. En beskrivelse af hverdagen – alle de ting vi fornemmer og sanser, observerer og oplever – nedfældet på den fineste og velformulerede måde, som kun få kan – du er en af dem. Navlepillende og selvoptaget – mjøøø – det opfatter jeg nu ikke som om, slet ikke. Så jeg ville hvert fald blive meget ked af, hvis du lavede noget om her på bloggen. Vil du ikke nok bare fortsat være som du er her online?\n12. august 2014 kl. 14:09\nSelvoptaget – ja, jo, måske – men hey, det er en blog!! Jeg fulgte ikke med, hvis den ikke havde noget personlighed (kald det bare selvoptagethed)\nIntetsigende – not really!!\nSelvmedlidende – thank GOD at nogle andre kvinder (dig og dem der kommenterer) også har de samme hverdagsproblemer som jeg tumler med… om så det er brækkede tæer, tømmermænd eller alle de tanker og problemer man har i spændingsfeltet imellem at være unge og blive “rigtig voksen”!! I’m not alone!!\nJeg synes måske i virkeligheden at de rette ord om din blog må være:\nOptaget – af livet, verden, alle omkring dig, farverne, problemerne, skønheden.. HURRA!\nSigende – du sætter ord på så mange fantastiske oplevelser, tanker og emner! TAK\nog selv ja, selvmedlidende – men hey, hvis ikke at der var lidt brok, så ville man jo ikke tro, at du var et helt almindeligt menneske! Og så ville jeg bestemt ikke “turde” at hilse, hvis jeg en dag løb ind i dig 😉 😉 (Men tænker godt at jeg tør:) )\nHEY!! SERIØST!! Er vi ikke enige om, at det er et frit land vi lever i og hvis man ikke gider at følge en blog, fordi man syntes at vedkommende er selvoptaget, intetsigende og selvmedlidende, så kan man simpelthen bare lade være at klikke forbi! BUM den er ikke meget længere… 🙂\nNu har jeg efterhånden læst med i smug i et par år og tænkte det er på sin plads med en kommentar. Du skriver : “Hvorfor filan skal jeg påkræve mig en lille bid af jeres tid og tanker og verdensrummet?” – og det fik mig sådan til at tænke på 1) du tvinger os jo på ingen måde til at læse med, jeg tror jeg taler for de fleste læsere når jeg siger at jeg ihvertfald sidder og hopper af fryd hver gang der er et blog indlæg fra dig på blogloving. Og det er lige meget om det handler om udsalgskup(som jeg ellers aldrig syntes er spændende at læse om hos andre) tankemylder eller hverdagsliv! Du har en fantastisk evne til at skrive indlæg så jeg bare tænker “Wow en fantastisk, dejlig, smuk, velreflekteret, sjov, ærlig kvinde. Hende gad jeg godt at kende personligt” og med en tanke som denne ligger der gemt at dem er altså langt imellem i blogland. Jeg er fan! I stor stil <3\n12. august 2014 kl. 14:13\nDet var en ubehøvlet og unødvendig grov kommentar, som der ikke kommer noget godt ud af, udover et virkelig velskrevet og gennemtænkt indlæg vel at mærke. Det er sådanne velovervejede indlæg fra din side, jeg synes bedst om – ikke at det skal betyde, at jeg håber, folk nedgør dig, for det er absolut ikke det værd i så fald. Dog tænker jeg også selv nogle gange, at bloggen er en form for lykke-land, og det er helt vildt godt og forståeligt. Nogle gange flyder mit bæger bare over, fordi det af og til føles som om, at bloggere hungrer efter at få fortalt, hvor smukke og dejlige de er (ikke nødvendigvis dig), og i princippet er det slet ikke din eller andre bloggeres skyld, at jeg som læser pludselig bliver irriteret over et “se min nye kjole”-indlæg, for hvor skulle I vide fra, at jeg har haft en lorte dag, er blevet dumpet, har mistet mit job, fået afslag på et andet, at mine venner flytter fra Danmark, og jeg pludselig er mutters alene, eller hvad der nu end er sket. Til tider tror jeg bare, at læsere (mig selv inklusive fra tid til anden) glemmer, at bloggere (selvfølgelig) fremstiller sig på den bedst tænkelige måde, for hvem har lyst til at vise sine nullermænd og dobbelthager frem, som Mette Marie fra twinpeaks.dk så fint skrev den anden dag. Principielt er det også hammer tarveligt, at læsere ønsker at høre om dårlige dage, men måske er det følelsen af ikke at være alene om alle hverdagens problemer, som mange hungrer efter, og som du selv skrev, selvom det er noget af et uretfærdigt ønske. Jeg har jo heller ikke selv lyst til at sige mine problemer højt til gud og hver mand, og hvem ved, om ens (kommende) arbejdsgiver eller andre ‘mere’ vigtige personer læser med på din/andres blog. Jeg ved ikke, om der var nogen mening med min kommentar som sådan. Ikke andet end at jeg er glad for din blog og værdsætter din sproglige udfoldelse og farverige billeder og personlighed, og ingen fortjener at få sådanne ord smidt i hovedet, for vi er vel alle sammen en smule selvoptagede på den ene eller anden måde. Du gør det rigtig godt og fortjener et skulderklap. De bedste hilsner fra Clara\nDejligt indlæg.. Misundelse er en grim ting og at udstille sit eget liv/tanker som blogger kan godt få nogle folk til at blive lidt næsvise. De overvejer jo ikke, hvor lang tid det faktisk tager at skabe en god blog og at man jo i sidste ende gerne vil glæde folk med noget læsestof, som man selv synes mangler derude i blogland:-) Det er så let bare at sige om bloggere, at de er selvoptagede – men dem der har så travlt med andres liv og mugger i det skjulte er måske de mest selvoptagede;-) Så de tre fingre peger måske tilbage til dem selv;-)\nHilsen en blogger:-)\n12. august 2014 kl. 14:26\nSelvoptaget?! Aldrig i livet om jeg vil forbinde det ord med dig..\nJeg er efterhånden en gammel læser-dame i blogverdenen og har for længst lært at skille godt fra bras her..\nMen du er en helt særlig enér og dine indlæg – De bliver slugt med det samme!\nDu er for mig blevet et dagligt frirum, hvor jeg i en travl hverdag med alt for meget arbejde, opvask, rengøring, tøjvask, træning og så videre, får et øjebliks mig-tid! I din farverige verden finder jeg inspiration og jeg føler mig udfordret og opløftet! Jeg kan relatere til SÅ mange af de tanker du gør dig, og du stiller præcis de spørgsmål jeg tit stiller mig selv – og du giver mig dit syn med! Du kan noget helt udefinerbart ved at dele dit liv med os uden at det hele bliver et “glansbillede”, og på en helt særlig måde formår du skubbe til mig, så jeg – hvor klicheagtigt det end lyder – udvikler mig!\nDa jeg i lørdags pbnede det nye Costume og fik bladret om på side 202 fik jeg udstødt et lille hvin af stolthed på dine vegne, og min kæreste fik kigget mig over skulderen og sagt – “Det er jo Fridas menneskemor! – Sejt nok!”, kunne jeg ikke lade være med at føle mig helt fjollet og tænke at min kæreste også måtte synes at jeg er en smule skør, sådan at kunne lade mig begejstre på dine vegne – Men det kan jeg! (Og min kæreste forstår det åbenbart, for da vi i søndags gik forbi den blå sendevogn på Smukfest, sagde han meget sødt og helt uden ironi; “Hvor er det ærgerligt at Cathrine er taget hjem – Ellers kunne du have sagt hej.” At jeg så reagerede ved at puffe til ham og sige noget ala “Hallo, jeg er 27 -hun må tro at jeg ikke har et liv-det vil være så pinligt!”, så var jeg faktisk inderst inde lidt ærgerlig over at du var taget hjem..)\nCathrine, jeg synes det du gør er SÅ sejt og beundringsværdigt, og jeg elsker at du er min bedste www-ven uden at du ved det!\nSå herfra skal der lyde de STØRSTE tak fordi du er som du er, og er STORT TILLYKKE med din Costume-optræden!:)\n12. august 2014 kl. 14:46\nHold nu op, hvor er jeg fan af sådan et indlæg. Det er virkelig rart at du kan tage emner som disse op, og at du er så fuldstændig nede på jorden. Jeg har ikke været læser på bloggen så længe (1 års tid), men jeg er netop faldet for din måde at kunne være ovenud lykkelig for de små skridt mod toppen som du tager. For vil de fleste bloggere ikke gerne fremad, opad og ud i verden? Det fede ved dig er at du gør det med begge ben på jorden – skov på dem eller ej!\nHusk at det er din verden vi vil høre om og ikke et opstillet dukkehus 😉\nKun positive og rosende ord herfra\n12. august 2014 kl. 15:01\nHer i weekenden var jeg backstage. Jojo med alle de kendte og seje. Det hele føltes så unaturligt og akavet, og jeg var ikke ligefrem stolt over mig selv og min pinlige opførelse. Jeg er jo ikke sådan. Tænker jeg stille for mig selv. Derfor er det rart at læse, at du kan have det på lidt samme måde. For vi er jo alle bare mennesker. Nogle er bedre end andre til at føre sig frem og være højt på strå, men det er ikke ensbetydende med, at de føler sig sådan indeni.\nPs. Det er helt ok at blære sig, når man er stolt over et stykke arbejde eller et opnået mål! Og det er fedt du både deler det gode og det dårlige!\nPps det blev ret langt. Ville egentlig bare sige at du er pisse sej! Sådan lidt en jævnaldrende rollemodel 😉\n12. august 2014 kl. 15:14\nMå jeg starte med at sige, at det var en utrolig tarvelig kommentar. Du har jo på ingen måde tvunget vedkommende til at høre om dig, din hund eller dine prutter – vedkommende har fulgt med og nydt godt af alle dine fine tips og historier, og så smækker hun (forestiller jeg mig, det var) sådan med døren. Øv altså!\nDet kan godt være, at du er selvoptaget, en smule selvfed, når du har lavet noget godt eller egoistisk, men er vi ikke allesammen det? Vi elsker jo allesammen at få ros, blive hørt og blive bekræftet i det, vi gør. Du har valgt at lave en blog, hvor du fremstiller verden fra dit synspunkt – endnu engang uden at tvinge folk herind i dit univers. Nogle mennesker synger, for at komme ud med deres tanker og følelser, andre løber, når de skal give afløb for deres oplevelser, og du skriver. Du er bare så heldig, at vi rent faktisk er en hel del, som synes det er hyggeligt at høre om dine tun-lugtende togture.\nDine problemer er lige præcis lige så små og mærkelige, som vores andres, men du klager ikke altid over dem – du overkommer dem. Det inspirerer mig meget i hverdagen. Det gør din måde at skrive på forresten også!\nMange bloggere forsøger evigt og altid at “sælge” tanken og idéen om deres perfekte liv – og det giver mig kvalme. Jeg tror det er forskellen på dig og mange andre bloggere, at du formår at vise os et mere eller mindre naturligt billede af dit liv. Du giver os, dine læsere, bekræftigelse. Vi ser, at vi ikke er alene med vores behårede ben og glemsomme kærester, og det er det, jeg allerbedst kan lide ved at “hænge ud” her i dit univers – der er så pissemeget plads til os allesammen.\nHvis folk ikke kan lide det, må de lukke computeren, for det kan ikke være dit problem.\n12. august 2014 kl. 15:16\n..og jeg synes det, at du lægger sådan et billede her på facebook: vhttps://scontent-a-ams.xx.fbcdn.net/hphotos-xfp1/v/t1.0-9/10550876_741539125884630_6898324284859327217_n.jpg?oh=2de448fd6c63b5aa5d571b5dd45f5944&oe=5470ED2C viser, at du ikke har et behov for at blæse dig selv op til mere, end hvad du i virkeligheden er; ganske almindelig.\n12. august 2014 kl. 15:25\nVenligst lad være med at droppe din blog! Kan forstå sådan nogle kommentarer sætter tankerne igang og sårer, men du er uden tvivl den bedste læsning i blogverdenen. Keep it coming 🙂\nAltså du kære Rocker, det kan godt være du på nogen måder er gennemsnitlig, men på andre er du altså ikke det der ligner gennemsnitlig! Jeg kender godt nok ikke mange som kan bærer strutskørter og glimmer som du kan. Du er skarp og du har en genkendelig stemme, både på skrift og i radioen. Så glem nu lige den gamle danske jantelov et øjeblik og nyd at så mange gider læse med og være en del af din verden. Du køber dig jo ikke til opmærksomhed, du møver dig ikke frem i hjernedøde realityprogrammer, du er bare dit eget dejlige selv, så helt ærlig du har da fortjent den opmærksomhed du får.\nOg det der blev sagt om selvmedlidenhed- hvis man kan fortælle på så sjov en måde om en brækket tå eller revnede bukser og en (næsten) almindelig hverdag, så tager jeg gerne en dosis selvmedlidenhed mere fra din side!\nBlogs er heldigvis noget vi læsere selv finder frem til, og selv kan vælge til og fra. Ligesom dig forstår jeg heller ikke behovet for at smække med døren på den måde, der sidder jo et lille kryds oppe i hjørnet man bare kan trykke på, hvis man ikke bryder sig om indholdet.\nDe kærligste hilsner Tanja\n12. august 2014 kl. 15:49\nNu er der heldigvis ingen som bliver tvunget til at læse blogs, så hvis “den tidligere læser” synes du er så “selvoptaget, selvmedlidende og intetsigende”, så synes jeg bestemt, at hun skal stoppe med at læse med.\nVI andre (mig, hæ hæ) er MEGET uenig med denne tidligere læser. Jeg synes at du er HELT nede på jorden og din menneskelighed gør netop at jeg glædeligt læser med. Jeg er sådan én som gerne vil læse om brækkede tæer, bussemænd og hår på benene. VI ER JO KUN MENNESKER. Helt ærligt.\n… Og jeg forstår godt at du er vildt stolt af din side i Costume. Hvorfor så holde det inde? Jeg er faktisk ikke særlig stor fan af Costume – har heller aldrig været det. Jeg er derimod fan af dig, så mon ikke udgaven af bladet ender hjemme hos mig også 😉\n12. august 2014 kl. 16:13\nAltså….. Nu er en blog jo på en måde temmelig selvoptaget 🙂 Når det så er sagt, så er jeg en sucker for det. Jeg elsker at læse blogs – det der lyserøde billede af hverdagen, der oftest tegnes, det kan jeg næsten altid bruge. Den måde din blog er, kan det næsten komme til at føles som om man har en “ekstra” veninde – hvilket jo er lidt underligt (envejskommunikation and all), men alligevel tillokkende. Mere ukompliceret bliver en relation vel ikke, høh. Jeg ser min blog-læsning som at læse dameblade – bare i extented cut…. og der er din altså yndlings!\n12. august 2014 kl. 16:14\nJeg elsker din blog fordi du er så gennemsnitlig, og du gør så mange tig vi andre ikke tør! Det er sgu iorden at blære sig med at være i Costume, det er sgu også helt okay at brokke sig over en brækket tå, det gør jo ondt for pokker?! – Måske er du selvfed, men du har sgu noget at have det i! Husk på, at antallet der elsker og læser din blog, er langt større end dem der skriver sådan en ufed kommentar. Bliv ved med det du gør, du gør det skide godt!\n12. august 2014 kl. 16:36\nJeg er normalt ikke en, der kommenterer herinde, selvom jeg trofast læser ALT, du skriver 🙂\nJeg følger mange blogs – de fleste som inspiration til outfits. Gider som regel ikke læse lange tekster – undtagen dine!! Sluger alt hvad du skriver. Også selvom det er langt 😉 synes du skriver fantastisk, meget humoristisk og er ikke bange for at udstille dig selv.\nOg nej selvoptaget kan man ikke kalde dig.\nSå fortsæt endelig, som du gør nu. Synes du er en ener i blogland 🙂\nPS synes også det er cool med en hel side i costume 😉\n12. august 2014 kl. 17:08\nNej, det var da fjollet, at lige præcis du skulle være selvoptaget, for ærlig talt så er vi alle jo mere eller mindre interesserede i vores eget liv, og der synes jeg ikke, at du overgår hverken folk på facebook, blogs eller insta. Ærligt, så synes jeg, at det er for fedt at høre om dit liv, både det gode og dårlige 🙂\n12. august 2014 kl. 18:12\nFantastisk indlæg, du skriver simpelthen så flot!\nPS, er glad for jeg ikke er den eneste der prutter på cyklen, når man er på vej hjem fra middag 😉\n12. august 2014 kl. 19:21\nJeg har (i første omgang) kun én ting at sige: DU MÅ IKKE STOPPE MED AT BLOGGE!\nFuck navlepilleri, fuck egoisme. Fuck janteloven!\nJeg elsker din uhøjtidelige og fantastisk underholdende måde at skrive på – og det er på trods af at du taler om dig selv og din verden 🙂\n12. august 2014 kl. 19:38\nÅrh for en tarvelig kommentar! Er meget, meget uenig – du er ingen af de ting, elsker din blog!\nMen jeg genkender følelsen du beskriver så fint alt for godt (rammes også af den ret tit – især efter kommentarer a la den du fik, eller om natten, når jeg ikke kan sove og altid udnytter søvnløshed til selvhad.)\nTak fordi du beskriver det så fint!\nSejt at du er i costume også!\nJeanne Louise siger:\n12. august 2014 kl. 20:43\nNormalt kommentere jeg aldrig blogs, men her må jeg gøre en undtagelse. Jeg synes på ingen måde, at du er selvoptaget og intetsigende. Jeg glæder mig hver dag til at læse det nyeste indlæg i din blog. Du viser os ikke en eller anden opstillet facade og tager ofte emner op vi alle kan relatere til. (F.eks. er det dejligt at vide, at jeg ikke er den eneste pige, som en gang i mellem har lidt lange hår på benene) Personen, der har skrevet den dumme kommentar, må ikke kunne skelne mellem selvoptagethed og selvironi. Du er top professionel og aldrig dømmende. Du er en kæmpe inspiration for mig og håber en dag, at jeg bliver lige så cool som dig, for det er du!\nMange highfives herfra.\n12. august 2014 kl. 20:51\nIve said it before, and Ill say it again: Jeg ELSKER din blog! Den er så varm, hyggelig, velskrevet, personlig og fyldt med gode ideer, tanker og billeder – alle de ting, som jeg synes en god blog skal indeholde!\nEr virkelig ked af, at du fik sådan en kommentar – og er helt enig med dig i, at hvad pokker skal sådan en gøre godt for (altså den der “smækken med døren attituden”). Jeg har da selv droppet et par blogs hen ad vejen, men behovet for ligesom at sige “farvel” til blog-skriveren har jeg nu aldrig haft – det er ligeså frivilligt for mig at følge en blog, som det er for dig at skrive den. Og heri synes jeg i og for sig, at retfærdiggørelsen af ens blog ligger: Det er freaking frivilligt!! JEG sætter som læser, KÆMPE pris på, at DU gider skrive en sød og dejlig og hjertevarm blog om alt mellem himmel og jord – for det er god, vedkommende læsning. Det er rart at blive mindet om, at andre mennesker ind i mellem deler de samme tanker som mig, det er befriende at læse om at andre OGSÅ prutter på cyklen, osv osv.\nSå please keep up the good work!! 🙂\nOg PS jeg synes du tager den tå med kæmpe overskud og Birkenstock – det er dælme sejt!\n12. august 2014 kl. 20:52\nOg PPS: Du er altså slet slet slet ikke selvoptaget og intetsigende, ihvertfald ikke mere end alle os andre… 🙂\n12. august 2014 kl. 21:12\nSelvoptagede er vi vel alle til tider, og det er vel også okay? Jeg har fx fødselsdag i morgen, og det skal da i den grad handle om mig. Mine ønsker. Mine behov. Og min ide om en god fødselsdag.\nEllers har jeg kun én ting at sige: Det er fucking sejt, at du er Costume! Og det er herre awsome, at du har en populær blog at blære dig på! I wish, så husk at nyde det 🙂 🙂 🙂\n12. august 2014 kl. 21:37\nDet der koncept med, at hvis man ikke har noget pænt at sige, så skal man holde sin kæft, det synes jeg egentlig er ret fint.\nSkal vi ikke genopfinde det?\nIsær ud fra betragtningen, at det er ret nemt at stille sig op og pive og være utilfreds, når man ikke selv bidrager med noget, men bare sidder på sidelinjen og ser på. Når det er en anden, der lægger sit liv, tanker, overvejelser og betragtninger ud, så må man “være glad for det man får” eller også må man selv give et bidrag, hvis man synes man kan gøre det bedre. Forstår du hvad jeg mener?\nJeg tror alle bloggere sidder med de tanker. Om at være for et-eller-andet. For åben, for overfladisk, for dum, for selvoptaget, for syg, for kedelig, for sur … Fordi vi alle gerne vil gøre det pissegodt og alle er vores egen største kritiker. Og fordi vi er sådan indrettet, at 1 sur kommentar fylder mere end 1000 glade.\nProblemet er jo, at det kan virke selvoptaget alene at skrive et indlæg om at have de tanker… Som om man fisker for ros… Hvilket ikke ligefrem er tilfældet. Og jeg opfatter ingenlunde dig som selvoptaget.\nMed udgangspunkt i mig selv så overvejer jeg meget, hvor meget jeg egentlg skal skrive om sygdom. Det fylder hele min hverdag , men jeg gider jo ikke have sådan en nedtursblog, hvor folk bliver i dårligt humør eller synes jeg hælder vand ud af ørerne. Hvis jeg udelukkende skriver om de positive ting, så tror folk, jeg har det meget bedre end jeg har det… Og doseringen er bare svær.\nMEN: Jeg tror man skal se på det ud fra kærlighedsprincippet: At der er en til os alle. Sådan er det også med blogs og nogen ændrer smag livet igennem. Og at man bare skal være sig selv på godt og ondt, fordi det er vigtigt at man tør tale om det, også om de svære ting fx en depression, om at blive forladt, om ensomhed og om misundelse fx. Bare visheden om, at man ikke sidder med det alene, at der er andre i samme båd, det gør altså en forskel. Nogle gange redder det faktisk også liv.\nGu er det da selvoptaget at lægge det på en blog, men det er jo et tidsbillede på, hvordan det er lige nu. Det er da endnu mere selvoptaget at opdatere sin facebook 8 gange dagligt med betragtninger om, at det regner… I min optik.\nSå gør det du er bedst til : Vær dig selv og skriv om det.\n12. august 2014 kl. 21:58\nDu har ikke en skid ret til at tage noget af vores tid, så vi kan læse om dig. Men vi gør det jo alle sammen frivilligt alligevel. Jeg gør det, fordi jeg synes du virker enormt inspirerende og som et menneske jeg vil både se op til og ønske jeg havde som veninde. Jeg forstår heller ikke, hvorfor sådan en som hende du nævner gider bruge tid på at sende sådan en kommentar – men se det på den lyse side; nu behøver du heller ikke bruge mere tid på hende. Hun kan jo rent faktisk bare lade være at læse med! Jeg synes du skriver fantastisk og bliv endelig ved med at pille dig selv i navlen.\n– Jeg ville faktisk også spørge om du ikke gad lave sådan et “det ved jeg om mig selv”-indlæg med små finurligheder du kender til om din personlighed. Det kunne være sjaw.\n13. august 2014 kl. 07:46\nTror mange mennesker har for lidt fantasi til at fornemme ironien bag den tekst, de læser.\nJeg kan godt lide at du er “normal”: du er dygtigt til mange ting og rigtigt fin, men du er stadig en opnåeligt ideal. Jeg kan læse din blog uden makeup, med kethup på kinden en lørdag aften alene hjemme i sofaen uden at føle mig forkert og kedelig og grim. Du dyrker lidt det uperfekte i det ellers meget perfekte univers både du og andre dygtige bloggere fremstiller, men det er der kanten kommer frem.\nJeg synes det er så sejt, at du tør sige at du er stolt af dig selv! I virkeligheden er det jo den fornemmelse der skal drive os og ikke andres forventninger. Men vil man stikke lidt ud fra “det normale” vil man få knubs med på vejen. Jeg ser altid blogs som et total enevælde med en matrone af en monark på toppen; hver evig eneste blog er et enevælde og kan man ikke lide det, så må man hoppe videre til næste og se om monarken der er mere tiltalende.\n13. august 2014 kl. 10:27\nSuper kedelig kommentar!\nDin blog er fuld af humor, selvironi, masser af lækker inspiration og søde og sjove historier fra hverdagen!\nJeg synes det kræver stort mod, at have en blog, hvor du i større eller mindre grad udleverer dig selv.\nDu kan i hvert fald tro, jeg bliver hængende 😉\nForget the haters for somebody loves ya! – Quote Miley (Sorry men kunne ikke lade være! ;D )\n13. august 2014 kl. 11:19\nAmen, Cathrine! Det er sgu godt skrevet, virkelig!! MEN, er vi alle ikke selvoptaget på et eller andet plan (også selvom man ikke har en blog)? Jeg mener, ligger vi de dårlige billeder op på Facebook og Instagram? Eller kommer vi med nederen og negative updates (okay enkelte gør). Vi selviscenesætter os selv alle sammen på et eller andet plan. Det er bare mere tydeligt når man har en blog fordi man selv ligger det derud hvor alle kan se det, og hvor folk kan kommentere og sige deres mening. Man stikker udenfor når man har en blog, og i et land som Danmark hvor vi har janteloven kan man godt komme i klemme når folk får onst i måsen. Sådan en blog er jo (som mange sociale medier) en revideret version af os selv. Vi er nok flest som er helt gennemsnitlige og helt almindelige, men når man har en blog kan man selv ligge op hvad man synes og så kommer bussemændene, den sure skraldespand og nullerbørgerne ikke altid med… og er det ikke også okay egentlig?!\nDorte / by.bak interior & lifestyle siger:\n13. august 2014 kl. 16:51\nHejsa, har vist ikke lagt kommentar hos dig før, og undskylder på forhånd at denne første skal blive så lang!\nDet der med hvad andre tænker og siger og skriver, når man har blog – på den ene side vil man jo gerne høre (ærligt) fra dem, som læser med – dog må man som minimum have lov at forvente en respektfuld tone. Så du har helt ret, læs med, hvis du har lyst og lad være, hvis ikke – hvorfor smække med døren? Omvendt, hvis læserne bare siver afsted uden begrundelse, så tænker man “hvad gør jeg forkert??” I min verden hører jeg rigtig gerne, hvad andre skulle være utilfredse, hvis det er konstruktivt. Jeg skal nok selv bestemme om jeg er enig og om det de er utilfredse med skal ændres eller ej, men sådan en kommentar som din, den lugter lidt af misundelse … eller noget andet, du alligevel ikke bør forholde dig til.\nJEG synes ikke du virker selvoptaget – tværtimod fornemmer jeg en ret stor portion af forfinet selvironi og pragmatiske her hos dig – at du er skide smuk, har god smag og er velformuleret, er jo årsagen til at så mage synes, det er skønt at få et kig ind i dit univers, tænker jeg. Misundelse kan jo nogle gange også være en skjult agenda bag de nedladenheder, som man nogle gange må affinde sig med, når man smider sit “jeg” ud i blogfladen – det synes jeg selv, jeg har svært ved at finde plads til (altså nedladenhederne), men har erkendt, at det er en del af game´t.\nStort tillykke med featuren i Costume – det er jo virkelig fint og stort og det skal du have lov at fejre 🙂\nSikke mange kommentarer, dem kommer jeg ikke igennem, så det er med fare for at gentage noget andre allerede har sagt… Men! Det jeg ville sige var bare, at selvoptaget eller ej, så skriver du helt vidunderligt. Formidler, som du vist selv skrev, så fint så fint! Så bliv lige ved med det, tak! Ps. Vild med det billede jeg fik for mit indre blik om at rumle hele vejen hjem fra en middag. Blafrende Ganni-skørter und alles 🙂\n13. august 2014 kl. 19:16\nMan bliver så træt af sådanne mennesker. Men Keep on rockin’ for du er edderspjætme for skøn:-)\n13. august 2014 kl. 20:11\nJeg er vild med dig og din blog – og jeg er tydelig vis ikke den eneste. Derfor vil jeg nu alligevel sende roser efter dig, for jeg synes, du rocker for vildt. Du er hjertelig, sjov og inspirerende, og dine fine ord får mig altid til at tænke. Enten på at have det sjovt og godt og nyde nuet, men du kaster også en del eftertænksomme tanker efter os læsere, som giver stof til overvejelser om, hvordan man selv forholder sig eller handler. Og tak for det. Og fedt at se dig i Costume, blev helt glad over et ‘bekendt’ ansigt i det magasin – og inspireret til en fri-fra-speciale-tur i bio på biografernes dag i søndags.\n13. august 2014 kl. 20:53\nÆrgerligt, at nogle mennesker ikke bare pænt kan forlade selskabet, hvis det ikke behager dem. Især fordi du ikke direkte har provokeret denne person med en absurd holdning til politik eller et andet ømt emne (må vi formode).\nJeg synes, det er skønt – alt dit navlepilleri. Det gør det relaterbart, og det er personligt derfor jeg følger med! Jeg er lettet over, at du ikke vader i prisuddelinger, modeshows etc. hele tiden, for det er ikke noget, som er en del af min hverdag, og derfor er det sgu trættende at kigge på (på andre blogs) i længden. Så selvom du måske selv gerne ville leve i en mere glamourøs verden, så skal du bare vide, at vi er mange, der sætter pris på din verden lige som den er!\nOg det er skønt, at du anstrenger dig for at vise din gode side og har lyst til at dele det hele med en masse fremmede mennesker, der bare sidder og håber, at de bliver ligeså cool, nede på jorden og med en fantastisk tilgang til det hele, når de selv engang bliver 25 år.\nOg i en verden, hvor det hele skal præsenteres fra den rigtige side, nogle ting gemmes væk, mens andre fremhæves – så gør det sgu ikke noget, hvis du ikke gider vise dine behårede ben frem eller alle de nullermænd, som vi alle sammen skubber ind under diverse møbler, der holder nogenlunde tæt.\nMit eneste råd til dig er, at du skal have hjertet med i alt hvad du skriver herinde. Du skal udfordre dig selv, men aldrig nogensinde gøre, sige eller skrive noget som ikke er dig. Og dit gode mix af glamour, navlepilleri og hverdagsproblemer er det, der får mig til at vænne tilbage til din blog gang efter gang. Du har en fantastisk blog – så keep up the good work!\n13. august 2014 kl. 22:43\nDu giver mig noget almindelighed, der er så langt fra mig egen almindelighed – det er derfor jeg følger blogs.\nJeg forstår ikke hvordan “tryk-oppe-i-højre-hjørne” skal blive til bidske kommentarer. Eller jo, jeg udleverer mit liv, min personlighed og mine tanker – men hvorfor skal nogle råbe af mig. Sådan føles det. Lad os diskutere istedet.\nJeg har haft ret kontroversielle indlæg ude i blogland, de brandfarlige, siger ofte min mening og tager et politisk standpunkt. Jeg siger hvad jeg mener, hvad jeg tænker og ligger det ud, hvor alle kan smide deres mening. Det er okay. Jeg er vild med mennesker siger hvad de syntes. Også om mig. Jeg ytrer mig ikke kun blandt mine 4 vægge. Hvilket er derfor jeg opfattes selvoptaget, egotisk og meget mig selv. Jeg deler på bloggen. Jeg tør godt. Det gør du også. Det er det blogs gør Ja, vi udgiver os, vores liv. Og hvis det ikke duer, ja, hvad så? Du giver Så meget af dig selv, og det almindelige. Men hvad er det almindelig? Hvad er det normale liv? Hvad er det interessante? Er det ikke ligemeget? Hvis bloggen findes interessant, så mon den ikke giver nogle noget.\nDu giver mig noget almindelighed, der er så langt fra mig egen almindelighed.\n14. august 2014 kl. 10:38\nJeg må altså sige, at din blog er så dejlig. Min dag bliver altid en lille smule bedre, efter jeg har læst dine tanker. Jeg synes slet ikke du er selvoptaget overhovedet. 😀\n14. august 2014 kl. 18:38\nDu skal nu ikke være så bange for at provokere nogle folk med stærke holdninger. Flere undersøgelser har vist at folk helst vil læse noget der provokerer dem lidt. Deraf er det også den slags indlæg der deles mest på facebook…. altså den slags hvor folk bliver provokeret i negativ eller positiv retning. Så længe man respekterer andre menesker og taler pænt til hinanden, så må du skam gerne være selvoptaget 🙂\n14. august 2014 kl. 23:42\nYou rock:)..vi er allesammen selvoptaget, nogen ved det bare ikke;) Vi lever også i 2014 og er for længst faldet i med arme og ben..før blogs blev rigtig udbredt kom facebook og hvis man er med på bølgen om at dele sin verden her, så er vi vel alle havnet på hylderne hvor man i mere eller mindre grad er selvoptaget. Jeg tror jeg hørte det fra en film engang og det hang ved “lev livet som var du hovedrollen, ikke en birolle karakter”. Det er bedre at turde vise hvem man er og stå ved det. Det der gør din blog god, er at den er “ægte”. Du viser de gode dage og fortæller om de dårlige – life in all it’s color:) & sidst og mest vigtigt du skriver godt! Jeg kunne forestile mig at der en dag spire en novelle eller bog ud af de mange tanker og humoristiske beskrivelser – hope so.\n15. august 2014 kl. 19:37\nDet er jo netop det med at kunne se sig selv i nogle af de situationer du beskriver – at have glemt at binde nederdelen, så trussen synes. HAH, hillarious!! (Og det kunne ske/er også sket for mig:)) Elsker at du skriver så hudløst ærligt, både om hverdagssituationer, dine fantastiske rejser, ja livet i bund og grund. Og så er det skønt at kunne hente farve- og indretningsinspiration hos dig (og lidt farligt, for det er ikke altid gratis…).\n15. august 2014 kl. 19:39\n…glemte lige: du kan være stolt af dine evner med ord og at du sætter dig selv og dit liv ‘på spil’ til glæde for andre! TAK for en skøn blog!!\n15. august 2014 kl. 21:11\nJeg forstår dine tanker kære Cathrine. Jeg er en anonym læser, jeg har bestemte blogs jeg følger, kommenterer aldrig og i ved egentlig ikke at jeg læser med. Når jeg kommer hjem fra træning, når jeg har spist min kalorierige pizza, når jeg sidder i skolen og er ved at falde i søvn, så tjekker jeg lige din (jeres) blog. Jeg læser indlæggene, smiler lidt for mig selv og så går mit liv ellers videre. Men det gør nu et eller andet ved mig. Ellers ville jeg jo ikke blive ved med at klikke ind og læse de til tider sjove, alvorlige, inspirerende eller ligegyldige indlæg. Det giver mig et eller andet. Lige nu er min kæreste i Berlin og kommer ikke hjem før om tre uger. Og jeg savner ham. Jeg føler mig ensom og en lille smule ynkelig. Jeg sidder alene med min slikpose og tomme pizzabakke. Så klikker jeg ind på din blog. Og føler at jeg er på et hurtigt visit hos en veninde. En veninde der lige hurtigt fortæller hvad hun har oplevet i dag. Og det er dejligt. Så kan jeg lidt igen. Jeg overvejer tit at starte min egen blog.. men så kommer tanken “ej, så selvoptaget vil jeg ikke være. Hvem vil læse om mig”.. Men hvis de ikke vil, kan de jo altså bare lade være. Og dem der vil, kan kigge med og enten få en masse eller ikke en skid ud af det jeg har at skrive. Vi lever i en selvoptaget verden, med hele bøger kun med selfies (læs: Kim Kardashian) og ca. hveranden kvinde over 18 har en blog (overdrivelse fremmer forståelse). Men der er vel heller ikke en begrænset plads på internettet? Der er vel plads til alle? Og hvad så hvis det kun er min bedste veninde og min mor der læser min blog? Så har jeg i det mindste to 100% faste og loyale læsere.\nPointen er, ja du er måske selvoptaget og piller i din navle hver dag.. Men du gør det fandme godt! Og vi vil gerne læse det du finder i din navle.. For hvem tror jeg egentlig jeg er? Som om mit navlefnuller er mere spændende end dit. Og som om jeg ikke har 2 min til lige at tjekke hvad Cathrine har lavet i dag (;\nKeep up the good work – og det er sgu rart at du også piller næse og prutter på cyklen! Velkommen i klubben (;\n17. august 2014 kl. 20:47\nKan vi ikke sætte ikke- foran de tre ord?! Du er en inspirerende, velformuleret, betænksom, empatisk og SMUK kvinde og væsen. BUM! Sjov ikke mindst også.. Se! Jeg kan jo blive ved 🙂\nEmma Pihl siger:\n22. august 2014 kl. 21:39\nHold nu helt op hvor er det fantastisk rart at du er så bundærlig! Jeg er vild med det. Jatak til ærligt navlepilleri, på med ja-hatten og af med bikinivoksen. Jeg har lige selv startet en blog, mest for mig selv og alle de få der ellers har lyst til at høre på mig, og jeg håber at jeg aaaldrig kommer til at pynte for meget på min virkelige verden. Ærlighed kommer man længst med og hvor er du god til det 🙂 Du er for sej.\n28. august 2014 kl. 20:55\nJeg er, som mange af de andre, en af dem, der har fulgt med næsten fra starten. Og det næsten religiøst. Jeg har været i forskellige faser af mit forhold til din blog, men det meste har spændt mellem girl-crushet og star-struck. Jeg stoppede med at læse din blog for et par måneder siden af, hvad der lyder som de samme grunde, din anden tidligere læser har anført.\nJeg blev af en veninde gjort opmærksom på, at du havde skrevet det her indlæg og fandt derfor vej tilbage.\nDu skriver, at du ikke forstår ‘smække med døren’-tendensen. Men det er jo ikke det, det drejer sig om. Det drejer sig om, at noget, der tidligere var rigtig godt, ikke længere er det. Og det, er man skuffet over. I min optik handler det ikke så meget om at være selvoptaget. Det er jo ligesom givent i og med, du har en blog, og det er vi andre sgu også. Men din blog (ikke altid, men i det sidste halve års tid) er simpelthen decideret selvsmagende. Og det er noget ganske andet og ret træls. Det kan du jo så vælge at gøre noget ved eller lade være med. Det er naturligvis helt op til dig. Vi er bare nogle stykker, der savner stemningen i starten af din blog.\n28. august 2014 kl. 23:52\nFørst og fremmest – ligeså forskellige I er, ligeså forskellige er vi bloggere. Jeg er ikke den samme nu som i starten. Eller jo, grundessensen. Men en blog er jo ikke en færdig opskrift, jeg prøver mig frem og tester af. Ligesom du på en almindelig arbejdsplads prøver og tester og udvikler dig.\n“Jeg håber du kan blive som i starten”, det er jo egentlig lidt svært synes jeg at finde konstruktivt – for jeg ved ikke hvordan jeg var i starten i forhold til nu. Jeg er den samme omend der sker meget på det personale plan. Der er i den grad også dage jeg tænker, jeg ikke vil blogge længere. Og det kan også sagtens være, at bloggen har haft sin “storhedstid”, i dont know. Men hvis du skal kritik, som du håber jeg vil tage til mig og bruge, så vil jeg meget gerne ønske mig den konstruktiv. Eksempler på selvsmagenhed og indlæg du savner. Måske jeg kan imødekomme, måske ikke. Det er trods alt min blog i første vending og så håber jeg altid at folk på den anden side er glade og med.


Størrelse Af ølkasse\nHjem > Produkter > Størrelse Af ølkasse\n(I alt 8 produkter til Størrelse Af ølkasse)\nStørrelse Af ølkasse - producent, fabrik, leverandør fra Kina\nVi er specialiserede Størrelse Af ølkasse producenter og leverandører / fabrik fra Kina. Engros Størrelse Af ølkasse med høj kvalitet som lav pris / billig, en af Størrelse Af ølkasse førende mærker fra Kina, Jiangxi Xin Rui Yue industrial Co.,Ltd..\nSix Pack Ølkasse med håndtag, let at få og lille volumen. Kartonæske, Papirkasse, Bølgepapkasse, Kraftpapir Gif Box og Ølkasse. BESKRIVELSE OG PARAMETER Item Custom\nStørrelse Af ølkasse engros fra Kina, Direkte Køb fra Kina førende producenter til billige fabrikspriser. Find engros Størrelse Af ølkasse produkter på Jiangxi Xin Rui Yue industrial Co.,Ltd. og få høj kvalitet Størrelse Af ølkasse direkte fra troværdige kinesiske Størrelse Af ølkasse grossister og leverandører. Send dine købskrav og få øjeblikkelig respons.


Vind i håret giver livsglæde og ny energi - Cykling uden alder\nCykeltasken – Bestil den her\nPosted on 12.07.2018 04.09.2020 by Dorthe Olander\nAskovFonden har i samarbejde med Cykling uden alder undersøgt, hvad der sker med piloter, personale og passagerer, når de planlægger og deltager i en dagtur eller tager på langtur over flere dage med flere rickshaws.\nPersonalet bliver inspireret til at gøre nye ting sammen med de ældre og bliver generelt mere motiveret i deres daglige arbejde med de ældre\nPassagererne får nye venskaber også på tværs af piloter og passagerer. De får mere energi i hverdagen og større lyst til at komme ud.\nPiloterne får ny energi og bliver mere motiveret til at prøve nye ting i hverdagen\nHent sammendraget af AskovFondens undersøgelse her\nKontakt os for at drøfte mulighederne for at udvikle en dag- eller langtur i dit område:\nSøren Steffensen: soren@cyklingudenalder.dk\nDorthe Olander: olander@cyklingudenalder.dk\nInteresseret i hele AskovFondens rapport? Send en mail til hej@cyklingudenalder.dk\nEt twist af eventyr i hverdagen\nCykelture skaber kulturændring på ældreområdet\nDag- og langture kan være med til at skabe en kulturændring på ældreområdet. Turene puster nyt liv i hverdagen for de ældre, der bor på plejehjem, og giver samtidig ny mening for mange medarbejdere. Læs “Antropologisk evaluering af dag- og langture” af Suna Christensen, antropolog og Ph.D.\nEt twist af eventyr\nKategori: Inspiration, Research, resultater & viden\nOne thought on “Vind i håret giver livsglæde og ny energi”\n05.09.2018 kl. 10:04\nDet ser rigtigt dejligt ud med sådan en cykel tur ;-). Tror bestemt også det er noget de ældre kan lide.


Odder Cykel Klub: 3. plads til Søren\n3. plads til Søren\n09-09-2006 af Ungdomsafdelingen/fkj\n"Jeg er simpelthen så glad." Sådan lød det fra Søren i en telefon samtale, kort efter spurtenopgøret i ungdomsklassen. Dagens cykelløb i Nyborg bød på oprejsning for ungdomsrytterne, efter sidste weekend lidt skuffende resultat. Søren Kristensen, Morten Rasmussen, Kasper Rosenberg og Kristian Haugaard, var alle taget til den fyske havneby, alle klar tilstart med et fælles mål. At gøre det bedre end sidste weekend.\nAllerede på første omgang skete der noget, for mens Morten var så uheldig at punkterer, og dermed måtte udgå af løbet, kom først Kristian og derefter Søren med i nogle små udbrud, der tilsidste endte med at ca. 15 mand dannede en front gruppe.\nPå anden og sidste omgang førsøgte Kristian flere gange at springe gruppe og komme afsted, men hver gang blev han hentet igen. De 15 mand kom dermed samlet til mål, og her fandt Søren det helt rigtige hjul.\nMed en rigtig flot kørt spurt, kom Søren således helt frem på 3. pladsen, og dermed op på podiet. FLOT!\nSelvom Kristian havde brugt mange kræfter på at komme afsted på sidste omgang, lykkedes det alligevel for ham at spurte sig til endnu en topplacering, via en 6. plads.\nKasper kæmpede godt, og gennemførte vanene tro løbet i fin stil. Mon ikke snart den første præmie vil komme til ham?\nNæste weekend gælder det så løbene i Kolding og Fredericia.


IVÆKST Bloggen: Derfor skal du anvende mailflows i email-marketing | IVÆKST\nEmail-marketing fungerer bedst, når mails er relevante og personlige. Mailflows gør det nemmere at personliggøre dine email-kampagner og at give dine modtagere relevant indhold via mails.\nHvordan fungerer mailflows?\nMailflows er salg på autopilot. Det fungerer således, at dine kunder automatisk får tilsendt en række mails, når nogle kriterier (som du selv fastsætter) er opfyldt. Alle mails i et mailflow kan desuden sendes med et bestemt tidsinterval.\nEt mailflow er en måde, hvorpå du kan ”gribe” dine nye modtagere og guide dem derhen, hvor du gerne vil have dem. Det fungerer samtidig som en god mulighed for at blive i deres bevidsthed, efter de har tilmeldt sig, eller efter de har handlet hos dig.\nDe mails, der er i mailflowet, skal kun skrives én gang. Herefter passer de stort set sig selv. Det er derfor en hurtig og effektiv løsning, og det kræver minimal indsats fra din side, mens udbyttet og effekten derimod er maksimal.\nHvorfor skal man anvende mailflows?\nFordi du kan organisere rækkefølgen på de automatisk udsendte mails, betyder det, at dine kunder får den nødvendige information på det rigtige tidspunkt. Du kan således dele din information op i små bidder i stedet for at drukne dine læsere i alt for meget viden i én mail.\nMails i et mailflow har generelt en højere åbningsrate og en lavere unsubscribe-rate end almindelige nyhedsbreve, fordi det er mails, som modtageren selv har tilvalgt på grund af dit løfte om en bestemt type indhold.\nEn af de mest anvendte former for mailflows er velkomst-mailflowet. Det, at du griber dine modtagere, så snart de tilmelder sig din liste, kan gøre forskellen mellem en ”død” subscriber og en aktiv kunde.\nByd dine kunder godt velkommen med et mailflow\nNår en kunde har tilmeldt sig dit nyhedsbrev, betyder det, at kunden finder din virksomhed interessant. For at fastholde kundens interesse, er du derfor nødt til at gribe chancen, når den er der – og det er her, velkomst-mailen kommer ind i billedet.\nDine modtageres interesse for din virksomhed er på sit højeste i det øjeblik, de tilmelder sig dit nyhedsbrev – og derfor vil dit velkomst-mailflow heller ikke blive betragtet som spam, da modtagerne i perioden efter tilmeldingen er interesserede i at høre mere om din virksomhed.\nDer er undersøgelser, der viser, at velkomstmails har fire gange så høj åbningsrate som almindelige nyhedsmails, og der er samtidig større chance for, at abonnenterne vil læse de kommende mails i mailflowet, når først de har læst velkomstbrevet. Du har således en gylden mulighed for at øge dine modtageres interesse i din virksomhed og dine produkter.\nNår du vil i gang med mailflows, er det vigtigt, at du starter med at lægge en struktureret plan for, hvad dit formål med mailflows er. Skal det informere, uddanne, skabe salg eller måske underholde?\nDernæst skal du overveje, hvor mange mails du har brug for, og du skal huske på, at indholdet i hver mail skal kunne læses forholdsvist hurtigt og nemt. Derfor skal indholdet ikke være for tungt, og du kan med fordel dele indholdet op.\nDet er selvfølgelig vigtigt, at indholdet i dit mailflow er relevant, så du giver dine læsere en grund til at læse din næste mail. Husk derfor også at forberede dine læsere på, at de vil modtage X antal mails over en periode. Fortæl dem også hvorfor, og hvad de får ud af det.\nDu kan eventuelt bruge popups til at skaffe tilmeldinger til dit nyhedsbrev. Her kan du fx bruge Sleeknote, så en boks popper op, når dine kunder besøger dit website.\nDerudover er det en fordel at indsamle så meget data om dine modtagere som muligt. Med den rette segmentering er det nemmere at lave mailflows, der matcher dine modtageres behov.


Værksted i sigte | Mit Bornholmerliv\nI fornuftens udkant\nEn ny fortælling\nHjertesuk fra en muse\nKærlighed og postevand\nNår du er her\nUtidig i april\nTanker om ti dimensioner\nMænd er bare mere 3dimensionelle\nVærksted i sigte\n17. februar 2016 Maia\tSkriv en kommentar\nNu er tilbuddet på nyt tag, ovenlys og isolering af garagen kommet, så nu er keramik- og træværkstedet i sigte. Måske kan jeg allerede begynde at arbejde derude først på sommeren. Hylder at sætte mine ting til tørre på mangler jeg virkelig. For snart læææænge siden fik jeg penge til en keramikovn af min mor, og med tiden har jeg da også tænkt, at jeg skal have en elektrisk drejeskive.\nTil træværkstedet ønsker jeg mig en borestander og en drejebænk.\nMit kommende arbejdsbord står lige nu i stuen, for det er nemlig vores spisebord, der skal skiftes ud til noget kønnere og noget større. En af de nærmeste dage må vi på udkik efter et nyt.\nForleden dag fik vi nye, gamle spisestuestole. Dem købte vi super billigt fra en nærliggende restaurant, der er ved at skifte deres inventar ud, så alt er smukt og funktionsdygtigt til når, de åbner for sommergæsterne. De “nye” stole er super gode at sidde på og de har fine stolekjoler på. Det er praktisk og bliver rigtigt kønt, når vi får det nye spisebord.\nDet bliver spændende at opleve sommeren her i Allinge med folkemøde og jazz og bunker af turister. En del mere trafik bliver der jo nok på vejene omkring os. Og så kommer der til at være gadelys om natten. Besynderligt er det i mine øjne, at man slukker om natten om vinteren, hvor det virkelig er mørkt, og tænder om sommeren hvor der stort set er lyst så man kan se hele natten.\nDen kommende weekend får vi gæster. Min “sociale” lillesøster kommer og ser vores nye sted og er sammen med os både lørdag og søndag. Hurraahhh… det glæder vi os til.\nEn søster af familie har jeg ikke, men hos os er det meget almindeligt at vælge sig en “social” familie, der måske i højere grad matcher ens personlighed og værdier. Vi kalder dem også reservefamilie. Gennem årene er vi blevet i reservefamilie med ret mange vidunderlige mennesker. Folk som vi oplever som lidt tættere på os end bare venner. De fleste af dem er den fysiske afstand til nu blevet en hel del større, men vi håber og tror da på, at de kommer og besøger i ny og næ.\nForrige indlægStudie i næsehornNæste indlægBlogger by choice\nMaia til En høg, foccasia og en grå kjole\nInge til En høg, foccasia og en grå kjole\nMaia til Mandelfeta, hørfrøikkehvide og mere lysthus\nInge til Mandelfeta, hørfrøikkehvide og mere lysthus\nOverføringsbilleder og magnolier\nGang i drejeskiven\nMin første kande\nEn høg, foccasia og en grå kjole\nPlantefedtemadder, smøreost og mere ikkehvide\nFødselsdagsdoodle, lyst brød og et tilfældigt broderi\nMandelfeta, hørfrøikkehvide og mere lysthus\nEn dag i køkkenet\nRigning til gardiner og lid borringholmskt


crossdressing og cross gamere - Top Historier\nHack N Skråstreg\nLad Os Lege\ncrossdressing cross gamers\nTidligere denne uge afslørede Chad Concelmo, at han havde overtrådt en linje ind Space Quest IV hvor en mand, der køber kvindeligt tøj, bliver irettesat som en 'syko'. En del af Destructoid samfundet dogpiled på ham, kastede en litany af fornærmelser hans måde at vove at blive fornærmet af noget.\nDette kan forventes fra ethvert online community. Når nogen afslører en følsomhed over for noget, skal de være klar til det svage sted at blive angrebet af hærens myrer på Internettet. Når alt kommer til alt, da vi så den onde hjernes skjold gå ned i Shinobi , vi ramte det rå kød for alt det, vi var værd. Det synes at bære instinkt fra spil til virkelighed med nogle mennesker.\nFair nok, men er Tchad forkert at blive fornærmet? Er crossdressing en 'syg' ting, der skal hånes? Har andre spil håndteret situationen bedre? Jeg synes det hele er ret interessant, så jeg havde lyst til at slå mine egne tanker ned.\nJeg plejede at være meget bullheaded om stødende humor. Min tankegang (og du kan sandsynligvis finde Destructoid-artikler, der siger det) var, at lovovertrædelse er rent valg. Mennesker kan det vælge når de bliver fornærmet, og enhver, der bliver ked af en vittighed, skal vokse op og holde kæde. Jo mere jeg oplever verden, jo mere er jeg klar over, at det simpelthen var en måde at undvige ansvarlighed på.\nhvordan man kalder en metode ved hjælp af matrix af objekter i java\nStødende humor er en af mine yndlings ting, og jeg fortæller nogle ret forfærdelige vittigheder - det være sig på Podtoid, via Twitter eller på siderne af Destructoid selv, og jeg har lært en ting - når du fortæller en stødende vittighed, du skal acceptere, at folk vilje blive fornærmet. Du kan ikke handle såret eller chokeret, når du fortæller en potentielt fornærmende vittighed for at finde ud af, at du har fornærmet en del af publikum. Jeg er blevet klar over, at det ikke altid er et valg at blive fornærmet. På grund af oplevelser, etnisk eller social baggrund og enkel følelsesmæssig ledningsføring vil nogle mennesker finde sig selv oprørt af noget.\nDog valg gør kommer i spil, når du reagerer på noget stødende. Du kan vælge at gå væk. Du kan vælge at acceptere, at en vittighed er en vittighed og overlade jokeren til sin latter. Mange vælger i stedet at angribe med den fulde kraft af følelsesmæssigt raseri, der driver dem - hvilket ofte er en meget selvdestruktiv vej, der tilskynder andre til at blive mindre følsomme. Chad Concelmo valgte en rute, som jeg fandt meget respektabel - han angreb ikke Space Quest IV , han krævede ikke undskyldning eller beskyldte forfatterne for at være dårlige mennesker. Han sagde, 'Jeg har et problem med dette, og jeg er måske endda lidt overdramatisk, men jeg ville dele'. Jeg troede, det var ret produktivt, utroligt respektfuldt og et dejligt springpunkt til debat. Det er en skam, at mange valgte ikke at følge hans ledelse.\nProblemet er kernen i dette spørgsmål - er det forkert at kalde en crossdresser en illo? Personligt er jeg temmelig følsom overfor emnet og meget følsom over for alternative livsstiler generelt. Helvede, jeg har endda forsvaret furries før, selvom jeg ikke selv interesserede mig for den pågældende aktivitet. Jeg er meget af formen 'Hvis det skader ingen, gør hvad du kan lide' skimmelsvampen og tror, at hvis du ikke kan tilbyde en grund til at ikke lide nogen livsstil uden for, 'Jeg kan ikke lide det', har du sandsynligvis skulle ikke dømme dem. Med Space Quest IV , Jeg kan ikke sige, at jeg er nøjagtigt fornærmet, men jeg synes bestemt, at den er tegnet og jeg tror ikke, at nogen ville være det forkert hvis de begik overtrædelse af det. De valg, en person træffer efter at blive fornærmet kunne være forkert, men blot at fornærme noget er ikke i sig selv dårligt. Hvis Chad for eksempel havde skriget og elendigt og fortalt det Space Quest udviklere til at dø i en sverm af syrevæve, det ville have været histrionisk, og jeg ville sandsynligvis slutte sig til læserne og spotte ham.\nhvordan man laver en ip gratis\nJeg har bemærket, at nogle kommentarer er meget enige om Space Quest IV vittighed - ikke faktisk tager det som humor, men udtrykker oprigtigt den opfattelse, at crossdressers er illos. Risikoen for at skuffe dig, mange crossdressers - hvad enten deres grunde til at gøre det er af seksuelle eller komfortmæssige årsager - er temmelig almindelige mennesker. Lad os ikke glemme, at beklædning i sig selv er en temmelig unaturlig ting, så meget mindre betegnelsen, at nogle tøj er til drenge, og nogle tøj er til piger. Der er mennesker, der bare føler sig mere behagelige med at bære kvinders tøj, og hvis jeg skal indrømme en tilståelse, tror jeg, at jeg sandsynligvis ville være det også. Det ville jeg ikke gør det lige nu, fordi ingen vil se John Candy i en kjole, men hvis jeg var en flot fyr, ville jeg bundet til E3 i en miniskirt og militærstøvler. I alle tilfælde tror jeg, at Eddie Izzard i det mindste demonstrerer, at fans af crossdressing kan være intelligente, vittige og meget succesrige mennesker.\nFor at bringe dette (heldigvis) tilbage til videospil, ønskede jeg at påpege, at et par spil har taklet emnet og formået at gøre et langt vittigere job end Space Quest IV . Mit største problem med Space Quest IV 's lille vittighed er, at det simpelthen ikke var sjovt, og når der mangler bevis for humor, kommer en joke ud som langt mere uhyggelig. Jeg tvivler på udviklerne gøre har meget af en mening om emnet, men sådan en ulykkelig, doven lille jibe ser hatefuld ud. Underligt er det berømte knudepunkt for naiv kulturel ufølsomhed - Japan - dog et af de bedste alternativer, jeg kan huske.\nFinal Fantasy VII involverer en meget lignende plottråd til Space Quest IV , som hovedperson Cloud Strife har brug for at klæde sig som en kvinde for at infiltrere en sleazy natklub og redde sin ven Tifa. Hjælpet af Aerith deltager Cloud i en sjov lille hentning for at få materialer, makeup og en paryk fra forskellige borgere i Midgard, og han møder en række reaktioner fra ikke-spillerpersoner undervejs. Den skræddersy, der fremstiller kjolen, udtrykker overraskelse over, at en sådan 'seig fyr' som Cloud ønsker at ligne en pige, men betragter det som en interessant udfordring. Der er en vittighed om, at det lokale motionscenter er fuld af fyre 'som Cloud'. Folk griner af, hvordan 'søde' sky ser ud, og det hele spilles til grin, men det er helt anderledes end Space Quest håndtering af emnet.\nDen sidstnævnte ægte fyrre og kærlige karakter gør det langt sjovere end den offhanded fornærmelse, der ses i Space Quest IV . NPC'erne accepterer alle virkelig, selvom de er lidt uklare, og det får spillet igen til at se meget åbent ud. Selvom det måske ikke er realistisk, at Cloud's fiktive alternative livsstil så let kunne hilses velkommen, skaber det i det mindste et meget sjovt plotelement, der overhovedet ikke skal fornærme nogen. Det er et smukt øjeblik i et klassisk spil, et, der har holdt sig sammen med mig i meget lang tid. Det er klart, at forfatterne havde ægte sjov og brydde sig om at skabe noget underholdende. Derfor Space Quest IV 's joke ser ondsindet ud og Final Fantasy VII ser overraskende progressiv ud.\nEt andet godt eksempel for mig er Saints Row II . Dette spil har faktisk modtaget ros fra mere feministisk-minded spillere på grund af portrætteret kvindelige brugerdefinerede karakterer nøjagtigt det samme som mænd. Selvom det pålægger karakteren latente lesbiske tendenser, uanset om spilleren har til hensigt det eller ej, er det stadig et fantastisk eksempel på et spil med et åbent sind, for såvel som mænd og kvinder kan spillere fremstille både crossdressers og transgenderede figurer ved at spille med indstillingerne i spillet. Vil du slå en kjole på din kastede gangster? Føl dig fri! Vil du oprette en kvindelig karakter med en mandlig stemme? Gå vild! Du kan tilnærme dig næsten enhver livsstil, der reflekterer din, og Saints Row II vil ikke dømme dig for det. At et sådant krass og usmageligt spil kunne være så kulturelt åbent er temmelig opmuntrende, synes jeg.\nbedste pc tune up software 2019\nSiger jeg, at alle spil skal acceptere crossdressing som en perfekt acceptabel livsstil? Selvfølgelig ikke. Udviklere kan frit lave hvad de vil. Men hvis de fornærmer et tværsnit af deres publikum, er de nødt til at være forberedt på, at nogle mennesker griber den fornærmelse personligt. Hvis de ønsker at knække stødende vittigheder, er de nødt til at forstå, at folk bliver fornærmet. Hvordan disse fornærmede mennesker behandler deres følelser er op til dem, men den enkle handling at sige 'Jeg er fornærmet' er ikke en dårlig ting. Når man nærmer sig fornuftigt, kan udtrykket af lovovertrædelse bruges på en produktiv måde til at hjælpe med at skifte sind og udvikle vores kulturelle forståelse. Når det bruges forkert, kan det simpelthen opblåse samfund og tilskynde andre til at være endnu mindre følsomme, end de var før.\nSpace Quest IV Den lille knæk ved transvestisme var ikke særlig god. Det er sandsynligvis heller ikke værd at blive forstyrret. Det bør dog bruges som et dejligt debatpunkt og en undersøgelse af, hvordan crossdressing, transgenderisme og bredere livsstilsspørgsmål kan bruges i videospil. Efterhånden som spil vokser op, vil der være stigende muligheder for at udforske alle former for kulturelle spørgsmål, og jeg håber inderligt, at vi alle er voksne nok til at acceptere det og håndtere det intellektuelt, hvis ikke af nogen anden grund end potentialet for nogle fantastiske og oplysende diskussioner.\nOg hvis du ikke kan lide det, er du en syk. Naturligvis.\nDen omdøbte Layton's Mystery Journey kommer nu til iOS og Android ved lanceringen\nVicarious Visions vil angiveligt miste navn i Blizzard-fusionen\nUheld i forhåndsvisningsteksten til valgbaserede eventyrspil\nGlemt spiltid: Mendel Palace\nFinal Fantasy XI har lige fået en stor opdatering, ja den er stadig i live\nBungie CEO undskylder, forpligter sig til forbedring efter rapport om interne problemer\nNy Metroid Dread-opdatering retter fejl, der hovedsageligt bruges af speedrunners\nDen næste My Nintendo-belønning er et Switch Sports kølehåndklæde\nApex Legends kommer på PS5 og Xbox Series X i dag\nCyberpunk 2077 næste generations opdatering lanceres i dag til PS5 og Xbox Series X/S\nhvad er den bedste fjernelse af spyware-software\nhvordan man fjerner et indeks fra en array-java\nreturnere en streng array i java\nhvordan man bruger assert i c ++\nAnmeldelse: The Legend of Zelda: Hyrule Historia\nFinal Fantasy V pixel remaster ankommer den 10. november\nHvem er din yndlingsvideospil-sidekick?\nAnmeldelse: Jackbox Party Pack 2\n'Desert Bus for Hope' ruller ind i sit tiende år\nDet ser ud til, at Gears of War-studiet laver et spil, der ikke er Gears of War\nFørste Elden Ring VR, nu en Game Boy-demake? Kom med det\nDen officielle Shin Megami Tensei V-side lækker sin egen udgivelsesdato\nDawn of the Monsters: Kaiju Khaos vil regere den 15. marts


Vi samarbejder med en række danske og udenlandske hjælpeorganisationer, der på udvalgte rejser fortæller vores gæster om lokale forhold og viser resultatet af deres arbejde. Det, mener vi, giver vores rejser den dybde, der gør, at vores gæster kommer hjem med ny viden og indsigt i virkeligheden i de områder de rejser til.\nVi bidrager økonomisk til udvalgte projekter, men hovedsageligt så støtter vi hjælpeorganisationerne med at oplyse vores gæster om vigtigheden af og resultaterne af organisationernes arbejde. Dette gøres igennem projektbesøg, som samtidig giver vores gæster en unik oplevelse, hvor de med selvsyn får mulighed for at se behovet for og resultaterne af hjælpearbejdet.\nVi yder ikke støtte til vilkårlige projekter og håber på, at pengene falder i de rigtige hænder. Derimod mener vi, at det er vigtigt, at det arbejde, vi støtter, er bæredygtigt og bidrager til bedre levevilkår for fattige og udsatte grupper på lang sigt. Derfor støtter vi udelukkende organisationer, der kan påvise gode resultater af deres arbejde\nVi tager stærk afstand fra såkaldt ”zoo-turisme”, hvor turister besøger lokale for at observere dem og tage billeder af dem uden nogen form for interaktion eller dialog. Derimod mener vi, at mødet imellem gæster og værter skal være respektfuldt og til gensidig fordel. Vi mener, at netop dialogen og interaktionen er vigtig for, at både vores gæster og værterne lærer noget under besøgene, samt at behovet for og resultaterne af hjælpeorganisationernes arbejde er i fokus.\nLige nu vil du på vores rejser kunne opleve følgende organisationers arbejde og resultater:\nIBIS (Bolivia), Mission Øst (Armenien), Working School (Myanmar/Cambodia), Red orangutangen (Indonesien), Solens børn (Peru)


Uden en øre op af lommen: Efterskole modtager 110 stole fra godhjertet donor | Middelfart | fyens.dk\nUden en øre op af lommen: Efterskole modtager 110 stole fra godhjertet donor\nPubliceret 16. marts 2018 kl. 13:20\nForstander på Strib Idrætsefterskole Ole Kristian Warthoe glæder sig over de 110 nye, brugte stole til efterskolen, der huser 126 elever. Foto: Helena Holmenlund\nDet var en noget overrasket og glad forstander på Strib Idrætsefterskole, der blev ringet op og tilbudt 110 kontorstole helt gratis. Fredag formiddag flyttede de mange stole så ind i deres nye hjem.\nStrib: 110 kontorstole er en ganske pæn slat. Det er det antal kontorstole, der netop er flyttet ind på Strib Idrætsefterskole. Forstander Ole Kristian Warthoe blev for nylig ringet op af virksomheden Movement. De ønskede sammen med deres kunde Geodis Wilson i Vejle, der var ved at udskifte deres stole, at donere de brugte stole væk. Var Strib Idrætsefterskole interesseret? Uden tvivl.\n- Jeg sagde ja tak med det samme. Jeg tænkte, at det var fantastisk, og vi var rigtig heldige. Vi har brug for nye stole på skolen, og før eller siden ville vi blive nødt til at anskaffe det. Det stod i hvert fald på listen over ting, vi ønsker os og har behov for til efterskolen, og du kan nok forestille dig, at sådan en liste er uendelig lang på en efterskole, siger Ole Kristian Warthoe.\nForstanderen glæder sig over, at de penge, skolen ellers skulle have brugt på nye stole, nu kan blive brugt til andre ting, der kommer eleverne til gode. Stolene skal stå i undervisningslokalerne, og de har både hjul og hæve/sænke-funktioner. Det er funktioner, de gamle træstole ikke havde, og som sikrer, at eleverne nu kommer til at sidde optimalt.\n- Vi havde fået af vide, at de var i pæn stand, og det må man sige, at de er. De er i rigtig flot stand. Vi har sparet meget ved at få de her stole foræret, siger Ole Kristian Warthoe.\nStolene vil allerede komme i brug på mandag. Foto: Helena Holmenlund\nDe nye stole på Strib Idrætsefterskole kommer ikke til at stå opmagasineret længe. Allerede fra mandag morgen bliver de taget i brug af de 126 elever, der går på skolen, og det glæder også virksomheden Movement, som har været med til at donere stolene.\n- Vi har valgt at donere stolene, fordi vi ved, at økonomien kan være lille på for eksempel efterskoler, og fordi vi gerne vil støtte den type institutioner. Og så hænger det godt sammen med vores egen holdning til bæredygtighed og miljø. Vi har et ansvar for at forsøge at genbruge det så længe som muligt, og vi ønsker ikke bare at smide det på en losseplads, fortæller salgsdirektør Peter Juul Hansen.\nOg hvorfor netop Strib Idrætsefterskole? Ifølge Peter Juul Hansen kom det i stand, fordi en ansat kendte til skolen og vidste, at de kunne være interesseret.


Rejsemagasinet PASSION | Online-rejsemagasin fra Nyhavn Rejser\nFIND INSPIRATION TIL JERES NÆSTE REJSE I ONLINE-REJSEMAGASINET PASSION\nForside > Om os > Rejsemagasinet Passion\nØkoturisme & etiske rejser\nÅbn op for nye eventyr\nAt rejse handler ikke længere bare om at holde ferie\nVi vil overraskes, udvide horisonten, lære om verden og komme hjem rigere på ægte oplevelser. Det er baggrunden for vores online-rejsemagasin Passion.\nRejsemagasinet Passion giver dig spændende rejseberetninger fra bjerggorillaer til Maldivernes atoller og store guides fra hele verden. Se nye trends med særlig fokus på bæredygtig barfodsluksus samt spændende temaer og bucket lists. Og mød de passionerede ildsjæle bag Nyhavn Rejsers rejseforslag\nGlæd jer til 116 siders inspiration og tal med vores rådgivere om jeres eventyr. De skræddersyr alt til jer ud fra det, I gerne vil opleve.\nLuk op for nye eventyr\nBestil magasinet Passion\nTilmeld dig nedenfor, og du vil fremadrettet automatisk få tilsendt Passion med posten. Du kan til hver en tid framelde dig igen ved at kontakte os på [email protected]\nJa tak, jeg vil gerne modtage magasiner fra Nyhavn Rejser med posten, når de udkommer. Jeg giver desuden tilladelse til, at Nyhavn Rejser må henvende sig om udvidelse af mit samtykke. Jeg kan altid afmelde mig denne katalogservice igen ved at kontakte Nyhavn Rejser. Mine personoplysninger må opbevares og anvendes, som skrevet i vores privatlivspolitik.


Et godt råd, jeg bruger rigtig tit… | Livsstil | Lines Livsstil Et godt råd, jeg bruger rigtig tit… – Lines Livsstil\nIndeholder affiliates link Det er ret populært, det her mandags motivation, men jeg deler gerne lid\nEt godt råd, jeg bruger rigtig tit…\nJeg tager ofte mig selv i at sige de samme ting, igen og igen. Især de samme ord, når jeg træner mine piger (klienter). Jeg siger tit “stærkt”, “flot”, “lækkert” og “godt arbejde”, og ja jeg burde måske øve mig i at udvide mit ordforråd, men det er nu en gang de ord, der beskriver det jeg synes jeg mine piger gør. At de gør det flot, lækkert og er stærke 🙂 En anden ting jeg har bidt mærke i, er et af mine råd, som jeg giver til alle mine piger. Og det vil jeg gerne dele med dig, der læser med her på bloggen.\nEt af mine bedste råd, når mine piger starter hos mig og i den forbindelse starter på at ændre deres livsstil og på at få nye, sunde vaner, er at de skal tage en uge ad gangen og lære af den.\nEn livsstilsændring og ændring af vaner, kræver tid og hårdt arbejde. Du vil lære nyt om dig selv hver uge, ja hver dag. Det er oplevelser og følelser, som du skal bearbejde og arbejde videre med. Den ene uge kan du måske opleve, at du er fyldt med energi og at både træning og sund mad bare spiller. Den næste uge er det måske lige modsat, men hvad er det, der gør at du ikke føler dig lige så meget på toppen og engageret, som sidste uge? Find ud af det, grav dybt ind i dig selv og find det frem. Noter det, enten i hovedet, på mobilen eller på en notesblok, og kom videre. Du kan ikke ændre, hvad der er sket, men du kan tage notits af det, bearbejde det og lære af det, og komme videre og op på hesten igen 🙂\nEller “Eat the WEEK” 😉\nUnder Amour sko\nIndeholder affiliates link Det er ret populært, det her mandags motivation, men jeg deler gerne lidt ud af posen. Hvis du trænger til et spark bagi …


Nikolaj Coster-Waldau er international filmstjerne – og familiefar. Men kan en Hollywood-karriere opveje, at han er fraværende i sine børns hverdagsliv i Lyngby i flere måneder om året?\nSøndag D. 4. JANUAR 2015 KL. 08:00\nSkuespiller Nikolaj Coster-Waldau\nAf Af Tonie Yde Højrup ms@berlingske.dk, Foto: Søren Bidstrup\nI går var jeg med i DR’s »Året, der gik«. Snakkede med Sofie Gråbøl om det at arbejde i udlandet. Igen kom spørgsmålet »om de menneskelige omkostninger« op. For sådan nogle er der jo!! Man kan jo ikke bare lave noget i udlandet, som man er helt vildt glad for og inspireret af, og så tro, at man slipper for den dårlige samvittighed og skyld.\nMen tænk, hvis man kunne. Tænk, hvis det første spørgsmål ikke var, hvor forfærdeligt det må være for børnene, at deres mor eller far er ude og arbejde. Måske kunne det også tænkes, at det var fedt for børnene at se alle mulige andre dele af verden. En god ven har knoklet med at komme ud af sin alkoholisme.\nDet er en svær tid på året.\nHar ikke kunnet få fat i ham i fem dage. Tror, at han er røget i igen. Sidst slog han sig næsten ihjel. Meget ubehageligt ikke at kunne gøre andet end at vente. Druk er en lorteafhængighed, og vi har en så idiotisk alkoholkultur i Danmark. Selv i dag er det svært at blive accepteret socialt, hvis man ikke drikker. Det ses som en anklage mod fællesskabet, hvis man ikke lige tager en lille én. Som en engelsk ven, der nu er på vandvognen efter flere års druk, siger det: »When you drink you become a lesser version of yourself.«\nNår man drikker, bliver man en ringere udgave af sig selv.\nJeg drikker selv vin til mad og kan sagtens nyde drinks og en lille buzz, men jeg bryder mig ikke om at blive decideret fuld, og jeg kan ikke lide at være sammen med fulde folk. Utvivlsomt farvet af at vokse op med og se konsekvenserne af ekstrem druk fra første parket.\nJeg spørger ham også. Indrømmet.\nDet sker, da vi en uge tidligere end ovenstående dagbogs-mail fra ham, sidder overfor hinanden i det golde, hvide lokale i København, der danner rammen om presseinterviews med ham.\nAnledningen er, at han har taget en kort afstikker fra sin internationale karriere som bl.a. ridderen Jaime Lannister i den verdensomspændende succes, HBO-serien »Game Of Thrones«, for at medvirke i sin første danske film i 11 år, Susanne Biers drama »En chance til«.\nSelv om spørgsmålet bliver stillet i en lidt anden kontekst end den sædvanlige »dansk skuespiller rejser ud og bliver Hollywood-stjerne langt hjemmefra, og hvad nu med børnene?«, er det stadig lakeret med den fernis af skyld, som han i sine strøtanker udtrykker irritation over hele tiden at blive konfronteret med.\nDet falder, da vi taler om hans far. Gennem hele hans barndom arbejdede faderen i Grønland og var kun sjældent hjemme. Et mønster, som Nikolaj Coster-Waldau synes at gentage.\nFamilien – hans kone, skuespilleren og sangeren Nukâka Coster-Waldau og deres to døtre på 11 og 14 år har base i Lyngby, og sidste år var han væk hjemmefra i næsten otte måneder for at forfølge sin internationale filmkarriere.\n»Tænker du over, at du udsætter dine to døtre for det samme fravær, som du selv oplevede fra din far som barn?« spørger jeg.\nNikolaj Coster-Waldau propper endnu et stykke Matador Mix i munden. Måske for at give spørgsmålets forudsigelighed omkring hans udlængsel kontra hans rolle som familiemenneske et velfortjent sukkerchok.\n»Ja, men der er også kæmpeforskelle,« svarer han høfligt.\nMen du tænker over, at du gentager et mønster?\n»Ja, ironien skriger umiddelbart til himlen, og man kan sige, at der er nogle lighedstegn, men der er også den enorme forskel, at min far aldrig gjorde noget, han havde lyst til. Hans valg var aldrig drevet af, at han ville ud i verden og være lønningschef på Sukkertoppen i Grønland. Alting, han gjorde, var en flugt. Han flygtede til Grønland, da han ikke længere kunne finde ud af at være i Danmark. Han flygtede dertil for at arbejde – og drikke i fred. Da han så ikke længere kunne drikke i fred der, flygtede han til den amerikanske base i Grønland, hvor han kunne få lov til at drikke i fred. Som ung havde han nogle drømme. Han ville gerne være læge, men så fik mine forældre mine søstre og mig. Det betød, at han skulle forsørge familien, og så endte det med… Han indfriede aldrig nogen af sine ambitioner. Når jeg rejser ud, er det af lyst.«\nHar du ligefrem brugt din fars fravær som en drivkraft?\n»Ja, på den måde har han været succesfuld som far. Jeg har kunnet lære af hans fejltagelser. Jeg vil i hvert fald ikke gøre det som han, og jeg vil ikke ærgre mig over alt det, jeg aldrig fik gjort. Når jeg rejser ud for at være med i en film, er det virkelig lystbetonet. Det er et valg, og jeg ved godt, at jeg kommer til at være væk fra min familie, men jeg gør det, fordi jeg virkelig gerne vil. Det tror og håber jeg, at de forstår,« siger han og tygger den sidste rest af sukker ud af sit snorlige tandsæt.\n»Det kæmper jeg i hvert fald med at forklare mine børn. At de ved, at det ikke er et fravalg af dem, men et tilvalg af mine ambitioner. Ofte er de også med, når jeg filmer. Og når jeg er væk, taler jeg med dem hver dag. Jeg taler med dem om alt muligt og følger med i deres hverdag, hvad de laver og interesserer sig for. Bare dét er en stor forskel fra min far og mig. Jeg kan ikke huske, at jeg nogensinde havde en meningsfuld samtale med ham.«\nFølte du, at han med sit fravær svigtede dig?\n»Ja, men sandheden er nok nærmere, at svigtet lå i, at han ikke kendte mig. Jeg kan huske, at han engang, hvor han kom hjem, havde en gave med til mig. Jeg var vel 11 år. Da jeg pakkede den op, var det en springkniv. Jeg blev så skuffet. Kniven var fin, men det, at han gav mig den, viste, at han ikke anede, hvem jeg var. Hvis han havde vidst det, ville han vide, at jeg ikke var interesseret i en springkniv. Jeg ville hellere have en volleyball, fordi det havde noget at gøre med, hvad jeg interesserede mig for og lavede i min hverdag.«\nHvordan oplevede du ellers, at han var så meget væk?\n»Jeg havde en drøm om, hvordan en far skulle være. Når jeg kiggede på mine venner i den lille by Tybjerg, hvor jeg voksede op, syntes jeg, at de havde det mest fantastiske liv. De levede i kernefamilier, hvor faderen kom hjem hver dag, haven var pæn, og deres hjem var ordentlige og opryddet. Sådan var det ikke hos os, der var kaotisk, fordi min mor var alene med os. Når min far endelig kom hjem, ønskede jeg, at det skulle være helt fantastisk, men det blev det jo aldrig, for det kan ingen leve op til. Det var sådan en følelse af skuffelse på skuffelse. Men det er utroligt, hvad børn kan tilgive…«\nHan døde af druk, ikke?\n»Det er jo det. Op gennem min barndom blev mine forældre gift og skilt flere gange, men til sidst vendte han hjem til Danmark, fordi han ikke kunne arbejde længere. Han var blevet for syg og døde af druk, da jeg var 27 år.«\nHan holder en pause, nu også med Matador Mix’en.\n»Det er klart, at jeg er meget opmærksom på, at der er et mønster. Men selv om jeg gerne ville flygte fra min far, så kan jeg det jo ikke, for jeg er en del af ham. Der er noget genetisk… Jeg har altid haft en udlængsel.«\nRiga. De juler igennem herovre. Landede efter en ordentlig bumletur og har haft et par timer til at gå rundt og kigge.\nSkal uddele bedste europæiske skuespillerinde 2014 (til European Film Awards, red.) i aften. Har ingen favoritter. Og så er der årets bedste europæiske film. Det er jo ligeså absurd som Melodi Grand Prix. Smag og udtryk er meget forskellig i Øst-, Vest-, Syd- og Nordeuropa, og det ender jo med, at akademimedlemmerne stemmer på deres egne eller på de film, de har set. Har endnu ikke mødt nogen, der med hånden på hjertet kan sige, at de har set alle film.\nMin favoritfilm i år er svenske »Force Majeure« sammen med amerikanske »Boyhood«. To film, der satte meget i gang.\nKlokken er lidt over midnat. Tv-showet fra prisuddelingen varede lang tid. Det var lidt som at være inviteret med i en lukket klub, der afholdt sit årlige julelotteri. Mindede mig om Skuespillerforeningens årlige julestue.\nNu er der fest, men det er ikke lige mig, så tilbage på hotellet. Ser interview med Al Pacino, en video fra Hollywood Reporter, hvor han taler åbent om sit arbejde og liv.\nDen polske film »Ida« vandt for øvrigt (prisen som Bedste Europæiske Film 2014, red). Og jeg gav en pris til Marion Cotillard, som ikke var der, men havde fået en dame til at læse tre timers sms op…Live tv…\nHan har ofte brugt netop ordet udlængsel, når han gennem årene er blevet spurgt om, hvorfor han tidligt valgte at forfølge en international filmkarriere.\nEn udlængsel, der har flere af ham selv definerede udspring. Hans far er et af dem, men også selve opvæksten i Tybjerg i Sydsjælland har haft en indvirkning, fordi det var et sted, der både i volumen, spændstighed og udfoldelsesmuligheder var som skabt til en dagdrømmersjæl som han.\nLandsbyen husede kun cirka 40 indbyggere, et plejehjem, en skole, en kirke, en herregård og så tre parcelhuse, hvor familien Coster-Waldau boede i det ene. Det kaotiske hus, som han selv beskriver det, fordi moderen havde nok at se til med at passe hus, have og tre børn samtidig med et bibliotekarjob på Glumsø Hovedbibliotek.\n»Jeg kan tydeligt huske den fornemmelse, jeg havde som barn, af, at der fandtes en større verden uden for Tybjerg, som jeg længtes efter. Nogle gange gik jeg op til herregården Tybjerggård, der var kæmpestort og smukt, men det var en lukket verden omgivet af et højt hegn. Jeg stod der udenfor hegnet og kiggede ind på gårdens swimmingpool og tennisbane, som ingen brugte, og syntes, at det var vildt uretfærdigt, at børnene i byen ikke bare kunne få lov til at bruge de ting. Dengang blev gården for mig symbolet på en rejse, der ikke kunne lade sig gøre, og jeg vidste, at jeg ville væk, jeg ville ud.«\nSelv om han var – og stadig er – genert af natur, var han også rastløs og fandt som teenager det redskab, der kunne lirke genertheden op og samtidig tilfredsstille udlængslen. Han ville være skuespiller. Fordi han brændte for faget, og fordi »jeg fandt ud af, at jeg kunne overvinde min generthed ved at spille en anden,« som han udtrykte det, da han for et par år siden var gæst i TV-programmet »Her er mit liv«.\nSom 17-årig lagde han endegyldigt dagdrømmeriet i Tybjerg og et barndomshjem, der blev sendt på tvangsauktion, bag sig, og flyttede til København.\nTo år senere blev han som en af de yngste nogensinde optaget på Statens Teaterskole, og knap havde han forladt skolen, før han i 1994 fik sit danske filmgennembrud i Ole Bornedals thriller »Nattevagten«. Han var med ét blevet en hjemlig stjerne, men han ville mere. Drømte stadig i større skala og volumen.\n»Jeg kan tydeligt huske, at folk sagde til mig, at det var åndssvagt at gøre, at jeg skulle udnytte den chance herhjemme, jeg havde fået med »Nattevagten«. Men jeg mødte også skuespillere, der sagde det modsatte. F.eks. gav Jens Okking udtryk for det, da vi engang spillede sammen i et teaterstykke. Han fortalte, at han var blevet tilbudt en rolle af Kirk Douglas, men havde sagt nej. »Men for helvede, jeg skulle have sagt ja,« sagde han. Alle de ærgrelser gjorde indtryk på mig, og de var med til at bekræfte mig i, at jeg ville forfølge en international karriere, spille med de bedste skuespillere og opleve ting, jeg ellers aldrig ville komme til at opleve.«\nDen ambition har han forfulgt i 20 år, og de fleste vil sige, at han nu har indfriet den. Det er ikke sket uden bump på vejen, op- og nedture, eller som han selv vælger at formulere det:\n»Indtil for nylig har jeg været jobsøgende i mange år.«\nSelv om han indspillede sin første amerikanske film, Ridley Scotts »Black Hawk Down« i 2001 – hvor hans førstfødte datter og kone i øvrigt rejste med ham til filmsettet i Marokko – kom det store internationale gennembrud først for alvor, da han i 2011 tonede frem som den kompromisløse, men følsomme ridder Jaime Lannister i middelalderfantasy-serien »Game Of Thrones«.\nEn TV-serie, der vises i 48 lande verden over, og som bl.a. har åbnet op for roller til ham side om side med Tom Cruise i »Oblivion« og Cameron Diaz i »The Other Woman«.\nI dag er hans liv således spændt ud mellem flere adskilte verdener, der varierer i både volumen og spændstighed. Fra filmset til filmset i USA, Skotland og Australien, flygtige pitstop i Hollywood, og til et stille familieliv i Lyngby, hvor parret Coster-Waldau har valgt, at deres børn skal have base.\n»Der er en fantasi om, hvordan det er at have en karriere i Hollywood, en historie, som folk gerne vil have, at jeg skal leve op til. At jeg tjener mange millioner dollar om året, har flere huse, og at min verden er helt anderledes nu. Men det er jo ikke virkeligheden.«\nHvad er virkeligheden så?\n»Det er selvfølgelig vildt at opleve, at jeg på en rejse til Sevilla med »Game of Thrones« for nylig måtte skifte hotel på grund af skrigende fans, men jeg føler mig ikke som en stjerne. Jeg er bare del af en berømthedskultur, som ikke har noget med mig at gøre. Jeg går ikke særlig meget ud og konfronterer mig med at være kendt, fordi jeg synes, det er mærkeligt at træde ind et sted, hvor alle har en mening om mig. Og når jeg er hjemme hos min familie, har jeg et hverdagsliv som alle andre. Det har selvfølgelig taget tid for os alle at lære, at jeg lever i to adskilte og forskellige verdener, men jeg synes, at vi er blevet gode til det.«\nDu har tidligere udtalt, at du allerede som barn drømte om at være stjerne…?\n»Ja, som barn drømte jeg om det. Men det handlede mest om at blive set. Det er nok normalt for børn, at de gerne vil ses – specielt hvis man har haft en sådan en far som jeg,« siger han og vender atter tilbage til udgangspunktet.\n»Men det er stadig en stor ting i Danmark, når en skuespiller rejser ud og får en karriere.«\n»Den danske psyke består grundlæggende af en enorm selvtillid og et ekstremt lavt selvværd. Måske er det nemmest for nogle danske skuespillere at sige, at de ikke går efter en international karriere, fordi »de ikke gider alt det der overfladiske pis i Hollywood«. Men deri ligger også, at de siger, at de godt kunne slå igennem, hvis de ville – og hvad så, hvis det ikke sker?«\nHvad er det, du har kunnet og kan, siden det er lykkedes for dig?\n»Jeg har aldrig overvejet at give op og har troet på, at jeg var god nok....Og så har jeg et kæmpe konkurrencegen,« siger han og rejser sig.\nTimen i det hvide, lukkede rum er gået.\nFør han går, lover han at sende sine dagbogsnoter – og så mailer han et manuskript, han lige har skrevet med en amerikansk ven.\nDer må ikke citeres fra det, men det fortæller, siger han, noget om, hvilken ny verden hans ambitioner er begyndt at sive ind i:\nAt skrive og instruere selv. Blandt andet.\nLuciaoptog i skolen i dag. Min yngste datter skal gå med. Hun synes, det er pinligt og spændende på samme tid. Vi snakker om, at det kun bliver pinligt, hvis hun lader angsten for, hvad andre synes om hende, ødelægge egen glæde.\nHvor ville det være skønt, hvis det kun var en barndoms/ungdoms problematik… Er det muligt at være ligeglad med andres syn på en?\nOftest virker de, der snakker mest om, at de er »pisseligeglade«, som de mest forfængelige og opmærksomhedssøgende.\nSkal til DRs »Året, der gik« på tirsdag. Vil tage børnene med, da sangeren Christopher skal optræde, og den yngste er rimelig hardcore fan. Hun håber, at Christopher og Ariana Grande kunne blive par. Men pigerne går til teater om tirsdagen og har allerede misset en del pga, at de indimellem bliver hevet med deres forældre på arbejde…\nEngelsborgskolen, hvor mine piger går, er rigtig god, men hvad er det med alle de vikarer? Min ældste fortæller, at der tit bare står på tavlen: »Arbejd selv«. Til gengæld har de indimellem vikarer fra seminarerne, og det er super.\nSkal Skype med en engelsk instruktør vedrørende en amerikansk film. Super manuskript. Har mange Skype-møder efterhånden. Der er mange ting, man kan undres og ængstes over ved vores internet-device revolution, men der er også meget, der gør ting, som før var komplicerede og tidskrævende, lette.\nMen det er også en tidsrøver af rang. Havde en Facebook-konto, hvor jeg var nede på 40 venner, men alligvel endte jeg med at læse posts og se videoer. Spild af tid. Alle diskussioner eller indlæg er jo et håb om bekræftelse. Bekræftelse på, at jeg er god nok, at vi synes det samme, at de andre er tosser, vi er fede.\nFor det er jo det satans ved os mennesker, at vi kun kan se verden udfra os selv. Og at vi jo alle mener, at den måde, vi ser verden på, er den måde, som verden ser ud på. For det er det jo!! Det kan jeg jo se!! Og hvis du ikke ser det, er det dig, der er noget galt med… Så jeg slettede endelig Facebook. Nu skal jeg ringe til mine få venner…\nLavede casting til en film i går. Troede engang, at man på et tidspunkt kunne slippe for de auditions. Og der er blevet meget færre, men til de store studiefilm insisterer de – medmindtre du har bevist, at du kan åbne en stor film. Og den mangler stadig på cv’et…\nFilmen »En chance til« har premiere 15. januar.\nFødt 1970 og uddannet fra Statens Teaterskole i 1993.\nFik i 1994 sit danske filmgennembrud i »Nattevagten« og sin første internationale filmrolle i »Black Hawk Down« i 2001. Har siden medvirket i en lang række film, bl.a. »Firewall« (2006), »Oblivion«, (2013), »Another Woman« (2014). I 2015 er han bl.a. aktuel i storfilmen, »Gods Of Egypt«. Fik sit store internationale gennembrud i HBO-tv-serien »Game Of Thrones« i 2011, hvis 5. sæson snart har premiere.\nMødte i 1997 sin kone, skuespiller og sanger, Nukâka Coster-Waldau. De har to døtre og bor i Lyngby. Han medvirkede sidst i en dansk film i 2003, hvor han spillede med i »Rembrandt«.Født 1970 og uddannet fra Statens Teaterskole i 1993. Mødte i 1997 sin kone, skuespiller og sanger, Nukâka Coster-Waldau. De har to døtre og bor i Lyngby. Han medvirkede sidst i en dansk film i 2003, hvor han spillede med i »Rembrandt«.\nNikolaj Coster-Waldaus mor har fortalt, at hendes generte søn gemte sig for de kvindelige fans, da de begyndte at genkende ham som Martin i Ole Bornedals thriller, »Nattevagten«, der også var Coster-Waldaus debut som filmskuespiller, og den rolle, der banede vejen for, at han besluttede sig for at forfølge en international karriere.\nSiden 2011 har han været internationalt kendt som den både kompromisløse og følsomme ridder Jamie Lannister i HBO-tv-serien »Game Of Thrones«. Middelalderfantasy-seriens sæson 5 bliver vist til foråret.\n»Shadow of the Sword«, senere titel »The Headsmen« (2005)\nHan siger selv, at det er en af de film, som alle medvirkende godt vidste, ikke blev særlig god. Men at han lærte en masse – og som altid gjorde sig umage, selv om det var op ad bakke. Coster-Waldau spiller igen en Martin, men denne gang er hovedkarakteren ikke en jurastuderende fra København, men en kaptajn i hæren under Inkvisitionen i 1700-tallets Europa.\nSex, vold og religion i den nye sæson af Game of Thrones