Gypsophila (kachim): årlige og flerårige arter - Gødning\nGypsophila er en stor slægt af Clove-familien. Det indeholder op til 150 sorter af gypsophila. Befolkningen kalder ofte planten under andre navne, inklusive tumlewe, gipselsker og kachim. I dette nummer vil jeg kort tale om de vigtigste typer og hvordan man dyrker gypsophila i en gryde eller have.\nBeskrivelse af blomsten: hvorfor ser den ud som sfæriske buske?\nI henhold til beskrivelsen har gypsophila et kraftigt rhizom, der ikke går dybt under jorden. Det er en tæt kerne. Fra bunden af gipsroden dannes adskillige tynde stængler: elastisk, grøn i farve. De forgrener sig godt, oftere selv uden at danne beskæring, danner de pæne sfæriske buske.\nGypsophila blade er små, lancetformede eller afrundede, grøn i farve. Pladens størrelse er mindre end knopperne. Blomstringen er rigelig og lang. I denne periode dækker utallige små knopper, overvejende hvide, hele planten. Der er hybrider af gipselsker eller kachima med lyserøde blomster.\nBotanikere og blomsterhandlere karakteriserer planten som tørketolerant og lyselskende. Gypsophila blomstrer ikke uden stærk belysning. Efter blomstring dannes frugter med adskillige frø. Plantematerialet har en høj spiringsgrad. Frøforplantning af gypsophila bruges oftere end stiklinger og opdeling af jordstængler: stiklinger og stængler slår sjældent rod og giver nye skud.\nSorter til hjem og have\nBlomsten dyrkes derhjemme eller i haven. Til dette bruges kun et par af de mest populære sorter. Mange af dem er rigelig blomstrende, småblomstrede etårige. I blomstringsperioden dækker knopperne hele planten og omdanner den til en frodig sky. Lad os se på nogle af de mest populære typer gypsophila, der er velegnet til indendørs og havedyrkning..\nDyrket årlig plante med mange knopper. Blade er grågrønne, lansetblå. Pladerne ligner meget små knive. Der dannes frodige blomsterstande i toppen af stilkene. Den yndefulde gypsophila blomstrer med hvide, fløde, røde eller lyserøde knopper. De mest almindelige blandt gartnere er sådanne hybridformer:\nAlba grandiflora - hvid gypsophila\nEn populær type gypsophila med grå lanceolatblade. Blomsterstander er sjældne, panikulerer. Knoppene er snehvide. De mest populære sorter til indendørs dyrkning og havebrug:\nHvid festival - en kompakt række gypsophila, velegnet til at skabe en komposition i en blomsterpotte.\nPink festival er en af de mest populære sorter med lyserøde blomster. Danner en kompakt, kort busk.\nPå basis af panikuleret gypsophila opnåedes sorter med fluffy blomster. Dette er flerårige og årlige planter. Terry gypsophila er en hel gruppe af hybrider og afgrøder til haven og hjemmet. Et vigtigt træk ved planten er, at de primært reproduceres ved stiklinger og opdeling af busken..\nDen panikulære art findes ofte kommercielt under navnet Gypsophila paniculata. Derfor er blomsterproducenter oftere på udkig efter sorter som paniculata rose og hvid. Du kan læse om dem ovenfor..\nBladene på yaskolkovidny gypsophila er små, elliptiske i form. Pladerne er grågrønne. Blomsterne opsamles i sjældne panikulære blomsterstande eller scutes. De er hvide. Corolla kronblade har lyse rød eller lyserøde striber.\nOven på billedet: et eksempel på udsmykning af grænser med kachim eller gypsophila.\nVæggypsophila (G. muralis)\nÅrlig sort. Det danner en pæn busk med lige stængler. Bladene er lyse, grønne. Blomsterne er lyserosa i panikulære blomsterstande. Den mest populære sort af gypsophila er "Gipsy". Det er en voldsomt blomstrende staude, der dyrkes i karbad. Som det ses på nedenstående foto, kan der være både hvide og lyserøde blomster..\nGypsophila krybe (G. repens)\nEn anden et år gammel sort. Stængler kryber, udvikler sig spontant, meget stærke. Bladene er grågrønne. Blomster er hvide eller lyserøde i panikulære eller corymbose apikale blomsterstande. I haverne dyrkes lyserød gypsophila med lange krybende stængler aktivt. De ser smukke ud i hængende gryder og som en årlig grænse.\nGypsophila Pacific eller Pacific\nFlerårig sort. I naturen, findes i Asien. Uhøjtidelig plante. Men den tåler ikke stærkt fugtig jord. Anbefales til dyrkning i haver, da det vokser stærkt. Stillehavet kræver ikke pleje, men under dårligt overvejede vækstforhold blomstrer det måske ikke. Bladene er mørkegrønne, brede. Blomsterne er lyserøde, samlet i løse panik.\nAlle nuancer af vækst og plantning\nGypsophila betragtes uanset arten som en plante med medium kompleksitet. For hende kan du hente en separat gryde og dyrke den som en ampel blomst (en krybende art er mere velegnet). Gypsophila dyrkes også i haver, ligesom etårige, dekorere grænser, blomsterbed og blomsterbed med dem. Lad os se på de vigtigste nuancer, der hjælper ikke kun med at plante en plante, men også opnå en frodig blomstring fra den..\nJord til hjem- og haveafgrøder\nFor indendørs planter, der vokser i gryder eller kar, er en nærende jord baseret på sand og tørv i samme frekvens egnet. For flerårig havegypsophila skal du vælge et solrigt sted med kalksten. Den vigtigste ting er god dræning. For at forhindre, at hullerne tilstoppes i gryden, hældes udvidet ler eller små småsten med bundlaget. I haven er det bedst at dyrke gypsophila i godt drænet jord. Landing på vådområder og på bredden af kunstige og naturlige reservoirer er ikke tilladt. Gødning for begge sorter er de samme: en gang hver to til tre uger, under vanding, fortynd flydende gødning til blomsterafgrøder i vand.\nTidspunktet for udplantning af gypsophila i haven afhænger af arten. Hvis du dyrker sorten i en klippehave, plantes planten i områder med et mildt klima i begyndelsen af september eller marts. Gypsophila plantes i en gryde om foråret. For enhver plantning skal du vælge et solrigt sted, da planten elsker lysbelysning og ikke er bange for direkte stråler.\nFunktioner i kolde regioner\nPå trods af at gypsophila tåler både lave og høje temperaturer lige så godt, anbefales det at dyrke det i haverne i kolde regioner som et årligt. Det vil tage meget tid at komme sig efter overvintringen, så planten har simpelthen ikke tid til at blomstre.\nHvornår og hvordan man vander en blomst?\nUnge planter, uanset hvordan og hvor de vokser, skal vandes rigeligt og ofte. Potteafgrøder prøver at vandes efter behov, så snart jordbunden tørrer op. Hvis du dyrker gypsophila i haven, vandes det kun i tørre perioder..\nHvor ofte man skal transplantere i en ny pot?\nÅrlige havebrugsafgrøder behøver ikke genplantes. Du kan kun klippe stiklingerne for ikke at miste den sort, du kan lide, og plante den igen på samme sted. Flerårig gypsophila kræver en konstant årlig transplantation. Potteplanter transplanteres om foråret, så snart planten vågner op. Brug den anbefalede voksende jord. Beholderen tages et par centimeter bredere end den foregående.\nSådan stimuleres rikelig blomstring?\nDet sker ofte, at gypsophila blomstrer dårligt eller ikke blomstrer overhovedet. Derfor anbefales det at afskære stængler, der har nået en højde på mere end 10 cm. Dette vil hjælpe med at danne en voluminøs busk og opnå blomstring. Sørg for at fjerne tørre grene og afskære skud efter blomstring.\nFrøformering og plantning af frøplanter\nFrøformering anbefales, når du dyrker gypsophila yndefuld og væg. Såningstiden er i april eller september. Frøene sås direkte ned i jorden. Paniculata gypsophila sås i marts, oprindeligt i et næringssubstrat til dyrkning af frøplanter. Unge planter dyrkes i et køligt, uopvarmet rum. Bedre at bruge bikagebeholdere og derefter placere dem i en trækasse. Frøplanter er plantet med udseendet af ægte blade i separate potter. I slutningen af maj kan det plantes på faste steder i åben jord eller gryder.\nFormering ved stiklinger og opdeling af busken\nVed at dele busken udplantes enårig og flerårig gypsophila. Dette gøres i september, hvis planten vokser i en region med et hårdt klima, så i marts eller april. Bushen trækkes ud af beholderen eller jorden, og rhizomen opdeles i to eller tre dele med en skarp kniv. Delenki sidder i separate kasser eller i haven på solrige steder.\nSkæring er nødvendig for flerårige sorter samt etårige, hvis du vil bevare sortsegenskaber. Skæring er velegnet til arter, der vokser i klippehager. Små stængler skæres. Stiklinger skal ikke være længere end 2,5 cm. Vi bruger unge grønne skud. Ved rodning skal du placere stiklingerne i et næringsmedium og opbevares i et varmt rum. Plante frøplanter i separate potter og transplanteres i jorden næste forår, flerårige sorter kan plantes i efteråret.\nGipskærligheder angribes ofte af svampe og skadedyr. Oftere ved høj luftfugtighed roter rotsystemet. Infektionen er forårsaget af svampen Pythium. Som en forebyggende foranstaltning skal du kontrollere jordens fugtighedsniveau og ikke modne planter overvandet. Rhizoctonia-svampen vises, når bladene vandes. Det får de grønne dele til at rådne. Sclerotinia sclerotiorum-svampen vises som brune og hvidlige pletter eller blomstrer på stængler og blade. Årsag til grå rådne - Botrytis cinerea.\nHvis knopper af gypsophila er mørkere eller formørket, inficeres det med svampen Alternaria. Pulvermeldug påvirker alle dele af planten med forkert pleje. Enhver svamp kan forebygges og neutraliseres ved hjælp af fungicider.\nÅrlig forebyggelse af gypsophila-skadedyr hjælper med at slippe af med særligt farlige og hyppige angreb på sådanne insekter: Californiske snuble (ødelægger blomster og toppe af stængler) og bladminearbejdere (gnave passager og tunneler i blade). Brug insekticider til forebyggelse.\nGypsophila er en urt fra Clove-familien. Der er etårige og stauder. Det oversættes fra latin som "kærlig kalk". Hjemland - Sydeuropa, Middelhavet, ikke-tropisk Asien. Fundet i Mongoliet, Kina, det sydlige Sibirien, en art på det australske kontinent. Vokser i stepper, skovkanter, tørre enge. Elsker sandkalksten.\nGypsophila er uhøjtidelig og bruges i vid udstrækning af blomsterproducenter til dyrkning i blomsterbed. I folkemedicinen bruges det som slimløsende middel og antiinflammatorisk middel..\nBeskrivelse af gypsophila, blomsterfoto\nGypsophila (Kachim, tumbleweed) er en busk eller halvbusk 20-50 cm høj, nogle arter når en meter eller mere. Det tolererer tørke, frost. Stammen er tynd, næsten uden blade, forgrenet, oprejst. Bladpladerne er små, grøn, oval, lanceolat eller spatuleret, 2-7 cm lang, 3-10 mm bred.\nBlomsterne opsamles i panikulære blomsterstande, meget små, enkle og dobbelt, de blomstrende kronblade dækker planten fuldstændigt. Paletten er for det meste hvid med grøn, undertiden lyserød. Frugten er en frøkapsel. Kraftigt rodsystem strækker sig 70 cm dybt.\nGypsophila paniculata, krybende, yndefuld og andre arter\nDer er omkring 150 plantearter, ikke alle dyrkes af blomsteravlere.\nVed brug af Udsigt Beskrivelse / blade\nFor at kombinere feriebuketter. Yndefuld Stærkt forgrenet årlig, busk vokser op til 40-50 cm.\nLille, hvid, lyserosa, rød.\nMidtsommer, ikke meget længe.\nDekorer stenede områder, kantsten. krybende Dværg, med krybende skud.\nLille, smal lanceolat, smaragd. Varm pink, hvid.\nJuni til juli, nogle arter igen i efteråret.\nUdsmykning af vægge, stenede steder i blomsterbed til udskæring i buketter. Paniculata (paniculata) Kugleformet busk når 120 cm, flerårig, stærkt forgrenet i den øverste del.\nSmal, lavvandet, grågrøn.\nSnehvid, lyserød, frotté.\nBlomstrer i juli til august.\nDekorerer stenede overflader, græsplæner, klippehager. Jaspolkovidny Krybende, op til 10 cm.\nGrå, ægformet. Lille, hvid, lilla med bordeauxår, dækket med bunke.\nMaj til oktober.\nTil bryllupsbuketter, blomsterarrangementer. Fluffy sne Stærkt forgrenet flerårig, 1 meter høj, stænglerne er tynde, knudede.\nHvid, frotté, halvdobbelt.\nTil skæring og i blomsterbed, på blomsterbed, grænser. Stillehavet (Stillehavet) Spredende busk op til 80 cm, stærkt forgrenede skud. Flerårig kultur, men lever 3-4 år.\nBlågrå, tyk, lanceolat. Stor, lyserosa.\nTil havegrunde. Terry Stauder, en spredende busk, der ligner en sky.\nI hængende kurve, blomsterpotter, på alpine lysbilleder. Galaxy Årligt vokser op til 40 cm. Skuddene er tynde.\nLille, lanset. Lyserød.\nSmuk i hængende gryder i blomsterbed. Væg Årlig spredningsbuske op til 30 cm.\nI stenede bakker, kantsten, buketter. Snowflake En række Paniculata. Kugleformet busk op til 50 cm.\nLyse-grøn. Stor, frotté, snehvid.\nNår man planter i åben jord, tages blomstervariet i betragtning for at bestemme afstanden mellem frøplanter. Webstedet vælges tørt, belyst uden en tæt placering af grundvand. Tilsæt om nødvendigt kalk (50 g pr. 1 kvm). Mellem planter står de normalt 70 cm, i rækker - 130 cm. Samtidig uddyber de ikke rodkraven, vand.\nEtårige formeres af frø. Stauder kan forplantes med stiklinger, frøplanter. Såning af frø udføres i slutningen af efteråret på en speciel (justerbar) seng i en afstand af 20 cm mellem rækkerne, uddybet med 2-3 cm. Frøene vises efter 10 dage, de tyndes ud i en afstand af 10 cm. I foråret, i april, begyndelsen af maj, plantes de et permanent sted.\nKrybende sorter formeres af stiklinger. Efter blomstring eller i det tidlige forår afskæres skuddene, behandles med Heteroauxin, anbringes i et løst underlag med kridt, uddybning med 2 cm, dækket med en film, fjernes efter rodning. Temperaturen kræves +20 ° С, dagslysetiden er 12 timer uden direkte sollys. Når 2-3 ægte blade vises, plantes de i en blomsterbed.\nDen købte jordblanding til frøplanter kombineres med havejord, sand, kalk. Placer frøene i en beholder eller hvert frø i et separat glas til en dybde på 1-2 cm med foråret begynder. Dæk med glas eller film, læg et varmt, oplyst sted. Spirer vises på 10 dage, de tyndes og efterlader en afstand på 15 cm. Frøplanter forsynes med 13-14 timers let, moderat vanding, i maj transplanteres de til stedet med en afstand: 2-3 buske per 1 kvadrat. m.\nGips (et andet navn) er uhøjtidelig og let at pleje. Overflødig vanding er kun påkrævet for unge buske, men uden stillestående fugtighed. Voksne - når jorden tørrer.\nVand blomsten under roden i tørt og varmt vejr, uden at falde på bladene, stængler. De fodres 2-3 gange med mineral, derefter organiske blandinger. Mullein kan bruges, men ikke frisk husdyrgødning.\nJorden nær buskene skal ukrudt og løsnes, fosfor-kalium gødning påføres i efteråret.\nFor at forhindre, at busken læner sig i en hvilken som helst retning, skal du lave en understøtning, der ikke vil være mærkbar ved rigelig blomstring.\nOm efteråret, når gypsophila er falmet, opsamles frøene, og planten forberedes til vinterperioden.\nEfter tørring afskæres buskplastkassen, tørres i rummet, frøene fjernes, når de tørrer, og opbevares i papirposer. Spiring varer 2 år.\nI oktober fjernes etårige, og stauder afskæres, hvilket efterlader 3-4 skud på 5-7 cm. For beskyttelse mod svær frost, brug faldne blade, grangrene.\nDyrkning af gypsophila derhjemme\nHjemme er krybende sorter populære, som dyrkes som ampulle planter. Frøplanter placeres i blomsterpotter, blomsterpotter, containere med 15-20 cm fra hinanden. Underlaget vælges løst, let, ikke-surt. Dræning lægges i bunden i form af ekspanderet ler med 2-3 cm.\nNår gypsophila når 10-12 cm i højden, klemmes toppe. Vand i moderation. Placeret på sydlige vindueskarme, om vinteren er dagslys behov i 14 timer, til denne ekstra belysning bruges. Temperaturen for blomstring leveres af +20 ° С.\nPlanten er modstandsdygtig over for sygdomme og skadedyr, men med forkert pleje kan svampeinfektioner og insekter overhale gypsophila:\nGrå råne - bladplader mister deres elasticitet, brunlige, derefter dannes grå pletter med en fluffy blomst langs kanterne. Hjælper Fitosporin-M, Bordeaux væske. De berørte dele fjernes.\nRust - røde, gule pustler i forskellige former og størrelser. Processen med fotosyntesen forstyrres, blomsten vokser ikke. Behandlet med Oxyhom, Topaz, Bordeaux væske.\nOrme - løs, melplakk på planten, klæbrige pletter. Anvend Aktara, Actellik.\nNematoder (runde orme) - skadedyr lever af plantesaft, blade krøller, bliver gule, pletter med uregelmæssig form på dem. Spray flere gange med fosfamid, Mercaptophos. Varmebehandling hjælper: busken graves ud og vaskes med varmt vand + 50... + 55 ° С.\nMiner møl - gnager skud, blade danner huller. De bruger Bi-58, Rogor-S til at kæmpe.\nMr. Summer resident rådgiver: gypsophila i landskabet\nDesignere bruger bredt gypsophila til klippehager, græsplæner, gyder, kantsten, firkanter, parker. Den blomstrer storslået og udsender en behagelig aroma. I landskabsdesign er det kombineret med roser, pæonier, liatrix, monader, phlox, berberries, buksbom, lavendel, hyllebær. Planten grænser smukt grænsen til haven uhøjtidelig og bor et sted i mange år.\nBlomsterhandlere dekorerer festlige begivenheder med blomster, dekorerer borde, buer, frisurer i bryllupper. Gypsophila falmer ikke i lang tid og bevarer friskheden.\nPlantning og pleje af flerårig gypsophila\nGartnere vokser i landet, ud over frugter og grøntsager, blomstrende planter for at give stedet et komplet udseende. Gypsophila er uhøjtidelig og kan vokse på kalkholdig jord.\nTyper af gypsophila\nPlanten er en årlig og flerårig. I haven dyrkes ofte den anden type blomster, og i haven den første. Gypsophila (Gypsophila) kaldes gips og kachim. Det er en underbusk fra Clove-familien, der producerer mange hvide eller lyserøde blomster. Højden på et voksent gipsplader afhænger af sorten - fra 15 til 120 cm.\nPopulære typer gypsophila:\nEn årlig plante, der sås direkte ned i jorden. Den gennemsnitlige højde på skuddene er 40 cm. Den yndefulde sving kendetegnes ved dekorative blomster, derfor findes den ofte i haver. Alkaliske jordarter er egnede til denne sort. Planten har små hvide, lyserøde eller lilla blomster, der blomstrer fra juni til august. Et elegant gipsplader bruges til at dekorere buketter, stier i haven, dekorere blomsterbed.\nPlanten er flerårig. Blomstring i panikuleret gypsophila begynder i slutningen af august eller begyndelsen af september. Kachimas højde er 1,2 meter, og bredden er 1 m. Blomsten er plantet i rektangulære blomsterbed, containere, gryder.\nSmukke sorter af paniculata gypsophila:\nBristol Fairy. Afviger i frotté hvide blomster. Blade er mørkegrønne, fleksible skud har brug for støtte.\nSnowflake. Den vokser op til 1 m. Hvide dobbeltblomster vises først i juli.\nKompakt med fangenskab. Sorten er kendetegnet ved lille størrelse: den maksimale højde på buskene er 60 cm.\nFlamingo. Højden på den sfæriske busk er op til 120 cm. Stænglerne er meget forgrenede. I slutningen af sommeren vises hvide eller lyserøde dobbeltblomster..\nSorter af panikulært gips er opdelt i 3 grupper:\nLille hvid. Dobbeltblomster, såsom Bristol Fairy.\nStorblomstret hvid. En million stjerner, dobbelt tid. Buketter i bryllupsfotos er ofte dekoreret med disse planter..\nLidt lyserød. Eksempel Superrosa.\nDen stedsegrønne plante når 20–25 cm i højden. Jascolkovy gipselsker blomstrer fra midten af foråret til midten af sommeren. Det er ofte plantet i klippehager. Kultivaren sætter små lilla, hvide eller lyserøde blomster.\nPlanten hører til gruppen af etårige. Højden på busken er 15-20 cm. Krybende gypsophila elsker varme og sol. Det bruges til at dekorere vægge, hegn, blomsterbed, stenede haver. Kachima har panikulære blomsterstande, blomster med fem kronblade af lyserød eller hvid farvetone. Buske har brug for lys, ujævn jord. Blomster er bundet fra juni til september. Krybende gips bruges, når du fremstiller buketter.\nKrav til jord, temperaturregime, luftfugtighed, belysning afhænger af typen af kachima. Gypsophila kan dyrkes ved en temperatur på ca. 20 ° C. Planten kan ikke lide overdreven fugtighed, vokser i åben jord. Foretrukne let alkalisk jord.\nPå humus eller overdreven fugtig jord vokser svingen dårligt. Til voksende buske skal du bruge sand-loamy, lerjord med en pH-værdi på mindst 6,3. Til plantning af gipselsker forbereder erfarne gartnere et sandigt underlag. Tilsæt kalk, små sten i jorden. Jorden skal være luftgennemtrængelig.\nVarme er en vigtig faktor for vækst og udvikling af plantekultur. Gypsophila begynder at blomstre ved 12 ° C. I vækstsæsonen bør temperaturen være højere. Hold 25 ° C i løbet af dagen og 22 ° C om natten. Beskyt spirerne mod vinden.\nPlanten elsker sol og varme. Den mindste daglængde for succesrig vækst er 12 timer. Om foråret, hvis der er mangel, skal du arrangere yderligere kunstig belysning med LED, lysstofrør eller gasudladningslamper.\nPlante gypsophila i åben jord\nPlanten kan dyrkes fra frø eller stiklinger. For den vellykkede vækst af gypsophila skal du vælge det rigtige sted og forberede jorden. Kachim vokser dårligt på lerjord. Jorden skal være løs, drænet. Vælg landingsstedet på sydsiden.\nForbered stedet, fugt jorden rigeligt. Organiser dræning.\nSpred frøet jævnt over senge. Dæk frøene med et lille lag jord. Intervallet mellem senge er højst 10 cm.\nOpret en drivhuseffekt ved at dække beplantninger med folie eller agrofiber.\nPlant ikke planter i frosset jord. Selv efter en foreløbig forberedelse af jorden kan svingen ikke vokse, da jordtemperaturen vil være for lav. I dette tilfælde fordeles frøplanterne i separate containere, tilsæt lidt organisk og mineralsk gødning. Tynd når planten vokser. Hold et interval på 15 cm. Efter at et par blade har dannet sig, skal du plante planterne til stedet.\nPlanten dyrkes i haver eller drivhuse. Selv tørret gypsophila bevarer sine dekorative egenskaber og bruges til at dekorere buketter. Husk, at kachim har brug for en lang lysdag (12-14 timer), når du dyrker en plante indendørs. Gypsophila kan formeres ved såning af frø eller stiklinger.\nSå årlige planter i det tidlige forår. Voks under plast for at beskytte unge blomster mod mulig frost. Så flerårige planter i et uopvarmet drivhus. Om sommeren eller det tidlige efterår skyder transplantationen i åben jord. Flyt den unge plante til senge senest i midten af april. Spalten mellem skuddene er 60 cm. Dæk den transplanterede gypsophila med en film indtil maj.\nBrug denne avlsmetode til panikuleret gips. I en vokset busk, skæres de unge skud af, indtil blomsterstanderne dannes. Udfør proceduren i slutningen af april eller begyndelsen af maj. På det åbne felt bør stiklinger slå rod inden faldet.\nLøs jord med lidt kridt.\nPlantedybde - 2-2,5 cm.\nLufttemperatur - ca. 20 ° C.\nSørg for 12-timers dagslys med lamper.\nBehandl stiklingerne med en opløsning med heteroauxin.\nHvordan man plejer gypsophila\nKachim modstår godt de ugunstige miljøforhold, og har derfor ikke brug for særlig pleje. Vand det regelmæssigt til frodige blomster. Ved konstant høje temperaturer kan vandingsfrekvensen øges, men i fugtigt klima er dette ikke nødvendigt. Stagnation af vand vil fremprovokere rotting af rødderne: installer en dræning eller et grenrør.\nDet er ikke ofte nødvendigt at tilføje humus, tørv, nitrogen til jorden. Foder kun flerårige sorter efter det første år og overvinteres. Brug mineralsk gødning med nitrogen, calcium eller kalium. Mulch jorden til en vellykket vinter. Føj humus til jorden, lidt kridt.\nFlerårige sorter vokser hurtigt. Beskæring er nødvendig for at give planten et pænt udseende. Proceduren udføres efter blomstring. Buskene beskæres og efterlader 2-4 skud i bunden for at gøre planten mere frodig. Regelmæssigt har en gips brug for en transplantation, men nogle sorter vokser et sted i op til 25 år.\nKrybende skud danner tæt buske, der ser ubesværede ud, når de er samlet i et smalt rum. Uden transplantation vil sving ødelægge de nærliggende svage planter. Unge buske tolererer let denne procedure. For første gang transplanteret swing efter 2 år.\nGypsophila-blomsten tåler ikke overskydende fugt. Overflødig vanding vil føre til svampeinfektion i planten og rodrot. Gipselsker kan påvirkes af rodorm nematoder. Der er stor sandsynlighed for rust eller grå råd på afgrøden. For at beskytte buskene mod sygdomme og skadedyr sprayes de med fosfamid flere gange pr. Sæson. Rust egner sig godt til fungicider: kobbersulfat, Bordeaux-blanding eller Bactophyte.\nGypsophila i landskabsdesign\nPanikelsving er velegnet til dekorering af kanter, blomsterbed, blomsterbed. Krybende plantesorter plantes på stenede skråninger, stenblomsterbed og alpine lysbilleder. Gypsophila ser godt ud ud for flerårige greener. Echinacea, ryllik, liatris, phlox, hvedegræs vil blive gode "naboer". Enhver form for gips vokser ved siden af stenene.\nHjem »Gypsophila - plantning og pleje af den" blomstrende sky "\nMere end 100 arter af repræsentanter for slægten Gypsophila fra Clove-familien er kendt. Gypsophila, brudeslør, swing paniculata, tumbleweed - alle disse navne tyder på, at gypsophila-sorter foretrækker at vokse på kalksten. Mange sorter og typer gipselsker kan let dyrkes fra frø i landet. En blomstrende busk er en hvid eller lyserød sky. Det passer perfekt til ethvert landskab og bruges også ofte i blomsterhandler til dekoration af buketter. Selv en nybegynder blomsterhandler kan finde ud af, hvordan man dyrker en flerårig eller et års gypsophila. Enkle regler for pleje og vedligeholdelse vil hjælpe med at skabe frodige blomster med de mindste blomster næsten hele sommeren.\nGypsophila er en urt til åben grund. Det er en busk eller semi-busk, der vokser i højde op til 20-50 cm. Gypsophila er en frostbestandig og tørrebestandig plante, meget lyselskende, foretrækker åbne rum, periodisk moderat vanding.\nNår man beskriver gypsophila, er man særlig opmærksom på stilken, rodsystemet og blomster. Stammen er praktisk talt bladløs, tynd, forgrenet, oprejst, i de fleste arter danner en sfærisk, udstrakt busk.\nBlomsten af gypsophila er meget lille, samlet i løse panikulære blomsterstande. I blomstringsperioden dækker den tæt planten. Farveområdet er hovedsageligt hvidt, mange arter og sorter har lyserøde nuancer.\nRhizomen er drejelig, kraftig, men lav. Blade er grøn, miniature, oval og lanset.\nEfter blomstringsperioden dannes en frugt - en frøkapsel med en sfærisk eller ovoid form, spiringen af frø kan vare i op til 2 år. Når du planter frø i foråret, kan du allerede i begyndelsen af sommeren se den blomstrende gypsophila. Ud over frømetoden reproducerer mange gipse sig vegetativt, selvom denne metode er meget vanskeligere at få en ny plante, da overlevelsesgraden og rodfæstelsen af stiklinger er ret lav.\nKulturen bruger flerårig (gypsophila krybende og gypsophila yndefuld) og en årlig gypsophila (gypsophila rose, swing paniculata), der adskiller sig i udseende, størrelse, farve på blomster.\nDen højeste plante er paniculata gypsophila, i højden kan den nå over en meter; den korteste er en krybende art.\nNæsten hver art har forskellige havevarianter, der adskiller sig i blomstringens varighed, ”levetid” -tiden, blomsterens farve og form og reproduktionsmåden. Busken er meget sej, flerårige sorter kan leve i flere år, nogle arter overlevede indtil 25.\nNogle gange ser det ud til, at gypsophila får blå farver på grund af det lille løv og den blågrønne bagagerum. Denne egenskab ved planten bruges aktivt til design af buketter og blomsterarrangementer..\nOprindeligt fra Himalaya højland. En lav, op til 5 - 10 cm højde, krybende urt, ekspanderer, har form af en grøn ø eller en fluffed pude. Væksthastigheden er god, blomster vises dog først efter nogle få år. Bladene er små, lansetblå, let dækket med bunke. Små, meget smukke blomster i hvid eller lilla farve med lyserøde årer. Foretrækker solrige åbne steder, klippede skråninger, klippevæg. Blomstringsperiode maj - juni.\nHaveformen af gips paniculata. Højden på busken er op til 1 m. Stammen er knudret, stærkt forgrenet, især i den øverste del. Bladene er små, smalle, blomsterne er store, hvide, dobbelt. Foretrækker tør jord. Med stærk jordfugtighed kan den dø, lider under nærhed af grundvand. Foretrækker lette områder, kan vokse på skyggefulde steder, men vækst og udvikling vil aftage.\nDet er en årlig, stærkt forgrenet stængel, der ekspanderer, danner en åbent sfærisk busk op til 0,5 m høj. Bladen er lille grøn, lanset. Gypsophila blomstrer frodigt og rigeligt i midten af sommeren, men ikke længe. Blomsterne er miniature, samlet i panikulære blomsterstande af hvid, lyserød, rød.\nDe mest berømte havevarianter af yndefuld gypsophila: Karmine - med røde blomster, Rose - med lyserøde blomster, Darble Star - en kort plante op til 20 cm i højden med lyserøde blomster.\nGypsophila væg eller krybe\nUrteplante op til 30 cm i højden. Stammen er krybende, tynd, stærkt forgrenet, bladene er smalle, mørkegrønne, små, modsatte, lineære. Gypsophila krybende blomstrer i små, samlet i panikulære blomsterstande, hvide eller lyserøde blomster. Kachim krybning danner en kompakt, tæt, åbent busk. Blomster krybende svinger to gange - første gang i juni - juli, efter en kort pause - i efteråret.\nDe mest berømte haveformer af gypsophila muralis: Eng - en tæt busk op til 15 cm i højden med lyserøde blomster, Rose - en busk med lyserøde blomster.\nDe mest dekorative sorter: gypsophila Gypsy Rose - en årlig plante, der blomstrer med crimson dobbeltblomster i løbet af sommeren, fuldstændig krævende til vækstbetingelser, kan spire på næsten enhver jord.\nAlmindeligt anvendte sorter: Fratensis - lyserøde blomster, Monstroza - hvide blomster.\nFlerårig stærkt forgrenet, især i den øverste del, busk op til 1 m høj. Grenerne er knudede, tynde og små blade giver planten en sfærisk form. I juli - august, i 1,5 måneder, er busken dækket med mange dobbelt- og halvdobbelt hvide blomster op til 6 mm i diameter. Uhøjtidelig og krævende plante, vinterhård. For at opretholde vækst og rigelig blomstring anbefales det periodisk at tilsætte kalk i jorden..\nEn udbredt art i den midterste bane, temmelig uhøjtidelig, vinterhård. Den tynde stamme og grene er ved første øjekast meget skrøbelige, men de er i stand til at modstå et stort volumen af små hvide blomster, under den vægt, som de bøjes. En kompakt, åbent sfærisk busk op til 30 - 40 cm høj. De mest almindelige dekorative havevarianter: Havebrud og tvilling - store buske i form af tætte puder.\nStauer er udbredt i Primorye, det nordøstlige Kina. Stammen er stærkt forgrenet, et karakteristisk træk ved planten er brede lansetblå grågrønne blade. Det blomstrer voldsomt i august - september med lyserosa blomster op til 7 mm i diameter. Patientens gypsophilus skal fornyes hvert 3. til 4. år ved genoptagelse. Foretrækker tør, løs jord med et kalkindhold; med stærk vandtømning og tilstedeværelsen af tæt grundvand dør det.\nLav kompakt busk 30 - 40 cm høj. Stænglerne er tynde, knudede og voldsomt forgrenet fra basen. Bladene er tynde, små, latente. Den årlige sving blomstrer fra juli til august; for at forlænge blomstringen plantes planten igen med forskellige tidsintervaller. Blomsterne er små, op til 5 mm i diameter, samlet i panikulære blomsterstande, for det meste lyserøde. Ser godt ud i hængende kurve, udendørs blomsterpotter på alpine lysbilleder. En fuldstændig uhøjtidelig busk for at øge væksten og opretholde blomstringen, hvor det en gang om måneden anbefales at anvende kompleks mineralgødning på jorden.\nEn af de største repræsentanter for slægten, når 120 cm i højden. En flerårig stærkt forgrenet busk får hurtigt en sfærisk form, optager et område på op til 1 m. Stængler og grene er grågrønne, blade er små, tynde. Gynge panikblom blomstrer voldsomt midt i sommeren i 1,5 måneder. Blomster, afhængigt af sorten, hvid eller lyserød, dobbelt eller enkel, op til 6 mm i diameter.\nGypsophila paniculata Bristol Fairy: mellemhøj busk (op til 60 cm), blomstrer med store dobbelt hvide blomster. Ligesom hele arten er Bristol-gypsophila krævende at pleje, i mange år kan den vokse et sted uden transplantationer..\nGypsophila Flamingo: høj sort, busk vokser op til 120 cm, blomstrer med dobbelt lyserøde blomster.\nGypsophila Snowflake: flerårig plante op til 1 m høj. Den stærkt forgrenede stængel, der vokser, kan besætte op til 0,8 - 1 m af området omkring det. Bladene er små, tynde, langstrakte. Hvide små blomster op til 5 mm i diameter dækker rigeligt busken fra juli til slutningen af august.\nGipselskeren Bristol Fairy og andre repræsentanter for de panikulære arter ser godt ud både i en enkelt plantning og i gruppe blomsterarrangementer. Gypsophila komplementerer perfekt de gule og røde blomster fra andre planter og skaber en luftig blomsterhaz omkring blomsterbedet.\nHaveform af panikuleret gips, blomstrer med hvide dobbeltblomster. En yndefuld, meget forgrenet, spredt busk har form af en åben, luftig sky. Til reproduktion anvendes en vegetativ metode, især stiklinger.\nEn spredt, stærkt forgrenet busk op til 0,5 m høj. Under blomstringen er den dækket med tæt hvide dobbeltblomster. Tørkefast, lyselskende sort, tåler let diffust lys og delvis skygge. Ser godt ud i kombination med lyse blomstrende dekorative haveblomster.\nEn lav (op til 15 cm) flerårig plante med en krybende stængel. Under blomstringen, der varer 1,5 måneder, begyndende i juni, er planten dækket med små lyserøde blomster. Fotofilt, frostbestandigt anbefales det dog at dække unge planter til vinteren. Sorten er ikke betyder ved transplantation, et sted kan lyserød gypsophila leve i cirka 25 år.\nGypsophila krybende rødme\nEn lavvoksende busk, der er ca. 15 - 25 cm høj, i juni - august er den tæt belagt med lyserøde blomster og skjuler næsten alt det mørkegrønne blade. Efter en periode med blomstring modnes frø, som bevarer deres spiring i lang tid..\nEn luftig, stærkt forgrenet busk med små tynde blade, tæt blomstrende med mange små hvide blomster. Det bruges aktivt i blomsterhandler til dekoration af buketter, som et supplement til blomsterhavebed.\nStærkt forgrenet busk, især i den øverste del. Under blomstringen er den rigeligt dækket med små blomster, hvilket giver busken et luftigt udseende. En af repræsentanterne for arten er Gypsophila Paniculata White. Det er en busk, der er op til 1 m høj, op til 80 cm i diameter, blomstrer i 1,5 måneder, begynder midt i sommeren. Små hvide blomster, op til 0,6 cm i diameter, samlet i panikulære blomsterstande.\nFlerårig gypsophila er ikke særlig krævende at passe på, men for at få en frodig, tæt blomstrende plante, skal du overholde en række regler, når du planter og dyrker.\nOm efteråret, når man forbereder gypsophila til vinteren, afskæres den antenne del, drysset med faldne blade, halm. Dette er især nødvendigt for unge planter..\nGypsophila-pleje består i periodisk befrugtning, løsner jorden, fjerner ukrudt, moderat vanding.\nPlantning og pleje af stauder i det åbne felt indebærer tilstedeværelsen af et lyst solrigt område, tør løs sanddreneret jord med tilsætning af kalksten. Gypsophila blomster er i stand til at bevare deres udseende selv i tør form, og derfor bruges de aktivt i forskellige blomsterarrangementer, både med levende og tørrede blomster..\nFor bedre udvikling af en urteagtig plante i det åbne felt vælges jorden tør, sand-ler, kalket, løs, godt drænet, befrugtet. Generelt kan planten dyrkes i enhver jord, forudsat at der tilsættes en lille mængde kalk til jorden for at skabe et alkalisk miljø..\nFor bedre vækst og rigelig lang blomstring påføres en gang om måneden komplekse mineraler og organisk gødning skiftevis.\nErfarne gartnere rådgiver fodring af buske med mullein-infusion, som vil tilstrækkeligt berige gipsen med alle de nødvendige næringsstoffer. Det er ekstremt farligt at bruge frisk husdyrgødning som topdressing, det kan skade blomsten meget og endda føre til død..\nHvis reglerne for pleje og dyrkning overtrædes, kan kachimerne blive syge eller blive angrebet af skadedyr. På grund af overdreven vanding, stagnation af fugt i jorden, lider rodssystemet af grå råte: busken begynder at visne, kvistene tørner op, blomsterne af flerårig gypsophila falder eller dør af. For at bekæmpe sygdommen afskæres de berørte grene, busken behandles med et fungicid - Bordeaux-blanding, kobbersulfat, oxychom. Også fungicidbehandling kan redde blomsten fra at rustne. I tilfælde af alvorlig skade graves busken helt op, ødelægges ved forbrænding, jordområdet behandles gentagne gange med kobbersulfat.\nHyppig sprøjtning med fosfamid bruges til at bekæmpe skadelige insekter, såsom galdeaster og cystenematoder. Hvis de trufne forholdsregler ikke har medført det ønskede resultat, slipper de for skadedyrene ved at grave roden op og skylle den i varmt vand, mindst 40 - 50 ° С.\nBrug af kemikalier til bekæmpelse af skadedyr og sygdomme skader bushen, det er bedre at skabe forhold, under hvilke brugen af radikale kontrolforanstaltninger ikke er nødvendig.\nKachim paniculata og andre arter kræver en ret stor plads for sig selv, tæt plantning kan bremse væksten og udviklingen. Det er bedre at plante voksne unge buske hver for sig, da deres hurtige vækst hurtigt vil udfylde rummet omkring. En voksen kachim når en diameter på ca. 1 m.\nNår man planter og plejer flerårig gypsophila, er det nødvendigt at vælge et permanent sted, da mange arter og sorter reagerer ekstremt smertefuldt på transplantation.\nHjemme dyrkes gypsophila fra frø og stiklinger. Denne proces er ikke for kompliceret, selv en begyndt blomsterhandler kan håndtere plantning og pleje af gypsophila.\nFør begyndelsen af blomstringsperioden afskæres unge skud, der i separate containere uddybes i den forberedte jord med 2 - 3 cm. Jordblandingen skal være løs, godt drænet med tilsætning af kridt. Gypsophila flerårig ved avl med stiklinger kræver særlig opmærksomhed, da rodfæstelsen er ret lav.\nFor at opretholde fugtighed og udelukke træk er skæret dækket med en gennemsigtig hætte. Vand sparsomt, når jorden tørrer ud, lad ikke overdreven vanding og stillestående vand. Temperaturen på indholdet er + 20 ° C med en 12 timers lys dag. For at sikre fuld belysning udsættes stiklingerne under phytolamper. Rødderne af gypsophila, når de plantes på et permanent sted i haven, skal slå rod i jorden, før den kolde snap begynder, i denne forbindelse udføres overførslen i slutningen af sommeren. Til overvintring skal unge planter dækkes.\nDyrkning af gypsophila fra frø udføres i efteråret eller foråret. I efteråret sås frø af årlige arter og sorter af gypsophila direkte i en forberedt seng, hvorfra man i foråret transplanterer unge skud i blomsterbed.\nOm foråret sås gypsophila frø i april - maj til frøplanter i separate containere. I de fleste tilfælde bruges denne formeringsform til at dyrke flerårige sorter. I løs, let, fugtig, godt drænet jord er der lavet riller 0,5 cm dybe, så frø, drys med jord. Beholderen med jorden er dækket med et gennemsigtigt materiale og efterlades i et varmt, lyst rum.\nNår du dyrker gypsophila fra frø, vises de første skud efter 1 - 2 uger, de skal tyndes ud. For bedre vækst af frøplanter er det nødvendigt at tilvejebringe yderligere belysning, da dagslysetiden for unge skud bør være mindst 13 timer. Så snart der vises 2 - 3 ægte blade ved frøplanterne, transplanteres de i åben jord ved beregning af 2 - 3 boringer pr. 1 kvadratmeter.\nInden man sås gipsfrø direkte i jorden eller til frøplanter, er det nødvendigt at vælge en passende haveplads. Det skal være solrigt, frit, tørt med godt løsnet jord indeholdende kalk. Da busken lider af en transplantation, skal stedet oprindeligt fuldt ud opfylde alle krav til fuld vækst og udvikling af gipsen.\nFor at undgå stagnation af vand indføres ekspanderet ler, knuste små mursten og nøddeskaller i jorden inden plantning.\nDyrkning fra frø vil ikke medføre mange vanskeligheder, selv en nybegynder blomsterhandler vil sætte pris på enkelheden og uhøjtidligheden af denne fantastiske blomster.\nDyrkning af gypsophila\nDe resulterende frøplanter fra gypsophila frø plantes i åben jord på et forberedt sted, 2 - 3 spirer pr. 1 kvadratmeter. Efter 2 - 3 år er der en plante tilbage på dette sted, resten plantes. Dette giver en mere blomstrende frodige busk. For lukkede drivhuse og vinterhave øges antallet af planter pr. Kvadratmeter fra 3 til 5.\nDyrkning af gypsophila ganske tæt på hinanden (op til 4 spirer) giver dig mulighed for at få meget udtalt, relativt tæt åbne buske på kortest mulig tid, som med deres udseende er i stand til at dekorere enhver blomsterhave.\nAlle repræsentanter for slægten Gips elsker sig godt i blomsterbed i kombination med andre haveplanter. Det anbefales ikke at dyrke gypsophila i haven som hovedplante, den vil se ensom ud. Kun på baggrund af andre blomster kan du afsløre og se al skønheden hos gipselskeren.\nGypsophila krybning er vidt brugt til at dekorere klippevægge, bakker, havesten som jorddækkende planter.\nSwing paniculata ser spektakulær ud med dekorative store blomsterplanter - rose, tulipaner, ringblomster, godetia, escholzia.\nGypsophila flerårig giver dig mulighed for at udfylde de tomme rum, der vises på stedet for falmende planter. Denne sort forstørrer rummet visuelt med sin "luftighed".\nEn af årsagerne til populariteten af gipspuds er dens evne til at bevare dekorativitet, både frisk og når den er tør. Gypsophila er et fremragende materiale til at skabe buketter, dekorere blomsterarrangementer og forskellige dekorationer.\nGypsophila: fotos og typer, plantning og pleje i det åbne felt\nFotos og beskrivelser af gypsophila paniculata, reglerne for udplantning og forladelse heraf findes i denne artikel. Den fortæller dig om populære plantesorter, angiver dens styrker og reproduktionsmetoder.\nFlerårig gypsophila: sorter og sorter\nCirka hundrede og halvtreds arter af attraktive, uhøjtidelige haveplanter er kendt. For at avle en fluffy busk skelnes nogle arter og sorter..\nStauder med en særegent livsform af tumleweed. Et karakteristisk træk er den stærke forgrening af stænglerne fra basen og danner en kugellignende busk. Stammen tørrer op, når frøet modnes og går i stykker. Rullet af vinden, spreder frø.\nDistribueret i bånd og sorte jordbælter i den europæiske del af Rusland, i Kaukasus, i den sydlige del af det vestlige Sibirien. Vokser godt i tør eng enger, på skovkanter, bjergskråninger, stenede overflader. Enhver ikke-sur jord er egnet, men for det meste sandet, stenet, grusligt sammensætning.\nHøjden på den græsklædte snestorm er fra 50 cm til en meter. Rødderne er kraftige, tykke, taproot. Forgrenede, glatte eller fibrøse stængler. Busken ligner en bold. Bladene er langstrakte, pegede ovenfra, fra to til syv centimeter, to til ti brede. Har op til fem buede åder.\nTalrige hvide blomster er placeret på en spredt panikulatgren. De filiforme pedikler er flere gange længere end den ydre perianth. Bred, klokkeformet calyx. Længde halvanden millimeter. Hvide kronblade op til fire cm.\nBlomstringen forekommer i midten af juni og slutter om sensommeren. Frugterne ligner runde kuler, op til tre millimeter i diameter. Frø reproduktion.\nDet opdrættes som en prydplante til komposition af kompositioner i buketter. På grund af dets desinficerende virkning bruges det i vid udstrækning i medicin. Rødderne indeholder saponiner, hvilket gør det velegnet til brug i fødevareindustrien.\nPaniculata inkluderer nogle sorter:\nOp til halvtreds centimeter høj. Forgreningsstrukturen er afrundet. Aflange blade med en hvid blomst. Små blomster danner en corymbose blomsterstand. Blomstrer i slutningen af maj i fire uger. En kunstig forlængelse af blomstringsperioden er kendt. Modstandsdygtig over for kulde og tørke. Foretrækker let, frugtbart, ikke-surt, sandigt, kalkholdigt jord.\nGypsophila krybning (Gypsophila muralis)\nKrybende dværgarter. Bjergarter foretrækker stenet jord. Tette buske i form af bakker op til 45 centimeter. Behagelige blade i en mørk skygge. Et stærkt rodsystem er udviklet. Snehvide eller lyserøde blomster er kun ti millimeter i diameter. Blomstrer to gange. Første gang i forsommeren, derefter i efteråret, på de sidste varme dage.\nStillehavet (Gypsophila pacifica)\nEn stor busk op til en meter høj. Afviger i store, ejendommelige stængler med mange skud. Bladene er lanceolate, mørke, grøn med en grå eller blå blomst. Lys, lyserøde blomster blomstrer i august. Samlet i frodige, delikate blomsterstande.\nLille, vokser med et tykt, frodigt tæppe op til otte centimeter i højden. Bladene ser ud til at være ævede, halvanden centimeter lang. Lilla, lilla, hvide, små blomster med røde årer. Bjerget arter blomstrer hvert andet til tre år. Vokser på solrige skråninger.\nGypsophila er en dekorativ blomstrende plante, der tager form af urteagtig vækst eller dværgbuske. Den har en kraftig taprot, der strækker sig langt ned i jorden. Tynde, oprejste stængler er dækket med mange laterale processer, så meget hurtigt får gypsophilabusken en sfærisk form. Vegetationens højde er 10-120 cm. Der er snigende jorddækningsformer. Deres stængler er placeret tæt på jorden.\nPå skuddene, der er dækket med glat grøn bark, er der næsten ingen blade. De fleste af de små blade er koncentreret i de basale rosetter. De er lansetformede med solide kanter og en spids ende. Bladen er malet mørkegrøn eller grålig. Det har en glat, skinnende overflade.\nI juni blomstrer løse panikulære blomsterstande i endene af skuddene. De består af snehvide eller lyserøde blomster med en diameter på 4-7 mm. Klokkekoppen består af fem brede, serrerede kronblade med en grøn lodret stribe på. I midten er der 10 tynde kondensatorer.\nEfter bestøvning modnes frøene - polyspermøse kapsler med sfærisk eller ovoid form. Tørring, de åbner på egen hånd i 4 blade, og de mindste afrundede frø spreder sig på jorden.\nKorrekt plantning og pleje af gypsophila giver smuk blomstring i de kommende år.\nDet er vigtigt at forberede jorden korrekt. Det foretrækkes at vælge let jord, undtagen lerens sammensætning. Velegnet neutral jord, kalkholdig sammensætning, løs, drænet, sandet med en stenet overflade. Anbefales at vokse på den solrige side af haven.\nSåning, frøplante, stiklinger\nÅrsår sås i begyndelsen af efteråret i separate senge, efter at høsten er forbi og jorden er forarbejdet. Ved begyndelsen af foråret spirer frøplanterne. De transplanteres til et permanent sted, hvor de vokser op til efteråret..\nAntal frø pr. Kvadratmeter:\nkrybende - tyve stykker;\nmedium høj - ti;\nstore - fem frø.\nEn voksen flerårig busk er i stand til selvsåning hvert år i fem år.\nKrybende hybridsorter gengives ved hjælp af stiklinger. Skuddene skæres umiddelbart efter blomstringsperioden. Dette stimulerer rødderne yderligere. Frøplante-metoden fremmer rigelig blomstring i det indeværende år.\ni midten af foråret sås frøet i et drivhus, såningen er dækket og beskytter det mod ekstreme temperaturer;\ni drivhuset udføres plantning i marts takket være brugen af moderne materialer overføres en stærk busk let til jorden.\nOpdræt frøplanter i kasser. Væggenes højde skal være mindst ti centimeter. Fyldt med et passende løst underlag. For jævn fordeling af frø kan det blandes med sand. Det er ikke værd at uddybe, det kan suppleres med et øverste lag jordblanding. Fugt med en sprayflaske og dæk med folie. De første skud vises på to uger.\nEfter spiring af flere blade er det nødvendigt at transplantere i kassetter, gryder med en diameter på op til tolv centimeter.\nFør plukningen blødlægges tørvtabletter for at øges flere gange. Brug en blyant eller halm, lav en depression og plant en frøplante. Når blomsten vokser op, kan du transplantere den i åben jord uden at fjerne rødderne..\nPlante i åbne senge efter at to til tre blade er spiret. En afstand på tres centimeter holdes mellem blomsterne, mindst hundrede og fyrre centimeter mellem rækkerne. Rodkraven synker ikke ned i jorden. Vand det umiddelbart efter transplantation. Tynd ud om et par år. Den første blomstring vil glæde efter spiringen af tolv par bladplader. Den maksimale effekt er synlig efter tre år.\nHøstet efter kulturen er helt tør. Frøkapslen skæres omhyggeligt og tørres. Det ekstraherede frø tørres, fordeles jævnt over bordpapirets overflade. Dette gør det muligt at absorbere fugtindholdet bedre..\nOpbevares i papir- eller naturfiberstoffer i et tørt, uopvarmet rum. For sikkerheds skyld er det vigtigt at forhindre en stigning i luftfugtighed.\nIngen særlig pleje kræves. Planten er ikke betyder, selv en nybegynder kan håndtere den. Vand i tørre og varme sæsoner ved rodmetoden. Foder op til tre gange om sæsonen med organisk og mineralsk gødning. Efter blomstring beskæres busken og forberedes til vinterregimet..\nGypsophila er ikke modtagelig for forskellige sygdomme og skadedyr. Kun i fuldstændig fravær af minimal vedligeholdelse starter grå råd, rust eller nematoder. Til behandling bruges medikamenter til at dræbe insekter og deres æg. Rustsvampe fjernes med en opløsning af kobbersulfat og en svampedræbende blanding. Hvis behandlingen ikke giver effekt, skal planten graves op og vaskes under rindende vand i mindst fyrre grader..\nFlerårige sorter er ret modstandsdygtige over for lave temperaturer. For at opretholde sunde buske i den kolde sæson er det nødvendigt at sørge for korrekt forberedelse til overvintring. Stænglerne skæres, hvilket giver otte til ti følelser over jorden. Landet er sammenklædet med en tørveblanding. For at fange sne, kan du drys med løv, dække med gran, fyr.\nPaniculata gypsophila er en af de planter, der overhovedet ikke har brug for pleje. Imidlertid, hvis blomster dyrkes til udskæring, spiller en vigtig rolle i landskabsdesign, vil ejeren være interesseret i den høje dekorative effekt af den panikulære gypsophila og i den store størrelse af dens blomsterstande.\nDu skal passe på gypsophila sådan:\nvand kun i perioder med alvorlig tørke, hæld vand strengt ved roden;\nto år efter udplantning skal du tynde buskene ud og kun efterlade hvert sekund af dem (hvis dette ikke gøres, vil blomsterstanderne være små og ikke-dekorative);\nfodre buskene to gange om sæsonen med mineralgødning om foråret og organisk stof (humus, træaske osv.) inden vinteren;\nfor gypsophila, rådne og nematoder er farlige, derfor er det vigtigt at overvåge vandingsregimet, forhindre vandstrømning af jorden, behandle buskene med fosfamid og fungicid præparater et par gange om sæsonen;\nom efteråret, efter blomstring, kan du samle frøene fra den panikulære tumblewe, efter at have tørret dem og anbragt dem i papirkasser;\nsidst på efteråret beskæres buskene, hvilket efterlader 3-4 længere skud ved roden, og blomsterne er dækket med tørt løv, savsmuld eller grangrene.\nPaniculata gypsophila er en frostbestandig plante, den kan kun fryse ud under forudsætning af en snefri men kold vinter eller i et ustabilt klima med ekstreme temperaturer og høj luftfugtighed.\nRåd! Du kan ikke befrugte tørvede med frisk husdyrgødning - dette vil ødelægge planten. I ekstreme tilfælde er brugen af mullein-infusion tilladt i en begrænset mængde.\nFlere små blomster danner en fluffy sky. De betragtes som et elegant element i landskabsdesign. Blomsterhandlere foretrækker at supplere blomsterarrangementer med delikate kviste. I det indre bruges det som en tørret blomst. Gypsophila er i stand til at dekorere enhver personlig plot, firkantet, park.\nMiniatyrudsigter suppleres med alpine lysbilleder, klipper, stenede skråninger. Fremhæv grænserne for blomsterarrangementer. Havedekoration med en blid sky forstørrer visuelt stedet og danner et fantastisk landskab.\nTips fra erfarne gartnere og sommerboere\ni processen med at dyrke planter fra frø, såsom flerårig gypsophila, er det vigtigt at være tålmodig, da ofte sorter af kvaliteter begynder at dukke op efter flere år, så den bedste måde at forplantes på er stiklinger;\ntil bevarelse af dekorative kvaliteter til vinteren, skal stilkene være dækket (med blade, tørv), især når alvorlige frost allerede er ramt, og sneen ikke er faldet;\nunder rodfæstning bør en ung plante vandes systematisk, men ikke i rigeligt omfang;\nnogle typer gypsophila, for eksempel paniculata, kan ikke lide transplantationer meget, så stedet til plantning vælges løbende.\nFlerårig gypsophila efterlader ikke ligeglad selv den mest uerfarne gartner eller sommerboer. Det ser attraktivt ud i mixboards, alpine lysbilleder eller bare i blomsterbed. Og kombinationen i buketter med lyse og store blomster ser udsøgt og stilfuld ud og pryder ethvert interiør.\nLuftig gypsophila komplementerer yndefuldt lyse planter med store blomsterstande, for eksempel med roser eller flox. Gunstigt kvarter vil være med træagtige buskgrupper, der vokser ved siden af sten i kalkstenjord:\nSer godt ud i enkelt- og gruppeplantning. Giver de nærliggende planter særlig ømhed og fremhæver deres lyse blomsterstande mod hvid eller lyserød baggrund.\nLuftblomsterstande bruges ofte i buketter. Et af de grønne dekorative elementer. Buketten ser frodig, voluminøs og kontrasterende ud i kombination med asparges.\nDer er 150 typer gypsophila. Følgende beskriver de mest berømte af dem..\nDenne art er en årlig plante. Buskene er sfæriske og 50 centimeter høje. Bladene har en grågrøn farve. De er lanceolate. Små blomster opsamles i løse panik af hvid, rød, fløde eller lyserød.\nDet spreder sig over jorden. Buskens højde overstiger ikke 30 centimeter. Et stort antal meget små blomster vokser tæt. Bladene har en aflang form. Stammen er strammere end andre arter. Planten er almindelig i bjergene i Centraleuropa.\nGypsophila vokser i Kina og Primorye. Det er en flerårig art. Den er relativt høj - buskene vokser op til en meter i højden. Bladene er blågrå. De er brede, lansetformede. Blomster har en lyserød, svag, lys farve nuance.\nDenne gypsophila har stærke forgrenede stængler og ligger praktisk taget på jorden. Dets højde må ikke overstige 10 centimeter. I juni og maj, under blomstringen, er busken tæt dækket med hvide eller lilla små blomster. Hjemlandet for denne art er i Himalaya..\nHjemlandet for denne art er den bjergrige del af Iran. Det spreder sig langs jorden, placeret inden for tre centimeter fra jorden. Det vokser langsomt. Bladen har en grå-grøn farve. Gypsophila blomster er stilige, hvide. Det blomstrer i juli. Denne art er sjælden.\nDenne plante foretrækker at vokse på kalksten. Det elsker god belysning. Hvis den lave temperatur kombineres med overdreven fugtighed, kan dette føre til plantens død..\nDen vokser i Altai og Sibirien. Buskens højde er 12 centimeter. Små blomster kan være hvide eller lyserøde. Bladene opsamles i rosetter. Blomstring forekommer i juli. Vokser godt i solbelyste områder. I vækstsæsonen er det nødvendigt med konstant vanding.\nDistribueret i Centralasien, Europa og Mongoliet. Normalt findes på flodbredder eller i stepper på stenet jord. Busken ser næsten nøgen ud. Lige, forgrenede skud er træagtige. Den tykke rod har en buet form. Bladene er smalle, lansetblå, blågrøn i farve. Blomster er sjældne, hvide.\nDet adskiller sig fra andre arter, idet det har en enkelt lang stamme med grene. Denne struktur giver dig mulighed for at vokse ved at klæbe dig fast på væggen. Bladene er arrangeret parvis på grenene, har en blågrøn farve. Blomster i denne art er hvide eller lyserøde..\nHvornår og hvordan man planter hyacinter i åben jord, regler for pleje og dyrkningLæs\nBlomster er små, samlet i sfæriske blomsterstande.\nDet er kendt for sine hvide blomster. Buskens højde er 90 centimeter.\nAlmindelige kultiverings- og plejemangel\nSelv en uhøjtidelig plante har sine egne nuancer af at vokse:\nJordens sammensætning påvirker blomstrens dekorativitet. Hvis det plantes i en jord med medium surhed, dør den bløde busk.\nHøje sorter tolererer ikke tæt plantning. En voksen plante skal tyndes ud uden mulighed for transplantation.\nStore sorter er ikke egnede til hjemmeavl. Et stærkt rodsystem er trangt i små gryder eller containere. Det er bedst at dyrke krybende sorter derhjemme..\nEn bred vifte af sorter giver dig mulighed for at vælge den type gypsophila der er bedst egnet til stedet.\nBlomsterstande ligner roseblomster.\nSorten fik sit navn fra den karminrøde farve på blomster.\nDet blomstrer i lyserosa. Buskens højde er 20 centimeter.\nDenne sort er kendt for sine lyserøde dobbeltblomster..\nDenne sort vokser snehvide blomster..\nDet er en lille buske med lyserøde blomster.\nDenne sort af gypsophila vokser op til 90 centimeter. Grenerne er kaskade til jorden. Små og yndefulde blomster danner en hvid-pink, frodig sky.\nBusken er hårdfør. Det vokser til en højde på 80 - 100 centimeter. Stænglerne er knudede og meget forgrenede. Dette bemærkes især i den øverste del af busken. Blomster kan være dobbelt eller halvdobbelt. Deres diameter overstiger ikke 6 millimeter.\nDet er en sfærisk busk, der er 1 meter høj. Når det blomstrer, dannes et stort antal dobbelt hvide blomster på det. Blomstringstid: juni til august. Kan vokse et sted i 25 år.\nDenne sort har lyserøde blomsterstande, der vokser så tæt, at de næsten fuldstændigt dækker løvet..\nLyserøde blomster opsamles i store blomsterstande. For gypsophila i Stillehavet skal høj luftfugtighed tilvejebringes.\nStammen af denne sort spreder sig. Højde højst 40 centimeter. Blomsterne er hvidrosa i farve. Blomstringen fortsætter i to måneder.\nDenne sort har en meget forgrenet stilk. Disse buskes blade og blomster er små.\nSmå blomster ligner en fluffy sky. Buske har forskellige højder 0 fra 30 til 120 centimeter. Væk godt i intens sollys i løs jord.\nDet er en malerisk busk med små hvide blomster.\nDenne busk vokser op til 50 centimeter. Det har mørkegrønt løv. Frottéblomster i snehvid farve.\nGypsophila glæder publikum med luksuriøse blomster. Der kommer dog et tidspunkt, hvor blomstringen slutter, og du er nødt til at passe på planterne med denne busk..\nFor at samle, skal du vente på, at frøbælterne vises og fjerne dem, og placer dem derefter på et rent papirark, så de kan tørre godt. Derefter hældes frøene ud af kassen og opbevares i papirposer..\nDe fleste arter og sorter af gypsophila har høj frostbestandighed. På trods af dette vil det være nyttigt at hjælpe planter under koldt vejr. For at gøre dette skal de dækkes. I områder, hvor vintre er milde, er det ikke nødvendigt at træffe yderligere foranstaltninger til overvintring af planten..\nPlanten tolererer ikke transplantation godt i næsten hele sin levetid, med undtagelse af de første år. Først på dette tidspunkt kan gypsophila overføres til et nyt sted. I det sene efterår skal planten beskæres, så den i foråret blomstrer med fornyet kraft..\nGypsophila er klar til overvintring på forhånd. Før begyndelsen af koldt vejr stoppes vandingen, får planterne lov til at tørre ud.\nStænglerne er afskåret, kun 4-5 stubbe med en højde på ca. 2 cm skal forblive over jorden i en busk. Faldne blade, tørt græs uden stænger og frø og nåletrægraner påføres dem. Efter udseendet af sne dannes en snedriv.\nBemærk! For at rødderne af planter under husly ikke kan rådne, skal man i foråret, umiddelbart efter begyndelsen af varmt vejr, fjerne snebolden og vegetationsdækningen fra gypsophilas rødder..\nBillede 14 gypsophila\nBlomster, der dyrkes fra frø, begynder at blomstre, når der dannes 12 par blade. Inden for tre år når planten sit maksimale potentiale. Planten er tørtbestandig, derfor vil det kun være nødvendigt at vand rigeligt i meget varmt og tørt vejr, hvilket bringer vand under roden. I sådanne tørre perioder påføres op til 5 liter på 1 uge.\nGypsophila pleje involverer introduktion af topdressing. For at gøre dette tilføjes mineralsk og organisk gødning skiftevis om foråret og under blomstringen op til 2-3 gange. Gødning eller kompost bruges som organisk stof, som skal ruttes.\nMot slutningen af efteråret og begyndelsen af vinteren er vegetationen afskåret omhyggeligt. Stubber skal forblive på overfladen. Jorden skal dækkes med et dækkende materiale - grangrene eller løv.\nNår sne falder, tilrådes det at oprette en snedrift på blomsterhaven. Planten overlever vinteren sikkert. Imidlertid er det vigtigt før sneen smelter og de varme forårsdage begynder, det er nødvendigt at fjerne husly for at udelukke ophobning af fugt og efterfølgende forfald.\nPlanten bruges som baggrund for andre lysere planter. Kompositionerne er bygget på mixboards og alpine lysbilleder. Ser godt ud i en stenhave.\nTil kombination anbefales det at plante med tulipaner samt ringblomster og endda dekorative korn. Blomstrende gypsophila skæres ofte for at dekorere buketter.\nDen uhøjtidelige og stærke gypsophila formerer sig let, og dyrkes derfor ofte i personlige plot. Det kan kombineres perfekt med andre prydplanter, der bruges til at dekorere blomsterbed.\nSåning af frø af gypsophila paniculata\nReproduktion foregår vegetativt og ved hjælp af frø. En flerårig plante dyrkes hovedsageligt ved frøplante-metoden. Det er, i det tidlige forår tager de frø, så dem, så der er plads mellem dem, lægger dem i frøplanteræsker til en dybde på 0,5 cm. Det er vigtigt at dække afgrøderne med glas og lægge dem på et godt oplyst og varmt nok sted.\nEfter fremkomsten af frøplanter (og dette sker normalt efter 1-2 uger fra såningstidspunktet), skal de tyndes ud, så en afstand på 15 cm opretholdes.\nRåd! Du kan plante dem en ad gangen i specielle gryder og derefter vokse med yderligere lys..\nPå grund af dens alsidighed er hvide gypsophila paniculata ideelle til at supplere festlige buketter. Ethvert sæt blomster, hvad enten det drejer sig om et bryllup eller til en fødselsdag, vil se mere originalt og yndefuldt ud, hvis du tilføjer et par gipselskere til dets design. Planten vil gå godt med store blomster i lyse farver. Når du planlægger landskabsdesign, vil gypsophila også komme godt med. Til dette bruges en plante af dværgformer eller buske. Som et resultat kan du få følgende muligheder:\nblomsten fungerer som den centrale del af sammensætningen af en blomsterbed eller blomsterhave. Det er ideelt, når man dekorerer elementer i et kunstigt landskab i form af dias;\ndekorativ design af stenhaver;\noprettelse af en individuel type grænser;\nudsmykning af en veranda eller have.\nKlippehave med gypsophila\nValg af jord til gypsophila\nOmrådet til plantning af gypsophila skal være lyst, mørkere er ikke ønskeligt, men ikke stort er tilladt. Stedet for den konstante vækst af planten vælges omhyggeligt, da den ikke kan transplanteres på grund af rødderne, der trænger dybt ned. Jorden skal være sand med kalkindhold. Hvis der ikke er nogen kalk eller en lille mængde, er det værd at tilføje det i sådanne forhold - 20-50 CaCO3 pr. M2. Der bør ikke være nogen stagnation af vand, derfor er det bedre at dræne jorden inden plantning. Jordens surhedsgrad - 6,3 pH. Gypsophila elsker tør jord, det slår ikke rod nær grundvand.\nGypsophila frø foto Sådan samles frø\nOm nødvendigt skal formering af gypsophila frø indsamles omhyggeligt. For at gøre dette, efter at busken er tørret, skæres den resulterende kasse og tørres..\nNår du har fjernet frøene fra kasserne, skal du tørre dem lidt mere, som regel spredes de simpelthen over papiret, så al fugtighed absorberes, og frømaterialet forsvinder ikke.\nDet er bedre at opbevare de indsamlede frø, inden de sås i jorden i en papirpose eller en pose lavet af naturligt stof. Du behøver ikke at efterlade dem et varmt sted, det vil være bedre at have et tørt rum uden opvarmning, men så der er positive temperaturer i det. Høj luftfugtighed er uacceptabel, ellers mister frøene deres spiring og kan simpelthen overophedes.\nSnowflake: variation beskrivelse, pleje\nPlante af den flerårige gypsophila Snowflake, hvis foto er præsenteret lidt højere, at passe på det er ikke meget vanskeligere end den forrige mulighed, men du skal stadig gøre dig bekendt med de grundlæggende teoretiske oplysninger for ikke at ødelægge kulturen med overdreven vanding eller den brændende sol. Denne sort har temmelig spredte buske, der når en halv meter i højden. Blomstringsperioden er kendetegnet ved, at hele planten dækkes med små hvide dobbeltblomster, som er meget ens i form som snefnug. Dette er en ret lyselskende og tørresistent sort, der vokser roligt både i lyset og i delvis skygge. Planten ser også godt ud i kombination med andre blomstrende afgrøder og forskellige dekorative blomster..\nGypsophila er en af de afgrøder, der ikke er krævende til fodring. Men hvis du har et ønske om at begynde at befrugte jorden, kan du til dette bruge ko-møde fortyndet i almindeligt regnvand i forholdet 1:10. Det er bedst at gøre dette to uger før begyndelsen af rigelig blomstring, så blomsten sætter al sin styrke i dannelsen af knopper.\nHvis du ikke selv har lyst til at opdrætte gylle, kan du købe en kompleks gødning til havebrugsafgrøder i en specialforretning. Det er bedst at foretrække organisk gødning med en naturlig sammensætning. Mineraliske sporstoffer skal være nok af dem, der findes i jorden.\nNår blomsten har 1-2 ægte bladplader, skal de plantes et permanent sted. Når du vælger et passende sted, er det værd at overveje, at flerårig gypsophila kan vokse uden at transplantere i mange år i træk. Det foretrækkes, at en sådan blomst vælger et godt oplyst og tørt sted, mens jorden skal indeholde kalk samt lidt humus. Hvis der ikke er kalk i jorden, skal den tilføjes der. For at gøre dette skal du tage fra 25 til 50 gram CaCO3 pr. 1 m2, mens jordens pH i sidste ende skal ligge i området 6,3-6,7. Når du vælger et sted, skal du huske, at grundvand ikke bør ligge tæt på jordoverfladen, da gypsophila reagerer negativt på fugt i rodsystemet.\nNår man planter mellem blomster, skal man overholde en afstand på 70 centimeter, og gangene skal være 130 centimeter lange. Når du planter frøplanter, skal du huske, at rodkraven under ingen omstændigheder skal begraves i jorden. Plantede blomster skal vandes. Efter et par års plantning er det nødvendigt at udtynde, da der på dette tidspunkt kun er 1 plante pr. 1 m2. For de buske, der skal graves ud, skal du afkøle rødderne, og så plantes de et andet sted. Dette for at få buskene til at se mere spektakulære ud under blomstringen. De søde blomster fra en sådan plante bruges til at skære, for eksempel bruges de ofte til at dekorere sammensatte buketter.\nDen første blomstring af en sådan plante kan ses, når den vokser mindst 12 par bladplader. Den mest spektakulære busk bliver 3 år efter udplantning på et permanent sted.\nVed dårlig pleje kan gypsophila blive angrebet af svampe eller skadedyr. I dette tilfælde er det nødvendigt at træffe foranstaltninger til at behandle det..\nI dette tilfælde skal du bruge et passende fungicidmiddel..\nTil bekæmpelse af grå rådne kan oxych, Bordeaux-blanding eller kobbersulfat hjælpe.\nFor at ødelægge dem er det nødvendigt at sprøjte med fosfamid flere gange. Hvis dette ikke hjælper, skal du grave planten og skyl rødderne i vand med en temperatur på 50-55 grader.\nGips er unikt. Det er kort, har en forgrenet stilk og smalle blade, der vokser rigeligt i den nederste del af stilkene. Et karakteristisk træk ved planten er tilstedeværelsen af tusinder af små blomster, der tilsammen skaber en panikeleffekt. Udad enkel, denne plante går godt med andre blomster. Selv hvis det blomstrer separat, glæder det øjet med dets attraktive volumen og luftige lethed..\nLys række gipspuds Paniculata L.\nSmuk DIY-udsmykning fra friske blomster\nPå en note! Den jordede del af gypsophila er lille, som kompenseres med en imponerende rod, der strækker sig 70 cm dyb. På trods af den ydre enkelhed kan planten slå rod i livet..\nTakket være tilstedeværelsen af en så kraftig rod, får planten flere nøglefunktioner på én gang:\nlav tærskel for følsomhed over for tørke;\nmodstand mod lave temperaturforhold, inklusive frost;\nædle og originale udseende.\nAlle disse funktioner gør at denne blomst foretrækkes af mange gartnere..\nFor mere nøjagtigt at forstå, hvornår gypsophila skal vandes, skal du kontrollere jordens fugtighed med din finger eller en træpind. Hvis det øverste lag er tørret ud dybere end 3 centimeter, er det nødvendigt at hælde gypsophila med ikke for koldt vand ved hjælp af en vanding dåse, hvorpå der skal installeres en regnsprøjte..\nOftest vandes kulturen om sommeren - ca. 3-4 gange om ugen. Om efteråret og foråret afhænger alt af mængden af nedbør, så du skal konstant overvåge underlagets tilstand. Det anbefales også stærkt at dække haveområdet med en polycarbonat baldakin, dette vil beskytte kulturen mod kolde regnregn og skabe yderligere skygge om sommeren.\nVores sædvanlige agave, aloe, vokser op til femten meter i højden i de sydlige lande. Hjemme vil det naturligvis ikke være muligt at få en plante i en sådan imponerende størrelse, men du kan besejre den fordom, som aloe blomstrer en gang hvert hundrede år.


Dengang » En Luftskibsbase i Tønder\nHvem skulle tro, at Tønder havde en Luftskibsbase under Første verdenskrig. For første gang i historien blev der udført angreb fra et “såkaldt” hangarskib. Med utrolig dygtighed lykkedes det engelsk skibe at bombe basen. Den blev aldrig den store succes. Mange uheld kostede store summer. Basens tilstedeværelse prægede livet i Tønder. Og efter genforeningen blev mandskabs – barakkerne brugt ved Ryttervej. Store fester blev afholdt i flyhangaren og det blev en turistmagnet.\nAngreb fra hangarskib\nDet er nu tredje gang, vi besøger de store luftskibe i Tønder. Ja det er ikke mange, der tror, at Tønder var indblandet i søkrigen under første verdenskrig. men det blev faktisk tilfældet. En historisk begivenhed fandt sted den 19. juli 1918. Dengang startede almindelige flyvemaskiner for første gang fra et hangarskib for at udføre angreb på landjorden. Dette var ganske almindelig i de følgende krige. Og målet var luftskibsbasen nord for Tønder.\nDirekte og indirekte: mange døde\nFaktisk var der mange døde i tidens løb i forbindelse med luftskibsbasen i Tønder, som følge af tekniske problemer, ulykker og direkte nedskydninger af luftskibe. Ja et par blev også\nskudt for spionage.\nTønder – base nummer to\nDa krigen startede havde det tyske luftvåben kun et luftskib og en luftskibsbase. Den befandt sig i nærheden af Hamborg i Fuhlsbüttel. Men det blev til mange luftskibsbaser.\nAllerede den 16. september 1914 foreslog Reichs – Marine – Amt to fremskudte baser, en ved Emden og en inden for Sild. Den første blev bygget ved Hage, den anden ved Tønder. I første omgang anlagde man to haller, der var 184 meter lange, 34 meter brede og 28 meter høje. Til hver hal hørte et underjordisk tankanlæg, der kunne rumme 20.000 liter. De stod færdige allerede i 1915. Det første luftskib ankom den 23. marts 1915. Det næste den 25. april.\nBlæst over Tønder\nLokaliteten lå 2 1/2 kilometer nord for Tønder, hvor der var god plads, ingen træer og forholdsvis tæt på kysten. Men det man måske ikke havde taget højde for, var den kraftige vestenvind på egnen. Vinden gjorde snart basen berygtet blandt officerer i den tyske marine. Det var særdeles vanskeligt at manøvrere herfra. Og man havde måske heller ikke lige regnet med de store dræninger, der skulle foretages på grunden.\n15 zeppeliner på basen\nI de tre år og knap tre måneder, som basen eksisterede, var det på skift stationeret 15 zeppeliner på basen. En zeppeliner havde et skelet af sammennittet aluminium betrukket med tætvævet lærred. Inden i skelettet var der plads til 14 – 17 gassektioner (balloner) til brint, fremstillet af kvægtarme, der limedes sammen i mange lag, og blev beklædt med tætvævet bomuld. Det var temmelig afgørende, at gassektionerne var helt tætte. Ud-sivende brint ville udgøre en dødelig eksplosionsrisiko. Der var plads til løbegange, således at luftskibets mandskab kunne bevæge sig mellem sektionerne og udføre de nødvendige reparationsarbejder.\nUnder luftskibets krop var mandskabsgondolerne placeret. Øverst oppe på luftskibet var der en åben rede til en maskingeværskytte.\nBesætning på 20 – 25 mand\nTypisk var et mandskab på 20 – 25 mand. Fem motorer sørgede for en maksimum – hastighed på 100 kilometer i timen. Tænk, at på Ribelandevej i en tidligere landbrugsskole blev luftskibenes togter over Nordsøen planlagt. Bygningen er hvis nok blevet fredet. Når et luftskib lagde an til landing lod kaptajnen luftskibet gå ned til en højde af ca. 20 meter over jorden. Derefter blev der kastet en mængde tove ned, som personalet på jorden greb fat i for at trække det kæmpemæssige luftskib det sidste stykke ned.\nSamtidig med dette, skulle de passe på, at mandskabsgondolerne, der hang under luftskibet ikke stødte mod landingsbanen. For at undgå dette, var det fæstnet et slags gelænder til gondolens sider, så man kunne løfte luftskibet en smule op igen. I blæsevejr kunne det sagtens være 400 mand, der skulle bruges til at hale luftskibet ned- Ja når luftskibene skulle starte og lette, måtte man ofte hente hjælp af 100 mand fra det nærliggende Landsturmbatillon Tondern.\nVanskeligt at bugsere\nDet var ret besværligt at skulle bugsere det store luftskib. Hvis luftskibet under landingen stadig svævede, blev den nødt til at smide ballast i form af vand. På den måde fik folk på landjorden et gratis styrtebad. Man forsøgte at af-elektrificere luftskibet, når det var landet. Det skete i form af kæmpe kobberplader, der var placeret lige under jordoverfladen\nlangs med Zeppelin -hallerne. Nogle gange skulle det ikke meget til, før det skete ulykker. Under bugsering med L 24 i dobbelthallen Toska stødte det mod en tændt elektrisk pære i hallens loft. Luftskibet brød straks i en eksplosionsagtig brand, der bredte sig til L 17, der allerede stod i hallen.\nGiv agt for udsivende gas\nOmbord var foruden kaptajnen hans nærmeste medarbejdere, styrmændene og navigatørerne. Men det var også altid en sejlmager og hans assistent. de skulle sørge for at lækager straks blev repareret. Og man skulle altid arbejde to og to, fordi udsivende gas kunne forårsage ildebefindende og føre til bevidstløshed. Maskinister skulle sørge for at alle fem motorer kørte, som de skulle. Så skulle der også være at antal personer, som i tilfælde af slagside bare ved deres vægt kunne udbalancere luftskibet.\nOgså jagerfly i Tønder\nAllerede et par måneder i forvejen, var mandskabet i Tønder klar. Den 26. november 1914 bestod jordstyrken af 307 mand. Den 31. maj 1915 var styrken dog vokset til til 537. Og den 1. april 1916 bestod styrken af 14 officerer og 574 menige. Til at forsvare sig mod luftangreb, blev der stationeret et mindre antal jagerfly i Tønder. Dette mandskab var dog af en mindre størrelse. Den 25. marts 1916 var mandskabet her på 61 mand. Efter marts 1918 var der ikke flere piloter i Tønder. Luftforsvaret skulle herefter klares af jordstyrken alene.\nForbandelse over Toska\nDe to første luftskibshaller blev i første opgang benævnt som Marine og Joachim. Kort tid efter blev de dog omdøbt til Toni og Tobias. Men det var især dobbelthallen Toska, der imponerede. Denne dobbelthal var 240 meter lang, 60 meter bred og 35 meter høj. Som de foregående var den placeret i retningen øst – vest. Dobbelthallen lå cirka 300 meter nord for de andre to. Den skulle ellers kun have været 180 meter lang. men under bygningen besluttede man sig for at gøre hallen længere. Så kunne den rumme de store luftskibe på 55.000 m3\nDenne dobbelthal fik desværre en forbandelse over sig. Det første luftskib, L 17, der benyttede hallen, eksploderede og gik i brand. den 17. november 1915. Det var allerede dagen\nefter, at den var ankommet til Tønder og 14 dage efter, at det havde forladt fabrikken. Denne hændelse har vi tidligere omtalt Hallen blev kun lettere beskadiget. Reparationerne var tilendebragt i januar 1916.\nUheldigvis fik L 22 ødelagt næsepartiet og 50 meter af forkroppen ved at støde mod porten under ind-bugsering den 17. april 1916. Et lignende uheld ramte L 24 den 28. december 1916. Der\nopstod en brand, som bredte sig til L 17 inde i hallen. Begge luftskibe blev ødelagt. Hallen blev igen repareret og var klar i april 1917. Så skal det også lige med, at de to luftskibe, der blev ødelagt ved luftangrebet den 17. juli 1918 begge befandt sig i Toska.\nVærk til fremstilling af brint\nBrint blev der brugt temmelig meget af i disse luftskibe. I 1915 – 1916 opførtes der derfor et gasværk til fremstilling af brint, ca. 600 meter sydøst for Toni og Tobias. Der kunne produceres 6000 m3 om dagen. En tørgasbeholder kunne rumme 30.000 m3. Men man havde også et underjordisk magasin, hvor gassen blev opbevaret under et tryk på 100 atmosfærer i kæmpemæssige stålflasker. Her kunne der opbevares ca. 26.000 m3. Basen havde også eget elektricitetsværk og eget vandværk.\nDen primære opgave var ikke, som det står i diverse historiebøger, angreb mod England, men opklaringsopgaver. Således blev der foretaget 1.191 opklaringsflyvninger mod kun 352 angrebsflyvninger. Når basen blev anlagt i Tønder var det for at dække de nordlige adgangsveje til Tyske Bugt. I de sidste krigsår var luftskibene i Tønder i reglen ansvarlig for Nord – Aufklärung. Og den bestod i patruljering mellem Dogger Banke Nord Fyrskib og Lyngvig. Efter at tyskerne havde erklæret uindskrænket ubådskrig den 1. februar 1917, foretog man fra Tønder ofte lange flyvninger ind i “Sperrgebiet”. Det var flyvninger, der ofte førte helt op til “Kristianssand” i Norge.\nLivet i Tønder præget af basen\nDen 23. marts 1915 landede det første luftskib på basen. Det var stationeret i Tønder de næste 8 måneder. Den 25. april 1915 landede den første Zeppeliner L 7 på basen. Basen var en by i sig selv. Her var foruden luftskibshallerne, en flyhangar med plads til fem jagerfly. Der var en radiostation, hvor der var kommunikation mellem luftskibene via telegraf. Og så var der pejlesendere og lysfyr. Beboelsesbarakkerne kunne rumme 600 personer.\nLivet i Tønder var i den grad præget af soldaternes tilstedeværelse i de godt tre år basen var der. Der blev arrangeret koncerter, danseaftener og sportsarrangementer for basens soldater. En del af de unge marinere fandt deres hustruer blandt Tønders unge giftefærdige kvinder. Mange af marinerne fik deres liv og familie i byen. Nogle af disse var Adam Hehr og gasmester Fr. Röder. De hjalp, da en gruppe lokalhistorikere begyndte at interessere sig for basen, og senere indrettede et museum her.\nStore tab af luftskibe\nDe brintfyldte luftskibe var særdeles sårbare. Tabet var også enormt. Således gik ikke færre end 53 af en samlet flåde på 71 tabt under krigen. Foruden de allerede nævnte haverier på basen, gik fire luftskibe tabt under operationer fra Tønder. L 20 måtte den 3. maj 1916 nødlande i nærheden af Stavanger efter et mislykket bombeangreb mod den engelske flådebase i nærheden af Edingburgh.\nDagen efter blev L 7 skudt ned ved Horns Rev af artilleriild fra krydserne HMS Galatea og Phaeton. Der var ingen overlevende. Den 21. august 1921 startede L 23 kl. 3.50 fra Tønder på en rutinepatrulje. Klokken 5.40 meddelte chefen, at man havde observeret fire lette krydsere og 15 destroyere 30 sømil vest for Bovbjerg. En af krydserne HMS Yarmouth medførte en Sopwith Pup Jagerfly. Den startede fra en platform oven på det forreste kanontårn. Flyet udnyttede skydækket til at komme tæt ind på zeppelineren og skyde den i brand. Hele besætningen omkom.\nTaget til fange i Frankrig\nEn af de store luftskibsangreb på England fandt sted den 19. – 20. oktober 1917. Der deltog i alt 11 luftskibe, fra Tønder L 45 og L 54. L 45 bombede Northampton. Den blev af en kraftig storm drevet ud af kurs, og via London og Lyon havnede den til sidst i Sisteron i Sydfrankrig. L 45 var hele 198 meter lang, og havde en maksimal diameter 24 meter. Den kunne opnå en en tophastighed på 102 kilometer.\nMen efter et angreb på England, blev det drevet ud af kurs og nødlandede den 20. oktober 1917 i Sydfrankrig. Besætningen på 17 mand blev taget til fange. Det var nu ikke stormen alene, der var skyld af i dette. Navigatøren blev syg af iltmangel. Han var ude af stand til at passe sit arbejde. Og til sidst virkede kun to af de fem motorer.\nSkudt for spionage\nDa chefen for L 45 kaptajnløjtnant Waldemar Kölle blev forhørt af den engelske efterretningstjeneste, viste det sig, at englænderne havde et særdeles detaljeret kendskab til den tyske luftskibstjeneste og basen ved Tønder. Det lykkedes for Kölle, at få en rapport af forhørene sendt ud sit fangenskab. Det resulterede senere i, at flere soldater på Tønder – basen blev skudt sigtet for spionage.\nAngreb i 1916\nEt par år tidligere troede englænderne, at luftbasen lå ved Højer. Den 24. marts 1916 stak flymoderskibet HMS Vindex med eskorte af destroyere til søs fra Harwich. Målet var at bombe den tyske luftskibsbase. Vindex var en hurtiggående passagerdamper, der før krigen havde sejlet på Isle of Man. Den medførte tre store og to mindre pontonfly. Disse kunne ikke starte fra skibet, men måtte stoppe op. Ved hjælp af kraner blev de sat i vandet.\nKlokken 7 kunne beboerne over Højer høre motorstøj. De havde ikke fundet luftskibshaller ved Højer. Men af flyene havde kastet sine bomber mod en stor fabrik og påstod at have efterladt bygningen i flammer. Den anden var fløjet ind i landet, og havde opdaget at basen lå ved Tønder. De havde forsøgt at bombe den fra lav højde. Men bomberne havde sat sig fast. De tre andre fly måtte nødlande på grund af motorstop, og besætningen blev taget til fange.\nAngreb nummer to\nEnglænderne forsøgte igen den 4. maj. Denne gang var det med en endnu større flådestyrke. Formålet var ikke så meget at angribe luftskibsbasen, men at lokke den tyske højsø-flåde ud af Wilhelmshafen. Der deltog to flymoderskibe, Vindex og HMS Engadine. Sidstnævnte var også en ombygget passagerdamper.\nI alt deltog 11 sø-fly. Men ak de otte kom slet ikke i luften. Fire brækkede propellen, tre havde motorsvigt, og en kæntrede i kølvandet på en destroyer.\nAf de tre som det lykkedes at få på vingerne, fløj en ind i antennerne på en destroyer og styrtede ned. En anden måtte vende om efter kort tid på grund af motorvanskeligheder. Kun en af de elleve nåede Tønder. Her lå hallerne skjult af tåge. Han kastede sine to 30 kg bomber uden at ramme. Indirekte gav angrebet dog et resultat, idet L 7 der tidlig om morgenen var sendt ud fra Tønder, som tidligere nævnt skudt ned ved Horns Rev. Men det lykkedes dog ikke at lokke højsø-flåden ud.\nFørste mål var Tønder\nMen i 1918 lykkedes det endelig for englænderne at få ram på basen ved Tønder. Fra luftskibene kunne man observere alle englændernes aktiviteter i Nordsøen. Selv om luftskibene var\nsærdeles sårbare, var de trods alt svære at få ram på. Blev de angrebet kastede de deres ballast. Så kunne de stige hurtigere til vejrs end de angribende fly. Derfor var man fra englændernes side interesseret i at ødelæge luftskibene på deres baser. Og førte mål var Tønder.\nØvelser på dykbombning\nAngrebet mod Tønder skulle udføres af ensædede jagere af typen Sopwith Camel. Disse jagerfly var de mest berømte under første verdenskrig. De var udstyret med to maskingeværer og havde en maksimalhastighed på 200 kilometer i timen. Nu havde man også fået et rigtigt hangarskib. Det var en ombygget krydser, HMS Furious. Men det er nok ikke det man i dag forbinder med et hangarskib. Man startede ganske vist på fordækket og landede på agterdækket. Men der var stadig kommandobro, skorsten m.m. på dækket. Dette betød, at det var særdeles vanskeligt at lande på skibet.\nFor overhovedet, at kunne komme til at angribe Tønder, havde personalet gennemgået en omfattende træning. dette foregik på flyvepladsen Turnhouse ved Edingburgh. Blandt andet testede man dykbombning mod mål i form af grundplanen af en luftskibshal.\nMan måtte opgive\nFurious forlod Rosyth den 27. juni 1918, men da man to dage senere var fremme ved udgangspunktet for det planlagte angreb, var vejret regnfuldt og blæsende. Så man vendte hjem igen.\nDen 17. juli stak man igen til søs. Man havde ekskorte af lette krydsere og destroyere. Næste morgen kl. 3.30 var man ud for Lyngvig Fyr. Men ak og ve. Det var blevet tordenvejr, så angrebet blev udsat et døgn.\nVed daggry den 19. lykkedes det endelig at få flyene af sted. Furious befandt sig da 13 sømil stik vest for fyret, og cirka 150 km nord – nordvest for Tønder. Vejret var nu ikke det allerbedste. Men rapporterne tydede på, at vejret ikke ville blive værre. Piloterne havde i hvert fald benzin nok til at smutte over grænsen til Danmark.\nSyv fly på vej\nDe syv fly havde hver to 23 kg bomber og var delt op i to grupper på henholdsvis tre og fire fly. Den første (Jackson, Dickson, Williams) var i luften kl. 3.18. Den anden (Smart) var i luften 3.26. De øvrige piloter var (Thyne, Dawson, Yeulett). Men Thyne fik motorproblemer over Blåvand. Han måtte gå ned på vandet, men blev samlet op af en destroyer.\nVejret var overskyet og sigtbarheden kun nogenlunde god. De nåede kysten på det beregnede tidspunkt. De kunne genkende øen Sild. men holdt sig væk fra den for at undgå de tyske jagere, der var stationeret her. Så blev de opsplittet, for at finde luftskibsbasen. Åbenbart kendte de ikke den nøjagtige beliggenhed, hvilket kunne virke lidt mærkelig.\nDickson angreb først en bygning, som han antog var et ammunitionsdepot. I det engelske værk “The War in the air” forklarer han:\nDet var en lav bygning, meget solidt bygget, den så ud til at være halvvejs underjordisk. Den var omtrent samme størrelse som den store luftskibshal ved East Fortune (engelsk base ved Edingburgh). Ingen skorstene eller tilbygninger kunne ses, så jeg besluttede at kaste en bombe mod den, hvilket jeg gjorde fra 200 meter og ramte den i midten. Jeg observerede ikke nogle tegn på brand som følge af denne træffer, men mange røgskyer.\nUmiddelbart derefter så jeg kaptajn Jackson ca. 1.000 meter over mig og et godt stykke øst for byen komme ned i et dyk med Løjtnant Williams ca. 800 meter efter sig. Jeg steg lidt og sluttede mig til dem og observerede så to meget store haller, betydeligt større end de store i East Fortune, og også en mindre. De var mindst 8 km nord for byen og trådte tydeligt frem fra alt andet på den flade mark. Det var absolut ikke tegn på liv, før Jackson begyndte at dykke ned mod hallen, da et batteri ved vejen Tønder – Højer åbnede ild. Intet andet batteri åbnede ild under vor bombning. Kaptajn Jackson dykkede lige mod den nordlige hal og kastede to bomber. Den ene var en direkte træffer midt i. Den anden en smule til siden. Jeg kastede så min resterende bombe og Williams sine to. Træffere blev konstateret. Hallen brød i flammer og en enorm brand opstod. Flammer og røg nåede mindst 300 meter op. Efter at have kastet bomberne fløj Jackson lige ud, Williams til venstre og jeg til højre. To eller flere batterier åbnede ild mod os under tilbage-flyvningen, men de skød ikke godt. Det er det sidste, jeg så til de to andre.\nAngrebet kom uventet\nAngrebet i de tidlige morgentimer kom aldeles uventet. Klokken 4.32 telefonerede luftmeldepost Skærbæk, at tre biplaner af ukendt nationalitet var på vej mod Tønder. der blev straks slået alarm til jordpersonalet og luftværns – batterierne. Men allerede tre minutter efter at meldingen var indløbet, fik man øje på de tre engelske fly. De kom i 2.000 – 3.000 meters højde og dykkede ned til 30 meter, før de kastede deres bomber.\nDer blev konstateret tre træffere i Toska og en i Tobias. I Toska var der to luftskibe L 54 og L 60, der gik i brand uden at eksplodere. I Tobias var der kun en lænkeballon, der anvendtes til at vise basens position, hvis der var tåget. Den blev beskadiget af sprængstoffer.\nKaptajn Smith’s beretning\nEfter angrebet fløj flyene i ganske lav højde (ca. 20 meter) over Gallehus – skovene og forsvandt i skyerne, der nærmede sig fra vest. Klokken 5.50 blev basen igen angrebet af tre fly, der kom fra øst i en højde af 2.000 meter. Tyskerne troede, at der var de tre første fly, der var vendt tilbage, men det var den anden gruppe, der nu var nået frem. I sin rapport fortæller kaptajn Smart:\nJeg fik øje på hallerne, to store og en mindre, hvor taget på den ene af de store var delvis ødelagt og store mængder af tæt sort røg steg til vejrs. Da vi var i position gav jeg signal og dukkede ned mod den anden store hal og slap mine bomber fra 250 – 300 meters højde. Den ene faldt for kort, men den anden ramte midt i hallen og sendte en søjle af røg eller støv til vejrs. Om hallen senere gik i brand kan jeg ikke sige, da hele området var spækket med soldater og mekanikere bevæbnet med geværer og maskingeværer, der afgav en så tilintetgørende ild, at jeg dykkede med fuld motorkraft ned til 15 meters højde og strøg over jorden i en zig – zag kurs for at undgå den, og da jeg var sluppet fri, var jeg ude af stand til at se hallerne på grund af røgen fra den første hal.\nSkyerne lå nu meget lavt, og dis gjorde sigtbarheden ringe. Jeg søgte i alle retninger efter de andre medlemmer af min gruppe, men da jeg ikke så nogen, satte jeg kurs mod det forudtalte træffepunkt ved Brede. Her satte jeg farten ned for at vente på de andre, men efter at have gjort en runde med lav hastighed, og der stadig ikke var nogen at se, fandt jeg det utillrådeligt at vente længere. Jeg havde allerede været i luften i to timer og vinden var aftagende. Desuden var skyerne så lavt-hængende og så tætte, at de ville give os alle, selv om vi\nfløj alene, tilstrækkelig beskyttelse mod overlegne fjendtlige styrker.\nKaptajnløjtnant Tönnis, der var chef for jordstyrkerne i Tønder, oplyser i sin rapport, at de to fly angreb Tobias, mens det tredje fløj mellem denne hal og Toska i en højde af 200 – 300\nmeter som om det tog fotografier. Tobias blev ramt af to bomber, mens der faldt en bombe 30 meter nordøst for hallen og en på en jernbanevogn med flasker med gas under 100 atmosfærers tryk. Vognen blev beskadiget, men flaskerne eksploderede ikke. Endelig faldt der en bombe vest for Tobias. Den ramte jernbanesporet og afbrød skinnerne.\nDe bomber, der ramte hallerne, eksploderede umiddelbart under taget. I selve taget blev der kun et hul på omtrent 1/2 m2, men sprængstykkerne havde en voldsom virkning. Nogle af dem\ngik gennem jernkonstruktionerne. Kaptajnløjtnanten sagde, at der kun skete ringe skade på tag og sidebeklædning af Toska, så den kunne være klar om tre uger.\nI Tobias var næsten alle vinduer knust, men denne hal var alligevel planlagt, at skulle rives ned. I alt blev der konstateret 11 bombenedslag, hvoraf 9 endte på basen. En bombe faldt på en mark uden for byen. den anden faldt på markedspladsen, hvor den frembragte et stort hul i brobelægningen.\nIfølge avis – kun ringe skade\nIfølge den officielle meddelelse i Tondernsche Zeitung , blev der kun anrettet ringe materiel skade ved angrebet. Det var et held for tyskerne, at de udbrændte skeletter af L 54 og L 60 lå inde i Toska og ikke røbede, at de materielle skader ikke var så lille endda. Derimod skete der kun ringe personskade, det der kun var tre sårede og en hårdt såret.\nDickson nåede hjem\nPå grund af den marginale brændstofbehandling havde de engelske piloter ordre til ikke at vente på hinanden ved samlepunktet Brede, men søge at nå de engelske flådestyrker så hurtigt som muligt, lige som de ikke måtte tøve med at gå ned i Danmark og lade sig internere, hvis benzinen var ved at være opbrugt.\nDa Kaptajn Dickson ikke så noget til sine kammerater ved samlepunktet, fortsatte han langs kysten til Blåvands Huk. Ca. 40 sømil stik vest herfor var der aftalt mødepunkt med destroyerne, der var trængt ned gennem minefelterne ad en smal rute, strøget til dette formål. Dickson mente, at han havde benzin til de 40 sømil og satte kursen mod vest. Det var dog en lettelse for ham, da han så destroyerne. Han gik ned på vandet, kravlede ud, og sad på halepartiet, og ventede til, at de halede ham ombord.\nDe to andre piloter fra første gruppe nødlandede begge i Danmark. Jackson gik ned på en mark vest for Guldager, hvor han stak sit fly i brand, mens Williams landede ved Høje Knolde på Skallingen.\nYeulett forsvandt i havet\nHeller ikke noget af piloterne fra anden gruppe nåede tilbage til Furious. Smart blev samlet op efter en nervepirrende flyvning . De sidste tyve minutter gav hans motor lige akkurat kraft\nnok til at holde flyet på vingerne. Han fløj i få meters højde over det minefyldte hav, indtil han nåede opsamlingspunktet. Yeulett forsvandt på hjemvejen. Han er sandsynligvis gået ned på Vesterhavet med motorproblemer og druknet. Dawson nødlandede i nærheden af Lyngvig Fyr på Holmsland Klit.\nTre piloter blev interneret i Danmark\nDe tre piloter, der landede i Danmark blev interneret. Men det lykkedes dem hurtigt at undslippe via Sverige og Norge. Havde de to første angreb på Tønder været fiaskoer, så var den tredje en stor succes. Indtil krigens ophør, levede tyskerne i konstant angst for nye angreb. Furious blev aldrig mere anvendt til formålet som hangarskib. Det blev i stedet moderskib for drageballoner. Først efter krigen blev det ombygget til brugbar hangarskib.\nKun som nødlandingsplads\nSelv om Toska blev hurtig klar igen. Tønder blev ikke mere anvendt operationelt , men bibeholdt som nødlandingsplads. De to oprindelige haller var blevet for små til de luftskibe, der nu anvendtes. Nedrivningen af Toni var allerede i gang, da basen blev angrebet. Kort efter tog man fat på Tobias, hvis sidste gæst havde været L 23, der blev skudt ned den 21. august 1917.\nDer blev afholdt en stor genforeningsfest i flyhangaren den 27. juni 1920, hvor der deltog ca. 500 personer. Luftskibshallen var en populær turistattraktion, indtil den blev revet ned. her blev der også arrangeret heste – væddeløb.\nDen danske Garnison\nEfter Genforeningen fik Tønder dansk garnison. Infanteristyrken blev indkvarteret i barakkerne på flyvepladsen. senere blev barakkerne samlet på en mark nord for byen, hvor den tyske radiostation. Men den historie omkring Ryttervej, har vi tidligere berettet om. Toska blev demonteret i 1921. Året efter blev gasværkets bygning revet ned. Soldaterskoven blev brugt som øvelsesplads for garnisonen. Og Eksercergården blev brugt til diverse formål.\nI alt 130 zeppeliner\nLuftskibenes æra var endelig forbi efter Hindenburg – katastrofen i Lakehurst lufthavnen ved New York i 1937. Ved indledningen til Anden Verdenskrig i 1939 var er i alt blevet bygget 130 zeppelinere.\nZeppelinmuseet åbnede den 8. maj 1999. I dag er det åbnet i alle weekender i sommerhalvåret. de har også en interessant hjemmeside, hvor du kan læse om en overlevende fra Hindenburg – katastrofen, Euduaurd Boethus, og hans beretning. Du kan også læse en engelsk version af angrebet mod Tønder.\nOg det er www.zeppelin-museum.dk\nEn fly – hal er efterfølgende blevet etablere.\nW.G. More: Earky Bird (1963\nRichard Bel Davies: Sailor in the Air\nReliegh Jones: The War in the Air (1962)\nwww.dengang.dk indeholder 1.780 artikler – inklusive 283 artikler fra Tønder\n– Her kan du læse meget mere om Zeppelin-basen


Frafald skal stoppes | Information\nLysten til at blive lærer, sygeplejerske og pædagog er ikke stor blandt de unge, og nu viser en ny undersøgelse, at hver tredje studerende på en professionsuddannelse har overvejet at springe fra.\nDe studerende efterlyser især mere dialog med deres undervisere i timerne og mulighed for hjælp efter timerne. Omkring en tredjedel af dem, der overvejer at stoppe, mener ikke, at de får nok personlig tilbagemelding på deres faglige arbejde, selv om de har ønsket det.\nSamtidig tilkendegiver tre fjerdedele af de studerende, at de har valgt en professionsuddannelse, fordi den både indeholder teori og praksis, men en tredjedel af dem, der har overvejet at stoppe, mener, at der er en dårlig sammenhæng mellem det, de lærer på uddannelsen og det, de lærer på praktikstedet. Godt hver femte af dem overvejer at springe fra, fordi der er for lidt praktisk indhold i deres uddannelse.\nTallene er alarmerende, mener både organisationer og politikere.\nUndervisningsminister Bertel Haarder (V) vil på baggrund af rapportens konklusioner undersøge, om forløbene er godt nok tilrettelagt.\n- Vi må især tage ønsket om øget sammenhæng med praksis samt tilbagemeldinger fra lærerne alvorligt. Det er helt centrale krav i den nye lovgivning og afgørende, hvis vi skal tiltrække flere studerende, siger Bertel Haarder i en kommentar.\nUddannelsesordfører Christine Antorini (S) mener, at det er helt afgørende at få løftet den praktiske del af uddannelserne og bruge en del af Globaliseringspuljen, som forhandles i øjeblikket, til det.\n- Men man skal huske, at selv om der tilføres midler fra Globaliseringspuljen, er tale om et lille engangsbeløb. Det er først, når vi skal have de langsigtede forhandlinger i 2010, at vi for alvor kan lave et løft i professionsuddannelserne, siger Christine Antorini.\nOgså FTF - fagforeningen for de offentlige og private ansatte - er bekymret over det store frafald.\n- Forudsætningen for at professionshøjskolerne kan løfte opgaven er, at regeringen og Folketinget er villige til at give uddannelserne den økonomiske prioritet, siger formand for FTF Bente Sorgenfrey.\nKL vægter ligeledes, at uddannelserne fastholder den faglige, praksisforankrede profil og undgår at uddannelser bliver for akademiske og teoretiske,\n- På et tidspunkt, hvor vi må imødese en stigende mangel på uddannet arbejdskraft, har vi som samfund ikke råd til, at hver tredje studerende afbryder uddannelsen, siger formanden for KL's Arbejdsmarkeds- og Erhvervsudvalg Erik Nielsen.\nProfessionshøjskolernes Rektorkollegium er sammen med KL, Danske Regioner, FTF og med understøttelse af Undervisningsministeriet i gang med at udarbejde en national strategi for velfærdsuddannelserne. Strategien offentliggøres i første halvdel af 2009.\nRapporten er lavet af den uafhængige forskningsinstitution Anvendt kommunalforskning, AKF.


(U)kendt - jb and 1d - Kys. Upsi. - Movellas\n3. Kys. Upsi.\njeg kyssede hende for fanden! Hvad går der af dig Justin? Det var jo bare et for sjov kæreste forhold eller det var jo ikke engang et forhold? Isabella eller jeg kalder hende for Bella, så Bella er en fantastisk pige. Hun er så nuttet og cool på samme måde. Jeg kiggede over på ham der skulle spørge os om ting. Jeg kendte ham ikke, jeg har faktisk aldrig set ham før. Han hedder nok Jon. Nu når jeg tænker på Jon så minder det lidt om Jack kun, fordi de starter med det samme. Men Jack er virkelig irreterne! Han står i vejen for alt. Han gør alt for at være bedre end mig. han gør alt til en konkurrence, for at sige det ligeud. Jeg vendte hovedet igen hen mod Jon eller den ukendte mand. Det der fangede min opmærksomhed var den ene stol der stod der eller der var to stole, men ham der Jon/ukendt skulle jo også sidde så vi skulle nok mase os sammen. Eller mig og Isabella. Hun kunne jo også bare sidde på mit skød, men næ nej det var hun for hellig til. Men det bliver hun jo nød til. Sådan Justin. Okay det lyder nok som om jeg er vild med hende, men det er jeg ikke. Hun er bare så fandens lækker alså VIRKELIG smuk. det lyder nok som om det tog en halv time eller noget, men det tog 5 min. At komme der hen.\nnu sad vi hene ved Jon. Isabella havde svært ved at sætte sig, men nu sidder hun på mit skød. Nu begyndte spørgsmålene bare.\n"Hvad har i lavet den sidste uge?" Spurgte Jon "jeg har tænkt på min smukke kæreste og ikke mindst savnede hende" svarede jeg selvsikkert.\n"hvor længe har i været kærester?" "2 uger" svarede Isabella usikkert.\n"Kys" sagde Jon og alle begyndte "kys, kys, kys" "Arrgh" kom der ud fra isabellas mund. Isabella vendte sig for at se mig i øjnene og pludselig fik jeg bare lyst og kyssede hende på munden. Wow den pige kysser perfekt!