Houlberg kårer bedste Alsace Riesling … sammen med en lille jury\n15. august 2019 Ulrik\nDer er 24 timer i døgnet, 24 låger i en julekalender … men denne lørdag eftermiddag var der 25 flasker Alsace Riesling på bordet i det houlbergske hjem ved en stor blindsmagning, hvor en jury – et panel vinnørder – skulle kåre den bedste flaske Alsace Riesling. Der skulle ha’ været 24 flasker, men der havde sneget sig en ekstra med.\nMin lille smagning kom i halen af en større smagning – Best Riesling Alsace – arrangeret af brancheorganisationen CIVA aka Conseil Interprofessionnel des Vins d’Alsace sammen med Sopexa.\nSmagningen var lavet for at sætte fokus på Alsace Riesling … øge kendskab til kvaliteten og kompleksiteten i Riesling d’Alsace vinene. I smagningen havde både importører og producenter bakket op med samlet 108 vine i alle appellationer som AOC Alsace, AOC Alsace Grand Cru samt kommunevine og vine med Lieu-dit betegnelsen … men altså uden de mest berømte og dyreste vinhuse.\nVed den store smagning udvalgte man fra et samlet stort og imponerende felt med 108 Alsace Riesling vine de 30 bedste fordelt i 3 prisklasser med vine op til 100 kr., vine til 100-200 kr. og vine til over 200 kr. flasken.\nOg det var altså nogle af disse 30 vine, som nu var havnet hos på bordet hos den flittige vinblogger, da Houlberg desværre ikke kunne deltage i arrangementet i hovedstaden … men kan Muhammed ikke komme til bjerget, så må bjerget komme til Muhammed, eller hvad det nu hedder.\nI hvert fald var 21 af vinene havnet hos mig – tak Dorte – og jeg havde suppleret med 4 ekstra Alsace Riesling vine, som alle kom fra Domaine Schoffit, som jeg alligevel skulle teste for Tasty Brands og dermed havnede vi således på det magiske 25 tal. Det var alle spændende vine fra kendte og ukendte producenter. Ingen fordomme eller forudindtagede holdninger.\nJeg havde omhyggeligt udvalgt en kapabel jury, som omgående og ivrigt havde sagt ja til at deltage i blindsmagningen, men det var nok ikke mit løfte om servering af lidt passende flammkuchen til, som havde lokket dem til det houlbergske hjem, men nok nærmere en oplagt mulighed for at smage 25 Alsace Riesling vine op mod hinanden. Det kommer man jo ikke til hver dag.\nAlle var derfor forventningsfulde mødt op til den lille Alsace Riesling smagning, hvor vinene blev serveret blindt i sæt af 4 vine … hvilket for den dygtige til hovedregning betød 6 sæt + en farisæer.\nKender du ikke flammkuchen, så er det en specialitet fra Alsace, nærmest en tynd pizza, hvor bunden er smurt med creme fraiche aka fromage blanc og oftest med løg og bacon ovenpå. Den kaldes også nogle gange Tarte Flambée.\nGenerelt er Riesling fra Alsace – og det gælder sådan alle hvidvinene fra Alsace – mere fyldige og ekstraktrige end deres tyske søstre bl.a. på grund af forholdene i områdets terroir. Vinbønderne i Alsace har heller ikke helt så mange regler og fx er chaptalisering aka tilsætning af sukker i vinen lovligt og udbredt i vinifikationen af de fleste vintyper.\nRiesling er i dag hoved druen i Alsace … altså den druesort, som er mest udbredt. Den udgør omkring 21.7% af markerne og det tal er endda stigende, da Riesling er meget populær.\nNår Riesling modner, har den en evne til at give forskelligt udtryk afhængig af den jordbund, den gror på, især når det drejer sig om vine med betegnelserne Grand Cru og Lieu-dit.\nEn Alsace Riesling er tør og rank og kan holde sig i årtier. Den bliver kun bedre af at ligge i kælderen … og det skulle vores lille smagning også blive et godt bevis på.\nSmagningen foregik selvfølgelig som blindsmagning, og alle vinene var skønsomt blandet, således jeg heller ikke vidste, hvilken vin vi fik i glasset. Det var med andre ord helt tilfældigt … og det betød, at vi endte med et smagefelt, som i rigtig rækkefølge så sådan her ud:\n2016 Stephane Wantz, Riesling Grand Cru Zotzenberg – 11/87,3\n2017 Cave Vinicole de Hunawihr, Riesling Lieu-Dit Muehlforst – 18/84,3\n1997 Domaine Schoffit, Riesling Harth Cuvée Alexandre – 22/69,3\n2009 Mittnacht-Klack, Riesling Grand Cru Rosacker – 9/89\n2016 Marc Kreydenweiss, Riesling Grand Cru Wiebelsberg – 17/84,7\n2016 Gustave Lorentz, Riesling Biologique Evidence Vielles Vignes – 12/87\n2014 Domaine Bott Geyl, Riesling Grand Cru Schlossberg – 16/85,2\n2017 Domaine Martin Schaetzel by Kirrenbourg, Riesling Roche Granitique – 6/90,2\n2013 Domaine Schoffit, Riesling Lieu-Dit Harth Tradition – 5/90,5\n2013 Domaine Schoffit, Riesling Grand Cru Sommerberg – 5/90,5\n2016 Jean Becker, Riesling Grand Cru Mandelberg – 3/92\n2017 Etienne Simonis, Riesling Grand Cru Kaefferkopf – 20/81,8\n2016 Domaine Martin Schaetzel by Kirrenbourg, Riesling Grand Cru Schlossberg – 15/86\n2017 Dopff & Irion, Riesling Cuvée René Dopff – 13/86,8\n2015 Schoenheitz, Riesling Herrenreben – 4/90,7\n2012 René & Michel Koch, Riesling Heissenberg – 8/89,7\n2017 Gustave Lorentz, Riesling Réserve – 7/90\n2017 Paul Ginglinger, Riesling Grand Cru Pfersigberg – 14/86,7\n2017 Cave Vinicole de Hunawihr, Riesling Grand Cru Rosacker – 10/88,7\n2012 Dopff & Irion, Clos Château d’Isenbourg Riesling les Tommeries – 2/94,5\n2015 Geiger-Koenig, Riesling Lieu-dit Schifferberg – 9/89\n2013 Schoenheitz, Riesling Herrenreben – 21/79\n2017 Etienne Simonis, Riesling Alsace – 19/83,5\n2012 René & Michel Koch, Riesling Grand Cru Muenchberg – 5/90,5\n1994 Domaine Schoffit, Riesling Harth Cuvée Prestige – 1/95,5\nJeg har linket til mine beskrivelser og anmeldelser af alle vinene ovenover. Puha … lidt af en opgave for jeres ellers så flittige vinblogger.\nDet blev satans gode heat … store forskelle og store ligheder, men generelt et flot felt, som beviser kvaliteten i Riesling fra Alsace. Den bedste vin blev den ældste, en 1994 Riesling Harth Cuvée Prestige fra Domaine Schoffit, som var totalt i live med masser af syre, petroleum og andet godt.\nPå andenpladsen kom en 2012 Riesling les Tommeries fra Clos Château d’Isenbourg og tredjepladsen blev indtaget af en 2016 Riesling Grand Cru Mandelberg fra Becker.\nDen dårligste vin blev – sjovt nok – fra samme vinhus, som vandt konkurrencen, nemlig en 1997 Riesling Harth Cuvée Alexandre fra Domaine Schoffit. Det skyldes dog alene, at den ikke havde klaret årene med ynde … og var færdig, brun og sherryfarvet, selvom den da godt kunne drikkes med lidt overbærenhed, men klart en fejlflaske og dermed ikke repræsentativ.\nDer var mange overraskelser. For det første var min lille jury lidt nærig med pointene og jeg lå klart med de højeste scores og havde et samlet gennemsnit på alle vinene på 90,2.\nMen det var også sjovt, hvordan alder kan betyde noget. Det så vi dels på de gamle vine fra Domaine Schoffit, hvor 1997’eren dog havde en fejl, men vi så fx også en vin som Riesling Herrenreben fra Schoenheitz, hvor 2015’eren var klart bedre end 2013’eren.\nOvenover har jeg efter navnene på vinene skrevet vinens placering samt den gennemsnitlige score fra den samlede jury efter 100 points skalaen.\nSamlet blev det en virkelig interessant smagning og den bekræftede kvaliteterne i Alsace. Der er ofte stor kamp om, hvor bedste Riesling kommer fra Alsace eller Tyskland. Men der kommer fantastiske vine fra begge lande, hvilket jeg også fik bekræftet i september sidste år til den store Riesling smagning hos Mr Ruby.\nDet har jeg beskrevet i mit blogindlæg Europamesterskab i tør Riesling … der meister ist? Der lå flere Alsace Riesling vin højt på min score og denne lille smagning af 25 af slagsen på min overdækkede terrasse bekræftede kun dette.\nBurgenland Oregon Weinviertel Piemonte New South Wales domina 2 caíño Kroatien Lazio Walker Bay cabernet dorsa dindarella Valle d'Aosta nerello cappuccio Mosel julevin ribolla gialla tempranillo blanco cabernet franc tinta grossa incrocio manzoni palomino Wachau carricante Paul Danmark fogoneu øl tinta barroca Portugal códega Mexico Italien Montsant grecanico dorato Bío-Bío Valley Pfalz trajadura 4 trincadeira Sonoma Waipara bourboulenc carignan blanc Franken Barossa Valley Tyrkiet Maule Valley Tyskland Cachapoal clairette Navarra montepulciano picpoul Chablis rufete regent uva rara Basilicata Ontario Mendoza muscadet samarrinho New Zealand Sydafrika Sardinien Veneto Otago trebbiano di lugana cabernet blanc vranec Alentejo cerceal chenin noir grüner veltliner maturana tinta pecorino Auvergne Umbrien lefkas Western Cape riesling Jumilla bonarda macabeo Det Trakiske Lavlande Wairarapa treixadura Niederösterreich cabernet noir teroldego Tjekkiet Friuli-Venezia Giulia birkesaft sauvignon gris Valencia Dominio de Valdepusa Ungarn malvasia chenin blanc Martinborough espadeiro azal negroamaro Weststeiermark Rías Baixas tintorera Castilla y León Toscana furmint avesso bastardo Rioja kadarka trebbiano toscano grillo Pomerol Bordeaux piedirosso Douro oversigt Pla de Bages schiava Costières de Nîmes trebbiano chaudenay négrette solaris cortese jaen cabernet sauvignon Abruzzo Campo de Borja 1½ freisa brachetto xarel·lo Cigales Tierra del Vino de Zamora Badacsony chasselas Rusland Penedès trebbiano di soave Bierzo 4½ ugni blanc Washington State Steiermark pinotage ruchè Castilla-La Mancha kultvinen grosse arvine bacchus æbler Rueda turbiana Valdeorras minella sangiovese cabernet cubin estaladiña Calabrien Marlborough Ahr Calatayud Michelin Clare Valley Korsika USA scheurebe castelão vinklub Sud-Ouest 1 Granada Puglia tempranillo gris corvinone tréssallier grenache gris roussanne mourvèdre Barolo Curica Valley mavrotragano kirsebær Cahors Alto Adige touriga nacional fumin abouriou grignolino picardan aglianico Südsteiermark Catalonien manto negro terret noir barbera Murcia bruñal Szekszárd durif negrara garganega Ribera del Duero Minho Gisborne Australien diolinoir Baja California Župa Central Valley Beira Madrid marzemino trebbiano di romagna cornalin tocai friulano léon millot lagrein ancellotta malbec pelaverga Ribera del Júcar Trentino-Alto Adige Tokaj antão vaz mauzac oseleta colgadeira zinfandel gewürztraminer portvin Brasilien Paarl Jura Gascogne Bulgarien Overberg petite sirah welschriesling tinta roriz Sverige Cypern fetească neagră marsanne Cariñena callet folle noire hárslevelű trousseau molinara rabigato viosinho Pago Guijoso Sjælland baga Jan Casablanca Valley South Australia Spanien mencía rondinella sauvignon blanc albillo doña blanca arneis Languedoc dolcetto Malling & Schmidt syrah Western Australia Eger prokupac bukettraube Leyda Valley merlot verdelho Mouton Rothschild smagning gamay poulsard orion trebbiano d'abruzzo moreto Costers del Segre acolon Victoria Grækenland Jylland sercial frappato Moravia graciano aramon friulano Ulrik McLaren Vale Toro 5 albana Lombardiet Priorat Nelson gros manseng alicante bouschet Schweiz Štajerska blauer portugieser Israel Thermenregion pošip chardonnay ciliegiolo Carnuntum magliocco corvina San Juan Serbien siegerrebe Loire South East Australia colombard blauburger gouveio Makedonien rabo de ovelha Central Otago glera tinto cão rabarber pinot gris muscardin hondarrabi zuri nebbiolo hondarrabi zuri zerratie stikkelsbær chenanson Vinho Verde aligoté mazuelo viura auxerrois blanc Steffen Württemberg marselan muscat nero d'avola Montalcino inzolia colorino rubin pedro ximénez tinta caiada 3 blaufränkisch müller-thurgau rieslaner byggemøde Algarve Salta Langhorne Creek Rumænien pinot meunier 7 trollinger frühburgunder Pommard verdicchio rossignola zweigelt croatina bolero muscadelle pirulés canaiolo Rapel Valley Kremstal madeleine angevine grao negro trepat Mittelrhein cabernet gernischt kerner Elgin Saale-Unstrut malagouzia Quilpue Campanien Patagonien Alsace aragonez Fyn Slovenien fiano arriloba Libanon cinsault tinta amarela maratheftiko lambrusco Aragón durello Bairrada Itata Valley Bizkaiko Txakolina vinbarer ansonica tempranillo Emilia-Romagna vin og sundhed Rheinhessen tannat jurançon noir Dão supermarkedsvine Californien pinot noir sankt laurent primitivo huxelrebe Colchagua godello cataratto bobal Rheingau roupeiro Provence refosco albarossa trebbiano spoletino cserszegi fűszeres grenache blanc nerello mascalese Hawkes Bay San Antonio Valley Moldova Extremadura tinta francisca Slovakiet Molise Argentina sémillon torrontés blauer silvaner passerina grechetto carménère rondo sagrantino Galicien Colheita riesel Bourgogne Sachsen mayolet vernaccia bical Nahe rolle muskateller vinglas Rhône dornfelder Kamptal vinblogs moscatel de alejandria Vacquerays New York 3½ vermentino loureiro fernão pires moscato verdejo 6½ petit verdot Montilla-Moriles bovale albariño petit rouge Montefalco counoise tamjanika sylvaner Marche bianca fernanda siria blauer wildbacher mammolo Châteauneuf du Pape arinto œillade gamaret 5½ carignan ortega Kina Champagne sumoll ségalin touriga franca Canada Bandol Jerez sangioveto 6 timorasso 2½ hvid kokur muscaris teran zalas perle De Baleariske Øer Aconcagua fetească albă Valais caladoc Chile mandilaria mouranton Maipo Valley savagnin pinot blanc grenache Østrig gaglioppo viognier Limarí Valley Nuits-Saint-Georges vaccarese Bohemia Margaret River Alicante grolleau nouvelle Roussillon Baden Adelaide Hills England sousão Wagram Stellenbosch tibouren pærer Sicilien Lissabon Uruguay sherry pais parellada Frankrig Hessische Bergstrasse


▷ Køb Køleelementer online → Klik her for at se udvalget\nDe fleste e-firmaer giver på nuværende tidspunkt en lang række forskellige billige fragtmuligheder til køleelementer. Den mest almindelige er i vore dage at få leveret til et udleveringssted, hvor du så selv henter din bestilling når det passer dig. Leveringsformen er jo ultra nem, og desuden ydermere den billigste form for fragt.\nDu kan alternativt påtænke at vælge levering til dit hus eller ud til din arbejdsplads. Fragtformen bliver som oftest en anelse mere bekostelig, men samtidig ualmindeligt bekvem ift. køleelementer online. Den mest betalelige fragtmulighed er dog at hente varerne selv, men den mulighed er betinget af at du er tæt på internet firmaets byggemarked, for eksempel Bauhaus, Harald Nyborg, Jem og Fix eller Silvan.\nLeveringshastigheden på køleelementer er naturligvis rigtig relevant såfremt vi har brug for varerne lige om lidt, og med det formål er det altså væsentligt at du gransker leveringstiden ved køleelementer. En del e-handler – for eksempel Harald Nyborg, Jem og Fix, Silvan og Bauhaus – tilsiger billig levering på næstkommende hverdag på utallige varer online, men vær på vagt da det er afhængig af at handlen gemmenføres tidligere end et konkret tidspunkt, med det formål at de sandsynligvis kan nå at få produktet afsted forinden lagermedarbejderne får fri.\nEn række online outlets byder på portofri fragt på køleelementer online, men typisk kun hvis der købes for en fastsat sum. Som alternativ kan du foretrække den mest betalelige leveringsløsning, som tit vil være at få fragtmanden til at bringe varerne til et afhentningssted.\nEn lang række byggemarkeder tildeler click-and-collect hvor man handler billig køleelementer på nettet og selv henter i butikken. For eksempel Bygma, Harald Nyborg, Bauhaus, 10-4, Davidsen, Silvan, Jem og Fix, XL-Byg og Stark. Byggemarkederne tildeler for eksempel klik-og-hent på køleelementer i følgende byer:\nVærløse, Slagelse, Hvidovre, København, Nakskov, Fredericia, Jyllinge, Haslev, Svendborg, Ringsted, Virum, Hedehusene, Brønshøj, Frederiksværk, Lystrup, Kolding, Vejle, Risskov, Tilst, Ballerup, Nørresundby, Viborg, Odense, Grenaa, Dragør, Nykøbing Falster, Herlev, Brønderslev, Stenløse, Frederikshavn, Frederiksberg, Struer, Aabenraa, Holstebro, Aarhus, Birkerød, Rudersdal, Gentofte, Højbjerg, Næstved, Korsør, Thisted, Gladsaxe, Silkeborg, Lyngby, Roskilde, Glostrup, Skanderborg, Farum, Frederikssund, Brøndby, Haderslev, Herning, Albertslund, Hobro, Sønderborg, Allerød, Solrød Strand, Holbæk, Vanløse, Ikast, Randers, Hedensted, Brabrand, Nyborg, Køge, Middelfart, Hillerød, Rødovre, Greve, Varde, Hjørring, Odder, Åbyhøj, Kokkedal, Rønne, Ishøj, Charlottenlund, Skive, Ølstykke, Hørsholm, Lillerød, Horsens, Taastrup, Vallensbæk, Esbjerg, Vordingborg, Valby, Kalundborg, Aalborg, Helsingør, Søborg, Nærum, og Tårnby, .\nClick-and-collect for køleelementer er tilgængeligt i de fleste dele af landet: Fyn (Midtfyn, Nordfyn, Sydfyn, Vestfyn, Østfyn), Jylland (Sønderjylland, Syddanmark, Østjylland, Sydjylland, Midtjylland, Vestjylland, Nordjylland) og Sjælland (Hovedstaden, Nordsjælland, Østsjælland, Amager, Midtsjælland, Sydsjælland, Vestsjælland, Bornholm, Falster, Lolland).\nVed kig i statistikkerne står det klart, at online shoppere mange gange søger efter blandt andet billig køleelementer og køb køleelementer. Vi ser desuden jævnligt internet shoppere lede efter blandt andet køleelementer tilbud, køleelementer priser samt køleelementer online, plus de kendte byggemarkeder som Silvan, Harald Nyborg, 10-4, Bygma, Bauhaus, Jem og Fix, Davidsen, XL-Byg og Stark.\nGode priser på køleelementer\nDet er jo efterhånden super nemt for internetbrugere at finde information om priser på billige køleelementer online på tværs af internet handler, og med det motiv har utallige e-forretninger ikke kunne lade være med at tvinge prisniveauet på køleelementer markant, og derudover sikre fragt uden beregning.\nMen det kan imidlertid blive profitabelt at checke visse e-firmaer efter tilbud på køleelementer online forinden du handler, så man er tryg ved at modtage den mindst kostelige pris. Kig ikke kun hos de udbredte byggecentre som Silvan, Bauhaus, XL-Byg, Stark, Harald Nyborg, Davidsen, Jem og Fix og 10-4.\nMan må lige meget hvad ikke glemme, at ifald en online webshop afhænder billige køleelementer online til en salgspris som er overordentlig billig, kan det tit være et symbol på en fup internet shop. Shopping med kort er i hvert fald indbefattet af et regelsæt, hvilket begunstiger os imod uægte internet webshops.\nVi slår generelt et slag for køb med gængse betalingskort eller MobilePay. Som alternativ bør du vælge en afbetalingsordning som eksempelvis ViaBill, for så vidt du ser en fordel i at honorere prisen på køleelementer over et længere tidsrum. Det fås normalt i nichefokuserede webshops, i modsætning til de gængse byggemarkeder som for eksempel Silvan, XL-Byg, Davidsen, 10-4, Jem og Fix, Bygma, Harald Nyborg og Bauhaus.\nSes der på data er det klart, at internet shoppere mange gange søger blandt andet køleelementer tilbud og køb køleelementer. Foruden dette oplever man tit internet shoppere søge blandt andet billig køleelementer, køleelementer priser samt køleelementer online.\nTrustpilot genererer relativt værdifulde muligheder for at beskue en række tidligere køberes tanker og derved kan det være til hjælp, at du studerer internet shoppens kritik inden du lægger din bestilling på billige køleelementer online.\nFacebook genererer lignende evigt uafhængige muligheder for at få indblik i online forretningens popularitet. Herinde møder vi en del internet selskaber hvor folk kan sammensætte en anmeldelse af ordreforløbet, som tillige må drages fordel af til at vurdere kundetilfredsheden.\nFør folk handler billige køleelementer online hos en e-forhandler burde de i reglen overveje e-butikkens regler, men det er bare ikke super interessant, i særdeleshed hos de kendte byggekæder som Davidsen, Silvan, Harald Nyborg, Bygma, Jem og Fix, Stark, 10-4, XL-Byg og Bauhaus.\nEt nemmere alternativ kan derfor være at granske om online firmaet er tilsluttet e-mærket, siden det typisk er et bevis på at online forretningen imødekommer de danske retningslinjer, og at internet forretningen rutinemæssigt tilses af eksperter som kender til de gældende bestemmelser.\nDette er en god chance for support, hvis du udsættes for problemer som følge af din shopping med køleelementer. Ligeledes er det prisværdigt at køberen er sat ind i de mest betydningsfulde reglementer der gør sig gældende i forbindelse med købet af køleelementer online, f.eks. hvilken ombytningsrettighed internet butikken garanterer.\nHer er det ligeledes afgørende, at man altid bevarer sin ordrekvittering, så man til enhver tid kan bekræfte sin bestilling af køleelementer, uagtet om man shopper fra 10-4, Silvan, Stark, XL-Byg, Davidsen, Bygma, Bauhaus, Jem og Fix eller Harald Nyborg.


Det maritime erhverv har brug for mere hjælp - Søfart\nDet maritime erhverv har brug for mere hjælp\n23. april 2020 06:00 | Af Ida Kaarøe | Tip redaktionen om en historie\nDen maritime branche har brug for flere tiltag til at understøtte det maritime erhvervsliv under og efter krisen, mener brancheorganisationen Danske Maritime\nDen maritime branche er hårdt ramt af coronakrisen og har brug for yderligere tiltag for at komme over på den anden side, mener brancheorganisationen Danske Maritime, der repræsenterer danske leverandører af maritimt udstyr og skibe.\n- Der er virksomheder, der virkelig bløder lige nu. Man kan frygte, om visse virksomheder kan komme igennem denne krise, siger Jenny N. Braat, som er adm. direktør for Danske Maritime.\nOrganisationen har nogle bud på tiltag, der skal få medlemsvirksomhederne levende gennem krisen. For regeringens nuværende hjælpepakker er ikke nok, mener Jenny N. Braat.\nBrancheorganisationen vil sikre branchens bevægelighed på tværs af landegrænser gennem flere tests, man ønsker også at sikre offentlige ordrer på de skibe, som staten og kommuner råder over, og vil sikre lånevilkår, der matcher udlandets.\n- Alle vil gerne holde på de dygtige medarbejdere, men når virksomhedernes omsætning bliver ved med at falde, kommer der en stor udfordring, siger Jenny N. Braat.\nHun påpeger, at én ting er, hvor lang tid krisen trækker ud for erhverv, der arbejder i Danmark. En anden ting er erhverv, der arbejder for det globale marked, hvor tidshorisonten i forhold til, hvor længe krisen varer, er længere, mener brancheorganisationsdirektøren.\n- Det er derfor, man skal lave nogle pakker til eksporttunge erhverv, som vores medlemmer er en del af, siger Jenny N. Braat.\nDanske Maritime vil gerne have testet personer, som skal arbejde for danske virksomheder, for COVID-19 ved grænseovergangene, og "når de skal ombord på skibe, så de ikke forhindres i deres arbejde." Derudover bør danske medarbejdere, der skal rejse ud for at arbejde, få en attest, der dokumenterer, hvis de er immune eller raskmeldte, mener organisationen.\n- Vi har brug for, at vores medlemmer som minimum har en fleksibilitet i Europa, så de kan lave deres arbejde på skibe for eksempel i Tyskland. De har også brug for at kunne få medarbejdere ind i landet. Det er vores forslag, at der skal laves nogle tests af medarbejderne, siger Jenny N. Braat.\nInden påske lavede Danske Maritime en undersøgelse blandt medlemmerne.\n- Undersøgelsen viser med al tydelighed, at 75 pct. af vores virksomheder allerede nu har oplevet, at deres omsætning er faldet, hvilket er bekymrende siger Jenny N. Braat.\nHun tilføjer, at det sker lidt langsommere i det maritime erhverv end i nogle af serviceerhvervene herhjemme.\n- Men det er sværere for virksomhederne, som vi repræsenterer, at komme op igen efter krisen, fordi de skal ud og have fat på kunderne og der skal gang i hele markedet først, siger Jenny N. Braat.\nBrancheorganisationsdirektøren fortæller, at mange virksomheder har forsøgt at holde fast på deres medarbejdere.\n- Men alligevel ser vi, at hver anden virksomhed har måttet afskedige eller hjemsende medarbejdere. Det understreger, hvor svært det er for virksomhederne at holde gang i hjulene, siger Jenny N. Braat.\nRegeringens hjælpepakker er ikke nok for de maritime virksomheder, mener brancheorganisationen.\nJenny N. Braat forklarer det med, at medlemsvirksomhedernes ansatte har et relativt højt lønniveau, således at virksomhederne ikke får dækket så stor en andel af lønomkostningerne i de eksisterende pakker.\nFor at modtage lønkompensation er det et krav, at man hjemsender minimum 30 pct. af de ansatte. Dette bør sænkes til 15 pct, mener Danske Maritime.\n- Grænsen skal længere ned, for lige nu tvinges virksomheder i nogle situationer, hvor de måske ikke behøver at hjemsende 30 pct. men måske en lavere andel, til enten at fyre folk eller at have en stor omkostning på nogle medarbejdere, de ikke kan bruge på grund af situationen, siger Jenny N. Braat.\nSøværnets skibe kan hjælpe\nHun fortæller, at en del har gjort brug af "force majeur", hvor de har sendt folk hjem med det samme for ikke have omkostninger.\n- Men så er de tvunget til hurtigt at tage stilling til, om de har råd til at have medarbejderen, når de ikke ved, hvor lang tid der går, før de kan bruge medarbejderen igen, siger hun.\nEt af forslagene fra brancheorganisationen er blandt andet at se på statens skibe.\n- Søværnet har mange skibe og der er nogle store arbejder, der kunne laves på dem. De skal også have bygget nogle nye skibe, siger Jenny N. Braat.\nHun understreger, at sådanne arbejder kan skabe aktivitet i hele branchen - ikke kun på værfterne men også hos leverandørerne - og kan måske være med til at bære det maritime erhvervsliv over på "den anden side" af krisen.\n- Hvis der ikke bliver sat gang i den slags aktiviteter, er der ingen tvivl om, at næste skridt er, at der ryger endnu flere medarbejdere i virksomhederne. Det vil vi jo være rigtig kede af, siger Jenny N. Braat.


MAIK JENSEN OLYMPIAS HÆVN. E-bog Nangfa - PDF\nMAIK JENSEN OLYMPIAS HÆVN. E-bog Nangfa\nDownload "MAIK JENSEN OLYMPIAS HÆVN. E-bog Nangfa"\n1 MAIK JENSEN OLYMPIAS HÆVN E-bog Nangfa\n2 Maik Jensen og Forlaget Nangfa Foto til forside: Maik Jensen ISBN Af samme forfatter: I Garudas Kløer (roman 2010) Billedet på forsiden forestiller den hinduistiske gud Ganesha. Selvom den thailandske befolkning vedkender sig til buddhismen, er Ganesha ganske populær blandt barpiger i Pattaya. Sandsynligvis fordi han er gud for lykke og (økonomisk) fremgang.\n3 3 1 Endelig oprandt den store dag, nu varer det ikke lang tid før, vi befinder os i paradis. Simon Hall var sikker på, at de fleste øvrige tilstedeværende i køen besad den følelse. Efter al for lang tids venten var det langt om længe blevet tid til at tage af sted til nirvana. Pladder. Ganske vist var dagen oprandt, men der var ikke noget som helst stort ved den, og han ville da slet ikke benytte ordet endelig om den. Egentlig ville han helst have undværet den. I et stykke tid havde han vidst, at dagen i dag ville komme, men han havde ikke på nogen måde set frem til den. Denne og de følgende sandsynligvis alt for mange dage var blot nogle, der skulle overstås. Simon var netop ankommet til Københavns Lufthavn eller Kastrup Lufthavn, som de sandsynligvis ville betegne den her på Amager. Han stod i kø. Den første kø af flere. Han stod i kø ved check-in skranken. Helst ville han have opholdt sig hjemme i sin lejlighed eventuelt siddende i lænestolen med en god bog foran sig. At siddet foran computeren og arbejdet havde også været helt i orden. Bare han havde været fri for at opholde sig her. Og det var ikke fordi, han led af flyskræk. Slet ikke noget i den retning. Han hadede blot at rejse. Så var det egentlig ligegyldigt om det var med fly, skib eller sågar på rulleskøjter. I efterhånden en fire måneders tid havde Simon arbejdet på en biografi om billedkunstneren Eddie Nielsen. Alt i alt havde han afsat ni måske ti måneder til projektet, som skulle blive til et digert bogværk. Hidtil havde det primært været forstudier og andet research, selve skriveriet måtte vente, til han havde styr på i al fald alle hovedtrækkene i kunstnerens liv. Nu var Simon imidlertid kommet til den del af researcharbejdet, han havde mindst lyst til. Det kunne ikke længere udskydes, og det kunne ikke undgås, hvis han ville udføre et ordentligt stykke arbejde. I perioder af sit liv havde Eddie opholdt sig i Thailand, disse tidsrum havde det ikke været muligt at finde ret mange efterretninger om her i Danmark. Dermed var der ingen vej udenom, Simon var nødt til at rejse til dette forbandede asiatiske land og selv grave informationer frem om Eddies gøren og laden der. For Simon var det helt ufatteligt, at nogle mennesker kunne nyde at rejse i udlandet. De trygge og vante omgivelser i gode gamle Danmark var meget bedre. Udlængsel var et fremmedord, som slet ikke fandtes i hans ordbog. Spænding og oplevelser var noget man kunne få ved at læse en bog eller se en film. Det var nok for ham. Hvis han endelig var tvunget til at tage til udlandet, ville han foretrække en sviptur til Sverige. Af sted om morgenen og være hjemme igen inden aften. Ikke noget med at forlade Skandinavien. Og da slet ikke tage helt til Thailand. Det var jo næsten det samme som at rejse til en anden planet i et fremmed solsystem. Og Simon vidste, hvad han talte om, når han sagde, at Thailand ikke var et sted for ham. Han havde allerede én gang tidligere i sit liv besøgt landet. Dengang havde han nærmest været\n4 4 tvunget til det. Der havde været tale om 14 dages charterferie til Phuket. Han havde været i selskab med den kvinde, som nu var hans ekskone. Det havde været hende, der havde forledt ham til at gøre noget, som totalt stred imod hans natur. I begyndelsen havde han sagt: Nej, nej og atter nej. Men hun var blevet ved med at lokke. Uanset hvad han gjorde og sagde, blev hun bare ved. Så længe du ikke har prøvet det, ved du jo ikke, om det er noget for dig. Til sidst endte det med, at han hviskede ja bare for at få fred. Det skulle han aldrig have gjort, for det fortrød han. De to uger havde været noget nær de værste 14 dage i hans liv. Bagefter sværgede han på, at noget sådant ville han aldrig gøre igen. Aldrig mere ville han rejse til en oversøisk destination. Ikke et sted der lå så langt mod syd eller øst. Varmen og solens intensitet havde været uudholdelig i dette frygtelige land. Mest af alt havde det føltes, som var hjernen blevet kogt til en fed omgang uappetitlig grød. Han havde slet ikke været i stand til at tænke klart. Ganske vist havde der været steder med aircondition, men der havde det ofte været koldt som i et køleskab. Sikke et valg! Han kunne svede som en isbjørn i en sauna, eller han kunne fryse som en skaldet mus på en regnvejrsdag i november. Havde han så i det mindste kunnet læske ganen med en kold Tuborg, havde der været lidt fornøjelse i ferien. Men nej, ordentlig øl havde det ikke været til at opdrive nogen steder. Selv almindelig Carlsberg var der ingen beværtninger, som kunne fremvise. Visse barer solgte endda kun det lokale sprøjt, som smagte af opvaskevand tilsat malt og humle. Dem havde han holdt sig fra. Han var kun kommet der, hvor man kunne købe noget hollandsk bryg. Det var i det mindste drikkeligt, selvom det ikke var lige så godt som det danske. Der havde endda været noget, som havde smagt frygteligere end den stedlige øl. Den lokale mad. Den var stærk. Nej, den var allerhelvedes stærk. Nu vidste han, hvordan det var at være en drage. Efter hver mundfuld havde det føltes, som stod der ild ud af gabet på ham. Hvordan kunne nogen spise en sådan gang glødende lava? Selv en kande fuld vand havde ikke hjulpet. Tværtimod. Det havde blot gjort det endnu værre. Munden føltes hudløs lang tid der efter. Fra den dag af var hans kone ikke i stand til at slæbe ham på restauranter, hvor man ikke kunne spise vestligt mad. Ikke mere helvedesild til ham. Under opholdet i Thailand havde Simon aldrig rigtig vidst, hvor han skulle gøre a sig selv. En ting var i hvert fald sikker, han skulle ikke ud og opleve naturen. Bevæger man sig rundt der, risikerede man at møde giftige slanger eller andet kryb. Ganske vist havde han aldrig været begejstret for naturen, men skulle han endelig færdes der, ville han foretrække den danske. Det farligste rovdyr, man kunne møde i Danmark, var trods alt skovflåten. I det hele taget var det meget begrænset, hvad Simon kunne sige af gode ting om Thailand. Overfladisk set virkede befolkningen ganske vist venlig og behagelig. De lokale smilte hele tiden. Og det var netop det smil, Simon ikke brød sig om. Når folk smilte på den måde, kunne de ikke have rent mel i posen, der måtte stikke noget under. Der var noget fordækt ved thaier, dem kunne man ikke stole på.\n5 5 Når Simon tænkte tilbage på den charterferie, kunne han godt se, at det var den, der signalerede starten til enden på hans ægteskab. Han havde aldrig tilgivet sin daværende kone, at hun havde lokket ham med til dette afskyelige sted. Samtidigt var hun begyndt at opfatte ham som lidt af en tørvetriller, siden han ikke kunne more sig i det, hun kaldte et tropeparadis. Efter de kom hjem, var de blot begyndt at falde mere og mere fra hinanden. Året efter resulterede det i separation med efterfølgende skilsmisse. Og nu var Simon tvunget til igen at rejse til Thailand. At Simon var nødt til at foretage denne rejse, måtte være Vor Herres straf. Det kunne ikke være andet. Straf for hvad? Ok, der var nok af årsager at vælge imellem. Han havde aldrig ligefrem været en engel. Hvem har egentlig det? Der fandtes større syndere end ham, og han havde aldrig været en dissideret forbryderspire. Helt ren samvittighed havde han dog ikke. Allerede som ung pode havde han et par gange stjålet en 25-øre fra sin mors portemonnæ. At overholde forskellige skrevne og uskrevne regler som for eksempel dem i trafikken havde heller aldrig været hans stærke side. Men værst af alt var det måske, at han for længst var holdt op med at tro på den gud, som åbenbart ønskede at straffe ham. Havde Simon på forhånd vidst, at arbejdet med en biografi om Eddie Nielsen ville medføre en rejse til Thailand eller for den sags skyld et hvilket som helst andet fjernøstligt land havde han sandsynligvis aldrig givet sig i kast med projektet. Det var først efter, han var kommet godt i gang med researcharbejdet, det var gået op for ham. Da var det imidlertid for sent at springe fra. I det mindste ville rejsen ikke medføre nogen økonomisk belastning. Han havde søgt forskellige fonde om støtte til både rejsen og projektet i det hele taget, hvilket havde resulteret i et langt større bidrag end han havde forestillet sig på forhånd. En fond han aldrig havde hørt om på forhånd, havde endda selv henvendt sig til ham og tilbudt at betale alle rejseudgifterne. Så det hjalp ikke at klynke og have medlidenhed med sig selv. Det hjalp alligevel ikke. Der var ingen vej udenom. Simon var nødt til at rejse den lange vej til Asien. Hvis han ville finde frem til og give et tilbundsgående billede af Eddie Nielsens kunstneriske virke, måtte han foretage rejsen. Det var Simons egen kunstneriske prestige og anseelse, som stod på spil. Han havde allerede tidligere udgivet en kunsthistorisk bog, det renomme den havde givet ham, måtte han ikke sætte over styr. Med et blev Simon revet ud af sine tanker. Han var forreste mand i køen. Det var tid til at gå over til check-in skranken. Benene kom til live og fragtede ham det lille stykke vej.\n6 6 2 I sin oprørske ungdom var Eddie Nielsen punker. Der fandtes endda et foto af ham med rød hanekam. En kort overgang var han sågar bz er. Det var dog vist nok primært fordi, han var boligløs på det tidspunkt. I et par måneder boede han i en af bz ernes højborge, Allotria på Nørrebro. Stenkastning var der nu ikke noget, der tydede på, han tog del i. Som billedkunstner havde han i 1982 debuteret med en soloudstilling på Tranegården. Det var kort tid efter udstillingsstedets legendariske udstilling Kniven på Hovedet. Derfor blev han i sine yngre år ofte betragtet som en af de såkaldte Unge Vilde. Allerede fra starten af skilte han sig dog ud fra de andre Unge Vilde. Han var ikke til simuleret ekspressionisme. Ikke noget med at male hurtigt og sjusket, han kunne lide at kælede for detaljerne. Udstillingen på Tranegården var ligeledes en af årsagerne til, at Simon Hall var begyndt på biografien om Eddie Nielsen. Simons første bog havde nemlig omhandlet Tranegården i Gentofte som udstillingssted for kunst i perioden fra 1970 til Bogen var blevet en pæn succes, både anmelderne, publikum og kunstverdenen havde taget godt imod den. Det havde givet Simon blod på tanden og fået ham til at gå i gang med en ny bog. Oprindeligt havde han ellers haft arbejde som gymnasielærer, hvor han underviste i historie og billedkunst. Det job havde han imidlertid taget orlov fra for at hellige sig skriveriet. De fleste af Eddies malerier var figurative. Af og til blev de betegnet som tilhørende nyrealismen. Selv kommenterede Eddie aldrig de forskellige etiketter, der blev påduttet ham. I begyndelsen havde udtryksformen virket lidt famlende, men efterhånden fandt han sit kunstneriske ståsted. Som oftest skildrede han byens rum og natteliv. I særdeleshed det farefulde, det erotiske og det groteske interesserede ham. Kunne han kombinere disse ting var det helt perfekt. I sine yngre dage havde han nok så prætentiøst kaldt sig for Eddie Art. Efterhånden som han blev ældre, var han imidlertid begyndt at opfatte det navn som værende lidt af en belastning. Det lød billigt og plat. Derfor havde han udskiftet Art med sit borgerlige efternavn, Nielsen. Signaturmæssigt havde navneændringen ikke haft nogen betydning, billederne havde han nemlig altid slet og ret signeret med navnet Eddie. Eddies malerier havde været makabre og fyldt med et underfundigt vanvid. Samtidig indeholdt de en forførende og pirrende erotik. På et tidspunkt begyndte personerne eller skikkelserne om man hellere ville i hans billeder at blive mere slørede og spøgelsesagtige, nærmest gennemsigtige. Måske det var sådan, han var begyndt at opfatte menneskene omkring sig? Efter det havde stået på i en tid, valgte han i al fald at rejse udenlands. Når malere og andre kunstnere rejste til udlandet, var det som regel til kunstmetropoler som Rom, Paris eller New York. Simon havde aldrig før hørt om europæiske billedkunstnere, som\n7 7 slog sig ned i Pattaya, Thailand. Den eneste danske kulturpersonlighed, han havde kendskab til, der regelmæssigt besøgte dette sted, var Johnny Reimar og det var vist mest for at optræde og for at støtte et lokalt børnehjem. Byen havde ikke ligefrem ry som værende et kunstmekka. Tværtimod, Pattaya var bedst kendt for sine mangfoldige barer og letlevende damer samt for de mange vesterlandske mænd, der besøgte byen netop på grund af disse barer og damer. Så vidt Simon vidste, havde byen ikke engang et kunstmuseum. Ikke desto mindre var det Pattaya, Eddie Nielsen var flyttet til. I forvejen havde han aldrig gjorde tingene ganske som alle andre, ikke noget med at indordne sig under nogen som helst gruppementalitet. Store dele af firsergenerationens kunstavantgarde var fascineret af og identificerede sig med 1920ernes dekadente og lastfulde Berlin. Det var ikke noget for Eddie, i interviews proklamerede han, at selvom han var fascineret af det dekadente og det lastfulde, så gad han ikke beskæftige sig med en eller anden fjern og for længst overstået fortid. Han var til nutiden. Derfor slog han sig ned i det han betegnede som værende vor tids svar på Sodoma og Gomorra. Og det var ikke den overvurderede tyske storby men derimod Pattaya. Det var stedet, han kunne finde kunstnerisk inspiration. Om Eddie virkelig havde fundet kunstnerisk inspiration i Pattaya var svært at sige. Der fandtes kun ganske få offentligt kendte værker af ham fra den periode. Var det fordi, han havde været uproduktiv, eller var der andre årsager? De fåtallige Pattayamalerier, Simon havde kendskab til, havde dog en meget høj kunstnerisk kvalitet. Skikkelserne på disse billeder var ikke længere slørede og spøgelsesagtig, de var særdeles nærværende og springfyldte med liv og intensitet. Efter Eddie Nielsen havde levet i Thailand i nogle få år, blev der imidlertid pludselig ganske stille om hans virke. Med et var det som om, han forsvandt fra Jordens overflade. Der var ikke længere nogen, som vidste, hvor han befandt sig. I begyndelsen troede man, han ville dukke op igen, men det var efterhånden et par år siden, han forsvandt, og der var fortsat ingen, som vidste, hvor han var, eller hvad der var hændt ham. Rygter var der ganske vist nok af. Et af disse forlydender lød på, at han var røget uklar med den lokale mafia, og de derfor havde ryddet ham af vejen, hvorefter de havde brændt ham til aske, og det var derfor, hans lig ikke var blevet fundet. Et andet frasagn lød på, at han havde været på junglesafari og var blevet dræbt og ædt af en tiger eller en krokodille. Et tredje rygte lød på, at han levede skjult et eller andet sted og i bedste velgående. Forsvindingsnummeret havde blot været udslaget af en excentrisk kunstners behov for selviscenesættelse. Om sandheden skulle findes i et af disse rygter, var Simon ikke i stand til at svare på. Muligvis skulle årsagen til forsvindingen findes et helt fjerde sted? Hvad der til gengæld ikke var tvivl om, det var, at det var på grund af Eddies Thailandsophold, Simon nu sad lænket til et stolesæde i et passagerfly med kurs mod Sydøstasien. Han skævede til sit armbåndsur. Et stille suk undslap hans mund. Der var fortsat\n8 8 mere end otte timer til landing, kun fem minutter var der gået siden sidst, han skævede til uret. Som om det ikke var frygteligt nok at opholde sig i Thailand, selv flyrejsen dertil var også en sand lidelse. I næsten elleve timer sad han lænket til et ubehageligt flysæde. Der var for lidt plads til benene, og han sad så ubekvemmeligt, at han hverken var i stand til at sove eller til at læse i en bog. De mere end ti timer føltes mest af alt som ti ulyksalige år. Simon sludrede lidt med ham, der sad på sædet ved siden af. Ikke om noget særligt. Bare for at få tiden til at gå. Siddemanden var havnearbejder fra Esbjerg. Dette var hans først rejse til Thailand. Han var helt eksalteret, han kunne næsten ikke vente, til han kom frem. Simon tænkte sit, havnearbejderen vidste ikke, hvad han gik ind til. Og dog, måske var det netop det, han gjorde? Af en eller anden mærkelig grund var der faktisk nogle, som nød at opholde sig i det thailandske varmeinferno. Selv gav Simon indtryk af, at hans rejse også var ren ferie. Han skulle ikke nyde noget af at afsløre den virkelige årsag til sin færd til Thailand. For længst havde han lært, at for nogle mennesker havde ordet kunst samme effekt, som ordne porno og homoseksualitet havde på indre missionske. Sandsynligvis tilhørte esbjergenseren denne kategori. Sådan kunne han i al fald godt lyde. Igen skulede Simon ned mod sit håndled. Var uret gået i stå? Det viste, at ankomsten først ville finde sted om cirka syv timer og halvtreds minutter. Yderligere noget tid gik med at løse sudoku, men det blev han også hurtigt træt af. Den slags tal kryds og tværs var trods alt kun indholdsløs tidsfordriv. Simon tog kufferten fra bagagebåndet. Endelig langt om længe var flyet ankommet til Bangkok, Thailands hovedstad. Den lange rejse gjorde, at han var helt udbombet. Til gengæld var luften og temperaturen helt behagelig her i lufthavnen. Måske han havde taget fejl, måske var Thailand ikke et helt så ubehageligt sted at opholde sig? Huskede han virkeligt så meget forkert? Ganske vist havde afstanden fra der, hvor han blev losset af flyet og til paskontrollen været ganske lang, men også det havde været til at udholde, da der det meste af vejen havde været rullende fortov. Kursen blev sat mod udgangen. Uden besvær kom Simon gennem tolden. Foran ham stod et helt lille menneskemylder af thaier. Nogle råbte: Taxi, taxi. Andre stod med et skilt påført et navn foran sig. På et af disse skilte stod der: Simon Hall. Det blev holdt af en smilende mand af ubestemt alder. Simon gik hen til manden med skiltet. Allerede inden Simon tog hjemme fra, havde han bestilt en bil til at komme og hente sig. Den smilende mand tog Simons kuffert og bad ham om at følge med, hvilket han gjorde. Et øjeblik senere forlod de lufthavnsterminalen og befandt sig udenfor. Det føltes, som blev Simon mødt af en mur at tung luft og varme. Dette var slet ikke, som han huskede det, det var endnu værre. Hans deodorant hørte ikke hjemme på hylden med de dyre mærker, alligevel\n9 9 kom den allerede her fra start af på ulønnet overarbejde. På forhånd huskede Simon godt, at der var ulideligt varmt i Thailand, alligevel kom det bag på ham, hvor hedt der rent faktisk var. Hvordan kunne nogen mennesker leve et helt liv i denne uudholdelige bageovn? Heldigvis var der aircondition i taxien. Den var lidt vel kraftig, men det var bedre end varmen udenfor. Ned fra bakspejlet hang en buddhistisk amulet og en krans af røde og hvide blomster, nåede Simon lige at opfatte. Derefter startede bilmotoren. Simon røg tilbage i passagersædet. Endnu havde han ikke engang fået spændt sikkerhedsselen. Accelerationen var enorm, taxien ræsede af sted, som forsøgte den at indhente en rumraket. Ganske som alle de andre trafikkanter skiftede den ustandseligt vognbane i håb om derved at komme hurtigere frem. Helst ville den dog opholde sig i yderbanen. Det var sandt, det burde han have husket, det var bag et bilrat, thaier viste deres sande jeg. Der blev ikke vist nogen som helst hensyn til andre, det drejede sig ene og alene om at komme først og rappest frem. Ulykker forestillede de sig ikke, kunne ske, dem beskyttede amuletten og blomsterkransen imod. Køreturen varede cirka halvanden time. Først på motorvej, siden på en firesporet betonvej. Forbi taxien for rismarker og palmeplantager med kokosnødder. Hist og her sås også fabrikker med rygende skorstene. Desuden containerparker, hvoraf mange af de store beholdere bar en hvid syvtakket stjerne på blå baggrund. De fleste bygninger bar det thailandske flag en bred blå stribe i midten, røde stribe øverst og nederst og hvide striber der imellem. Egentlig var bilrudens udsigt ikke specielt smuk. 3 Inden, Simon nåede frem til sit hotel i Pattaya, var det allerede sent på eftermiddagen. Ingen hurtigkørende taxi kunne ændre på det. Skumringstimen var nær sin vorden. Det var for sent til at udføre et stykke seriøst arbejde i dag. Desuden var han tung i hovedet. Den lange rejse havde drænet ham for energi. Det var imidlertid også for tidligt at gå til køjs. Han ville slet ikke være i stand til at sove. Derfor valgte han efter at have fået sig installeret samt efter en gang lettere aftensmad og et brusebad at gå ud og kigge lidt på omgivelserne. Det havde været mørkt i et par timer, skumringstiden havde været kort og havde ligget mellem klokken 18 og 19. Men selvom solen var væk, var det fortsat ulideligt hedt. Simon havde ikke gået langt før tøjet klistrede til kroppen, selv tøjets lommer blev fyldt med sved. Han ville aldrig blive i stand til at vende sig til denne varme. Bag ham lød et højt biiiiip. En motorcykel drønede i høj fart tæt forbi ham. Forskrækket hoppede han til side. De små sidegader manglede fortov. Bedre blev det ikke af, at kørselsretningen var modsat af den, han var vant til. Thaier var som englændere, de kørte i den forkerte side af vejen.\n10 10 Med et stoppede Simon op. Han stod foran et barkompleks. Det var det, som havde fanget hans opmærksomhed. Der var et eller andet bekendt ved komplekset, han havde set det før. For en tid glemte han alt om utålelig varme og faretruende køretøjer. Det var op til andre trafikanter at undgå ham. Sådan var det altid med Simon, når noget havde fanget hans interesse. Han gik lidt frem og tilbage, forsøgte at finde den rette vinkel. Der var den, det var her, Eddie havde stået, da han malede billedet. Der fandtes kun tre kendte malerier i Danmark af Eddie Nielsen fra hans periode i Thailand. Simon havde fotos af alle tre, de var på hans bærbare computer, som befandt sig på hotellet. Der var ingen tvivl, det ene af malerierne forestillede det barkompleks, han stod og så på. Maleriet var af så høj kvalitet, at han mange gange havde studeret det intenst. Simon gik over til den nærmeste bar. Det var den, der sås tydeligst på maleriet. Han satte sig på en barstol og bestilte en øl. I mangel af bedre en af de hollandske. Der var syv piger i baren, det var ikke til at afgøre, om nogen af dem var med på maleriet. Simon tog et foto frem og viste det til den nærmeste af barpigerne. Har du nogensinde set ham her? spurgte han på engelsk. Det var et foto af Eddie Nielsen. Pigen studerede fotoet et øjeblik, hvorefter hun rystede på hovedet. Det er sandsynligvis lang tid siden, han har været her. Måske et par år? Har kun været her kort tid. Hun kaldte på en af de andre piger, som kom over til dem. Har været her lang tid. Simon viste fotoet til den nytilkomne kvinde. Også hun studerede fotoet et øjeblik, hvorefter hun nikkede og med et smil sagde: Lang tid siden. Du husker ham? Kom han her ofte? Ofte. Kæreste han, arbejde her. Kæreste? Arbejder hun her endnu? Han kiggede sig omkring. Nej. Hun arbejde gogo. I en gogobar. Hvilken? Hun fortalte ham hvilken gogobar den såkaldte kæresten arbejdede i, og hvordan Simon kunne finde den. Hvad er hendes navn? M. Med en finger tegnede hun samtidigt bogstavet i luften. Hendes navn er M? Navnet fik Simon til at tænke på en gammel film af Fritz Lang. Barpigen nikkede. Som tak for oplysningerne købte Simon en drink til informanten. På forhånd vidste han godt, hvordan tingene fungerede her. En af måderne pigerne tjente penge på, var ved, at de fik\n11 11 procenter for de drinks, der blev købt til dem. Inden Simon var rejst hjemme fra, havde han gjort lidt research om Pattaya, han ville ikke risikere at blive taget ved røven, som havde han været en bonderøv, der kom til storbyen med firetoget og for første gang. Barpigen foreslog også Simon, at de skulle tilbringe natten sammen. Det takkede han imidlertid nej til med både venlighed og bestemthed i stemmen. Han havde aldrig betalt for en kvindes selskab, og det havde han ikke tænkt sig at lave om på, så var det egentligt ligegyldigt, hvorhenne i verdenen han befandt sig om så det var et sted, hvor ingen kendte ham. 4 Da Simon vågnede næste morgen, havde han det langt bedre. Som så ofte før var den bedste medicin mod et bombet hoved en god nats søvn. Velværen varede dog kun til han kom udenfor. Til forskel fra aftenen før blev han nu ikke alene plaget af en vandvittig varme men også af en brændende sol. Den var hans sarte, hvide hud ikke skabt til. Selvom han havde husket at smøre sig ind i solcreme, bestræbte han sig derfor på at holde sig i skyggen, der hvor han bevægede sig frem. Første punkt på dagsordenen var, at Simon gik hen til barkomplekset, han havde besøgt aftenen i forvejen. Der var mennesketomt nu, hverken kunder eller barpiger var til stede. Dem havde han nu heller ikke brug for. I stedet hev han sit kamera frem og tog nogle fotos af komplekset. Flere af billederne blev taget fra det sted, han vurderede, Eddie måtte have stået og malet. Næste punkt på dagsordenen blev, at Simon hyrede en taxi. Han gav chaufføren en adresse. Det var adressen på en kunstsamler. Efter sigende besad han nogle hidtil ukendte malerier af Eddie Nielsen fra dennes ophold her i Pattaya. Allerede hjemme fra havde Simon kontaktet samleren med det formål at komme til at se værkerne. I første omgang var der blevet sagt nej, men efter længere tids tovtrækkeri havde samleren alligevel givet efter. Aftalen var dog påhæftet flere betingelser; besøget måtte kun vare i nøjagtigt et kvarter, der måtte ikke tages fotos af malerierne, og Simon måtte ikke tage notater imens han besøgte stedet. Man skulle næsten tro, malerierne indeholdt statshemmeligheder. Taxien satte Simon af foran et hvidt hus med rødt tag og med en hvid mur omkring. Allerede på forhånd havde han aftalt med chaufføren, at han skulle vente. Simon gik hen til gitterporten og trykkede på det, der åbenbart var ringklokken. Et øjeblik senere kom en formelt udseende thailandsk mand til syne. Han havde kolde øjne og var iført et gråt jakkesæt. Den effektfulde fremtoning blev dog skæmmet en del af to grimme ar, han havde på den ene kind. Mest af alt så det ud som om, han havde haft ansigtet lidt for tæt på en aggressiv\n12 12 huntiger, som ville beskytte sit afkom. Hvis man nogensinde havde tænkt sig at indspille en thailandsk udgave af filmen Scarface, ville denne mand være en oplagt kandidat til hovedrollen. Simon meddelte sit ærinde, og den formelt udseende mand markerede, at han skulle følge med. Et øjeblik senere befandt de sig inde i huset. Kamera, sagde den thailandske mand og pegede på et bord. Simon gjorde, som der blev beordret, hvorefter han blev udsat for en hurtig men professionel kropsvisitering. Derefter blev han vist ind i et rum næsten helt uden møbler. Væggene var imidlertid fyldt med malerier. Selvom Simon aldrig havde set billederne før, kunne han straks spotte, hvem der havde kreeret dem. Et kvarter var alt for lidt til at studere malerier som disse. På en og samme tid var malerierne fyldt med både kold distance og forførende dekadence. Ganske som førhen var det nattelivets pirrende erotik, der var lagt vægt på i skildringerne. Det var dog ikke et natteliv, som man kendte fra Danmark. Billederne var tydeligvis forfærdiget her i Pattaya. Som oftest viste de gogobarer set inde fra med letpåklædte eller nøgne thaipiger. Væk var de gennemsigtig og spøgelsesagtige skikkelser, Eddie en overgang malede, her var menneskene i allerhøjeste grad fyldt med liv, om end de var det på en sær overforfinet måde. Imens Simon betragtede disse malerier, kunne han ikke lade værre med at tænke på Paul Gauguin og de værker han malede i Polynesien i slutningen af det nittende århundrede. Der var noget primitivt og barbarisk over motiverne. Eller var det blot Simons egne fordomme, der kom til udtryk her? Vigtigt var det, at han ikke glemte sin objektivitet. Simon kunne ikke lade være med at bemærke, at der var en kvinde, som gik igen på mange af malerierne tilsyneladende Eddies yndlingsmodel. Hun var skøn uden at være overdrevent smuk. Egentlig var hun mere tiltrækkende end decideret køn. Hun var slank, ikke specielt høj og havde kastanjebrunt hår. Et af billederne hun sås på, var en parafrase over Edouard Manets Olympia. Eddies Olympia havde de samme inciterende øjne som Manets ditto. Det var, som så de på ham i dette øjeblik. Modellen var øjensynligt en kvinde, som solgte sin krop for ussel mammon. Alligevel var der noget stolthed i hendes kolde blik, hun følte tydeligvis ingen skam over sit hverv. Hvem var denne kvinde? Maleriet pirrede nysgerrigheden, det fik Simon til at ønske at vide det. Om halsen havde modellen ikke som Manets Olympia blot et sort bånd men derimod en sort kæde med et gyldent smykke, som forestillede Buddha siddende i lotusstilling og en syvhovedet slange bag sig. En amulet. Dette var trods alt Thailand, landet hvor overtro og videnskab gik hånd i hånd, som var det to sider af samme sag. Hvad skulle amuletten beskytte Olympia imod? Tid! lød det som langt væk fra. Det var den formelt udseende thailandske mand, som havde åbnet munden og sagt det forbandede ord.\n13 13 Simon blev revet tilbage til virkeligheden. Det var, som havde han været i en anden forunderlig verden, og nu vendte tilbage til en trist og ligegyldig realitet igen. Han så på sit armbåndsur. Det kunne ikke passe, at de femten minutter allerede var gået. Men det var de. Et øjeblik overvejede han at bede om mere tid. Et blik på den thailandske mand fortalte han dog straks, at det var omsonst. Denne mand var ikke en, man diskuterede med. I stedet vandrede Simon uden protester ud af den dør, som blev holdt åben for ham. Efter Simon var kommet udenfor bebyggelsen, kom han til at tænke på, han havde slet ikke mødt kunstsamleren. Den thailandske mand havde blot været et af dennes tjenestefolk. Kunstsamleren var dansker udenlandsdansker. Ham ville Simon ellers gerne have stille et par spørgsmål, blandt andet om malerierne. Dette måtte han sandsynligvis opgive, samleren havde ry for at være reserveret og excentrisk. Simon satte sig ind i taxien og bad chaufføren om at køre ham til en dansk restaurant og gæstgivergård. Efter sigende havde Eddie Nielsen en overgang boet der. Hvor lang tid vidste Simon ikke, men de få spor, han havde, skulle alle prøves. Nu når Simon alligevel befandt sig på en dansk restaurant, kunne han lige så godt få en lettere gang frokost. Måltidet var imidlertid ikke den store fornøjelse, det smagte næsten ikke af noget som helst. Til gengæld kunne han indtage det uden at få ødelagt sine smagsløg, og det var trods alt det vigtigste. Kender du ham her? spurgte Simon servitricen og holdt fotoet af Eddie Nielsen frem. Servitricen betragtede fotoet et øjeblik, hvorefter hun gjorde en bevægelse, som var en krydsning mellem et nik og en hovedrysten. Uden at sige noget til Simon gik hun hen til en døråbning, hvor hun kaldte på en eller anden. En høj, hvid mand med brede skuldre kom til syne. Mandens ansigt bar en anelse af skuffelsernes rynker. De to talte kort sammen samtidigt med, at servitricen nikkede over mod Simon. Den bredskuldrede mand kom hen til Simon og spurgte på dansk: Må jeg se? En dunst af øl kunne tydeligt lugtes, idet han åbnede munden. Simon viste den bredskuldrede fotoet. Hans navn er Eddie Nielsen. Efter sigende har han en overgang boet her. Skylder han også dig penge? Nej, han skylder mig ikke noget. Han er billedkunstner, kunstmaler. Jeg skriver en biografi om ham, jeg er forfatter. Åh ja, han var kunstner. Kunstnere kan man ikke stole på, de er så optaget af deres kunst, at de glemmer, at jordiske ting koster penge. Du lyder ikke til at være begejstret for ham.\n14 14 Nej, jeg er bestemt ikke begejstret for ham. For et par år siden havde han adresse her. I begyndelsen var der ingen problemer, men efter en tid glemte han at betale for både kost og logi. Det lykkedes ham at holde mig hen med snak. Jeg var alt for godmodig. Han påstod, han ventede på at få pengene for nogle malerier, han allerede havde solgt. Gid fanden havde ham. Jeg har også regninger at betale. En dag havde han pakket sit grej og var væk. Uden at betale. Og du har ingen anelse om, hvor han rejste hen? Havde jeg vidst det, ville jeg have opsøgt ham og talt et alvorsord med ham. Den bredskuldrede pegede på sin knyttede næve, imens han sagde det. Alt, hvad han efterlod, var det billede, der hænger der ovre. Han pegede på en væg skråt bag Simon, allerbagerst i lokalet. Simon drejede hovedet og kiggede i den retning, der blev peget. Ganske rigtigt, der hang et maleri. Det havde han ikke bemærket, da han kom ind i restaurationen. Ikke uden nysgerrighed rejste han sig op og gik hen og betragtede det. Han genkendte malestilen, og desuden besad det Eddies signatur. Motivet var fra en gogobar. Et af de malerier, han tidligere på dagen havde set hos kunstsamleren, forestillede den samme bar. Tror du det er noget værd? spurgte den bredskuldret, som var fulgt med ham. Jeg er ikke vurderingsekspert. Det har naturligvis ikke samme værdi som en Picasso eller noget i den retning. Lidt er det dog værd. I løbet af nogle år vil dets værdi sandsynligvis stige, og du vil være i stand til at sælge det til en pris, der klart overstiger det beløb, Eddie skylder dig. Ansigtet på den bredskuldrede mand lyste helt op. Simon tog sit kamera frem. Må jeg tage et par fotos af det? Den bredskuldrede tøvede. I min bog vil jeg naturligvis skrive, hvor man kan se det. Det bliver gratis reklame for gesjæften her. Og du skriver noget pænt om stedet her? Naturligvis. Jamen, så bare klips løs. Nogle af pigerne på maleriet er iført en lille overdel, hvorpå der står Lollipop, bemærkede Simon efter at være færdig med sit fotoarbejde. Er Lollipop navnet på den gogobar, hvori billedet er malet? Sandsynligvis. Det tror jeg. Hvor ligger den?\n15 15 Der ligger en gogobar i Walking Street ved navn Lollipop. Tror dog ikke, det er den. Findes der andre gogobarer med det navn? Ikke her i Pattaya. Der findes vist også en i Bangkok, tror dog heller ikke, det er den. Måske Angeles? Angeles? Angeles City. Simon så tilsyneladende fortsat desorienteret ud, for den bredskuldrede fortsatte: Angeles City, Filippinerne. Den ligger omkring hundrede kilometer nord for Manila. Jeg har aldrig selv været der, men efter sigende har byen et natteliv, der ligner det her i Pattaya. Ved du, om Eddie nogensinde har besøgt Angeles City? Det påstod han. Men man ved aldrig med sådan nogle kunstnere, de er alle sammen fyldt med lort. Stol på en kunstner, og du er sikker på at blive taget ved røven. Det er lige så sikkert som, at det danske skattevæsen kun tænker på at stjæle dine penge. 5 Aftenen var allerede gammel, inden Simon nåede frem til Walking Street. Egentlig havde det været hans intension at komme her tidligere på aftenen, men det havde vejret forhindret. En skavank ved Thailand, han tilsyneladende havde fortrængt siden sit sidste besøg, men her til aften var blevet minded om, var regnen. Her nøjedes vandet ikke med at sive ganske roligt ned fra himlen som hjemme i gode gamle Danmark. Her væltede det derimod ned, som var det vandfald. Gaderne blev som floder, som var ved at gå over deres breder. Derfor var det umuligt at forlade hotellet, når det regnede. Han risikerede bare at drukne, eller i hvert fald blive drivvåd helt ind til skindet. Endelig var regnen ophørt, og Simon var taget ind til Walking Street, som var en af byens centrer for natteliv. Efter sigende var der på denne tid af døgnet normalt fyldt med mennesker som på strøget i København i myldretiden. Helt sådan var det ikke i aften. Der var ikke mennesketomt, men myldretidstrafik var der ikke. Sandsynligvis var det det forudgående regnvejr, som holdt mange nysgerrige turister væk. Synet og oplevelsen af neonlys og dørpiger, som forsøgte at lokke kunder ind i de mange forlystelsesetablissementer, undgik han dog ikke. Det samme gjaldt touts, som holdt menukort frem, imens de lokkede med: Pingpong shows. Selvom Simon aldrig havde været her før, var han straks klar over, at der nok ikke ligefrem var tale om den samme slags pingpong, som Michael Maze spillede.\n16 16 Simon kom til et sted, hvor der stod Lollipop. Det var en gogobar. En svag nervøsitet gnavede i maven på ham, han følte, han var på vej til at begå en synd. For selvom han ikke havde de store forventninger til, at dette var det rette sted, gik han alligevel ind. Til trods for mavens følelse af ubehag var det ikke Simons første besøg i en gogobar. Allerede under hans ferieophold på Phuket besøgte han en. Da havde han været i selskab med sin daværende kone. Det havde været hende, der havde insisteret på, at de skulle besøge den. Nu når de besøgte Thailand, måtte de ikke gå glip af chancen for at opleve et sådant sted, havde hun hævdet. Heller ikke dengang havde Simon følt sig veltilpas i baren, han havde ikke vidst, hvor han skulle kigge hen. På grund af sin kones selskab havde han ikke kunnet få sig til at fæstne blikket på pigerne. Konen derimod havde tilsyneladende moret sig fortrinligt. Ganske vist havde hun bralret op om, at: Det er vel nok synd for de stakkels piger, at de skal fornedre sig på denne måde. Det havde dog ikke forhindret hende i at iagttage deres show med intens interesse. Og han havde ikke på nogen måde kunnet overbevise hende om, at de skulle gå et andet sted hen. Lollipop var ikke en gogobar med shows, som den Simon havde oplevet på Phuket. Ikke noget med at pigerne stoppede levende guldfisk eller lignende op i skeden eller benyttede samme kønsdel til at kaste med bordtennisbolde. Her nøjedes de letpåklædte piger med at stå på et podie, hvor de vrikkede lidt til musikken til ære for de enkelte omkringsiddende mænd. Et hurtigt blik rundt i lokalet var også nok for Simon til at konstatere, at det ikke var her, Eddie havde malet sine billeder. Derfor forlod han stedet igen allerede efter en hurtig fadøl. Herefter gik Simon tilbage af Walking Street, i den retning han var kommet fra. Han ledte efter den smøge, eller det stræde om man hellere ville, som gik under betegnelsen Soi 15. Den var ikke svær at finde. I centrum af et rundt blåt skilt stod tallet 15. Foran Soi 15 stod der desuden adskillige dørpiger. Af begge køn. De gjorde opmærksom på, her fandtes adskillige gogobarer, som de mente, man burde aflægge en visit. Smøgen var ganske smal. At der stod boder med ildelugtende madvarer på begge sider af den, gjorde det ikke bedre. Thai føde. Der blev solgt til mange af pigerne, som arbejdede i barerne. Alligevel lykkedes det Simon at bane sig vej op af smøgen. De første barer ignorerede han. Efter han var kommet forbi en blå facade med påskriften Club Mistys, var han næsten fremme. Et øjeblik senere befandt han sig ud for indgangen til den gogobar, han ledte efter. Han gik indenfor. Det var i al fald hans intention. Samtidigt med at han var på vej ind, var en anden mand imidlertid på vej ud. Dennes volumen havde et sådant omfang, at der ikke var plads til nogen andre i døråbningen. Samtidigt var manden iført en overdimensioneret T-shirt med påskriften: I ve beaten Anorexia. En påstand man ikke kunne være uenig i. De badevægte man købte i supermarkeder, ville ikke kunne afsløre hans sande vægt, så store tal viste deres skala ikke.\n17 17 Simon trådte et par skridt tilbage og lod den velpolstrede mand komme forbi. Man kunne foranlediges til at tro, efter den store mand havde forladt gogobaren, ville der være masserer af plads der inde. Det var der imidlertid ikke. Da Simon endelig kom ind, viste det sig, at stedet her var mere velbesøgt, end baren han kom fra. Det lykkedes ham dog med bistand fra en hjælpsom servitrice at finde en tom siddeplads. Det var her, Simon havde fået at vide, Eddie Nielsens kæreste eller ret og sagt ekskæreste arbejde. Øjnene spejdede diskret rundt i gogobaren. På et podie midt i lokalet dansede adskillige mere eller mindre afklædte kvinder specielt mere. Desuden var der en del piger, som sad ved siden af nogle af stedets mandlige kunder, foruden der var piger, som cirkulerede rundt. Hvilket af alle disse pigebørn var det mon, han ledte efter? Ganske vist kendte han hendes navn, og kunne spørge efter hende, men han vidste også, at mange piger som disse skiftede navn hyppigere, end de anskaffede sig nye klæder. Måske var det alligevel ikke helt så let at finde hende, som han havde forestillet sig, inden han kom her? Og dog! En af pigerne på dansepodiet fangede Simons opmærksomhed. Hun var ikke ret høj og havde kastanjebrunt hår. Beklædningsmæssigt var hun kun iført et par hvide miniminibikinitrusser med rød kant og påført et sort nummerskilt med tallet 51. Det var nu ikke på grund af den sparsomme klædedragt, han lagde mærke til hende. Nej, han havde set hende før. Ikke i virkeligheden. Hun havde optrådt på nogle af Eddies malerier. Selvom hun så lidt ældre ud nu, og håret også var blevet længere, var Simon ikke i tvivl. Det var hende, der havde været model til Eddies Olympia. Skjules kunne det ganske vist ikke, et par ekstra kilo havde sat sig omkring maven på Eddies tidligere model. Det forhindrede hende dog ikke i fortsat at være en ganske tiltrækkende pige med graciøse kindben. Dertil kom, at hun forstod at bevæge sig til musikken på en yndefuld, erotisk måde. I det samme fik Simon serveret den fadøl, han havde bestilt. Nummer 51, spurgte Simon servitricen. Hvad er hendes navn? Er det M? Servitricen smilte og nikkede. Ja, det er M. Meget sød pige. Meget sexet. God i sengen. Skal jeg bede hende om at komme her over bagefter? Simon nikkede. Til gengæld skjulte barens kunstige lys hans rødmen. Ja, tak. Servitricen gik hen til dansepodiet, hvor hun sagde noget til nummer 51. Bagefter kiggede M ned på Simon og smilte. Kuldegysninger gik gennem Simons krop. Og det var ikke på grund af smilet, heller ikke på grund af barens aircondition. Det var øjnene, det var hendes faste blik. Der var noget med måden, hun så på ham. Hun havde de samme øjne, det samme blik, som syntes på Eddies maleri af Olympia. Hun var Olympia. Da Edouard Manets Olympia blev kendt i 1860ernes Frankrig, havde maleriet vakt forargelse næsten skandale. Og det var først og fremmest på grund at det blik, Olympia sendte\n18 18 betragteren. Der var jo tydeligvis tale om en prostitueret eller i al fald en kurtisane. Alligevel lå hun der og så på en med fasthed i blikket. Der var en kølig stolthed og vemod i det blik. Tilsyneladende følte hun slet ingen skam over sit hverv. Det var lidt det samme, der gjorde sig gældende med den pige, Simon så oppe på dansepodiet i dette øjeblik. Hun følte heller ingen skam over at befinde sig, hvor hun opholdt sig. Fyldt med indre stolthed. Hun var Olympia, hun var guddommelig. Simon kneb sig selv i armen. Det var en værre gang pjat, han lige havde siddet og tænkt. Hvordan kunne han betegne en kvinde som hende som værende guddommelig? Hun var gogodanser. Piger som hende solgte deres krop for ussel mammon. Hun var en luder intet andet. Lidt efter var der udskiftning af piger på dansepodiet, og M satte straks kursen hen imod Simon. Inden hun satte sig iførte hun sig en pink overdel, der var så tynd, at man tydeligt kunne se brystvorterne gennem den. Hun fik en drik, og Simon tog fotoet af Eddie frem. Kender du ham her? Pigen med det kastanjefarvede hår tog et hurtigt blik på fotoet, men sagde ingenting. I stedet kiggede hun Simon ret ind i øjnene. Han havde næsten en følelse af, at hun skuede ham dybt ind i sjælen. Hans navn er Eddie Nielsen, fortsatte Simon. Jeg har ladet mig fortælle, du har været kærester med ham. Hvorfor vil du vide, om jeg kender Eddie? Han er kunstner, maler. Jeg er forfatter og er ved at skrive en bog om ham. Pigens ansigt antog et skeptisk udtryk. Ja, jeg kender Eddie. Ved du, hvor han befinder sig nu? Nej, lang tid siden, jeg har set ham. Han benyttede dig også som model. Det har jeg set på flere malerier. Ja, han kunne lide at male mig. Simons øjne faldt på barpigens hænder, han kunne ikke undgå at lægge mærke til, at neglene på hendes fingre var bidt ned. Kan jeg lave et interview med dig? Simon nikkede over mod udgangen. Dette var ikke det bedste sted i verden at føre en samtale, musikken havde et pænt niveau, og der var mange mennesker. Barfine? Barfine betød, at der skulle betales for at tage en pige med ud af baren. Simon nikkede. Men jeg er ikke interesseret i sex. Op til dig. Bare du betaler. Du betaler det samme, hvad enten du vil have, jeg skal sove samme med dig eller ej. Ok?\n19 19 Ok. Fra sin research kendte Simon priserne på pigerne i Pattaya. Selvom pigerne i barer som denne var en del dyre end pigerne i ølbarer, var beløbet overkommeligt. Hvis interviewet gav brugbare informationer, var pengene godt givet ud. Barpigen forlod Simon midlertidigt. Kort tid senere vendte hun tilbage, denne gang med lidt flere klæder på kroppen, et par lilla shorts og en sort T-shirt uden ærmer, hvorover hun havde et gråt sjal. Det var ikke en klædedragt, man nogensinde ville se en pæn thailandsk pige benytte, men den var i det mindste en del mere anstændig, end den hun kort tid tidligere var iført. Simon rejste sig op, og i selskab med pigen med det kastanjefarvede hår bevægede han sig over mod udgangen. Idet de gik forbi danse- og udstillingspodiet gav to af pigerne deroppe M high-five. Begge var de slanke som siderne i en kogebog for det thailandske køkken og tilmed ganske kønne. Den ene af dem råbte ned til Simon: Hvorfor går du med sådan en fed pige? Hvorfor tager du ikke en af os i stedet for? Hun pegede først på sig selv og derefter på sin veninde. Selv lignede hun mest af alt en sød lille pipfugl med lang, skinnende sort manke. Venindens udseende var næsten ligedan, blot med den forskel at håret var brunt og kortere. Desuden havde hun et genert smil på læberne. Simon skævede til sit kvindelige selskab, selvom et par overflødige kilo havde sat sig omkring maven på M, siden Eddie havde malet hende som Olympia, var hun på ingen måde fed. Pigen, der havde sagt ordene, havde dog også fremført dem med et glimt i øjet og et smil på læberne. Simon smilte tilbage. Hun er god nok til mig. 6 Efter de havde forladt gogobaren, bekendtgjorde M, at hun var sulten. Kollegaens bemærkning om hendes fedme anfægtede hende åbenbart ikke. Derfor fandt de et sted, hvor hun kunne få noget indenbords. Simon nøjedes med en flaske vand, han skulle ikke nyde noget, her kunne kun fås thai mad. Da, M var færdig med at spise, tog Simon sin diktafon frem og tændte den. Eddie var anderledes end alle andre farang, jeg har mødt, sagde M. Han var ikke bedre, han var ikke værre, han var bare anderledes. Begynd fra starten af. Hvordan var jeres første møde? Dengang arbejde jeg ikke i gogo, men i en bar i Soi Diana. Han var kommet forbi nogle gange og sagde, han ville male mig. Jeg forstod ikke, hvad han mente. Mit engelsk var ikke så godt dengang. Troede blot, det var noget han sagde. Men en dag havde han sine ting med\n20 20 lærred, pensler og farver, og han malede mig. Bagefter tog jeg med ham til hans hotel. Fra da af så jeg ham meget. Hvad foretog I jer, når I var sammen? Han malede. Vi havde sex. Masser af sex. Thaipigen fniste med en påtaget generthed. Simon smilte. Han havde en stor potens? Ja. Og hvis han ikke havde det, tog han de blå piller. Hvad foretog I jer ellers? Festede. Drak og festede. Hvor? Rundt omkring. Gogo, diskoteker, barer. Af og til kunne han godt lide at opleve livemusik rock. Her i Pattaya? Ja, der er mange muligheder for at opleve livemusik her i Pattaya. Eddie kunne specielt godt lide Blues Factory i særdeleshed når Lam var på scenen. Lam? Lam Morrison Thailands bedste guitarist. Det er der I al fald mange, der kalder ham. Han betegnes også som The Guitar King of Thailand. Var I aldrig udenfor Pattaya? Jo. Vi var også på Koh Chang. En gang. Men det var ikke noget for Eddie, han brød sig ikke om natur. Vi skulle have været der i fem dage, men vi tog tilbage til Pattaya allerede dagen efter vi var ankommet. For mange myg påstod han. Var du med ham andre steder udenfor Pattaya? Eventuelt Bangkok? M kiggede bort og var tavs et øjeblik. Vi, vi var også i biografen et par gange. Igen rettede hun blikket mod Simon. Han lod mig bestemme, hvad vi skulle se. Jeg husker, vi var inde og se Kung Fu Panda, den var sjov, jeg elsker tegnefilm. Hvor meget, hvor ofte var i sammen? Forskelligt. Af og til var vi sammen døgnet rundt i mere end en uge af gangen. Andre gange kunne der gå flere uger, uden jeg så ham. Hvad foretog han sig, når I ikke var sammen? M trak på skuldrene. Malede, vil jeg tro. Ved det ikke. Var han sammen med andre kvinder? Hvor skulle jeg vide det fra? snerrede M. Sådan er farang. Man kan ikke stole på dem. Når de kommer til Pattaya, kan de ikke styre sig. De drikker og horer, de kan slet ikke få nok.\n21 21 Et øjeblik blev Simon helt forskrækket. Du startede med at sige, Eddie var anderledes. Hvordan anderledes? Svært at sige. M beherskede sig igen. Eddie var ikke altid den samme. Han havde også nogle mørke sider. Af og til sagde han nogle mærkelige ting, som skræmte mig. Som hvad? M tænkte sig om et øjeblik. Bag enhver kvinde lurer døden. Nej det var; I enhver kvinde lurer døden. Han talte også om Pattaya, som var det en del af ham selv. Det var noget med, gaderne var hans blodårer, og barerne var hans sjæl. Men det var ikke kun det? Han kunne også være blid. Det er svært at sige. Han var bare anderledes. Hvornår så du ham sidst? Lang tid siden. Han boede i et pensionat. Et afskyelig dansk pensionat. Vi tog afsked en morgenen og aftalte at mødes igen næste dags aften. Men han dukkede aldrig op. Da jeg tog derhen, hvor han boede, sagde de, han var flyttet. Stukket af fra regningen. Havde han gjort noget sådant før? Nej, aldrig. Sådan var han ikke. Og han plejede at overholde en aftale. Nogle gange kunne han sige, han ønske at være alene for en tid, og så kunne der gå et stykke tid, hvor jeg ikke så ham. Men havde vi en aftale, plejede han at overholde den. Ved du, om han havde nogen planer, da han forsvandt? Han havde sagt, han havde en aftale med en eller anden. Jeg ved bare ikke med hvem. Vist nok en køber. Malerier. Hvad tror du, der er sket med Eddie? Hvor tror du han er nu? Han er taget op nord på. Der bor han i et kloster, hvor han lever som munk. Hendes ansigt afslørede med al tydelighed, at ikke nok med at hun ikke selv troede på historien. Hun forventede heller ikke, at nogen andre gjorde det. Havde han bekymringer, da han forsvandt? En tør latter undslap barpigens mund. Bekymringer! Jeg har arbejdet med farang i næsten seks år. Endnu har jeg ikke mødt en farang med fred i hjertet, heller ikke Eddie. Tror det er fordi, I ikke er buddhister som os thaier. Ved du om politiet blev tilkaldt i forbindelse med Eddies forsvinden? Politiet! M fnyste. Hvad skulle det hjælpe? Politiet gør hvad de bliver betalt til at gøre intet andet. De besøgte ganske vist det danske pensionat, men de opfattede blot Eddie som endnu en feriebums, der var stukket af fra regningen. Samtalen fortsatte i yderligere nogen tid. Derefter betalte Simon M det beløb, de havde aftalt. Desuden klipsede Simon med kameraet og tog et par fotos af Eddies yndlingsmodel.\nFra novellesamlingen Jeg begyndte sådan set bare at gå\nHemmeligheder Fra novellesamlingen Jeg begyndte sådan set bare at gå Skrevet af Kim Fupz Aakeson Jeg benyttede mig af at de begge to var væk, sådan gik det til. Min mor var på nattevagt, min far var til\nEt roligt hav er altid blåt af Nikolaj Højberg\nEt roligt hav er altid blåt af Nikolaj Højberg Jeg forstår godt alle de mennesker dernede, alle deres råb om ikke at springe. Var jeg én af dem, ville jeg også tænke, at manden på tagkanten overvejer selvmord.


Asien Singapore Singapore Restauranter i Singapore Tenshin\nNr. 1.404 af 9.184 Restauranter i Singapore $$$$\nJapansk, Asiatisk 1 Cuscaden Road The Regent Singapore # 03 01 4588 6735, Singapore 249715, Singapore+65 6735 4588+ Tilføj website\nVis også KortSatellit Kortopdateringer er sat på pause. Zoom ind for at se opdaterede oplysninger. Nulstil zoom Opdaterer kortet... Tilbage til kortet Oversigt 4,0 28 anmeldelserFremragende28 %Rigtig god48 %Gennemsnitlig14 %Dårlig10 %Frygtelig0 %22. januar 2017“Decent tempura, but not great”4 dage siden“Superb Tempura”Lukket nusø - lø12:00 pm - 2:30 pm6:00 pm - 10:30 pmAlle åbningstider KØKKENER Japansk, Asiatisk PRIS $$$$VURDERINGER ServiceMadGod prisStemningPLACERING 1 Cuscaden Road The Regent Singapore # 03 01 4588 6735, Singapore 249715, SingaporeAlle oplysninger Forbedr denne registreringEr dette en asiatisk restaurant? Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til frokost?Ja Nej Ved ikke Er priserne på denne restaurant høje?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til middag?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til forretningsmiddage?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant familievenlig?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til brunch?Ja Nej Ved ikke Er der gode vegetarretter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Er der gode glutenfri retter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til morgenmad?Ja Nej Ved ikke Tak for din hjælp! Del en anden oplevelse, inden du smutter. Skriv en anmeldelse\nMedlemsvurdering Fremragende8Rigtig god13Gennemsnitlig4Dårlig3Frygtelig0Type rejsendeFamilierParAleneForretningVennerTidspunkt på året Mar.-majJun.-aug.Sep.-nov.Dec.-feb.Sprog Alle sprog Dansk (12)Engelsk (21)Japansk (3)Flere sprog Sprog Dansk (12)Engelsk (21)Japansk (3)Koreansk (3)Tysk (1)\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejNelda HJakarta, Indonesien243Anmeldt 4 dage siden Fantastisk TempuraHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nProfRUMMarikina, Filippinerne3214Anmeldt 28 april 2017 Expensive but good TempuraGoogle Oversæt MereTak, ProfRUM Karli1309Fulda9038Anmeldt 25 april 2017 Super chines. RestaurantGoogle Oversæt MereTak, Karli1309 Denne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejUlysses SSingapore, Singapore398108Anmeldt 23 januar 2017 Udmærket Tempura, men ikke fantastiskMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejlinfameSingapore, Singapore3727Anmeldt 21 december 2016 fra mobile enheder Min favorit restaurant omkring district 9MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nmsbr0wnSingapore, Singapore161Anmeldt 13 september 2016 fra mobile enheder Authentic japanese tempura Google Oversæt MereTak, msbr0wn Denne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejCliff S7930Anmeldt 10 juli 2016 fra mobile enheder God som altidMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejminxy110Worcestershire, Storbritannien13559Anmeldt 1 maj 2016 Dårlig mad i et fantastisk hotelHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejAnjela M223Anmeldt 25 april 2016 fra mobile enheder Jeg havde De Bedste Tempura i SingaporeHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejlchan289Singapore, Singapore21581Anmeldt 23 april 2016 fra mobile enheder Kan varmt anbefales til frokost og middagMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nOpdaterer listen... I nærheden Restauranter i nærhedenBasilico643 anmeldelser 0,07 km væk Tea Lounge at Regent Singapore203 anmeldelser 0 km væk Manhattan Bar172 anmeldelser 0,05 km væk Summer Palace98 anmeldelser 0,12 km væk Seværdigheder i nærhedenTanglin Shopping Centre54 anmeldelser 0,23 km væk Tanglin Mall Bazaar37 anmeldelser 0,18 km væk Far East Shopping Centre32 anmeldelser 0,58 km væk MAD Museum of Art & Design12 anmeldelser 0,22 km væk Spørgsmål og svarFå hurtige svar fra personale og tidligere besøgende på Tenshin.Bemærk! Dit spørgsmål vil blive offentliggjort på siden Spørgsmål og svar.Retningslinjer for indlægSendBekræftelse: Forbedr denne registrering\n1 Cuscaden Road The Regent Singapore # 03 01 4588 6735, Singapore 249715, Singapore Placering:


At give lidt af sig selv – Per Skovkjær Sand\nJeg var til digt-oplæsning i dag i bydelen Richmond, ikke langt fra hvor jeg bor. Inden da havde jeg handlet i Trader Joe’s sammen med Lola, købt en svinemørbrad, økologiske kyllingelår og svinekotteletter, tændt en grill, dampet bønner og lavet en salat.\nInden det havde jeg undskyldt over for en New Zeelænder fra min løbeklub, fordi jeg skylder ham en kop kaffe, og han havde sagt, at det skulle jeg ikke bekymret mig om, og han havde sagt, at vi burde drikke øl sammen en dag, og jeg havde sagt ja og overvejet, om det mon er noget, man siger som standard som en form for godkendelsesstempel, og hvor mange af de øl, som bliver planlagt som afskedssalutter, rent faktisk bliver drukket, og hvor mange der bliver dovne og mister al deres brus.\nOg inden det havde jeg løbet 12 kilometer i bakker med tunge ben.\nInden da var jeg vågnet op, umotiveret.\nInden da havde jeg sovet.\nInden da var jeg gået for sent i seng.\nInden da havde jeg stenet på Facebook i en time i konflikt med mig selv, fordi jeg vidste, at det ikke ligefrem hjælper på følelsen af forbindelse til verden at rulle ned over highlights fra andre menneskers liv på en computerskærm.\nInden det havde jeg siddet på en bar og set sport, som jeg ikke var det fjerneste interesseret i, i tre-fire timer.\nInden det havde jeg tænkt, at det nok var en god idé at være lidt social.\nInden det havde jeg researchet indianere i seks timer og fundet ud af, at blomsten “tidy-tips” (Layia platyglossa) – som jeg så langs vandløbet ved siden af de nye huse, hvor der stadig er nøgne huller, der hvor vinduerne en dag skal sidde, og som dufter af frisk træ, da jeg lavede research i Larkspur lige dér, hvor Miwok-indianerne engang boede, og hvor de har begravet alle fundene i et hemmeligt hul uden at lave alle de arkæologiske undersøgelser, som man normalt plejer at gøre, og asfalteret hullet, så det kan blive en idyllisk villavej for millionærer – her havde jeg fundet ud af, at indianerne brugte frøene fra tidy-tips til at lave brød og suppe.\nInden det ved jeg ikke, hvad der skete.\nMen jeg var til digtoplæsning. Der var et klaver i caféen og to guitarer – en spansk og en western. Jeg tror, at alle kunne gå op og spille en sang, hvis de havde lyst. Men ingen cover-sange, advarede et skilt. Ingen cover-sange. Jeg drak kaffe og spiste havre-kiks med chokolade. Så var der en mand, som læste nogle digte. Hver gang, han havde læst et digt op, havde jeg lyst til at klappe. Både af digtet, men lige så meget af manden. For det er modigt at læse et digt op. I stedet var der stille. Vi fordøjede i stilhed. Jeg tog en slurk af kaffen. Han tog en slurk vand fra en stålfarvet termokande, han havde stillet på klaverbænken og kastede sig ind i det næste digt.\nTil sidst klappede vi af ham. Det føltes helt rigtigt.\nSå var der en anden mand, som læste nogle digte. Efter et par digte hviskede han “Jeg er slet ikke vandt til, at folk er stille”. Så var der én, som fortalte ham, at han klarede det fremragende. Digteren var fra New York. Hans digte smagte af saltvand og føltes som sandheder i tomrummet mellem klokken tre om morgenen og solopgang. Men uden undskyldning. Efter endnu et par digte tog han et skridt bagud og lignede én, der var ved at besvime og fortsætte ind i western-guitaren. Men han klarede det. Ved det sidste digt lagde han sin iPad fra sig og så os allesammen lige i øjnene. Han var ikke ved at besvime eller forsvinde nogen som helst steder hen. Han var lige dér. Og han talte til den person, som ville give ham det sidste kys her i livet.\nJeg ved ikke, hvad pointen er. Måske noget med, at livet handler om at sætte sig selv på spil.


Søkabel på vej til skrot | Energinet\nSøkabel på vej til skrot\nPubliceret d. 1.4.2011 06.46\nSøkabel mellem Gedser og Rostock fiskes op af havbunden og sendes til skrot\nKabelskibet H.P. Lading, som normalt bliver brugt, når der skal lægges søkabler, er i gang med en noget modsat opgave: I farvandet mellem Gedser og Rostock er skibet ved at fiske det ca. 40 kilometer lange Kontek søkabel op fra havbunden. Kablet blev lagt i midten af 1990’erne som en del af den første højspændingsforbindelse mellem Østdanmark og Tyskland. Imidlertid opstod der problemer med kablets samlemuffer, og derfor blev det besluttet at udskifte kablet. Det nye kabel blev taget i drift i slutningen af 2010.\n- Mandskabet på H.P. Lading klipper kablet op i 5 til 7 kilometer lange stykker nede på havbunden og lukker enderne, så der ikke slipper olie ud fra det olieisolerede kabel. Herefter trækkes kablet op af havbunden, rulles op på kabelskibets drejeskive og sejles til et skrotningsfirma, som genindvinder metallerne, fortæller projektleder Søren Krüger Olsen fra Energinet.dk.\nI den forløbne uge blev der syd for Gedser taget ca. 6 km kabel op. Arbejdet med at fiske kablet op fra havbunden i Østersøen og i Storstrømmen forventes færdigt i løbet af sensommeren. Det foregår dog ikke uafbrudt, da kabelskibet har andre opgaver indimellem.


Faster Mette: januar 2015\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 19.15 4 kommentarer:\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 13.35 1 kommentar:\nSå blev det alligevel vinter her i det Nordjyske... Vi har skovlet sne - vi har også gravet vores nabo, den gamle Kesse, fri af dyngerne, så hjemmehjælpen kan komme frem :)\nVi har leget i dyngerne i haven, egentlig kan Oskar slet ikke lide sneen, for den er alt for kold, men når vi har bolden med, så går det :)\nDrivhuset er et spøgelseshus, efter at stormen Egon har været forbi...\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 12.01 2 kommentarer:\nEtiketter: Hals, Kasper, Oskar, Vinter\nJeg skulle bare lige have syet et par puder til Kasper i dag - hvilket jeg også fik gjort :) Men så fandt jeg lige disse påbegyndte patchwork firkanter, og så kastede jeg mig straks over kurven med patchwork rester og gik gang! Måske bliver de til et tæppe engang...\nOskar synes også at det var rigtig hyggeligt :)\nDer kom også en lille påskehøne ud af resterne...\n... med en lille lynlås i ryggen til - måske påskeæg... Lynlåsen er kun 10 cm, og det var temmelig vanskeligt at få den syet nogenlunde pænt i :)\nOg så lige 4 nålepuder... Nogen skal sikkert have en lille gave i løbet af året :)\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 21.01 1 kommentar:\nEtiketter: Oskar, Patchwork, Syning, Systuen\nSå er de sidste julegavepenge omsat til en dejlig pakke fra Sommerfuglen :) Sidsels Sangilds seneste bog Hækleværk + lidt grej til værktøjskassen!\nI dag har jeg bagt 32 pølsehorn og 16 calzone til madpakkelageret i fryseren, så nu vil jeg læne mig tilbage og nyde min pakke :)\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 15.29 Ingen kommentarer:\nEtiketter: Godt Grej, Hækling, Krea, Nye bøger, Strik\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 11.42 4 kommentarer:\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 19.51 1 kommentar:\nDet sner! Det gider vi altså ikke mere... Nu vil vi have forår! Hyacinter og erantis er på vej på ad jorden. Stop så med det sne! :)\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 09.03 2 kommentarer:\nSå fik jeg lavet min lysestage. Vi har nærmest heller ikke kunne bevæge os udenfor en dør hele weekenden, så det eneste der har været vejr til, var stearinlys og strikketøj inde i varmen :)\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 19.50 2 kommentarer:\nEtiketter: Hals, Krea, Vinter\nJeg kom lige til at købe 10 nøgler strømpegarn... 10 nøgler for 150 kr. Så kan jeg jo strikke det sammen med alle de rester af strømpegarn, jeg har på lager... Så er det vel ok, ikke?! :) Jeg kender i hvert fald en som synes det er helt ok :)\nIndsendt af Mette Thrysøe kl. 11.27 3 kommentarer: