K čemu všemu slouží psychiatrická (i jiná) oddělení a léčebny | KOSA NOSTRA zostra aneb NAŠE VĚC zostra ! Prostě Kosa zostra!\n← Proč ještě nejsem komunistou…\nNerozneste mi Kosu →\nK čemu všemu slouží psychiatrická (i jiná) oddělení a léčebny\nPublikováno 26 října, 2012 | Autor: vlkp\nVím, že většinu Kosířek a Kosířů by nadchl článek o privatizaci zdravotnictví nebo o úhradovém systému. Jak už jsem předesílala, pro mě by tahle témata byla (i po intenzívním studiu) poněkud tenkým ledem. Ale i práce řadového psychiatra přináší témata, o kterých se nemluví. I pohled zespodu je zajímavý, alespoň doufám J. Dnes jsem se rozhodla napsat něco o tom, jak nemocniční oddělení často suplují jiné potřebné instituce, které v naší zemi bohužel chybí. Tím totiž dochází ke „zneužívání zdravotní péče systémem“. To je jistě závažnější než „zneužívání péče“ jednotlivci, kterým se řada lidí tolik ráda ohání\nBudu psát z pohledu psychiatra, ale pravda je, že na některých jiných odděleních to není jiné (zejména interna trpí velmi podobně).\nKdyž jsem opouštěla školu, očekávala jsem od práce na psychiatrii tak péči o psychotiky, úzkostné pacienty i pacienty s poruchami nálady. Péči o závislé a dementní pacienty jsme při studiu tolik času nevěnovali, což byla chyba, protože se záhy ukázalo, jak důležitá témata to jsou.\nHned po nástupu na první nemocniční psychiatrické oddělení začal boj s internou. O co? O intoxikace. Intoxikace jsou šedou zónou medicíny. Je jedno, jestli jde o léky (sebevražedné pokusy), alkohol, drogy – internisté tvrdí, že jde o psychiatrickou diagnózu, zejména tam, kde nejsou jasné příznaky poruch vědomí (tedy je-li intoxikovaný vzhůru, nic mu nehrozí, šup s ním na psychiatrii). Psychiatři naopak tvrdí, že každý intoxikovaný by měl ležet alespoň 24 hodin na lůžku interním pro případ, že se rozvinou komplikace (psychiatrická oddělení nejsou většinou na takové eventuality vybavena). Boj je lítý a neustává. Pravda bude asi někde uprostřed, ale jsme ve stádiu, kdy už argumenty nikdo ani neposlouchá.\nNejvětší tahanice byly, jsou a budou o opilce. Pražská záchytka na Bulovce má pro vaši informaci celých 17 lůžek (někdy je plná už kolem osmi či devíti večer). V některých krajích (Ústecký, Liberecký, Plzeňský aj.) záchytka není vůbec. Vzhledem k tomu, že opilost je jednou z nejčastějších diagnóz nočních služeb, je tenhle problém víc než ožehavý. Opilcům většinou někdo volá záchranku, když je najde spící na ulici, nebo je vozí příbuzní, přátelé nebo policie, když jsou agresivní nebo vyhrožují sebevraždou. Co se s nimi v nemocnici děje: Nejprve je na řadě pohovor s pacientem (pokud je to možné) a jeho fyzické vyšetření. Alkotest je jedna z prvních zkoušek, které v noční službě provádíte (je to i kvůli tomu, že člověku, který má v sobě alkohol nemůžete podat skoro žádné léky, pokud má ještě jiné potíže). Další problém jsou poranění, zejména poranění hlavy. Řada podnapilých upadne, musíte vždycky vyloučit jiné příčiny případné poruchy vědomí, než stav prohlásíte za těžkou opilost. Porucha vědomí může být i jiného původu (nitrolební krvácení apod.). Ve chvíli, kdy je potvrzená „pouhá“ opilost, ale pacient není schopný opustit pohotovost (je nadále agresivní, sebevražedný nebo příliš spavý), volá lékař na záchytku. Pokud je tam plno, přijde na řadu handrkování o to, které oddělení pacienta přijme. Většinou to opět padne na psychiatrii (tedy tam, kde nemocnice psychiatrické oddělení má, jinak na internu), protože tam patří poruchy chování.\nZajímavé je, že ačkoli za záchytku pacient platí, na nemocničním oddělení leží zpravidla zadarmo (i když i to se postupně začíná měnit). Další kuriozitou je, že ačkoli pacienta je nutné vést v dokumentaci jako hospitalizovaného (protože fyzicky je přijímán na oddělení), tyto pobyty nemůže oddělení účtovat pojišťovně jako hospitalizaci, protože zpravidla trvají méně než 24 hod. Co to znamená pro personál oddělení? Je třeba založit chorobopis, vyplnit všechny ty hromady papírů (tady se vejdeme do 24h lhůty), kromě toho je ale pacienta potřeba vysvléct a umýt (často bývají znečištěni zvratky, močí i stolicí) a vyřešit kam ho na oddělení umístit, aby nerušil ostatní pacienty (depresivní, manické, paranoidní, úzkostné…). Poté ho dostatečně zajistit tekutinami a pravidelně kontrolovat. V případě zvýšené agresivity v rámci opilosti je nutné pacienta omezit v lůžku popřípadě v izolaci (medikace je kontraindikovaná). Ráno (někdy až brzy odpoledne) je potřeba pacienta přeměřit alkotesterem, zkontrolovat, že nenastoupil odvykací stav, a pokud je vše v pořádku, pacienta propustit (tedy další hromady papírů). Většina oddělení je schopna pojmout jeden nebo dva záchyty s tím, že jejich umístění řeší různými nestandardními způsoby – jak jsem psala, s ohledem na ostatní pacienty.\nTolik k opilcům\nDruhou velkou skupinou lidí, kteří jsou často „odkládáni“ do nemocnic a léčeben jsou senioři. Tohle je hodně cítit hlavně před Vánoci. Nejprve malá odbočka. Kdysi dávno jsem prošvihla většinu skvělé přednášky doktora Koukolíka. Přišla jsem až těsně před koncem, ale některé věci, které tehdy řekl asi nikdy z hlavy nedostanu (a zkušenost mi je mnohokrát potvrdila). Mluvil o tom, že řada pacientů, kteří zemřou v nemocnici, je odesílána k pitvě s diagnózou Alzheimerovy demence. Když ale patolog pátrá po známkách tohoto onemocnění v mozku, žádné nenajde*. Důvodem je, že řada pacientů je pouze velmi dehydratovaných a osamělých a jejich stav může demenci napodobovat.\nDemence samotná mezi indikace k psychiatrické hospitalizaci nepatří. Do nemocnice přivedou pacienty buď komplikace (hlavně poruchy vědomí provázené zmateností) nebo nedostatek jiného zázemí. Často jsou to opravdu opuštění lidé, o které se nemá kdo postarat – důvody jsou různé, někteří děti nemají, jiní s nimi nemají dobré vztahy a další mají rodinu třeba v zahraničí. Většinou se dostanou do nemocnice, protože se začnou „chovat divně“ a záchranku zavolají sousedi. Někteří bloudí, jiní jsou vůči pečovatelům nebo rodině agresivní, další se poraní a po ošetření na úrazové ambulanci lékař neví, co s nimi. Příběhy jsou různé, jedno mají společné, pacient v tomto stavu není propustitelný domů, pokud žije sám. Je to situace, kterou je velmi těžké vyřešit. Většinu těch, kteří jeví jasné známky duševní poruchy, pojmou gerontopsychiatrická oddělení léčeben. Nejprve akutní oddělení, potom tzv. chroňáky. Faktem zůstává, že naprostá většina těchto hospitalizací je to, co nazýváme hospitalizací sociální (pacient potřebuje hlavně ošetřovatelskou péči a pravidelné, nicméně ne každodenní, kontroly psychiatrem). I přes snahu sociálních pracovnic, je umístění do speciálních domovů obtížné, do běžného domova důchodců tyto pacienty nevezmou kvůli zvýšené potřebě ošetřovatelské péče a nutnosti zvýšeného dohledu. Řada z nich v léčebně dožije.\nJá osobně jsem se v gerontopsychiatrii našla. Naši „staroušci“ měli občas i světlé chvilky a vyprávěli věci, které si dneska ani nedovedeme představit.\nDo stejné situace se může dostat každý senior, který si třeba zlomí krček kosti kyčelní a nemá doma nikoho, kdo by mu pomohl v běžných činnostech. Kam ho mají lékaři přeložit ve chvíli, kdy nepotřebuje každodenní lékařské vizity, ale pouze rehabilitaci a ošetřovatelskou péči\nPokud bych měla tohle všechno nějak shrnout, psychiatrická (i jiná) oddělení často suplují jiné služby – zejména sociální (a ty výše zmíněné záchytky). Místo populistického blábolení o zneužívání péče jednotlivci, by se podle mého názoru měla vláda spíš zamyslet nad tím, jak posílit sociální síť. Tuším, že ministr Heger proklamoval záměr, převést část lůžek akutních na ta chronická (kde je péče o něco „slabší“ a zároveň oddělení nedostává na pacienta tolik peněz, což bych řekla, že je primární motivace našich šetřilů). Osobně si myslím, že lepší řešení by bylo zavádět změny postupně. Nejprve vytvořit dostatečné zázemí (domovy se\nspeciální péčí) a pak zjistit, jestli akutních hospitalizací ubylo a případně přistoupit k rušení lůžek. Bohužel mám neblahou tuchu, že jestli k těmto opatřením dojde (a to už se začíná mluvit i o úplném zrušení psychiatrických léčeben), bude to v duchu „nejdřív zrušíme akutní péči, a pak budeme záplatovat to, co jsme tím způsobili“. Na úplný závěr podotýkám ještě jednou, že záchyty i sociální hospitalizace nejsou jen doménou psychiatrů, ale i jiných oddělení, a prosím kolegy, aby si můj přístup nevykládali jako bagatelizaci problémů, které mají jiná oddělení. Snažím se jen poskytnout konkrétní popis problému tak, jak jsem ho vnímala v rámci své práce.\nNěkdy příště rozvedu to rušení léčeben a zavádění komunitního systému péče o duševně nemocné.\n* Alzheimerova demence má jedno specifikum, a to že jediné „hmatatelné“ důkazy jsou k nalezení až při pitvě, tedy diagnostika závisí pouze na přítomnosti typických příznaků a stanovuje se pomocí psychologických testů.\n62 reakcí na K čemu všemu slouží psychiatrická (i jiná) oddělení a léčebny\n26 října, 2012 (0.50)\nzážitek mýho šéfa, byl v odmašťovně v Černovicích. Když sem se za ním stavoval na návštěvy, jezdil za ním beznohej mladej kluk na invalidním vozíku. Furt, jak pejsek.\nV práci potom vyprávěl příběh toho kluka, ilustrující naši skvělou současnost.\nKluk se narodil „sportovcovi“, kterej zobal bobule. To se projevilo tím, že takhle chemicky podpořenej syn byl invalidní, měl zdeformované nohy. Tatínek neprodleně maminku opustil, potomka jí ponechal. Doktoři při pokusech o nějaké vylepšení „kvality“ života postupně do obou nohou zanesli infekci a vyléčili je amputací.\nMladej, kterej žil s matkou, „utíkal“ na vozíku s domova. Sociálka to vyřešila umístěním do blázince. Skončil na uzavřeném oddělení s psychotiky, Šéf to popisoval: cvoci, schizofrenici a vrazi“. Tak sem se radši nevyptával. Naštěstí se potom nějakej osvícenej doktor postaral o přeložení mezi ožraly a feťáky, takže relativní pomoc.\nA tohle se děje v Čechounsku, osvíceném a pokrokovém jeden a dvacátém století.\nPokud jste tam někdo v inkriminované době byli na odvykačce, opravte nepřesnosti vzniklé mým zjednodušením.\n26 října, 2012 (11.16)\nPepane, pár poznámek, psychotici nejsou rozhodně „vrazi“, jejich kriminalita je stejná nebo nižší než u zdravé populace. Vrazi aj. násilních, pokud jeví známky duševní poruchy, jsou na speciálních odděleních se speciálně vyškoleným personálem.\nTen příběh mě jinak nepřekvapuje, na psychiatrii končí spousta lidí, kteří tam nepatří. Na dětské psychiatrii končí spousta dětí proto, že mají pitomé rodiče. Některé mentálně retardované děti tam tráví prázdniny, protože jejich maminky jsou už úplně vyčerpané a potřebují trochu nabrat síly („tatínkové“ se často k MR dětem nehlásí, mají přístup ve stylu „z mojeho semene tenhle kripl být nemůže“)… je to smutné…\nJinak co se týče obyvatel jednotlivých oddělení, tak si moc nevyberete. Duševně nemocní (včetně závislých) jsou po celou historii lidstva vytlačováni na okraj společnosti, takže najít v léčebně „slušný pavilon“ podle někoho, kdo o psychiatrii moc neví, je v podstatě nemožné…\n26 října, 2012 (11.46)\njá su poslední, kdo by chtěl nemocnýho „soudit“, takhle to komentoval můj pan vedoucí.\n26 října, 2012 (13.14)\nRozumím, nemyslela jsem to nijak útočně vůči vám, spíš jen poznámka k tomu, jak se věci často mají v reálu z pohledu z druhé strany. Věřím tomu, že pro Vašeho šéfa to byl dost podivný zážitek…\n26 října, 2012 (19.25)\nno, zanechalo to na něm nějaký stopy…\nUž s nama nechodí do hospody. A jako náhradu piva objevil čokoládu.\n26 října, 2012 (19.33)\nAbstinovat v čechách a na moravě není jednoduché.\n28 října, 2012 (21.12)\nHairyfish, netýká se to Vašeho příspěvku, ale myslím, že mám něco do Vaší sbírky. Pokud máte zájem ,volejte po 18. hodině na tento telefon 731 176 423. zdraví Diagnoza\n26 října, 2012 (5.53)\nten blog je skvělý. A poctivý.\n26 října, 2012 (8.17)\nOmlouvám se Rybko, že odbočuju. Není to proto, že bych neviděl, jak je Vaše téma důležité a napsané velice „napřímo“. Až člověka mrazí.\nJen chci kolegy upozornit, aby se dnes mrkli do blistů. Je tam několik zajímavostí (např. 2 o Izraeli) a taky tohle o chemikovi.\n26 října, 2012 (8.47)\nA nepadá na vás, paní Hairyfish, z těch vašich seniorských pacientů deprese?\nJá mám v nejbližší rodině na starost šest seniorů (76 až 90 let) – samozřejmě, že ne úplně sám. Ty dva nejstarší už máme v privátním penzionu, protože prostě nejsme schopni se o ně starat 24 hodin denně – to je práce na pořádně plný úvazek. A i když je máme všichni rádi a chodíme za nimi na střídačku asi tak třikrát týdně, vlastně nikdo z rodiny (jejich děti s partnery – což jsem já -, vnoučata – už pořádně dospělá, a pravnoučata) tam nechodí rád. Z toho prostředí, plného starých už většinou dost nemohoucích lidí (fyzicky i psychicky) na nás všechny padá chandra. Opravdu to nejsou hezké obrázky. Nějak se s tím vyrovnáváme, samozřejmě, ale veselé to fakt není. obdivuji tamní personál, ale dost se tam střídá – nevím přesně proč, ale možná právě proto.\nJá předpokládám, že vy to musíte brát jinak (jako profesi), ale stejně – nemyslíte, že vás to nějak poznamenává, deprimuje?\nP.S.: Stáří je hnusné a já se ho dožít nechci.\n26 října, 2012 (10.05)\nMoje snacha, než se stala mojí snachou a matkou mého vnuka, pracovala a po mateřské chce opět pracovat v domě pro seniory. Ale neviděl jsem na ní nějaké ty vlivy. Ono je to asi jiné pro zaměstnance a jiné pro příbuzné. Ten příbuzenský vztah se do vás promítne více než do toho zaměstnance. Ten klidně dokáže 12hodin obsluhovat nemohoucí a „alzheimry“ a večer si užívá třeba schůzku s chlapcem. Možná si vzpomenete na dobu, kdy vaše vlastní dítě onemocnělo banální virozou a vy jste běhal po doktorech a lékárnách naprosto bez rozumu. A dneska, když onemocní vnouče, už to berete s nadhledem. Prostě ten odstup se vždycky někde projeví.\n26 října, 2012 (11.10)\nOtázka je, jestli je to dobře. U chirurga chápu. Kdyby se mu dělalo z otevřeného těla tak blbě jako mně, nedokázal by pro emoce kvalitně operovat. Ale v jiných oborech ta „profesionalita“ je spíš ochrannou slupkou“.\nZažil jsem nedávno, senior se dusil, nemohl dýchat, odsávací mašina vedle postele. Když jsem skákl slušně na sesternu, tak se tam zvedl mladík od kafe řka „tak jo, já to jdu odsát“.\nKdyž jsem kdysi byl ve špitále se zánětem ledvin a horečkami, že jsem blouznil, seděla u mne hezká sestra půl noci, držela mne za ruku a otírala čelo. Bohužel, jak se mi udělalo líp, přestal jsem pro ni existovat 🙂 . Ale hodně mi pomohla. Člověk by v těch největších sračkách neměl být sám.\n26 října, 2012 (11.28)\nTohle je individuální, z vlastní zkušenosti: Každý rok, jsme s kapelou dělali pro pacienty jeden nebo dva koncerty (na vánoce vždy). Pacienty to potěšilo, vytrhlo je to z dlouhé hospitalizace a připomělo jim to, že se mají ještě čím a na co těšit. My jsme z toho pochopitelně taky měli radost. Původní šéf byl rád, že se na oddělení děje něco navíc, a když zjistil, jak velký ohlas koncert měl, měl z toho také radost. Nový šéf mi hned na začátku dal najevo, že mu to (v podstatě stejně jako sami pacienti) nemůže být více lhostejné, a že jestli chci něco takového na oddělení uskutečnít, je to jen moje věc… Tak tak… Mezi sestřičkami je taky velký rozdíl, prostě záleží na lidech.\n26 října, 2012 (13.53)\nTo je smutná věc, že za dobrého šéfa, místo toho, abychom vyfasovali ještě lepšího, nastoupí někdo daleko horší. Zažila jsem jeden takový koncer na našem oddělení. Za naším dlouhodobým pacientem přijeli jeho kamarádi. Kamarády dovezli jejich ošetřovatel a ošetřovatelka z Domova na zámku z Nezamyslic u Prostějova.Tam totiž, v domově pro (nejen)mentálně postižené ten náš Mireček (70) žije. Šest „kluků“ má v repertoáru víc jak sto písniček. Jejich vychovatel s nima dvakrát týdně nacvičuje a pak kluci vystupují na různých akcích. Koncert jsme si užívali všichni, vystupující, pacienti i personál. A já hluboce smekám před lidmi, kteří dokáží pečovat o druhé, pomohou jim ulehčit a naplnit jejich život něčím smysluplným a pěkným.\n26 října, 2012 (15.46)\nOn ten původní byl jinak taky dost šílený, ale jinak a dnes, když to vidím s odstupem, mám pocit, že to bylo hlavně kvůli tomu, že si všechno bral až moc a byl pod HODNĚ velkým tlakem. Upřímně řečeno byly doby, kdy jsem si myslela, že to horší být nemůže, ó jak jsem se pletla…\n26 října, 2012 (12.52)\nStalo se mi něco podobného. Měl jsem nediagnostikovanou nemoc, ležel jsem na infekci a skoro nemohl ani jíst – dehydratace. Lékařkak, která tom dělala „kolečko“ byla na mne tak hodná, že mi místo erárního rohlíku koupila sama od sebe něco jiného. I jinak se ke mně chovala jak k vlastnímu. Naprosto bez důvodu. (Aspoň já žádný neznám). A na témže oddělení byla sestra, která sice nebyla bůhvíjak krásná, byla jen sympatická. A ta když vešla do pokoje, jako by se rozzářilo sluníčko.\nJe to vždycky jen v lidech. Protože místní zastupující vrchní nelze ani nijak pojmenovat, protože i pro to slovo by to byla nebetyčná urážka.\n26 října, 2012 (11.07)\nNepadá, já mám ve volnu spoustu věcí, které mi nabijou baterky. A tak si s rozinkami (jak já stařečkům a stařenkám občas láskyplně říkám :-)) občas v nemocnici zazpívám, občas si s nimi jen sednu a nechám je mluvit. Ve špitále je nás na tu dřinu pdostatně víc, takže se nevyčerpáme nikdy úplně. Někdy na mě padne únava, to je většinou těsně před dovolenou, ale na rovinu říkám, že se starými lidmi pracuji ze všech nejraději. Jen mě někdy moc mrzí, že medicína dospěla tak daleko, že občas udržuje léta při životě někoho, kdo už to zjevně vzdal. Ale není na nás, abychom to posuzovali a rozhodovali, kdo už má jít, a kdo ještě ne…\n26 října, 2012 (11.13)\nJá se stáří chci dožít. Mladý, krásný, zdravý a bohatý 😀\n26 října, 2012 (11.48)\nHairyfish, jste moudrý člověk – berte to jako nejvyšší uznání, kterého jsem schopna…\n26 října, 2012 (12.47)\nWow, dík :-).\n26 října, 2012 (12.20)\nJe tragédií, že většina dnes mladých, zdravých, ambiciozních a úspěšných lidí si myslí, že jich se stáří, nemoce a nemohoucnost netýká. Jak jinak si vysvětlit tu snahu po neustálém snižování státních výdajů na péči o nemocné a nemohoucí? O nerespektu, neúctě a zesměšňování seniorů radši nemluvit!\n26 října, 2012 (12.30)\nTaké občas využiju psychiatrie jako odkladiště pro nebožáka se kterým si nevím rady.\nDíky bohu, že ještě existuje.\nI u nás občas někdo taký skončí, ve zdravotnictví stále ještě přežívá socialismus ,zbytky a člověk si může občas dovolit luxus chovat se jako člověk.\nAle doba přituhuje, ekonomický tlak je čím dál větší a lidi všeobecně se k sobě chovají čím dál hůř. Alespoň na naší ambulanci a v naší nemocnici. Ukazatele a oběžníky nahradily kolegialitu a ekonomický výsledek se stal jedinou prioritou.\nPřípadným zrušením lůžek nepochybně ušetří, „klienti“ skončí pod mosty a mrtví. Koho to dnes zajímá.\nNu a staroušci. Moje zkušenost je taková, že ti vlastní mě neskutečně štvou a ti cizí mi přijdou rozkošní až sladcí.\n26 října, 2012 (12.55)\nJj, platí pravdilo spojených nádob, až se zruší léčbny, jejich obyvatelstvo se přesune na ulice a do vězení. K tomu došlo všude tam, kde léčebny zrušili, údajně to mají dobře vyjádřené v číslech v USA. Dr. David o tom napsal několik výborných pojednání.\nS těmi staroušky, no ne všichni jsou sladcí a rozkošní, ale v práci to jde přežít daleko lépe než doma. Často u nás končí s úzkostně depresivním syndromem (většinou) ženy, které se vzdaly svého vlastního času, aby mohly pečovat o stařečky. Je to jistě záslužné, ale po letech pečování stařečci odešli, a pečovatelům nezbylo vůbec nic. Péče o dementní pacienty je navíc komplikovaná, protože jsou často paranoidní (tvrdí třeba, že jim pečovatel krade věci apod.) a někdy agresivní… je to opravdu těžké, ale léčebenské oddělení bohužel tenhle problém nevyřeší.\nTen úbytek kolegiality považuju za to nejhorší, co doba přinesla. Nikdo nikomu nevěří, nikdo nechce ani náznakem vyhovět. Panuje arogance a neochota, na pozadí strach ze žalob, jak už jsme o něm spolu dřív mluvili. Pro mě nebyli ve službách nejhorší akutní psychiatričtí pacienti, ale ti mezioboroví. Nedejbože když jsem chtěla CT, interní a neuro vyšetření u prvozáchytu a ještě k tomu v noci…\n26 října, 2012 (14.32)\nPaní Hairyfish, mluvíte mi z duše. Nejen ve zdravotnictví, ale i jinde ta arogance a neochota panuje. V minulém zaměstnání jsem měla možnost zažít nástup „mladých vlčáků“. No ale kdybych napsala, že je dnes člověk člověku vlkem, možná že bych chudáky vlky urazila… Místo dřívější snahy se domluvit, jak co nejlépe dojít k potřebnému výsledku, nastoupil styl boje a dokazování, kdo a co může za to, že to k požadovanému výsledku nevede.\nV našem ústavu jsou ve velké většině lékaři, před kterými člověk s úctou smekne klobouk, pro jejich znalosti, pro jejich lidský přístup k pacientům. Bohužel se však najde i takový, u něhož je nejdůležitější „obložnost“ neboť za ni pobírá nezanedbatelné prémie. Pacienti sami o sobě nejsou až tak důležití… Spoustu věcí pak zachraňují sestřičky. A nemůžu si odpustit poznámku, že právě tento lékař je věrný volič ODS, a Langer s Nečasem (které zná osobně) jsou pro něho ti velice inteligentí a správní hoši.\nTo pro mne je opravdu přijatelněší a sympatičtější Dr. David, o kterém se zmiňujete, i když ho neznám osobně 🙂\n26 října, 2012 (14.57)\nJeště k tomu prostřednímu odstavci. Znám případ, kdy se téměř šedesátiletá dcera starala o maminku s alzheimerovou chorobou. Její děti byly mimo domov a manžel, workoholik, od rána do večera v práci. Není divu, že se dostavilo vyčerpání organismu. Tělo začalo protestovat. Začala bolet záda a tak se ocitla v nemocnici „na kapačkách“ Pak se dostavily vysoké horečky a ochrnutí celého těla. Způsobil to prý nějaký vir, který využil jajího oslabení. Její stav je bohužel nezvratný.\nV dnešní době je zoufalý stav s nezaměstnaností. A přitom by bylo tolik práce, která by se měla udělat. Kupříkladu v léčebnách dlouhodobě nemocných by mělo být daleko více personálu, aby péče byla kvalitnější, aby se lidem dostalo víc péče a pozornosti.. A ten personál – sestřičky, sanitářky- by měl být daleko lépe ohodnocen.\n26 října, 2012 (15.56)\nMáte pravdu. Také by mělo být více fyzicky statných ošetřovatelů, protože běžná sestřička má ve 30 letech záda nadranc. Hlavně by ale na LDN měli ležet Ti, kteří tu péči potřebují a ne Ti,, kteří tam skončili z důvodu nedostatku jiných zařízení. Péče o rodiče a jiné příbuzné, kteří jsou nemocní je opravdu vyčerpávající. Další „syndrom“ pečovatele je totiž i to, že po jejich úmrtí vlastně cítí úlevu, kterou si ale příšerně vyčítá. Ti lidé jsou v emoční pasti a málokdy mají dostatečnou podporu. Myslím si, že ideální by bylo odstupňovat nějak systém péče od „home care“ + rodinná péče až po specializovaná zařízení dlouhodobé péče. Není možné totiž vymyslet jeden model, který bude vyhovovat všem. Problém je samozřejmě s financováním takových služeb, ale všechno jde, když se chce, že? Důležité je, že nejprve se musí vytvořit prostor v sociální síti a pak teprve se může rušit to, co dnes funguje (sice ne ideálně, ale lépe než nic)…\n28 října, 2012 (18.57)\nMilá Hairyfish ,poslední odstavec o úbytku kolegiality podepisuji,to je naprosto přesné. Bohužel to vidím zejména u mladých kolegů, vždycky přemýšlím,kde “ soudruzi z NDR udělali chybu“:-))).Jinak skvělý článek,hlubokosklon.\n26 října, 2012 (13.04)\nZkousim se pripojit z mobilu. Prelouskl jsem diskusi a mám jednak slzy v ocich a hlavne- pocit neskonale hrdosti , kdo na Kosu chodi jako autori a jako ctenari!!!\nA mila Hairifish – konstauji, ze Harihay si umel vybrat!! Sdelte mu, ze gratuluji!\n26 října, 2012 (13.25)\nPřed nedávnem jsme tady nad článkem Hairyfish aktivně debatovali, jaký zmatek až téměř revoluci nám ve vztahu lékař-pacient nadělali „klienti“ a „informovaný souhlas“. Mnozí včetně mně jsme docela vyčítali lékařskému stavu hlad po penězích ať už ty nešťastné poplatky, nátlak na zvýšení platů, úplatkařství. Něco pravdy na tom určitě bude, přesto však – paní Hairyfish, páni doktoři ještě pořád se klaním! obzvlášť práci se seniory!\n26 října, 2012 (14.06)\nJá nikdy nezapomenu na jednu pražskou LDNku, kde zemřela poměrně nedávno moje babička ve věku 93 let. Nezapomenu v dobrém!\nProstředí celkem neosobní, ale vylepšené vlastním sociálem pro každý 4lůžkový pokoj a fantastickými pavlačemi s výhledem do lesoparku kolem Rokytky, po nichž se mohl za hezkého počací prohánět s chodítky a vozítky stařečci a doléčovaní.\nA i ty neosobní pokoje byly oživené. Sice vikslajvantovými, ale pohodlnými ušáky, které pohybuschopným pacientům poskytovaly iluzi soukromí, protože se do nich mohli schovat úplně celí. A kolem postelí obrázky a fotky od rodin, nad postelemi (dokonce i na zvedacích hrazdičkách) pověšení různí ptáčci, kdytky a motýlci z papíru (neteř jich taky pár spáchala 🙂 ).\nOvšem tím hlavním byla péče. Skutečná PÉČE!!! Laskavá, ale přísná až neoblomná. Ono to s mnohými asi jinak nejde. Několikrát jsem byl svědkem, když jsme přišli na návštěvu, jak naši babču sestra pérovala. Babička totiž v 90ti přechodila (!!!) infakrt a lehkou embolii plic. Takže prostě slábla a nebylo jí pomoci. Ale právě díky té neoblomné péči personálu své poslední měsíce prožila a ne proživořila. Dokud mohla chodit, MUSELA jít na jídlo do klubovny – pěkně s chodítkem a marš 😀 Sestra takhle před sebou „hnala“ houfek chodítkářů ke stolům – s ubrusy a kytkami. Drobnosti; ale ti lidé žili. Byli ve společnosti a byl o ně ZÁJEM.\nKdyž už pak chodit nemohla, tak jakmile jsme se ohlásili, sestra šla s námi, babička se MUSELA posadit, sestřička ji pěkně učesala, upravila a PAk terpve byla návštěva. Sestry také dohlížely, abychom ji moc nerozmazlovali. Oloupat jí banán ano, ale jíst ho musela sama a v sedě. Podat pítko ano, ale držet si je a pít musela sama. A když jí to šlo a třeba se sama posadila, tak ji sestřička pochválila a pohladila po rameni. Nebo jsme tam byli a sestra přišla a ukázala nám, jak babičce namasírovat záda a ramena, aby se ještě alespoň jednou dokázala posadit a aby vydržela sedět aspoň chvíli. Také bylo fantastické, že jsme mohli přijít na návštěvu kdykoli – jen jsme museli vypadnou do 21. hodiny, aby měli starouškové klid; ale díky tomu jsme mohli chodit i po práci. Já jsem byl doslova ohromen systémem, který tam panoval. A hluboce smekám před těmi, co tohle dokázali vytvořit.\nPak umřela. A já věřím tomu, že spokojená. Volala mi to sestra do práce a bylo to jak od Felliniho 🙂 Že babička zemře, jsme věděli, věk člověk neukecá. Sestřička povídala, že ji posadila, učesala, babička vypila Actimel a umřela. No, a já se musel smát, i když mi tekly slzy proudem…\nDíky! Díky všem vám, kteří i přes špatné materiální a finanční podmínky dokážete být lidští a i z mála nemocným a bezmocným umíte a CHCETE vytvořit prostředí, v němž v rámci možností ŽIJÍ.\n26 října, 2012 (14.24)\nDíky za takový příběh. Naše babička díky podobně skvělé péči dožila sice v bolestech, ale vcelku důstojně. Líbilo se mi i to, že ji už nenutili k dalším vyšetřením s ohledem na to, že by se sice objasnilo na co umírá, ale už by ji to nijak nezachránilo, tak ji raději netrápili.\nJen mě napadá, že bych na Kosíře mohla apelovat, aby posílali děkovné dopisy na ředitelství, pokud jsou s péčí spokojeni. Naštavný pacient totiž stížnost většinou napíše, ale spokojení pacienti se tak často na ředitelství neozývají. některá oddělení pak uměle vypadají jako velmi špatná, protože těch pár nespokojených hlasů na vedení dojde a zbytek ne… Možná to zní hloupě, ale poměrem stížností vs. děkovných dopisů se občas na primářských poradách argumentuje… Nehledě na to, že dobré slovo (obzvláště psané) personál oddělení velmi potěší, mám jeden takový dopis v zásobě pro chvíle, kdy moje motivace kolísá :-).\n26 října, 2012 (14.30)\nMy jsme jim to tam napsali na kus papíru hned, jak jsme šli vyřídit pohřeb a odnést babiččiny věci. To nešlo jinak, protože byli prostě skvělí 🙂\nMoc bych si přál, aby to takhle fungovalo všude.\n26 října, 2012 (14.48)\nVymyslel jsem takový „Parkinsonův zákon“: Mezi finančním ohodnocením práce a její společenskou užitečností je nepřímá úměra. Čím je práce důležitější, tím je hůř placená a opačně čím je zbytnější, tím lépe. K životu naprosto nutně potřebujeme pekaře, uklízečky, traktoristy, sanitářky, popeláře…. vše s minimální mzdou k obživě nestačící. A na druhé straně máme advokáty, veksláky na burze, poslance, členy dozorčích rad , …. vše s vatou a bez jejich činnosti by jsme se často rádi obešli.\nJasně to sem nepatří, ale vzpoměl jsem si tady na kuchařky. To vždycky pláču já. Dělají to /často/ poctivě s láskou a dobře a nyní jim dali 10 místo 12 hrubého, v rámci boje za kapitalismus.\nČlověk si jasně uvědomí, proč byla celá předválečná elita vlevo.\n26 října, 2012 (15.30)\nPodepisuji! Nejhorší navíc je, když ti na opačném spektru společnosti v těchto kuchařkách vidí ty „neúspěšné a závistivé“, které jim nepřejí jejich pracně a poctivě „vydělané“ miliony:(\n26 října, 2012 (15.19)\npřipojuji se k těm, kteří vám vyjadřují poděkování a obdiv za vaše názory, za vaši práci a krásný lidský cit. Přeji hodně zdaru a síly.\n26 října, 2012 (15.20)\nNejsem anonymní. Miluše\n26 října, 2012 (15.28)\nDíky za hezký článek. Moc se mi líbí váš pohled na věc a z vlastní zkušenosti vím, že takto to prostě (bohužel) chodí. Dovolil bych si jen jedno malé doplnění. Pacient (chcete-li klient/uživatel služby) s Alzheimerovou demencí do domova pro seniory může. Resp. do takového, který má dle zákona o sociálních službách registrovánu službu „domova se zvláštním režimem“ (často je tato součástí právě domova pro seniory). U nás v kraji je hned několik domovů pro seniory, které mají ve své struktuře část, poskytující právě tuto službu. Samozřejmě to není relevantní vašemu článku, protože je zřejmé, jaké jsou v současné době čekací lhůty a kam jdou priority naší politické reprezentace, čili ani zvýšené kapacity by nevyřešily prblémy lidí, o kterých se to „zjistí“ až u Vás na příjmu. Kraj se to u nás také snaží hojit, ale priorita top jedna to rozhodně nebude. Nicméně, znám i takové případy, a to je problém, kdy některá zařízení sociálních služeb ráda posílají své klienty do nemocnice – nemají pak s nimi starost, odpadnou vášně, které vznikají v rámci vyjednávání se zdravotními pojišťovnami a jejich neochotou proplácet nově napříkald úkony per os atd. atd.. Proč Vám to píšu, ani nevím, asi abych Vám mohl na konec ještě jednou poděkovat za hezký, lidský text:)\n26 října, 2012 (15.38)\nMáte pravdu, problém je právě v tom, že domovy se speciální péčí jsou přeplněné, a není jich tolik. Navíc je tam méně personálu než ve zdravotnických zařízeních a často je obtížné ohlídat u staroušků tolik důležitou hydrataci. Ono totiž jedno, dvě pokulhání v pitném režimu a takový člověk přijede s počínajícím selháním ledvin do nemocnice, následuje celkové zhoršení stavu (včetně mentálního) a pokud se brzy nepostaví na nohy, pak často pneumonie… Je to vážně těžké.\n29 října, 2012 (14.51)\nmůj otec trpěl vaskulární demencí a to je Alzheimerově chorobě velmi podobné. Domácí péče nebyla možná ale nakonec jsme pro něj našli místo právě v domově pro seniory se zvláštním režimem ve Velkém Březně u Ústí nad Labem. Zřizovatelem domova je město Ústí na Labem a nejde tedy o soukromé sanatorium ale myslím že mnohé z nich předčí kvalitou péče. Navíc náklady pobytu pokryl starobní důchod a příspěvek na péči.\nPéče byla naprosto profesionální a lidská. Umožnila mému otci prožít zbytek života důstojně a v klidu což je myslím to nejdůležitější.\n29 října, 2012 (15.20)\nJe dobré slyšet takto povzbuzující příběh. Já mám zkušenosti hlavně se středočeským krajem a Prahou, kde je sehnání místa často velmi obtížné.\n26 října, 2012 (18.59)\nHairyfish, díky za článek i Vaši práci…\n26 října, 2012 (20.00)\nzapoměl sem na to nejdůležitější, zdenekb to napsal za mě.\n26 října, 2012 (20.57)\nněkolikrát, spíše mnohokrát jsem přemítal, jestli má Kosa smysl nebo nemá. A párkrát už jsem byl rozhodnutý, že jak dojdou články v zásobníku, tak ji , minimálně na nějaký čas, zavřu. Protože stejně nic nezmění, nic nikam nepohne a tak podobně… Vždycky s e ale stalo něco, proč jsem pokračoval.\nA když čtu diskusi, kterou vyvolal Váš článek , pak Kos a smysl má. Rozhodně má….\nNicméně – Jarda Hudec výše napsal, že nechce být starý a že stáří je hnusné. Nezbývá mi, než sním souhlasit. Děsím se toho, že budu starý, bezmocný a budu své okolí jen obtěžovat… Doufám, že to osud a moje „životospráva“ vyřeší pro všechny zúčastněné přijatelným způsobem. Že nebudu muset na vlastní kůži testovat, jestli ještě fungují ve zdravotnictví profíci Vašeho typu, či paní Zdeny nebo Jana Čermáka nebo jestli se už těm úsoěšným je podařilo všechny eliminovat.\nDíky za Váš článek a všem účastníkům diskuse.. UDělali jste z Kosy ostrůvek člověčiny. .\n26 října, 2012 (21.37)\nJá to vidím tak, že jsou i horší věci, než stáří :-). Když tak občas jezdím po těch hudebních akcích, vždycky si tam mezi těmi ostřílenými bardy připadám jak růžové poupě, a to už taky nejsem žádná malá holčička. Ti lidé se svojí muzikou jezdí po světě, dokud můžou. A když už nemůžou, hrají si aspoň doma :-). Myslím, že dokud člověk má nějakou náplň, je to dobré. Duše se musí zalévat a hnojit v každém věku, nejhorším nebezpečím je strach z toho, že je člověk příliš starý na to, aby se učil nové věci (vidíte, já tu naší famílii pořád někam tahám, pořád zkoumám hranice vesmíru – on to ten můj drahý se mnou nemá jednoduché)… A ostatně pokud mě Alzheimer čeká, těší mě, že o něm sama nebudu vědět a bude mi to jedno :-).\n26 října, 2012 (21.44)\nPrávě jsem se vrátil z biografu – tříhodinový dokument o George Harrisonovi. Hodně silný zážitek. A že to sem nepatří? Patří. Překvapivě.\n26 října, 2012 (22.02)\nJo SNAD máte pravdu, Rybko. Tuhle jsem si založil časopejsek s Billem Clintonem, kde říká, že se každej den snaží naučit něco novýho, prý se ještě mohou(?) budovat nové spoje v mozku. A jako přiklad uvádí, že starý fyzik udělá líp když vezme vnučku na hodinu klavíru a bude se učit s ní, než když bude řešit nějaký fyzikální problém\n26 října, 2012 (22.09)\nJe pravda, že krátkodobá paměť jde do háje nejdřív, takže učení úplně neznámých věcí by logicky mělo být opravdu nejúčinnější. V dávnějších dobách se vědci domnívali, že mozek dopělého už je v podstatě dokončená záležitost, ale zdá se, že jeho „plasticita“ je poměrně velká i v dospělosti. Ale hlavní je přece subj. pocit uspokojení z toho, že člověk nestojí na místě, ne?\n26 října, 2012 (22.48)\nNedávno jsem listovala, a semtam něco přečetla, v knížce „Příručka pro uživatele mozku“ Jméno amerického autora si nepamatuji, ale přeloži ji prof. Koukolík (což pro mne bylo doporučením 🙂 ). Tam doporučovali to samé, co vy, učit se a zkoušet nové věci.\nJinak děkuji Vlkovi, že mne zahrnul mezi profesionály ve zdravotnictví. Což o to, profesionálka jsem. Ale já zastávám funkci, která je v kterémkoli podniku druhá nejdůležitější, hned za ředitelkou. Já na tom našem oddělení pracuji totiž jako uklízečka :-).\nAle když se uklízečka povede, taky to není špatná věc. Pacienti ji mají rádi, ona je, a vykouzlit úsměv na tváři pacienta, vyslechnout si jejich příběhy, pofoukat bolístku dobrým slovem není vůbec od věci.\n26 října, 2012 (22.56)\nTomu tak docela nerozumím (nemám o fyziolologii ponětí). Když se učím něco nového, dá se to napřed do krátkodobé paměti? A pak, pokud to opakuju, se to časem uloží do dlouhodobé? Tak je to myšleno?\nŽe si staří lidé pamatují „co se v mládí naučili“ je známé asi všem. Tak si taky vysvětluju, jak se Rathovi vybavuje v base ten Mácha (jak píšu pod předchozím článkem), já se ho na gymplu neučil, on asi jo.\n26 října, 2012 (23.15)\nTy paměti máme celkem tři. Tu úplně okamžitou, krátkodobou a dlouhodobou. Do dlouhodobé se ukládají buď podněty, které jsou velmi silné, nebo opakované. Je to docela složité, ale představte si to na učení slovíček (vždycky si je pamatujete chvilku, ale až opakováním se dostanou do trvalejší paměti). Jinak co se týče těch poruch, pak je pro dementní pacienty opravdu typické, že si pamatují písničky z dětství, ale nevědí, co měli k obědu…\n26 října, 2012 (23.26)\nTak to jsem dementní, jasná zpráva!\nČili ten kluk v Matchpointu si bez zapisování zapamatuje číslo holky, co se mu silně líbí, kdežto svýho šéfa by se musel zeptat znova.\n26 října, 2012 (23.48)\nRadši ani nechci vědět, jak zní diagnoza v případě, že si pomalu nepamatuju to ani to… 🙂\n27 října, 2012 (8.12)\nPaní Zdeno, obávám se, že náš špitál by si bez ředitele nějak poradil, ale bez úklidu ne :-).\n27 října, 2012 (8.36)\nHlásím se do klubu 🙂\n26 října, 2012 (22.13)\nMoje babička v šestaosmdesáti začala učit sousedky němčinu a francouzštinu. Jen tak, aby mozek nelenivěl. Ji to bavilo a ony docela rozkvetly. Začala s tím proto, že se jí příčilo poslouchat jejich stesky co je kde bolí a že nemají pro co žít.\nA někdy v té době na mne uhodila, cože je to ten internet. Tak jsem si přinesl z práce noťa a předvedl jí to. Pochopila to bleskurychle a já jen trpce litoval, že nemám dost peněz na to, abych jí ten noťas koupil.\n27 října, 2012 (7.40)\nSlim, ne ne, to je naštěstí úplně normální :-D.\n26 října, 2012 (22.20)\nuž jsem Vám to psal jednou. Kosa má mysl nejen proto, že tu jsou výborné a zajímavé články, které vyvolávají stejně výborné a zajímavé diskuse. A někdy i zajímavé jiskření 🙂\nDalší věcí, proč má Kosa smysl, je prostředí, které tu je. I když to někdy fest jiskří, jiskří to pořád na nějaké kvalitativní úrovni. To je také obrovská deviza Kosy. Že se tu přítomní dokáží hádat a utloukat argumenty, aniž by se k sobě chovali jako svině. Není moc kyberprostorů, kde by to tak fungovalo.\nTo není lichotka. Takhle to prostě je.\n26 října, 2012 (23.59)\nNemohu jinak, než složit autorce velkou poklonu za její psaní i za vstupy během diskuse. Poděkování samozřejmě patří vlkovi za Kosu a všem, kteří tuto část kyberprostoru zaplňují způsobem, který pravdivě popisuje Občan ve svém příspěvku výše.\nJako senior vděčím internetu. Moc by mi chyběl, kdybych si nemohla přečíst, co je na Kose nového a co se děje ve světě. Vážím si toho.\nTěší mě, že mezi námi žijí lidé, kteří se vůči seniorům chovají lidsky, mají pro ně úsměv a trochu času vyslechnout a setkávají se za to s vděčností seniorů samotných i jejich blízkých. Ještě jednou Hairyfishi – velké poděkování. I Vám, paní Zdeno, za ty úsměvy pacientům a za typ na knížku. 🙂\n27 října, 2012 (3.54)\nMám také hezkou vzpomínku na poměrně těžké období. Stáří není lehké a nebylo lehké ani pro mého vzdálenějšího svobodného příbuzného. Ač mě neměl příliš rád, bylo by dlouhé a zbytečné psát proč, zvlášť když dodnes tomu nerozumím, shodou okolností zůstal dlouhá léta závislým na mě a mé pomoci. Ve věku okolo devadesátky. A bydleli jsme desítky kilometrů od sebe. On na samotě. Nešlo přestat, a bylo setsakramentsky těžké se nejméně dvakrát týdně přinutit nakoupit, navařit a dovézt. Pak ve čtyřiadevadesáti už mu to nešlo,ač relativně zdráv. Přestával vstávat, závratě, stáří si bralo svoji daň. Rodinné povinnosti a zaměstnání, které jsem v té době měl, mi nedovolovaly nic lepšího, než zajistit péči v léčebně pro dlouhodobě nemocné. Byl přijat, a my z vděčnosti připravili obálky se slušnými sumami pro doporučujícího lékaře a přijímajícího pana primáře. Ten první si ji s díky vzal a vůbec mu to nemám za zlé. Ten druhý odmítl s radou poslat jako dar léčebně, což jsme s potěšením udělali, a pak každý měsíc posílali důchod příbuzného. Když jsme po příjmu s manželkou hovořili s primářem, ještě plni výčitek, že jsme vzdali péči, řekl nám něco, na co dodnes vzpomínám, a za co jsem vděčný. Nepamatuji si zdaleka přesně, už je to dost let, parafrázuji : „Co by za to kdo dal, kdyby mohl do svých devadesátičtyř let žít tam, kde se narodil a žil po celý svůj život. Vy jste mu to umožnili a za to vám patří dík.“\nDěkuji za ta slova, pane primáři LDN v Sedlci-Prčici …. a Hairyfischi že je kam tohle psát.\n27 října, 2012 (10.44)\nTiše tady pláču a děkuji za čest stýkat se, byť jenom takhle, s tak dobrými lidmi. Moc si Vás vážím. Svět je hned barevnější a milejší.\n27 října, 2012 (21.56)\nSkvostný článek, naprosto vážně. Díky za něj. Kéž by všechny byly takové.\n30 října, 2012 (2.48)\nHairyfish na přečtení Vašeho textu jsem se musela trochu připravit, ptz máme zkušenosti (skvělé) s pobytem jednoho z nejbližších členů rodiny v tomto typu zařízení. Moc děkuji, jak Vám, to především, a to jak za text, tak za Vaše vstupy do diskuze, tak ostatním diskutujícím. Podle mého jeden z nejlepších blogů zde včetně diskuze.\nDoufám, že takových lékařů jako jste Vy a i pan Čermák je mnoho :). Já osobně načerpala z Vašeho psaní zase nějaký optimismus :).


Nokia Lumia 635 od 0 Kč | HLEDEJCENY.cz\nNokia 8110 Dual SimNokia 3.2Nokia 3310 Dual SIM (2017)Nokia 6.1 Dual Sim\nCena produktu Nokia Lumia 635 není známa.\nPopis produktu Nokia Lumia 635: Chytrý telefon Nokia Lumia 635 láká líbivým designem, dobrou výbavou a příznivou cenou. Velký 4,5" displej vyniká barevným podáním, výbornou čitelností na přímém slunci a širokými pozorovacími úhl... > více informací\nNokia Lumia 635 - popis\nChytrý telefon Nokia Lumia 635 láká líbivým designem, dobrou výbavou a příznivou cenou. Velký 4,5" displej vyniká barevným podáním, výbornou čitelností na přímém slunci a širokými pozorovacími úhly. S 5 Mpx fotoaparátem s pokročilými funkcemi úpravy fotografií získáte skvělé snímky, které můžete snadno sdílet s přáteli na sociálních sítích. S vylepšeným systémem Windows Phone 8.1 si můžete telefon nastavit ještě více podle svých představ. Přístup k dokumentům a jejich editaci i na cestách vám zajistí aplikace Office a aplikace HERE Maps a HERE Drive+ vám nedovolí na cestách bloudit.\nBaterie a kapacita: Li-Ion 1830 mAh\nProcesor: Qualcomm MSM8926 (1 200 MHz)\nPamětová karta: MicroSDHC až 128 GB\nNokia Lumia 635 najdete také na Sleviste.cz a také Nokia Lumia 635 na Nejrychlejsi.cz\nBylo pro vás vyhledání nejlevnějších cen u produktu Nokia Lumia 635 užitečné? Najdeme vám nejlevnější ceny jakéhokoliv zboží. Například nejlevnější Projektory nebo Kopírky, Registrační pokladny, Náhradní díly pro mobily.\nNejlevnější Nokia Lumia 635 akční ceny - Levné Nokia Lumia 635\nVýsledky porovnání cen v internetových obchodech: Nejlevnější Nokia Lumia 635 stojí 0 Kč.\nPortál HLEDEJCENY.cz vyhledává a porovnává produkty dle mnoha parametrů. Nejlevnější Nokia Lumia 635 najdete u nás.\nPříbuzné fráze k Nokia Lumia 635\nNokia lumia 635 navod\nNokia Lumia 635 na HLEDEJCENY.cz\nPřesvědčte se, že u nás najdete Nokia Lumia 635 opravdu levně. Nejlevnější Nokia Lumia 635 na HLEDEJCENY.cz už od 0 Kč.


Kdy zasadit hyacinty venku na podzim - Lišejníky\nHyacint (Latin Hyacinthus) je rod cibulovitých rostlin z čeledi chřestu. Dříve byl tento rod vybrán jako samostatná rodina hyacintů nebo byl zařazen do rodiny Liliaceae. Někteří vědci počítají až 30 druhů v tomto rodu, zatímco jiní považují rod za monotypický, tj. Včetně jednoho druhu, ale s velkým počtem forem a odrůd. Ve volné přírodě hyacinty rostou ve střední Asii a východním Středomoří, zatímco v kultuře se pěstují všude..\nHyacintová rostlina dostala své jméno na počest hrdiny starořeckého mýtu - krásného mladého muže, který byl milován Apolla a zemřel kvůli žárlivosti větrného boha, který byl také zamilovaný do Hyacintu. Na památku svého zesnulého přítele vytvořil Apollo z jeho krve krásný květ hyacintu.\nV roce 1543 byl hyacint přiveden z Malé Asie do botanické zahrady Padovy v severní Itálii a postupně se stal květem luxusu: pěstoval se v zahradách bohatých a šlechticů. V 18. století nizozemští chovatelé projevili zájem o hyacint, fascinovaný aroma a hustou texturou okvětních lístků a brzy se objevily bílé, krémové, světle fialové, malinové, modré a nakonec i žluté hyacinty. Byli zapojeni do vývoje nových odrůd této rostliny v Německu a Francii. Dnešní hyacinty se pěstují nejen v zahradách, ale i doma, a v poslední době se stalo populárním pěstováním hyacintových cibulovin, aby se získala krásná květina do určitého data..\nHyacint květ - popis\nVytrvalý hyacint má hustou baňku, sestávající z nižších masitých listů, které zabírají celý obvod dna, jehož přímým pokračováním je stopka. Na stonku se tvoří racemózové květenství pestrobarevných zvonovitých květů s ohnutými perianthovými laloky. Po ukončení květu stonek a zelené listy usazené na samém dně vyschnou, ale v rohu horního listu se vytvoří pupen, který se v následující sezóně stane cibulkou a stopkou. Cibule se mohou tvořit také v rozích dalších hyacintových listů, které lze oddělit a pěstovat tak, aby po několika letech také vyhodily květinové šípy. Plody hyacintu vypadají jako kožená trojnohá hnízda, v každém hnízdě zraje dvě semena.\nPůda na hyacinty\nTyto rané květiny se pěstují v dobře osvětlené a chráněné před větrnými místy, od keřů a stromů, jejichž kořeny neumožňují plně se vyvíjet hyacinty. V oblasti, kde rostou hyacinty, by neměla tátá a dešťová voda stagnovat, takže pro výsadbu květin je třeba zvolit místa s rovným povrchem nebo pod mírným sklonem. Podzemní voda by neměla ležet na místě ne blíže než v hloubce 50 cm.\nHyacinty upřednostňují dobře odvodněné půdy s vysokým obsahem humusu, avšak pro hnojení místa není vhodný čerstvý nebo úplně rozložený hnoj. Rašelina a říční písek musí být přidány do jílové půdy pro kopání a kyselá půda je neutralizována vápencem nebo křídou, protože hyacint potřebuje pH alespoň 6,5 jednotek.\nKdy zasadit hyacint\nPlocha pro hyacinty musí být připravena na konci léta, v srpnu, takže půda má čas se usadit dva měsíce před výsadbou. Pokud je lokalita vykopána těsně před výsadbou, pak v důsledku přirozeného poklesu půdy se mohou rozvíjející se kořeny hyacintu odlomit. Vykopávají půdu do hloubky 40 cm, přidávají 10–15 kg humusu, 60–80 g superfosfátu, 15 g síranu hořečnatého (nebo 250–250 g dolomitové mouky) a 30 g síranu draselného (nebo 150–200 g dřevěného popela) ). Rašelina a písek se přidávají do jílové půdy a při zpracování písčité půdy se rychlost hnojiv hořčíku a draslíku zvyšuje jedenkrát a půlkrát. Kyselá půda se vápní dva týdny před oplodněním.\nVýsadba hyacintu se provádí na konci září nebo v říjnu - konkrétní data závisí na klimatických a povětrnostních podmínkách oblasti. Pokud vysadíte hyacinty příliš brzy, porostou a odumřou v zimě, a pokud budete s výsadbou pozdě, nebudou mít cibule čas na zakořenění, než půda zamrzne a v nejlepším případě budou jednoduše ležet v zemi až do jara a v nejhorším případě zemřou..\nVýsadba hyacintu do země\nPři výběru výsadebního materiálu byste měli upřednostnit středně velké žárovky, tzv. „Květinové záhony“: hyacinty, které z nich vyrostly, tvoří květinové šípy odolnější vůči počasí. Sluggish, měkké, hnijící a mechanicky poškozené žárovky nejsou vhodné pro výsadbu. Zdravý výsadbový materiál se leptá půl hodiny v fungicidním roztoku a vysazuje se do země.\nVzdálenost mezi otvory v řadě by měla být asi 15-20 cm a mezi řadami - 20 - 25 cm. Výsadba se provádí do hloubky tří průměrů baňky, to znamená, že by měla být vrstva půdy dva z jejích průměrů nad baňkou. Na dno díry se nalije vrstva suchého hrubého písku o tloušťce 3–4 cm, poté se položí hyacintová baňka, jemně se zatlačí do písku, poté se baňka pokryje pískem nahoře a zbývající prostor v díře se naplní zeminou. Tato metoda výsadby se nazývá „písková košile“ a lze ji použít při výsadbě jakékoli cibulovité rostliny, aby se zabránilo hnilobě cibulí ze stojaté vody. Pokud jste vysadili hyacinty v suché půdě, měla by být oblast po výsadbě napojena.\nJak se starat o hyacinty. Zalévání hyacinty\nPéče o hyacint zahrnuje kontrolu plevelů, uvolnění půdy, obvaz a případně zalévání. Rostliny budou potřebovat zvlhčování pouze během období neobvyklého sucha: na jaře, když rostou hyacinty, je země nasycena roztavenou vodou, takže není třeba vodu zalévat. Pokud byla zima bez sněhu a jaro bylo bez deště, pak se zalévání hyacintu provádí tak, aby se půda zvlhčila 15-20 cm hluboko - na úroveň výskytu cibulí a kořenů. Svou práci můžete usnadnit mulčováním povrchu místa s organickými materiály, které nedovolí rychle se odpařit vlhkost a plevele klíčit. Po zalévání nebo dešti je třeba několikrát za sezónu uvolnit povrch stránky do malé hloubky.\nHyacinty se krmí 2-3krát za sezónu a hnojiva se aplikují ve formě granulí i ve formě roztoku. Pokud však dáváte přednost hnojení půdy živnými roztoky, mějte na paměti, že do nich musíte vložit méně hnojiva než suchou metodou. První krmení se provádí na samém začátku aktivního růstu. Skládá se z 20 g superfosfátu a 25 g dusičnanu na 1 m², které jsou rozptýleny po povrchu místa. Při přípravě roztoku se dávka každé složky na jednotku plochy sníží o 5 g. Podruhé se hyacinty přivádějí během pučícího období rychlostí 20 g síranu draselného a 35 g superfosfátu (pro roztok se dávka obou prvků sníží o 5 g) a třetí krmení se provede po skončení květu. a skládá se ze stejného množství (35 g pro suchou metodu a 30 g pro roztok) síranu draselného a superfosfátu pro každý m2 půdy.\nKdy vykopat hyacinty\nV létě vykopal hyacintové žárovky. Po ukončení kvetení se hyacinty napájejí hnojivy fosforu a draslíku, poté se cibulkám poskytne čas, aby obnovily sílu vynaloženou na kvetení. Když začnou listy rostlin žloutnout a uschnout, můžete začít vykopávat cibule, ale není nutné čekat na úplné uschnutí zemních orgánů..\nTransplantace hyacintu. Jak uchovávat hyacintové žárovky\nPokud chcete, aby hyacinty kvetly bujně každé jaro, je třeba je každoročně přesadit: vykopat je, oddělit děti a na podzim je zasadit do země. Cibule vyjmuté ze země se promyjí tekoucí vodou, naloží se půl hodiny do 3% roztoku Karbofosu nebo na 10 minut do termosky vodou o teplotě 50 ° C, poté se týden suší ve stínu při teplotě 20 ° C, zbaví se zbytků kořenů a suchých šupin, velké děti se oddělí a rozloží. výsadba materiálu v jedné vrstvě do krabic pro analýzu: malé žárovky - v jedné krabici, velké - v druhé. Pokud je žárovek málo, můžete je uložit do papírových sáčků..\nDoba skladování hyacintových žárovek je rozdělena do dvou stupňů: první dva měsíce se udržují při teplotě asi 25 ° C, po třetí měsíc se teplota skladování snižuje na 17 ° C. Cirkulace vzduchu v místnosti by měla být volná a vlhkost vzduchu by měla být mírná, aby žárovky nehnily a nevysychaly. Během skladování se na cibulkách mohou objevit malé děti, proto buďte při výsadbě opatrní.\nKromě vegetativní metody reprodukce u dětí, kterou jsme již popsali, se hyacinty šíří také metodou semen. Semena hyacintu se zasejí do krabic s půdou, která se skládá ze dvou částí humusu, jedné části listové půdy a jedné části písku, a plodiny se umístí do studeného skleníku, ve kterém pěstují hyacinty po dobu dvou let před vysazením cibule na otevřeném terénu. Semenná metoda však nezachovává odrůdové vlastnosti mateřských rostlin u potomstva, je proto vhodná pouze pro rozmnožování druhových hyacintů nebo pro šlechtění nových odrůd.\nProfesionální pěstitelé raději rozmnožují hyacinty tak, že snižují dno. Jako nástroj se používá sterilní čajová lžička s ostrou hranou, pomocí které se vyřízne dno, odstraní se základny listů ve tvaru stupnice a zbytek cibule se neporuší. Aby se zabránilo rozvoji infekce, je povrch sekcí ošetřen fungicidem, načež jsou cibule umístěny se zářezem nahoru na podnos se sterilním pískem a udržovány při teplotě nejméně 21 ° C, dokud nedojde k vytvoření kalusu. Po 65 až 90 dnech se na zářezech každé žárovky vytvoří 20 až 40 dětí. Tato hnízda jsou zasazena v květináčích, takže děti jsou mírně pokryty půdou. Po dvou týdnech kalení se hrnce přenesou do chladných skleníků. Na jaře začnou mladé cibule tvořit listy a postupně ničí mateřskou žárovku. Na konci sezóny jsou mladé rostliny odděleny a vysazeny pro chov. Kvetou ve třetím nebo čtvrtém roce.\nChoroby hyacintu a jejich léčba\nVenkovní hyacinty jsou extrémně odolné vůči infekcím. Rostliny skleníkových a nucených rostlin trpí chorobami častěji. Pokud jsou podmínky skladování porušeny, mohou být hyacintové cibulky ovlivněny penicilózou nebo hnilobou způsobenou houbami rodu Penicillium. Příčinné látky penicilózy se aktivují, když jsou žárovky skladovány při teplotách pod 17 ° C za podmínek vysoké vlhkosti. Rostlinný materiál s mechanickým poškozením je zvláště náchylný k infekci. Známkou penicilózy je vysušení konců kořenů, které se obvykle nachází před výsadbou. Pokud provedete řez těsně nad dnem, můžete vidět, že vnitřní tkáně získaly světle hnědý odstín. Z vnější strany není patrný proces rozpadu během a po výsadbě infikovaných cibulí, které buď netvoří kořeny, nebo je dostatečně netvoří. V takových rostlinách stonky květů nezískají výšku a snadno se zlomí. V místech infekce se na cibulkách objevují kolonie plísní, tkáně měknou a ztmavnou.\nAby se zabránilo rozvoji infekce, uložte hyacintové žárovky na dobře větraném místě, s vlhkostí vzduchu nepřesahující 70%, a okamžitě vložte do země cibule s předčasně zarostlými kořeny..\nHyacinty mohou být infikovány žlutou bakteriální hnilobou, která mění rostlinné tkáně na plodový hlen. Příznaky nemoci jsou zastavení růstu, výskyt skvrn a pruhů na listech a šípech květů a poté hniloba. Trpí nemocemi a cibulkami. Když se objeví první příznaky bakteriální hniloby, měla by být nemocná rostlina vykopána a spálena a místo, kde rostla, by mělo být házeno pětiprocentním roztokem formalinu nebo odbarvovačem.\nHyacintové škůdce a kontrola\nMezi hmyzem jsou zahradní hyacinty otráveny květinovými muškami, jejichž larvy se živí tkáněmi dna baňky. Mouchy se ničí před položením vajec ošetřením rostlin a půdy kolem nich roztokem přípravků Mukhoed, Tabazol nebo Aktara.\nRoztoč luční je také nepřítelem hyacintů. Její aktivita nastává koncem jara a začátkem léta. Hlavním nebezpečím pavouků je, že jsou nositeli nevyléčitelných virových chorob. U rostlin infikovaných klíšťaty jsou stopky ohnuté a listy předčasně zbarvují do žluta a uschnou. Ničí klíšťata akaricidy - Aktellik, Talstar Pro nebo jiné léky podobné akce.\nNebezpečí pro hyacinty představují medvědi, kteří poškozují cibuloviny přímo v zemi. Činnost těchto hmyzů začíná v květnu, kdy vylezou ze země zahřáté sluncem. Chcete-li shromáždit a zničit všechny škůdce, vykopejte mělké díry v oblasti, rozložte do nich čerstvý hnůj nebo polohnitou slámu a přikryjte je starou břidlicí nebo kouskem desky nahoře. Medvědi se plazí do pastí, aby do nich snášeli vejce, a za 3-4 týdny je můžete začít ničit. Z pesticidů Medvetox, Beardrops, Boverin, Grizzly, Thunder a další léky podobného účinku prokázaly účinnost v boji proti škůdcům.\nVšechny zahradní formy a odrůdy pocházely z orientálního hyacintu a dvou jeho odrůd: římského hyacintu nebo orientální bílé a provensálského hyacintu. Odrůdy se liší velikostí květenství, délkou stopky a načasováním kvetení. Ve druhé kategorii jsou hyacinty rozděleny na časné, střední a pozdní kvetení. Rozdíl mezi začátkem květu časných a středních, středních a pozdních odrůd hyacintu není delší než dva týdny. Nejzajímavější zahradní rostliny jsou:\nAmetyst je hyacint až 25 cm vysoký s hustou široko-válcovitou květenství až 9 cm dlouhý, skládající se z 18-20 bledě fialové květy až do průměru 4 cm. Kvetení začíná koncem dubna nebo začátkem května a trvá asi týden;\nArentina Arendsen je kultivar do výšky 28 cm s válcovitou květenství 20-22 bílých květů až do průměru 4 cm. Kvetení začíná v polovině dubna;\nBismarck je hyacint až 28 cm vysoký s velkým válcovým květenstvím až 13 cm dlouhým od 20-25 světle fialových květů až do průměru 4,5 cm. Kvetou asi dva týdny od poloviny dubna;\nGeneral de Vet je rostlina do výšky 24 cm s průměrnou hustotou květenství až 11 cm dlouhá z 18 až 20 bílo-růžových květů až do průměru 2 cm se silně zkroucenými laloky perianth. Kvetení začíná v polovině dubna;\nGrand Laylec je hyacint až 35 cm vysoký s květenství až 11 cm dlouhý, sestávající z 15-20 porcelánově modrých květů až do průměru 4 cm s lehčími konci perianth laloků. Kvetení začíná koncem dubna a trvá až dva týdny;\nGrand Mater je kultivar do výšky 28 cm s volným květenstvím až 10 cm v délce přibližně 18 světle modro-fialových květů s úzkými a silně stočenými perianth laloky. Květy na konci dubna;\nGrootvorst je hyacint do výšky 30 cm s volným květenstvím 13 cm dlouhým z 5-15 dvojitých květů špinavého světlého šeříku, který se začíná otevírat v dubnu nebo začátkem května;\nIndigo King je rostlina do výšky 25 cm s volným květenstvím až do výšky 10 cm z černo-fialových, inkoustových květů až do průměru 3 cm. Kvetou asi dva týdny od konce dubna;\nŽluté kladivo - odrůda až 30 cm vysoká s hustou květenství až 12 cm dlouhá od 20-25 světle žlutých květů až do průměru 3 cm, otevírající se na konci dubna;\nLord Balfour je hyacint s stopkou až 24 cm dlouhý, nesoucí volné květenství 8-13 fialově fialových květů až do průměru 4 cm s lehčími konci. Kvetení začíná koncem dubna a trvá až tři týdny;\nMadame Sophie je hyacint vysoký až 25 cm s volným květenstvím až 15 cm dlouhým, skládající se z 15 bílých dvojitých květů do průměru 3,5 cm. Kvetení začíná koncem dubna a trvá asi dva týdny;\nPrinc Arthur je odrůda až 30 cm vysoká, květenství střední hustoty až 14 cm dlouhé od 13-16 dvojitých květů až do průměru 3,5 cm. Kvete od konce dubna 15-18 dnů;\nRosalia je odrůda s výškou pouhých 20 cm s úzkým válcovým květenstvím až 8 cm dlouhým od 10 do 15 zářivě růžových květů až do průměru 2 cm, kvete od začátku dubna;\nKaštanový květ je hyacint až 25 cm vysoký se sytěným květenstvím až 12 cm dlouhým od 12-15 světle růžových dvojitých květů až do průměru 4,5 cm se silně zkroucenými laloky perianth. Květy na konci dubna;\nEdelweiss je rostlina vysoká 20-25 cm s hustou, širokou květenství až 11 cm dlouhá, skládající se z 13-20 bílých květů až do průměru 3,5 cm. Kvetení začíná v polovině dubna;\nEdison je hyacint do výšky 22 cm. Ztráta květenství se skládá ze 7-10 dvojitých růžových květů až do průměru 3,5 cm. Kvetení začíná koncem dubna.\nHyacint je velmi krásná rostlina, kterou lze pěstovat venku i doma. Ve své vlasti, v Malé Asii, začíná rozkvétat v období teplých dešťů, a proto dostala své jméno..\nAby se květenství a vegetativní části plně formovaly, je nutné tuto květinu vykopat každý rok, za určitých podmínek skladovat výsadbový materiál a včas ho zasadit. Kdy a jak zasadit rostlinu tak, aby rostla zdravě a silně?\nFunkce rostoucí hyacinty\nMnoho zahradníků se zajímá o otázku: jak zasadit květinu bez poškození? Vzhledem k tomu, že je považován za termofilní, je nutné jej zasadit na místě dobře osvětleném slunečním paprskem..\nRoste přirozeně ve velmi horkém podnebí. Cibule nemají ochranný a hustý peeling, takže k jejich hnilobě přispívá nadměrná vlhkost. Je nutné zasadit rostlinu pouze na rovné ploše, bez jám a depresí.\nKvětina dává přednost lehké, volné a prodyšné půdě. Mnoho pěstitelů položilo drenážní vrstvu na dno a vytvořilo vysoké řady. Větry a průvary mohou zničit rostlinu, takže místo výsadby by mělo být dobře chráněno před větry.\nAby se zajistilo současné kvetení, měly by být žárovky stejné velikosti a měly by být vysazeny na stejné úrovni..\nPísečná hlinitá půda, která se používá k pěstování hyacintu, musí nutně obsahovat živiny. Chcete-li zlepšit těžkou zeminu, musíte do ní přidat písek a organickou hmotu..\nAby se zabránilo napadení rostliny různými škůdci, je nutné čas od času změnit místo záhonu. Doporučuje se to každý rok. Na své původní místo lze zasadit až po třech letech. Nedoporučuje se pěstovat květ po jiných cibulovitých plodinách, jako jsou:\nTato květina je všestranná rostlina, která může dobře růst jak na parapetu, tak i na otevřeném poli. Aby mohl potěšit svými nádhernými květinami, musíte dodržovat určitá pravidla..\nPřed výsadbou rostliny musíte na ni předem připravit místo. Taková oblast by měla být dobře osvětlená a bez větru. Hyacint můžete zasadit na malých svazích, protože nahromaděná voda v zemi přispívá ke vzniku houby, kterou je poměrně obtížné odstranit..\nIdeální místo je považováno za místo poblíž keřů a stromů, ale ne příliš blízko k nim. Pokud se výsadba provádí na jaře, měla by být půda připravena předem, v srpnu. Doporučuje se krmit minerály a hnilobou hnoje.\nPro hojné kvetení je vhodné použít následující hnojiva:\nMísto draslíku lze použít popel a místo hořčíku dolomitovou mouku.\nVlastnosti výsadby hyacintů na jaře\nMnoho zahradníků má zájem: kdy zasadit hyacint na volném prostranství - na jaře nebo na podzim? Nejčastěji to dělají na podzim, ale někteří dávají přednost výsadbě na jaře. V tomto případě se vytvoří písčitý kokon, který se posype zemí..\nAby mohla rostlina začít kvitnout ve stejném roce, je třeba hlízy umístit do mrazničky hodinu před výsadbou, ale nedoporučuje se jejich přeexponování..\nVylodění musí být provedeno poté, co hrozba mrazu pominula. Aby se zabránilo sklizni sklizené půdy deštěm, musí být půda pokryta listy nebo tenkými překližkovými listy.\nCibule musí být zdravé a střední velikosti - v tomto případě bude květina odolnější vůči nepříznivým povětrnostním podmínkám. Musí být zasazeny do hloubky asi 15 cm s řádkovým rozestupem 20 cm. Hlízy menší než 5 cm v průměru by měly být zasazeny silnější.\nDo každého otvoru se nalije říční písek vrstvou 3 cm, načež se cibule položí a posypou půdou. Písek je nezbytný pro ochranu sadby před infekcemi a zamokřením..\nPokud se výsadba provádí ve velkém množství, je nejlepší vyrobit vysoké postele, takže péče o tuto rostlinu bude mnohem pohodlnější. Když zchladne, musí být květina pokryta rašelinou nebo pilinami..\nPo zasazení hyacintu se musí krmit, protože pro normální vývoj cibulek jsou potřebné živiny..\nJedná se především o minerální hnojiva, která se používají na jaře, když se sníh úplně roztál. Nejlepší a nejúčinnější jsou dusičnan amonný a chlorid draselný..\nJakmile se pupeny objeví, provede se druhé krmení minerálními živinami. Potřetí by měl být přidán pouze chlorid draselný. Doporučuje se půdu uvolnit pokaždé, aby kořeny přijímaly co nejvíce vzduchu..\nJe důležité dodržovat následující pokyny pro péči:\nNezapomeňte odstranit plevel, který může zničit rostlinu.\nKvětiny jsou napojeny hojně, ale zřídka..\nNemocné vzorky musí být odstraněny a spáleny, jinak se choroby a škůdci rozšíří na jiné rostliny.\nPokud je o tuto květinu postaráno nesprávným způsobem, může to vést k hrozným následkům. Například kvůli nedostatku světla a nadměrné vlhkosti začnou listy žloutnout a natáhnout se na délku..\nPokud se voda dostane na pupeny, nemusí se otevřít. Pokud úplně chybí, může to být způsobeno výsadbou příliš malých žárovek nebo jejich nesprávným obsahem..\nHyacinty mohou být ovlivněny bakteriální hnilobou, která může po chvíli proměnit cibule na hlen s nepříjemným zápachem.\nJe zbytečné bojovat s tímto problémem, takže rostlina by měla být vykopána a spálena a místo, kde byla vysázena, musí být vyleptáno bělením nebo 5% roztokem formalínu.\nMůžeme tedy dojít k závěru, že je možné na jaře zasadit rostlinu na otevřeném prostranství. Hlavní věc je, že na půdě již nejsou žádné mrazy. Správná péče o to vám umožní pěstovat nádhernou rostlinu s velmi krásnými květinami v zahradě, která potěší oko po dlouhou dobu.\nHydrangea paniculata (paniculata) - odrůdy, výsadba a péče o otevřené pole\nPepř je druh jednoletých bylin z čeledi Solanaceae. Jejich domovinou je Amerika a tropy. Latinské jméno Capsicum pochází z ovoce ve tvaru pytle. Existuje mnoho dalších: roční paprika, paprika.


Aktuální nabídka rodinné domy na prodej Hradec Králové denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si rodinné domy na prodej Hradec Králové než Vás někdo předběhne.\nProdej RD 5+1 - Hradec Králové Pražské Předměstí\nVydrova, Hradec Králové, Pražské Předměstí\nProdej RD 6+1 - Hradec Králové Slatina\nHradec Králové, Slatina\nProdej rodinného domu, Hradec Králové, ul. Dubinská\nProdej rodinného domu, 6951 m, Hradec Králové\nzastavěná: 451 m2\npozemek: 6951 m2\nHledáte rodinný dům v klidné části krajského města? Máme pro vás v nabídce rodinný dům v Zahradní ul\nZahradní, Hradec Králové, Pouchov\nProdej projektu rodinného domu, Hradec Králové\nzastavěná: 769 m2\nKategorie rodinné domy na prodej Hradec Králové se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele rodinné domy na prodej Hradec Králové neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je rodinné domy na prodej Hradec Králové právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné rodinné domy na prodej Hradec Králové\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii rodinné domy na prodej Hradec Králové, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující rodinné domy Hradec Králové, a to rodinné domy na prodej Hradec Králové, pronájem rodinného domu Hradec Králové, rodinný dům dražby Hradec Králové.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii prodej rodinných domů Hradec Králové nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích rodinné domy Hradec Králové, rodinné domy na prodej Hradec Králové, pronájem rodinného domu Hradec Králové, rodinný dům dražby Hradec Králové.\nJe možné, že v lokalitě Hradec Králové nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Hradec Králové na prodej nebo domy na prodej Hradec Králové. Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Hradec Králové použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Hradec Králové případně domy Hradec Králové.\nNehledáte rodinné domy na prodej Hradec Králové ?\nPokud jste v této kategorii rodinné domy na prodej Hradec Králové omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí rodinné domy na prodej Hradec Králové\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii rodinné domy na prodej Hradec Králové, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr rodinné domy na prodej Hradec Králové. Určitě lépe naleznete rodinné domy na prodej Hradec Králové, který hledáte.


Airsoft.cz - Airsoftové značky - APS\nDomů » Články » Zajímavosti » Airsoftové značky - APS\nJednou z velmi výrazných airsoftových značek posledních let je Hong Kongská značka APS, která se proslavila především airsoftovými zbraněmi s elektrickým blow back mechanismem a velmi realistickými airsoftovými brokovnicemi na patrony.\nPrezident firmy APS, pan Frog Lee je velmi příjemný a společenský člověk. Vím to, protože se s ním znám osobně. Když jsem se ho ptal zda má zájem o tento rozhovor o jeho firmě, byl velmi nadšen a souhlasil. Přestože on sám je velmi zaneprázděný, abych mohl komunikovat přímo s ním, zařídil, abych dostal to co potřebuji. Díky jeho kolegovi, panu Lau, můžete dnes číst tento článek.\nPan Joe Lau si zaslouží velký dík. Bez něj by tento rozhovor vznikal mnohem složitěji. Právě pan Lau, bude o panu Frogu Lee a firmě APS hovořit.\nDěkuji, že jste si udělal čas. Prosím představte se našim čtenářům.\nZdravím vaše čtenáře. Jmenuji se Joe Lau a jsem New products & Marketing Manager firmy APS Ltd. Jsem rád, že tu mohu představit naší společnost APS.\nNa začátek vás poprosím abyste řekl něco málo k historii firmy APS. Kdy byla založena, kdo byl její zakladatel a kdo je aktuálně jejím ředitelem?\nAPS Limited, původně známá jako Asia Paintball Supply Limited, vznikla už v roce 1996, ale formálně byla registrována v roce 2000 se sídlem v Hong Kongu. Zakladatelé, pan Liang Guodong a pan Lee Chi Keung, přišli s myšlenkou zbraní RAM (Zbraně na barvící kuličky ráže .43 pro simulaci boje, velmi vhodné pro tréning). Vše investovali do vývoje a rozvoje RAM systému. APS proto dodává systém RAM vojenským, policejním a dalším subjektům pro výcvikové účely. Také nabízíme airsoftové produkty široké veřejnosti pro jejich volno-časové aktivity.\nV roce 2015 odešel pan Liang Guodong do důchodu. Už od založení firmy APS je ředitelem firmy pan Lee Chi Keung (Aka Mr. Frog).\nJak je nyní vaše firma velká?\nAktuálně má APS přes 100 zaměstnanců ve své továrně a dalších 15 pracuje v sídle společnosti v Hong Kongu. Roční obrat naší firmy činí přes 12 milionů dolarů.\nMnoho známých značek a společností má obvykle nějakou historii, než byly založeny v aktuální podobě. Jaká je historie APS před jeho založením? A co dělal pan Frog Lee předtím, než APS založil?\nZakladatel společnosti, pan Lee byl původně policejním důstojníkem. To byla 80. léta. V 90. letech vlastnil a provozoval airsoftová hřiště v Hong Kongu. Byl prvním, který v Hong Kongu otevřel airsoftové hřiště, a s ním přinesl airsoftový sport. Sám je střelec IPSC a také je certifikovaným střeleckým instruktorem.\nJaká byla první airsoftová zbraň, kterou APS vyrobilo a proč?\nPrvní airsoftovou zbraní byla airsoftová replika pušky AR-15. Je to nejpopulárnější model zbraně na světě a to byl důvod, proč jsme začali právě s touto řadou, nyní nazvanou ASR.\nVaši řadu elektrických zbraní jste začínali se zbraněmi vybavenými blow back mechanismem. Nyní jste začali vyrábět modely i bez tohoto mechanismu. Proč? Jaký je váš současný názor na elektrické blow back zbraně?\nAktuálně má většina našich AEG zbraní blow back mechanismus a my stále chceme, aby byl blow back u našich zbraní zachován. Věříme, že elektrický blow back dá hráčům více zábavy, ale zároveň není problém ho u našich zbraní snadno odpojit. Toto necháme na hráči samotném, jak se rozhodne.\nKdo stojí za návrhy a designy zbraní pro APS? Můžete nám říci více o procesu vývoje a jeho tvůrcích?\nJako ředitel společnosti, podílí se pan Lee na všech designech. Sdílí své bohaté zkušenosti ze střelby s ostrými zbraněmi. Náš vývojový tým je složen z inženýra, designera a střelce. Nejprve uděláme grafický design, pak náš inženýr vytvoří udělá z grafického návrhu skutečný. Dále následuje výroba prototypu na 3D tiskárně, abychom otestovali funkci daného designu. Nakonec se vyrobí formy a začne zkušební výroba. Nakonec, jsou-li výsledky zkušební výroby a před-sériové kusy v pořádku, začneme s hromadnou produkcí.\nZažilo někdy APS těžké časy? Třeba zpřísnění zákonů okolo airsoftu, nebo ekonomické obtíže?\nUpřímně, z hlediska našeho podnikání jsme nikdy nezažili těžké časy. Naštěstí jsem nikdy nestáli před hrozbou bankrotu, ani když se zhoršila světová ekonomika. Jak jsem zmínil dříve, nezaměřujeme se pouze na airsoft. Zaměřujeme se především na podnikání v oblasti bezpečnostních a policejních složek. Airsoft je skutečně jen částí našeho podnikání.\nTeď něco k současnému APS. Jaké řady modelů aktuálně vyrábíte, která řada je nejpopulárnější a je nějaká starší řada, jejíž býrobu jste zastavili?\nV rámci airsoftu vyrábíme pušky, pistole, odstřelovací pušky a brokovncie. Pušky jsou samozřejmě nejpopulárnější, protože nabízíme jak pušky na bázi AR-15, tak AK74 a bullpup zbraně. Starší řady, jako plynové odstřelovací pušky, jsme přestali vyrábět kvůli ceně a nezájmu zákazníků.\nJe těžší zbraň navrhnout, nebo vyrobit?\nZcela vážně, vyrobit zbraň je dražší než ji navrhnout. Při návrhu totiž můžete uplatnit jakýkoliv nápad a nemáte žádná omezení. Ale jakmile dojde na výrobu, stojíte tváří v tvář mnoha technickým, materiálovým a fyzikálním omezením.\nJeště k výrobnímu procesu. Je stejný jako byl dříve?Jak moc se výrobní postupy změnily během let?\nSouhlasím s tím, že můžeme být velmi rádi za výrobní možnosti současnosti. Technologie se změnili a v mnohém nám pomáhají, především 3D tisk v oblasti navrhování prototypů. Výrobky tak můžeme vyrábět rychleji a přesněji, než tomu bylo v minulosti.\nJe nějaký model, který stojí za zmínku, a nevyrábíte ho? Nebo model od APS, na který jste velmi hrdí?\nTady bych chtěl rád zmínit naše plynové blow back pistole. Máme rádi pistole s duálním pohonem především proto, že je můžete používat jak se zásobníky na CO2 tak na klasický green gas. Na trhu to ovšem neumožňují všechny pistole. Přitom je úžasné, že nepotřebujete žádné nástroje nebo modifikace, ale stačí jen vyměnit zásobník. Náš patentovaný systém CO2 nádržky umístěné uvnitř zásobníku z něj dělá zároveň regulátor, který umožní dostat plyn do zásobníku dříve než půjde přímo do komory. Tato technologie tak stabilizuje tlak CO2 uvnitř zásobníku a zajistí tím rovnoměrný výkon při každém výstřelu. Naše pistole mají více pokročilých funkcí a vychtávek než pistole od jiných výrobců a právě proto je mám nejraději.\nDřívě vyráběli výrobci veškeré zbraně v omezených sériích. Kolik zbraní vyrábíte v jedné sérii? Jsou to podobné počty? A vyrábíte různá množství zbraní podle modelu, nebo vyrábíte pouze na ojednávku?\nNa rozdíl od jiných výrobců, kteří dělají zbraně v omezených sériích, nebo vyrábí pouze na objednávku, naše společnost udržuje linky neustále v provozu a plně vytížené. Vše pod heslem „Cvičení dělá mistra“. Naši zaměstnanci neustále vyrábí a sestavují další zbraně, aby byli co dostatečně zruční a naše produkty si tak mohli udržet vysoký standard kvality. Prodáváme vždy zásoby přímo z našich skladů. To je důvod, proč s námi mnoho partnerů spolupracuje, protože jsme schopni jejich objednávky rychle vyřídit a expedovat. Nemusí čekat na to, až se pro ně něco vyrobí, ale prostě si to ihned koupí.\nPokud je mi známo, tak APS má více než jen jednu značku. Jaké značky to jsou a proč neprodáváte vše pod jednou značkou?\nAno, máme více než jednu značku, jmenovitě Hakkotsu, Kompetitor, Phantom Extremis a RAM. Značka Hakkotsu zahrnuje většinou ochranné prostředky, masky, brýle a příslušenství jako jsou granáty Thunder B. Značka Kompetitor je určena pro základní zbraně, řečeno jednoduše, plastové AEG zbraně pro začátečníky. Naopak Phantom Extremis je naše high end série zbraní, obvykle s velmi exotickým vzhledem, oboustranným ovládáním a možností rychlé výměny pružiny. RAM je většinou značka pro produkty určené pro bezpečnostní složky (na tréning, kontrolu nepokojů atd.). Tím, že naši zákazníci se rekrutují jak z řad hráčů airsoftu, tak policejích profesionálů , musíme mít více než jednu značku pro snazší management.\nSpolupracujete s nějakými jinými značkami či společnostmi?\nNaše společnost spolupracuje s několika značkami. Například značka 5KU, která je známá výrobou náhradních a upgrade dílů. My jejich produkty distribuujeme celosvětově. Také spolupracujeme se značkou Army, která pro nás vyrábí naše blow back plynové pistole 1911 a zbraně řady AUG. Obojí je právě od společnosti Army.\nJe pan Lee fanoušek zbraní, nebo už je to pro něj pouze práce? Hraje airsoft, nebo sbírá zbraně? A je nějaký model, který by on sám chtěl v airsoftu mít?\nJak jsem již zmiňoval, pan Lee je střelc IPSC. Ja to fanoušek zbraní. Teď už samozřejmě airsoft moc nehraje, ale střílí IPSC a sbírá ostré zbraně. V jeho kolekci najdete třeba Glock, STI nebo Tanfoglio.\nPan Lee je soutěžní střelec v IPSC Production divizi. Nemá rád moc doplňků nebo přílišné modifikace na své pistoli. To je důvod proč střílí pouze tuto divizi.\nPan Frog Lee\nZajímá se pan Lee o aktuální trendy v airsoftu? Sleduje jiné značky a výrobce? Máte nějakou konkurenci?\nPan Lee samozřejmě sleduje současné trendy. Díky němu uvádíme na trh nové produkty každý měsíc. V tomto trendu chceme neustále pokračovat, prostože silně věříme, že “Nové” je klíčem k úspěchu. Pan Lee sice vlastní značku APS v Hong kongu, ale v Číně spolupracoval s dalšími výrobci, jako D-Boys, Bell, Army, 5KU či E&C. Tyto značky nyní vyrábějí ve stejném výrobním areálu, ale pod dohledem naší mateřské továrny.\nJak vidíte budoucnost značky APS? Nějaké budoucí plány, které nám můžete prozradit už nyní?\nZnačka APS roste v posledních několika letech velmi rychle. Nechceme se omezit jen na airsoft, takže v roce 2018 chceme nabízet i vzduchovky v ráži 4,5 mm. Trh se vzduchovkami je pro nás desetkrát větší než s airsoftem. Konkurence je samozřejmě také velká, ale my máme plnou důvěru v naši společnost a vstup na takový trh. Budoucnost APS jsme vždy vnímali jako pozitivní.\nCo si pan Lee myslí o současném airsoftu a airsoftovém trhu? Jaké vidí nynější největší problémy? Chybí mu něco na současném trhu?\nDle názoru pana Lee, je airsoftový trh takový jaký je. Lidí mají dnes mnoho alternativ k airsoftu. Videohry, mobilní hry a aplikace a nakonec on-line hraní, se stávají více a více populárními a lidé jsou pohodlní. Airsoft bohužel vyžaduje, abyste šli ven, dali dohromady partu lidí v určený den a čas atd. Dobrou věcí je to, že nové technologie snížili cenu airsoftových zbraní a náklady na airsoft jsou nižší, než kdykoliv předtím. Dříve bylo nutné na airsoftovou zbraň dlouho šetřit. Většina současných airsoftových produktů už je za přiměřené ceny, které dovolují, aby se mu věnovala široká veřejnost a nikoliv pár skalních fandů. A to my, vidíme velmi rádi.\nDěkuji moc za váš čas a přeji vám i APS hodně štěstí a úspěchů do budoucna.\nI já moc děkuji za tuto možnost vám povědět něco blíže o APS.\nVydáno: 2.11.2017 17:21 |


Zlínské vodárny využívají družici k vyhledání úniků vody ve vodovodní síti | Průmyslová ekologie\n22. 12. 2020| zdroj: VaK Zlín0\nSpolečnost vodovody a kanalizace Zlín, a. s. („VaK Zlín“) spustila technologicky nejvyspělejší metodu vyhledávání poruch pomocí satelitní analýzy vodovodní sítě UTILIS. Využívá družici z japonského vesmírného programu JAXA, který pracuje na stejném principu, jako je hledání vody na Marsu.\nDružice monitoruje zemský povrch z výšky 628 km pomocí mikrovlnného paprsku. UTILIS pak data pomocí složitých vzorců přepočítá a zobrazí potenciální místa úniku vody ze sítě.\nRadarové záření umí proniknout až do hloubky 3 metry pod povrch a dokáže zároveň rozlišit, zda se jedná o vodu pitnou, povrchovou či odpadní. Projekt je realizován prostřednictvím brněnské firmy Radeton®. Ta po skončení monitoringu vodovodní sítě zlínského regionu předá detailní mapové výstupy a zajistí fyzické dohledání potenciální poruchy na místě s přesností na metr.\n„Jakmile jsme se o tomto technologickém zázraku dozvěděli, okamžitě jsme projekt spustili. Financujeme jej ve spolupráci s MORAVSKOU VODÁRENSKOU, a. s. Omezení úniků vody má pro obě společnosti současně vysokou prioritu a satelitní vyhledávání je technologickou výzvou. V ČR jsme po Pražských vodovodech a kanalizacích druzí, kteří tuto technologii využívají“, říká o projektu Ing. Svatopluk Březík, předseda představenstva VaK Zlín.\nVak Zlín má v majetku 1500 kilometrů vodovodního potrubí. Byť se za posledních 15 let podařilo snížit ztráty o 10 %, je nutné nadále maximálně předcházet škodám a ztrácet tak vyrobenou, upravenou pitnou vodu. V ČR takto „utíká“ asi 95 milionů kubíků vody ročně.\nPro vodárenství ve zlínském regionu se jedná o další velký technologický přínos. V roce 2018 šlo o unikátní zvýšení kvality vody z Tlumačova, v roce 2019 bylo vybudováno nové krizové a manažerské centrum HUBGRADE® a v letošním roce vodárny spustily satelitní analýzu vodovodní sítě UTILIS.\n„Je to tak trochu sci-fi. Představa, že je možné z výšky 628 kilometrů něco dohledat 3 metry pod zemí, je na hranici chápání. Ale funguje to a už v těchto dnech máme vyzkoušené první dohledané poruchy. Pochopitelně máme s MORAVSKOU VODÁRENSKOU, a.s. spočítány modely a následně vysokou efektivitu projektu,“ dodává na závěr Ing. Březík.


Edílson – Wikipedie\n1993–2002 Brazílie 26 (6)\nEdílson da Silva Ferreira známý jako Edílson (* 17. září 1971, Salvador) je bývalý brazilský profesionální fotbalista. Ve své kariéře nastupoval na pozici útočníka. Jeho klubová kariéra zahrnovala působení v mnoha klubech včetně brazilských velkoklubů jako jsou Palmeiras, Corinthians nebo Flamengo.\nV brazilské reprezentaci odehrál 21 utkání, v nichž dal 6 gólů. (Německý server Transfermarkt uvádí 26 utkání.) S brazilskou reprezentací se stal mistrem světa roku 2002.\nRoku 1998 byl vyhlášen nejlepším hráčem brazilské ligy (Bola de Ouro).\nDvakrát vyhrál brazilskou ligu s Palmeiras (1993, 1994), dvakrát s Corinthians (1998, 1999).\nPo debutu v roce 1993 nebyl několik let do národního týmu povolán, což se změnilo až roku 2000. Během kvalifikace na Mistrovství světa 2002 přispěl gólem k postupu Brazílie na závěrečný šampionát – v říjnu 2001 vstřelil jednu branku proti Chile (2:0). Na Mistrovství světa 2002 zasáhl jako střídající hráč do skupinových zápasů s Čínou a Kostarikou. Zahrál si několik minut ve čtvrtfinálovém utkání proti Anglii, které skončilo výhrou Brazílie 2:1. V semifinále s Tureckem si poprvé na turnaji zahrál od začátku. Gólově se neprosadil a v 75. minutě jej střídal Denílson. Do finále nezasáhl, Brazilci i bez něj porazili Německo 2:1 a získali zlatou medaili.\nV roce 2015 byl Edílson obviněn z korupce.\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Edílson&oldid=21143103“


Al-Khalili Jim - knihkupectví Beletrie.eu\n(Al-Khalili Jim, McFaden Jonjoe)\nJameel Sadek „Jim“ Al-Khalili je britský teoretický fyzik, spisovatel a hlasatel. Narodil se 20. září roku 1962 v Bagdádu. Má iráckého otce a anglickou matku. Ve Velké Británii se usadil v roce 1979.\nZískal bakalářský titul ve vědě na Univerzitě v Surrey. V současné době je profesorem teoretické fyziky a předsedou v „Zapojení veřejnosti v oblasti vědy“ na University of Surrey. Přesto, že pracuje v National Physical Laboratory, zůstal také v Surrey, kde je doktorem filozofie v teorii jaderné reakce. Je prezidentem britské humanistické asociace.\nByl častým hostem v BBC pořadech o vědě a je častým komentátorem vědy i v jiných britských mediích. V roce 2014 byl jmenován jako RISE (Recognising Inspirational Scientists and Engineers – uznávaný a ispirující vědec a inženýr), vůdce strany inženýrství a fyzikální vědy rady pro výzkum ve Velké Británii.\nByl nominován na Televizní cenu Britské akademie za nejlepší odbornou faktuální tvorbu.\nAl-Khalili žije se svou manželkou Julií v Southsea. Mají syna Davea a dceru Kate. Al-Khalili se považuje za ateistu. Je zastáncem fotbalového klubu Leeds United.


Virtua Racer - screenshoty - iDNES.cz\n5. srpna 2002 2:45, aktualizováno 3:13\nJacques Villeneuve je bez jakýchkoliv pochyb jednou z nejvýraznějších postav v kolotoči závodů Formule 1. Je o něm též známo, že je náruživým hráčem počítačových her. Nikoho tedy určitě nepřekvapí, že se rozhodl toho náležitě využít. Poskytl své známé jméno a bohaté zkušenosti firmě UbiSoft a dohromady tvoří závodní hru, jež se dočasně jmenuje Virtua Racer: Jacques Villeneuve's Racing vision (homepage), ze které vám přinášíme první obrázky. A co nám tedy Jacques nabízí? Z dosud publikovaných prohlášení vyplývá, že závodit se bude na 11 smyšlených tratích, které budou situovány, citujeme, "do nejkrásnějších měst po celém světě (Montreal, Londýn, Paříž, Osaka, New York atd.)". Autorský team hodlá prostřednictvím nádherné grafiky, která využije naplno schopností současného hardwaru, poskytnout všem závodů chtivým hráčům nevšední zážitek z jízdy. Ten bude umocněn možností výběru šesti do detailu propracovaných modelů závodních vozů. Chybět nebude ani možnost nastavení míry reality (autopilot, break asisstent) tak, aby si na své přišel jak úplný nováček, tak i zkušený jezdec. Hra bude rovněž obsahovat multiplayer s možností, online závodních klání několika desítek hráčů. Vývoj probíhá už dva roky a Jacques Villeneuve po celou tu dobu úzce spolupracuje s UbiSoftem na tom, aby hra vypadala přesně podle jeho představ. Dnes uváděný název hry ještě není definitivní a bude o něm rozhodovat sám Villeneuve podle návrhů fanoušků. Pokud půjde vše podle plánu, mohli by se majitelé PC a next generation konzolí (PS2, X-BOX, Gamecube) v průběhu podzimu dočkat hezky vypadajících a zábavných závodů, kterých není nikdy dost.


Hejtman Štěpán: Ve všech obcích je patrné, jak na jejich rozvoji občané pracují | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Politika » Politici voličům » Hejtman Štěpán: Ve všech obcích je patrné, jak na jejich rozvoji občané pracují\nHejtman Štěpán: Ve všech obcích je patrné, jak na jejich rozvoji občané pracují\nVesnicí roku 2019 Královéhradeckého kraje je Nový Hrádek\nVýsledky letošního ročníku soutěže Vesnice roku v Královéhradeckém kraji dnes zveřejnila odborná porota složená ze zástupců vyhlašovatelů. Zlatou stuhou se pyšní městys Nový Hrádek (NA), který bude náš kraj reprezentovat v celostátním finále. Modrou stuhu za společenský život získalo Strážné (TU). Bílou stuhu za činnost mládeže udělila porota obci Nepolisy (HK). Oranžovou stuhu za spolupráci obce se zemědělským subjektem má Rudník (TU). Porotci udělili také druhé a třetí místo. Na pomyslných stupíncích vítězů tak stanuly Žďár nad Metují (NA) a Vilantice (TU). Další obce si mezi sebou rozdělí ceny hejtmana.\nO titul Vesnice roku se v kraji letos ucházelo 12 obcí. Odborná porota je všechny navštívila během uplynulého týdne a dnes rozhodla o vítězi. Slavnostní předání všech ocenění se uskuteční 10. srpna ve vítězné obci.\n„Velice si cením všech, kdo mají odvahu se do soutěže přihlásit. Prakticky ve všech obcích, které jsem v posledních letech navštívil, je patrné, jak na jejich rozvoji občané pracují a zvelebují je. Konkurence v této soutěži je tedy obrovská. Přesvědčit porotce k udělení některé z hlavních cen není nic jednoduchého,“ říká hejtman Jiří Štěpán.\nS oceněním je spojené finanční ohodnocení. Zlatá stuha přinese do vítězné obce milion korun a Královéhradecký kraj jí přispěje na pořádání slavnostního vyhlášení. Finanční odměnu získají i obce oceněné druhým a třetím místem, modrou, bílou a oranžovou stuhou nebo některou z cen hejtmana.\nVítězná obec bude Královéhradecký kraj reprezentovat v kole celostátním, jehož výsledky pořadatelé oznámí na jarmarku venkova v Luhačovicích 14. září.\nSoutěž se vyhlašuje každoročně od roku 1995. V rámci krajského i navazujícího celostátního kola se hodnotí koncepční dokumenty, společenský život, aktivity občanů, podnikání, péče o stavební fond a obraz vesnice, občanská vybavenost, inženýrské sítě a úspory energií, péče o veřejná prostranství, přírodní prvky a zeleň, péče o krajinu, připravované záměry a informační technologie obce.\nHejtman Štěpán: Podpora sportu vede k lepšímu zdravotnímu stavu a kvalitnímu životu\nhejtman , kraj Královéhradecký , obec , soutěž , Štěpán\n22:18 Židek (ODS): Místo Lesáku Bahňák. Hodně drahá kampaň\nKdyž jsme před několika lety varovali před šlendriánsky připraveným projektem rekonstrukce Lesního k…\n21:30 Rejmont (TOP 09): Po Letné\n20:45 Zelení: Na mrtvé planetě nebude žádná Praha\n20:03 STAN: Sliby – chyby\n19:21 Premiér Babiš: Centrum pro umělou inteligenci? To je budoucnost naší ekonomiky\n18:40 Kupka (ODS): Období bezvládí ničemu neprospívá a vzbuzuje jen zbytečné otazníky


I bublinkové obálky, které e používají k rozesílní objednáného zboží mohou sloužit jako reklamní, tak aby nalákaly další zákazníky.\nJiž od 300 kusů je možné si objednat individuální obálky, ve kterých zákaznící obdrží svoje zboží. Pro zákazníky je to vhodná příležitost jak ihned vědět, jaké zboží se jim doručuje.\nPěkná obálka může zaujmout kolegy nebo známé zákazníka, který se velmi rád pochlubí co pěkného si koupil a tím může získat další zákazníky pro prodejce. Určitě se vyplatí investovat pár korun do kvaltní a pěkné obálky, kterou zákazník obratem nevyhodí, ale třeba pro ni najde i jiné využití.\nBublinková obálka má kromě designové funkce, tak funkci ochranou. Obsah obálky je chráněn před poškozením a rozbytím. Také kurýři, kteří manipulují s obaálkami takto odlišnými si na ně dávají větší pozor. Lze tedy očekávat, že používáním individuálních obálek se sníží množství poškozených zásilek.\nV případě zájmu o vlastní obálky, které budou reklamou a potěší příjemce nejen svým obsahe, prosím neváhejte kontaktovat firmu Société s.r.o., navštivte její web, případně jim zavolejte neho napiště email.\nBaseballová čepice z chladícího materiálu


Mamma HELP – O víkendu budeme na Garden Food Festivalu v Olomouci\nMamma HELP / Akce Olomouc / O víkendu budeme na Garden Food Festivalu v Olomouci\n12.05.2017 Akce Olomouc\n13. – 14. května, Smetanovy sady, Olomouc\nMamma HELP se vrátí k receptům babiček\nNejchutnější festival jídla a pití na Moravě sice dává příležitost představit se především regionálním restauracím, potravinám, výrobcům a kuchařským celebritám, ale má také charitativní rozměr. Spolupracuje například od prvního ročníku se sdružením Mamma HELP, které pomáhá onkologicky nemocným ženám. Ve Smetanových sadech bude mít jeho tým stánek i letos. A chuťové pohárky návštěvníků potěší jídly z receptářů našich babiček.\nMamma HELP bude na Garden Food Festivalu znovu prezentovat projekt Holky, už mi zase chutná, který od roku 2015 může být inspirací pro pacientky, procházející léčbou rakoviny prsu a trpící nechutenstvím. „V našich centrech jsme už před tím vařily pro potěšení. Ale chtěly jsme se naučit vařit trochu jinak. Ze zdravějších surovin, lehce, chutně, prostě líp. Nechaly jsme si poradit od odborníků, například od nutriční terapeutky Evy Ondrýskové, ale taky skvělých kuchařů Jaroslava Klára, Martina Plchota nebo Romana Pauluse,“ popsala olomoucká koordinátorka Mamma HELPu Karla Otavová projekt, který má také svou internetovou stránku www.uzmizasechutna.cz.\n„Před dvěma lety jsem jen ze zvědavosti navštívila stánek MammaHELPu na Garden Food Festivalu v Olomouci. Ráda vařím a chtěla jsem získat inspiraci a něčemu se přiučit. To setkání ale výrazně ovlivnilo můj život, přineslo mi spoustu radosti, nových přátel a zážitků,“ vzpomněla klientka olomouckého Mamma HELP centra Michaela Paclíková. Od té doby totiž začala navštěvovat společná setkání, během nichž ženy společně vařily, povídaly si o zemích, odkud recepty pocházely, dozvídaly se podrobnosti o zdravé výživě. Na loňském Garden Food Festivalu už byla Paclíková členkou týmu. „A měla jsem velkou radost z toho, že se ženám daří začlenit do každodenního života zásady zdravého stravování. Strava je podle mě jedním z důležitých faktorů vedoucích k uzdravení,“ dodala.\n„Holky“ z MammaHELPu se usilovně připravují i na letošní Garden Food Festival. „Zkusíme se vrátit ke kořenům a nakouknout do kuchyně našich babiček. Z jejich moudrosti máme stále co čerpat. Budeme mít opět taky výbornou kávu, z olomoucké pražírny Kikafe, čaj i bylinkový nápoj,“ naznačila Paclíková, čím pohostí návštěvníky stánku. Zájemkyně navíc mohou získat cenné informace o prevenci rakoviny prsu.\n„Moc si vážíme možnosti opět propagovat na festivalu projekt Holky, už mi zase chutná. Výtěžek prodeje vracíme zpět do projektu. Děkujeme všem sponzorům a pomocníkům, bez nichž by naše snažení, dodávat naději a radost ženám s diagnózou rakoviny prsu, bylo o mnoho těžší. Přijďte se na nás podívat, když nic jiného, odnesete si domů úsměv a dobrou náladu. Moc se na vás všechny těšíme,“ uzavřela koordinátorka Mamma HELPu Karla Otavová.\nMammaHELP sdružuje ženy s diagnózou rakovina prsu a jejich blízké, lékaře, sestry a sympatizanty již od roku 1999. Ročně poskytne ve svých centrech v osmi městech v Čechách i na Moravě nebo prostřednictvím Avon linky poradenství téměř sedmi tisícovkám klientek a klientů. Všechny služby poskytuje zdarma. Více se dozvíte na www.mammahelp.cz.\nVíce na https://olomouc.gardenfoodfestival.cz/\nVy rozhodujete, my pomáháme – hlasujte pro naše projekty (16.01.2019)\nSeminář v Mammacentru (22.12.2018)\nPF 2019 (20.12.2018)\nSeminář v Mammacentru\nVánoční posezení v plzeňském Mammáči\nVánoční večírek v Brně


Villa Soline - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Mlini\nVila se 2 ložnicemi, terasou a výhledem na moře - oddělený obývací pokoj\nSoline, Mlini, Chorvatsko - Zobrazit na mapě\nAť jste turista nebo cestujete za obchodem Villa Soline je skvělým místem pro ubytování v průběhu vaší návštěvy města Mlini. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nVyužijte bohatství bezkonkurenčních služeb a vybavení v tomto hotelu ve městě Mlini. Jmenujme alespoň část hotelového vybavení, jsou zde přeprava do hotelu / na letiště, grilovací zařízení, pronájem auta, okružní jízdy.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Vynikající vybavení a výborná poloha dělá Villa Soline perfektní základnou z níž si užijete svůj pobyt ve městě Mlini.


Přání pro Ukrajinu • RESPEKT\nPřání pro Ukrajinu\nFaktem je, že Rusko se bez Kyjeva ekonomicky obejde, ale Kyjev bez Ruska ne\nOzbrojenci právě přísahali věrnost nelegální "Doněcké lidové republice" (ilustrační obrázek) • Autor: AP, ČTK\n6. 7. 2014 | aktualizace 6. 7. 2014 23:21\nUkrajinská armáda dobývá zpátky území na východě, vytlačila proruské separatisty ze Slavjanska a zdá se, že je na vítězném pochodu. Znamená to, že Putin prohrává? Velmi bych si to přál, ale jak víme, úvaha založená na přání (jež je otcem myšlenky) bývá zrádná.\nAmerický think tank Brooking Institute, který nelze podezřívat se sympatií k Rusku, publikoval nedávno analýzu, jejíž závěr ironicky adresuje těm, kteří si nepřejí nic jiného než prohru a potrestání Ruska: v takovém případě si přejte, píší autoři, ať se Ukrajina zůstane pod úplnou kontrolou Moskvy, protože Rusko to ekonomicky zničí.\nJejich analýza je postavená na tvrdých datech, která často nechceme vidět, protože raději máme teorie a přání než fakta. A faktem je, že Rusko dnes finančně dotuje ukrajinskou ekonomiku nejméně pěti miliardami dolarů ročně (může to být až 10 miliard) – a to zejména nákupem nekvalitních produktů ukrajinského průmyslu. Jde o vlakové soupravy, koleje a vojenský arsenál. Rusové tyto produkty kupují přesto, že je dokáží nahradit vlastní výrobou – a v posledních měsících tyto nákupy na Putinův příkaz zastavili.\nNeexistuje výpočet, kolik by stála proměna ukrajinské ekonomiky tak, aby nebyla závislá na Rusku, ale autoři Brooking Institute si pomohli jedinou možnou paralelou: sjednocením Německa, které si vyžadovalo masivní investice do odtržení bývalé NDR od ruských trhů. Stálo to během 20 let téměř 3 biliony (tedy 3 tisíce miliard) dolarů. Pokud vezmeme v úvahu, že Ukrajinci vydělávají zhruba desetinu toho co Němci, stálo by odtržení Ukrajiny od ruské ekonomiky zhruba 300 miliard dolarů. Kdo je dá? Brusel? Washington? Nedělejme si iluze.\nFaktem bohužel je, že Rusko se bez Ukrajiny ekonomicky obejde, ale Ukrajina bez Ruska ne – pokud ovšem Západ nenabídne oněch 300 miliard. Ale faktem také je, že Rusko nedokáže Ukrajinu ekonomicky udržet bez obrovských nákladů, které by jeho ekonomiku poslaly do kolen. Proto Putin nemá zájem z Ukrajiny udělat „Malé Rusko“, jakkoli by si to možná politicky přál.\nZ toho plyne, píší autoři analýzy, že pokud není naším hlavním přáním potrestat Rusko, ale záleží nám více na budoucnosti Ukrajiny, budeme muset přistoupit na to, že tato země bude muset ještě velmi dlouho žít v meziprostoru mezi Ruskem a Západem a bude závislá na jejich dohodě.\nVelmi bych si přál, aby to bylo jinak a Ukrajinci se mohli svobodně rozhodnout, zda chtějí úplně na Západ. A také bych si velmi přál, aby bylo Rusko potrestáno za svoji agresivní politiku. Ale obávám se, že proti mým přáním stojí to, čemu se říká ekonomická realita.


Gardena® Souprava na terasu/balkon – Bakker.com\nDomů Produkty Gardena® Souprava na terasu/balkon\nGardena® Souprava na terasu/balkon -\nObvyklá cena 1.890,00 Kč 1.185,00 Kč\nS praktickým boxem na uskladnění!\nSada terasového náčiní GARDENA je ideální sadou pro práci na terase či balkonu. Obsahuje zahradní lopatku, víceúčelové nůžky, smeták a zahradní vidličku. Vše uložené v plastovém boxu, vhodném i pro spoustu dalších věcí. Tato sada obsahuje vše, co potřebujete pro čistou a uklizenou terasu či balkon.


Na Karjalu Jágr nepojede, nechybí ale Pavelec s Plekancem | Týden.cz\nNa Karjalu Jágr nepojede, nechybí ale Pavelec s Plekancem\n30.10.2012 11:06 Aktualizováno 10.10. 11:20\nSedm hokejistů, kteří působí v české extralize díky výluce zámořské NHL, zařadil trenér reprezentace Alois Hadamczik do nominace na turnaj Karjala. Podle očekávání mezi nimi není největší hvězda Jaromír Jágr, na úvodním podniku Euro Hockey Tour by se ale měli představit například brankář Ondřej Pavelec, obránce Marek Židlický nebo útočník Tomáš Plekanec. Na premiérový start se mohou těšit osmnáctiletý Tomáš Hertl a třiatřicetiletý Lukáš Galvas.\nVe čtyřiadvacetičlenné nominaci společně s Pavelcem, Židlickým a Plekancem z NHL figurují obránci Jakub Kindl, Ladislav Šmíd a útočníci Martin Hanzal a Jiří Tlustý. Na premiérový start za národní tým se mohou těšit osmnáctiletý forvard Tomáš Hertl ze Slavie a třiatřicetiletý obránce Lukáš Galvas z Třince.\nDíky posilám ze zámoří má ve výběru převahu česká extraliga, kterou zastupuje třináct hráčů, mezi nimiž je i čtyřicetiletý Petr Nedvěd nebo nejlepší střelec soutěže Martin Růžička. V pražském Lvu hrajícím KHL navíc nastupují Jakub Krejčík a Jiří Novotný.\nNárodní tým vstoupí do turnaje Karjala 7. listopadu zápasem proti Švédsku v Liberci, poté se přesune do Turku, kde se utká s domácím Finskem a Ruskem.


Volební valné hromady začaly. Jako první je odstartoval žďárský okres - Žďárský deník\nPrvní v republice. Takový primát patří Okresnímu fotbalovému svazu Žďár nad Sázavou. Proč? Jelikož právě zde v sobotu proběhla, konkrétně v kulturním domě v Hamrech nad Sázavou, v celém Česku první, volební valná hromada, která zvolila vedení okresního svazu na další čtyři roky. Obsazení místa „nejvyššího“ se nemění, svazu bude i dál šéfovat dosavadní předseda Jaroslav Beneš.\nJaroslav Beneš (vlevo), povede Okresní fotbalový svaz Žďár nad Sázavou další čtyři roky. | Foto: archiv Deníku\nTen se však nemusel nervovat, na svoji funkci neměl protikandidáta. „To je pravda. Beru to ovšem jako potvrzení kvalitní práce celého výkonného výboru v předchozím období,“ říkal už v lednu staronový předseda.\nAčkoliv jsou současná vládní opatření velice přísná, s uspořádáním valné hromady neměli ve Žďáře nad Sázavou větší problém. „Už dopředu jsme si zamluvili prostory v kulturním domě v Hamrech nad Sázavou. Ten je dostatečně veliký na to, abychom bez problémů splnili všechny podmínky,“ těšilo jej.\nStaronového předsedu okresního svazu ve Žďáře nad Sázavou ovšem nejvíce potěšila hojná účast klubových delegátů. „Ze čtyřiačtyřiceti klubů, které v našem okresu máme, nedorazili jen zástupci deseti z nich. To považuji, vzhledem k současné situaci, za vynikající číslo.“\nA hned také rozvedl proč. „Všem klubům patří poděkování za to, jak k valné hromadě přistoupily. Opět se ukázalo, že pokud chceme pro fotbal něco udělat, je tu dostatek ochotných lidí, kteří pro něj nasadí svoje síly.“\nO důležitosti volebních valných hromad na okresní úrovni svědčila také účast „prominentních“ hostů v Hamrech nad Sázavou. „Valné hromady se zúčastnil generální sekretář FAČR Jan Pauly, který vysoce ocenil organizaci našeho setkání,“ zmínil.\nZávěrečné usnesení volební valné hromady je podle slov předsedy OFS jednoznačné. „Volební valná hromada nás pověřila směrem, kterým se máme dál ubírat. To znamená další rozvoj fotbalu na okrese se všemi souvisejícími strukturami,“ dodal Beneš.