Neuvěříte tomu, co se děje tam, kam nás naše vlády chtějí integrovat. Ani Satan snad není takové hovado, aby to vymyslel. Likvidace rodiny, krádeže dětí a ještě horší věci v Norsku jsou předvojem globalistického neo-bolševismu. 1 | Ragauian\n2.4.2018 ragauian\t4 komentáře\nVážení návštěvníci tohoto webu, psal jsem už tady mnohé a předával vám informace o lecčems nepříjemném. V rámci možností se snažíme třidit a vyhodnocovat toky informací tak, abychom si byli jisti pravdivostí toho, co se k vám od nás dostává. A tentokrát jsem jako člověk, který má rád život a doslova miluje děti, ty krásné bytosti, jejichž dobru zasvěcuji svou práci na rekonstrukci psychiky vás rodičú a prarodičů, doslova šokován a zděšen tím, co se na tzv. Západě děje. Přiznávám se, že kdyby neprocházely v minulých měsících i naším tiskem informace o tom, jak byly v Norsku české mamince státem doslova ukradeny děti, měl bych tendenci tohle, co se právě chystáte číst, považovat za přehnané.\nAle bohužel není tomu tak… čtěte a domyslete důsledky, které hrozí vašim rodinám, pokud se toto šílenství přenese do naší republiky, pokud proti tomu nevystoupíme… A ujišťuji vás, že základy k tvrdému omezování rodičovských práv k dětem jsou pomocí peněz „elitami“ financovaných „neziskovek“ pod pláštíkem tzv. Agendy 2030 již položeny » a vše se nenápadně rozbíhá i u nás. Tzv. inkluze je jen jedním z předvojů Agendy »\nĎábelský plán rozkladu tradiční společnosti a vzniku globálního superstátu s dohledem nad každičkým hnutím občana je prostě na programu dne českých, evropských i světových „elit“.\nSeznamte se s tímto nelidským trendem prosazovaným pomocí peněz „elitami“ a nebuďte neteční, prosím, za každou cenu! Dokud je čas!! Jde o naše děti!!! Není tomu tak, že bychom byli bezmocní vůči „elitám“, stačí když nebudeme na veřejnosti mlčet…\nEdmund Burke údajně pronesl výrok: K vítězství zla stačí, aby dobří lidé nedělali nic » Ale tento výrok bývá přisuzován také Shakespearovi nebo dokonce i Lincolnovi. Je to každopádně pravda. Je nutné aby si „mlčící většina“ uvědomila, že nepozvedne-li svůj hlas, bude prostě zničena v neo-marxistickém sociálním experimentu, který má za cíl zničení klasické rodiny i vaší rasy!\nNorský soud zbavil Irinu Bergsetovou rodičovských práv\nÚvodem se nejdříve podívejme co o našem případu píše oficiální zpravodajství. Agentura Sputnik v článku s názvem „Norway: Irina Bergset deprived of parental rights“ uvádí:\nNorský soud zbavil Irinu Bergsetovou rodičovských práv a svěřil péči o jejího čtyřletého syna jejímu norskému bývalému manželovi, kterého ona obvinila ze sexuálního zneužívání svého syna. Ruský vyšetřovací výbor zahájil trestní řízení proti bývalému manželovi Iriny.\nKdyž žena začala podezřívat manžela z pedofilie, šla na [norskou] policii a snažila se jim říct, že něco není v pořádku — její děti následně byly [namísto ochrany] odebrány a dány adoptivním rodinám. Nakonec jí byl vrácen její starší syn, který je ruským občanem. Ale pokud jde o jejího mladšího syna, pokus o navrácení se nezdařil.\nČtyřleté dítě, Misha, který je norským občanem, bude vychováván jeho otcem, který je také norským občanem [a který velmi pravděpodobně dítě pedofilně zneužívá].\nIrina Bergsetová tvrdí, že soudní rozhodnutí bylo způsobeno skutečností, že nebyly vzaty v úvahu všechny informace týkající se kriminálního jednání jejího bývalého manžela: „Norská policie, státní zástupci, soud a později úřady pro ochranu dětí rozhodly, že to, co jsem řekla byla čistá fantazie a že všechna moje obvinění byla bezpředmětná. Opakovaně jsem absolvovala psychické testy a bylo znovu zjišťováno, jaký vztah jsem měla se svým bývalým manželem. Písemné prohlášení učiněné mým dítětem o tom, že byl zraněno, bylo ztraceno [pozn. pravděpodobně záměrně] a proto jsem šla na policii.“\nNorský soud rozhodl, že matka může vidět svého syna jen jednou ročně a že s ním může mluvit pouze za přítomnosti zástupců orgánů ochrany dětí. A jak je známo, tato žena neudělala nic, co by mohlo sloužit jako důvod pro její zbavení rodičovských práv. Problém je v jejím ruském občanství, říká právník Janis Yuksha: „Pokud je dítě občanem cizího státu a stane se, že jeho matka nebo otec začnou bránit své (své) právo na dítě, pak pokud je případ slyšen v zemi, jejíž občanství má jeden z rodičů, můžeme s velkou jistotou říci, že vítězem bude osoba s tímto občanstvím.“\nA přesně to se stalo Irině. Její mladší syn není ruský občan, což způsobuje, že boj o chlapce je mnohem obtížnější. …\nInterview v novinách „Zítra“\nV roce 1905 se Norsko stalo nezávislým nejen od Dánska, ale i od Švédska. Tak jako tento stát byl státem nevolníků, tak jím i zůstal a navíc jeho velitele občané nikdy neviděli. Platili pouze příspěvky. Rozvoj kultury neexistoval. Obyvatelé hovořili někde dánsky, jinde švédsky, tedy jazyky vykořisťovatelů. Později se tyto jazyky smísily a vytvořily jeden umělý jazyk nazývaný bokmál. Ale i dnes každá rodina v Norsku hovoří svým vlastním dialektem. Do dnešní doby neexistuje v Norsku žádný státní jazykový standard.\nBylo by možné říci, že se tento stát teprve teď formuje, kdyby [mezi tím] nevznikl opačný proces. Norská společnost morálně rychle degraduje tím, že kopíruje americké zákony a pořádky.\nTohle všechno jsem zjistila až potom. Když jsem opouštěla Rusko, věděla jsem jenom, že v Norsku je velmi vysoká životní úroveň na světě. Nehledě na to, že jsem zakončila novinářskou fakultu MGU a jsem kandidátkou filologických nauk, Norsko neuznalo moje vzdělání. Nabídli mi práci učitelky v sousední komunitě v novém typu venkovské školy – progresívní čínský model nazývaný „Riddersand“, co v převodu znamená „škola rytířů“.\nNorské školství vypadá ve srovnání s naším ruským systémem jako škola pro mentálně zaostalé. Od 1. do 7. třídy je základní škola. Úkolem státního programu je naučit abecedu do 13 let a naučit je číst – číst ceny v obchodech. Nahlas ve třídě číst nelze, protože je to považováno za „ostudu“. Odborný učitel vyvádí dítě na chodbu a pouze tam poslouchá, jak čte, aby nedošlo k jeho zostuzení. Učitel má právo probrat s dětmi dva matematické příklady za den, když děti nejsou schopny pochopit látku, během tří dnů se ještě pokouší jim probírané vysvětlit. Domácí úkol na týden je pět nebo osm anglických slov pro diskrétnost dítěte.\nMěli jsme štěstí, že znaménko nevyřezávala naše místní vesnická doktorka v Borklangenu. To byla dáma z východního Německa. Řekla nám na rovinu: „Víte, nikdy jsem to nedělala. Pracovala jsem v Německu v pojišťovně. Fungovalo to tam takto: když si někdo zlomil nohu, přijela jsem a říkala: ano, noha je zlomená“. Potom ještě dodala: „Ale nebojte se, já to zvládnu…“. Před naším zrakem otevřela lékařský deník a řekla: „Tak, zde stojí: namočte vatu v lihu a potřete postižené místo…“. Samozřejmě jsem vzala syna do náručí a odešla jsem…\n„ZÍTRA“: Celý tento „místní kolorit“ může vytvořit nějaké nepříjemné pocity, ale od určitého momentu se váš život v Norsku stal prostě nesnesitelný. Proč?\nI.B.: K neštěstí došlo po šesti letech mého života v Norsku. Nic jsem nevěděla o jejich systému „Barnevernet“.\nMají tam exemplární systém ochrany dětí, vytvořený na pohled, že se perou s incestem. Potom jsem pochopila, že centrály Barnevern, které jsou v každé vesnici, jsou potřebné pouze proto, aby odhalily dítě, které se prořekne na nepoddajnou mámu nebo otce a zkrátka je od sebe izolují, potrestají je. Z novin jsem se dozvěděla o případu, kdy sedmi nebo osmiletou dívku soud odsoudil k náhradě soudních výloh a vyplacení kompenzace násilníkovi za jeho pobyt ve vězení. V Norsku je všechno převráceno vzhůru nohama. Pedofilie se tam nepovažuje jako přestupek.\nPak mi poprvé odebrali dvě děti. K odebrání dochází tak: dítě se nevrátí ze školky nebo ze školy, prakticky je ukradené, zmizne. To proto, že je před vámi schované na tajné adrese.\nNedávno se ke mně dostal dokument, zpráva ze Švédska. Je to doklad o případech odebrání dětí z rodin ve Švédsku a sousedních skandinávských zemích. Řeč je o zvláštním fenoménu. Píše se v něm, že ve Švédsku bylo od rodičů odebráno 300 000 dětí. Tedy je řeč o celém ukradeném pokrevním pokolení rodičům. Vědci, kriminalisté, právníci, advokáti – lidé s tradičními hodnotami, kteří ještě pamatují, co ve Švédsku znamenala rodina – se tomu diví. Říkají, že se děje něco nekalého. Jde tu o státní pohromu rodin. Odborníci hovoří o cifře 10 000 korun na den. Takovou sumu dostává nová rodina za jedno přijaté dítě, jedná se o jakékoliv dítě.\nSoukromý agent organizace Barnevern dostává za zničení takového rodinného hnízda obrovské prémie, vlastně je zaplacen za krádež potomka. Takhle to chodí ve všech skandinávských státech.\nKromě toho si rodič-příjemce může vybírat děti jako na tržnici. Například se vám zalíbila jedna ruská, modrooká dívka a vy jste se rozhodli, že chcete právě ji. Potřebujete proto jen zavolat do Barnevern a říci: „Jsem připravena, mám nevelký pokoj pro dítě…“ Potom nahlásíte jméno. Právě toto dítě vám přivezou. Takže na začátku se najdou „pěstouni“ a až potom se u pokrevních rodičů odebírá dítě „podle objednávky“.\nNorští ochránci práv bojují s všemohoucím sankčním systémem Barnevern. Opravdu se domnívají, že je to korupční systém na obchodování s dětmi. 3. května 2015 organizovali v Norsku postižení Barneverem protest proti násilnému rozdělování rodičů a dětí státem v Norsku. V žebříčku krádeží dětí rodičům je Norsko první na celé planetě, rozděl0ování rodičů a dětí je tu totiž státní projekt. Nadpis v norských novinách: „Jedna pětina dětí v Norsku je už zachráněna od rodičů“. Jedna pětina, to je z jednoho milionu všech dětí v tomto státě dvě stě tisíc „zachráněných“ a nyní žijících ne doma, nýbrž v azylech.\nI.B.: Skoro každý měsíc v Norsku končí život sebevraždou jedna ruská žena. Protože když k vám přijdou a odeberou vám dítě, jste bezbranní, jeden na jednoho se systémem. Když vám říkají: „Nepřipravuješ omeletu podle Norského receptu. Nutíš dítě mýt si ruce. Kulháš, nemůžeš tedy sedět na pískovišti s dítětem. To znamená, že jsi špatná máma, proto vám dítě odebereme!“\nPravdivost přísloví „Kdo chce psa bít, hůl si vždycky najde“\nNeustále vás staví do situace, kdy se musíte obhajovat. A přitom chápete, že obhájit se je nemožné. Jeden člověk nezastaví norský státní stroj postavený na báječných bonusech advokátům, vychovatelům, soudcům, psychologům, psychiatrům, pěstounům, „odborníkům“ a dalším… Prémie se vyplácejí za každého modrookého prcka. Nemáte žádnou šanci zachránit svého syna nebo dceru od norského azylu. Prošla jsem všemi instancemi norských soudů. Zasaženo je všechno, všude je korupce. Děti jsou pro ně zboží. Nevracejí se.\nVšechny materiály ruského tisku o mých dětech byly přeloženy advokátem Barnevern a použili se jako obvinění u soudu: „Ona je blázen, ona chrání své dítě v tisku!“ Na západě není svoboda tisku ve vztahu k dětem. Apelovat na společnost není možné. Tam existuje zákon o ochraně soukromí, který aktivně proráží nyní i v Rusku.\nI.B.: Ministerstvo mládeže v Norsku by se mohlo „doslovně“ nazývat ministerstvem mládeže a rovnoprávnosti všech forem sexuální rozmanitosti. Sexuální menšiny v Norsku, to už prostě nejsou menšiny. Vlastně to vypadá tak, že co je normální, to je v menšině… Svobodně dostupné jsou materiály sociologů, které dokládají: k r. 2050 bude Norsko na 90 % homosexuálním státem. Co se rozumí pod slovem „homo“, je nám těžké si představit. Říká se, že naše ruské představy o „gejích“ a „lesbičkách“, to už je minulost. Na západě je legalizováno jako minimum třicet druhů netradičního manželství. „Předním“ státem na této úrovni je Norsko, tam je „muž“ a „žena“ – dožívajícím pojmem. A ne jen tak náhodou není možno v Norsku bránit dítě, které je narozené v klasické rodině.\nZdálo by se, že se vás to netýká. Říkáte si: „Ať si dělají, co chtějí! Proč by se to mělo týkat mně a mých dětí?“ Dříve jsem také takto přemýšlela, neboť jsem byla v úplné nevědomosti ohledně toho, že v celé Evropě existují sexuální standardy, které vládnou výchově dětí podle určitého klíče.\nToto nařízení je závazné pro všechny země, které podepsaly dohodu o změně, kterou se nyní lobuje o přijetí i v Rusku. Tam je přímo napsáno, že rodiče jsou povinni spolku s mediky a dětskými vychovateli učit maličké děti „různým druhům lásky“. Speciální rozdělení tohoto celoevropského sexuálního standardu oznamuje, proč mají učit evropské děti masturbovat rodiče a vychovatelé ve školkách přísně do čtyřech let a v žádném případě ne později (tyto povinnosti už na sebe Rusko přijalo – pozn. redakce Zítra).\nPro vás, skalní Rusy, je to velmi užitečná informace. Na str. 46 vzpomínaného dokumentu se píše, že novorozenec musí poznat svoji „pohlavní identitu“. Přikázanou sexuální osvětou je nutné už v době porodu zjistit, kdo to vlastně je: Gay, lesbička, bisexuál, transsexuál nebo transvestita. A protože jsou z rovnoprávnosti pohlaví vyňata slova „muž“ a „žena“, závěr si udělejte sami. Pokud si vaše dítě nevybere „pohlaví“, tak mu v tom pomůže všemocná norská Barnevern nebo finská Lastensuoelu, německá Jugendamt atd.\nI.B.: Sebrali mi děti podruhé 30. března 2011. U dveří zazvonili dva policisté a dva zaměstnanci Barnevern. Otevřela jsem dveře na řetízek, podívala jsem se. Policisté div neměli v rukách revolvery, přijel dokonce i sám náčelník Borklangenské policie a řekl: „My jsme přišli pro vaše děti“. Zavolala jsem advokátce, ale ta mi řekla: „Ano, podle zákona v Norsku jste povinna děti předat. V případě, že se budete protivit, děti stejně vezmou s sebou, ale vy je už nikdy více neuvidíte. Musíte jim děti dát a zítra vám vysvětlí, co se děje…“ Děti si vzali hned, ani mi je nenechali převléct a ani mi při tom neukázali žádný dokument, žádné rozhodnutí.\nPo tomto procese jsem zůstala v šoku: nyní jsem musela dokázat, že jsem – dobrá matka.\nPozn. redakce: Ve skutečnosti je tento satanský neo-marxistický systém „péče o děti“ příčinou i podivného Breivikova případu, který všichni jistě dobře znáte z masomédií – více se dozvíte níže.\nJiného norského chlapce sebrali, on plakal, chtěl k mámě. Lékaři řekli, že je to paranoia. Nakrmili ho léky a udělali z něho teplouše. Po křiku tisku ho předali zpět mámě na invalidním vozíku. Už nebyl schopen hovořit, zhubnul o 13–15 kg. Došlo u něho k degradaci na takové úrovni, že proces se stal již nevratným.\nV Polsku jsme zůstali tři měsíce. Matka má právo na vlastní děti pouze v Rusku, tam je subjektem rodinného práva. V Evropě nikde. Můj syn na začátku dostal norskou pěstounskou matku. Potom nás zastavili jakoby na žádost „druhé“ oficiální norské matky. V žádosti stálo: „Jistá teta (tedy já) ukradla dítě z norského teritoria“. Proto Polsko, ze zákonů Evropy, mému synovi dalo polskou pěstounskou matku.\nAbychom byli schopni odvézt dítě z Polska do Ruska, moje máma, tedy babička mého syna, se stala ruskou pěstounskou matkou. Takovým způsobem probíhala výměna mezi polskou a ruskou pěstounskou matkou. Takže to byl norský rodič číslo jedna, polský rodič číslo dva a ruský rodič číslo tři. Pravá matka je v Evropě nepodstatná.\nI.B.: Třeba situace: Irina C. 18 let prožila v Anglii. Měla tam přítele. Narodila se jim dcera. Jednou Irina náhodou zjistila, že její přítel je členem sadomasochistického klubu. Dívka se dívala na televizi, kde ukazovali místního závodníka: „Mami, tento strejda si ke mně přišel hrát na doktora. O! A ta teta si se mnou hrála ve vaně…“ Dovedete si představit, co prožíváte, když vám dítě říká takové věci?\nSalámová metoda likvidace tradiční rodiny\nNa začátku byla v Norsku legalizována jednopohlavní (homosexuální) manželství. Potom byla legalizována výchova dětí v jednopohlavních manželstvích. Duchovní tam, jak ženy, tak i muži, otevřeně oznamují o své netradiční orientaci. A nyní se tam objevili i tací, kteří položili otázku o právu zasnoubení se s dětmi, vcházení s nimi dokonce do manželství.\nMyšlenka o neodkladnosti otevřeného odporu mi dávala možnost, abych se v Norsku nezlomila, abych se nezbláznila. Každý z rodičů v Rusku by tohle měl pochopit. Za posledních 30 let struktury, které se dotýkají obchodování s dětmi, zajímající se o přerozdělení demokratických mas, uzákonili stav, že rodič a dítě – vůbec nejsou celek. Nyní děti patří nějakému abstraktnímu společenství, případně státu. Nestačí, že po Haagské úmluvě o krádeži dítěte z r. 1980, kterou Rusko podepsalo v r. 2011, děti patří teritorii, na které prožívaly poslední tři měsíce.\nAudun Lysbakken je kritizován za to, že jeho úřad dal NOK 300,000 na podporu knihy „Sexuality in School“ o sexuální výchově napsané členem jeho strany pouhý jeden měsíc poté, co převzal funkci ministra. — Kniha má spoustu společných myšlenek se spornou příručkou o sexuální výchově ve škole, napsanou známými propagátory úchylek. Oba její autoři, Åse Røthing & Stine Helena Bang Svendsen, jsou členy Norway’s Socialist Left Party.\nFilozofii těchto nelidů zčásti osvětluje projekt vládnoucí dělnické strany v Norsku, o kterém jsem si nedávno přečetla v norských médiích. Lysbakken, ministr dětských záležitostí, bez ostychu říká: „Já jsem homosexuál. Chci, aby všechny děti v tomto státě byly takové, jako já“. Dal iniciaci státnímu programu provést experiment:\nKniha „Král a král“: Podprahová propagace homosexuality: V dětech se fanatičtí sluníčkáři snaží vzbudit dojem, že homosexualita je správná věc. Viz text v obrázku.\nVe školkách byla odstraněna literatura typu „Popelka“, všechny pohádky bratří Grimů. Namísto nich byla napsána jiná literatura, sexuální „krásná literatura“ jako je např. „Král a král“ nebo „Děti-gayové“. Tam se například princ zamiluje do krále nebo prince, dívka, princezna se touží vdát za královnu. Ze zákona jsou vychovatelé povinni číst dětem takové pohádky už ve školce na nočníku a k tomu jim ukazovat i obrázky.\nPozn. redakce: Probudí se lidé u nás? Stačil si už někdo povšimnout, že tato svinstva jsou zde již dlouhodobě propagována skrze satanovy neziskovky typu „hejtfrí“… a co hůř, že to začaly podporovat i naše socanské vlády plné bláto-sobotkovců? Pokud to někomu nedochází — neo-marxistické programy jsou už spuštěny i v našem školství a pokud se proti nim nebude aktivně protestovat, samy od sebe se nezastaví »\nIrina pokračuje: Stal se takový případ. Turisté z Ruska přijeli do Nového Zélandu s krátkodobým vízem, například sedmi denním, matka, otec, dítě. Buď rodiče nahlas okřikli dítě, nebo dítě hlasitě plakalo, z restaurace nebo hotelu někdo zavolal službu ochrany dětí. Přijel sbor „záchranářů“ a dítě odebrali, „zachránili“ ho od „rodičů sadistů“. Ruští diplomaté se více než rok bili za to, aby se dítě mohlo aspoň setkávat se svými biologickými rodiči.\nJá sama se už dva roky snažím o to, abych měla právo na setkávání s mladším synem. Breivik, který zastřelil 80 lidí, má právo volat každý den svým příbuzným. Odsouzení k smrti mají na celém světě právo na dopisy a volání, ale matka nemá možnost dokonce ani pohovořit se svým dítětem!\nMimochodem šílený Breivik „zachraňoval“ Norsko od té vládnoucí „Dělnické strany“ (Norway’s Socialist Left Party) a dokonce oznámil, že nenávidí muslimy. Breivik byl ve čtyřech letech znásilňován norskou matkou. „Barnevern“ ho odebrala a pustila ho „po vodě“.\nKaždá rodina si ho zkusila „na chuť“. Potom mladík devět let připravoval svoji akci. Myslím, že ho nyní izolovali a řekli: „My jsme ti připravili prostředí, všechno co si chtěl, jen o tomhle tématu mlč!“ Tento aspekt však z médií postupně mizí. Švédští žurnalisté už tuto historii zlikvidovali.\nKaždých pět let Barnevern sčítá migranty, jakých dětí v Barnevern je nejvíce. Top místo zaujímá Afganistán, následuje Eritrea, Irák. Z bílých dětí je na prvním místě Rusko a z celkového počtu států pak na čtvrtém místě. Biologičtí rodiče dostávají od státu povolení na návštěvu s ukradenými dětmi – na 2 hodiny jednou za půl roku. To je maximum. Nyní můj starší syn, který utekl do Ruska, má teoretickou povinnost se nacházet v jejich dětském domě, jako majetek norského obyvatelstva (populace) až do 23 let.\nNemělo by se mluvit o pedofilii jako takové. Tohle je ale jiný fenomén. Jen v Norsku je 19 000 nestátních společenství na přesměrovávání dětí ze „starobylých“ (muž, žena) na jiné netradiční pohlaví.\nDítě je donuceno rozvíjet se v určité netradiční pohlavní kategorii. To, co mi vykládal můj syn, to už není jen primitivní pedofilie, to je určitý „organizovaný“ tréning, zaměřený na změnu orientace.\nVíce než 100 ruských rodin je na kolenou a křičí: „My jsme hosté z vaší budoucnosti. Nám na Západě ukradli naše děti. Podívejte se na naše trápení a zapamatujte si to. Probuďte se, zastavte ten mor třetího tisíciletí. Vybudujte železnou oponu toleranci zvráceností. Vytlačte tu špínu za hranice Ruska!“\nRozhovor vedl: Andrej FEFELOV, Mezinárodní občanské sdružení „RUSKÉ MATKY“\nPředchozí příspěvek24. března 1999 začalo havloidní „humanitární“ bombardování Jugoslávie v rozporu s mezinárodním právem bez schválení OSN. Hloubková analýza faktů ukazuje, že NATO je jen maskou pro teroristické akce USA. Chcete být spoluviníky?Další příspěvekChuťovka pro všechny, kterým zůstal zdravý rozum a myslí si o vypovězení ruských diplomatů Babišem své. Budete toho poskoka evropských šmejdů v Londýně, Bruselu a Berlíně volit i v předčasných volbách?\n4 komentáře u „Neuvěříte tomu, co se děje tam, kam nás naše vlády chtějí integrovat. Ani Satan snad není takové hovado, aby to vymyslel. Likvidace rodiny, krádeže dětí a ještě horší věci v Norsku jsou předvojem globalistického neo-bolševismu. 1“\nStačí, že uvádíte jako zdroj informací Sputnik a rozhodl jsem se, že už to dál číst nebudu, protože to je zneužívání nižší inteligence některých spoluobčanů k zapojení do rejdů, jež rozpoutává v Západní Evropě trollí farma v Pítěru, využívajíc prostředků informační, hybridní války.\njsem opravdu rád, že mezi čtenáři mého webu se objeví alespoň občas někdo, kdo vlastní intelekt nad průměr nás ostatních… dostal jste mne, příteli, znovu jste mi jako v zrcadle poukázal na mé nízké sebevědomí, se kterým se potýkám celý život… vaše vzdělání musí mít vynikající charakter a jistě bylo dosaženo ve škamnách některé ze světových univerzit, protože i já se svými dvěma vysokoškolskými diplomy inženýra strojní a hornické fakulty Vysoké školy v Ostravě si netroufám soudit, že by existovali lidé, čtenáři mého webu, jejichž nižší inteligence by bylo možno tak snadno zneužít… na druhé straně jsem rád, že na vašem příkladě mohu všem, i těm s pravděpodobně nižsí inteligencí /včetně té své/, dokázat pravdivost svého tvrzení o existenci lidí, kteří již dávno rezignovali dobrovolně na možnost naslouchat všem dostupným informačním zdrojům, listovat v nich a činit si tak svůj úsudek… prostě jsou napojeni na rozhlas po drátě, vysílaný řečeno vašimi slovy výhradně trolími farmami maistreamu tzv. oficiálních médií EU a USA /ČR samozřejmě nevyjímaje/ a jejich život se značně zjednodušil tím, že názory protistrany jednoduše ignorují… pokud jste se rozhodl, že dále nebudete číst, přijímám vaše rozhodnutí sice s těžkým srdcem, ale o to radostněji, že jsem měl možnost skrze váš příspěvek poznat v souvislosti s aktuálně probíhajícím koncem věku dalšího vážného kandidáta pro účast na koupeli v jezeře plném síry s přednostním právem využití vířivky pro zasloužilé VIP… budete tam jistě v dobré společnosti, ve společnosti těch nejlepších evropských státníků typu Merkelové, Mayové, Macrona, Schulze a dalších… tak ať se vám /zatím/ jinde dobře čte…\nPane Macků moc vám děkuji za pobavení, už dlouho jsem se tak dobře nezasmál nad lidskou naivitou. Podívejme se na pár faktů. Víte my dobře víme že dnes naplno jede eurobolševická propaganda šířená západními neomarxisty a neoliberály (typu gay-pornoherce Jandy), která označuje v podstatě jakoukoliv alternativní žurnalistiku a hlavně ruské zdroje za nepravdivé. TO ovšem není důkaz že ty zdroje jsou nepravdivé. Víme? ;-) My spoléháme na prostý selský rozum a na ověřování faktů, zřejmě na rozdíl od vás.\nSnažně vás prosím, abyste dokázal a ozdrojoval co je špatně v daném textu, rádi to opravíme — v opačném případě vás snažně prosím abyste začal používat mozek.\nVíte, my víme že Sputnik je ruská státní agentura, ale to neznamená že vše co šíří je špatně. Pokud nedokážete že daný článek Sputniku (který v podstatě jen oznamuje že „Norský soud zbavil Irinu Bergsetovou rodičovských práv“), je nepravdivý, tak prostá logika říká že vy jste šiřitelem FAKE-NEWS a necháváte se manipulovat trolí farmou v Bruselu a Washingtonu. Pravda bolí, to my dobře víme.\nMůžete prosím napsat co z uvedených zdrojů není pravda:\nAno, už víme že si necháváte nalít do hlavy tu „správnou“ bruselskou propagandu a proto ruské zdroje automaticky zpochybňujete, ale mohl byste prosím dokázat co z osobních svědectví Iriny na russianmothers.ru je nepravdivé? Nebo třeba něco zde? http://sputniknews.com/voiceofrussia/2012_04_18/72168091/\nMy všichni co tady hledáme pravdu vám budeme velmi vděčni ZA PROKAZATELNÉ informace, které zpřesní ty co zde již jsou, protože my si je ověřujeme, pokud víte co to znamená…\nPane Macku, nevim proc podle Vas ctenari, tohoto webu maji nizsi inteligenci. Podle mne je tomu prave naopak. Osobne mam pred jmenem take zkratku ing. Nejake oduvodneni Vasich vet take schazi, coz spis svedci neco o Vasi inteligenci. Cist Vas to samozrejme nikdo nenuti.\nTak jen na rozloucenou prijemnou koupel.


zatěžuje switch s třeba 100 podmínkami hodně počítač? Respektive projeví se to v řádu jednotek - desítek milisekund? Je jasný, že záleží hodně na stroji, ale spíš obecně jestli se jedná o příkaz, kterému tohle nevadí nakládání nevadí...\nOtázkou taky je, jestli operace v case budou náročnější. Ale myslím si, že je to pořád lepší než to vše cpát do IFů. Popřípadě popřemýšlet o jiném řešení. Každopádně zkus si napsat nějakej příklad a uvidíš co to udělá ;)\nSwitch — založil geon\nProblém switch [C] — založil SpiderVepr


Antikoncepční podvod naruby - Diskuze - eMimino.cz\nAntikoncepční podvod naruby\nSituace je ze života, i když pro mnohé asi bizardní. On a ona, 2 malé děti, sex cca 2× měsíčně, menší zájem je ze strany manžela. Ona víc dětí už nechce, on by byl za další dítě rád. Po druhém porodu ona chtěla tělísko, on slíbil používání kondomů, protože odmítá abortivní metody. Dva roky všechno fungovalo bezvadně. Pak on začal polevovat, ona se bála, aby vůbec nějaký sex byl a tak nebyla dostatečně důrazná. Skoro každý měsíc měla strach z těhotensví. A tak se rozhodla, že bude mít tajnou antikoncepci. Konzultovala to s doktorem a ten doporučil tělísko. Že prý když nebude styk 14 dní od zavedení, tak je velká šance, že to on nepozná.\nJe to můj příběh. Tahle forma mi pomohla to sepsat, protože je mi jasný, že to schytám, že si to nedokážu dohodnout s manželem normálně. Prostě kdo nezažil, nepochopí, že jsou to věci křehké a snažím se situaci vyřešit co nejšetrněji.\nProjde mi to s tím tělískem? Existuje jiná možnost tajné antikoncepce?\nMyslím, že problém není nutné hledat v typu antikoncepce, ale v důvěře a v komunikaci s manželem. Nedovedu se představit, že bych měla takovýhle vztah. POčet dětí jste si měli ujasnit dopředu. Nevím, mě to přijde zoufalý. Dneska je to antikoncepce, příště si budeš ulívat peníze bokem nebo jak vidíš budoucnost?\nS manželem si sedni a promluv na rovinu\nKlidně bych byla pro, ale to je zákrok v nemocnici s jizvami. To zrovna moc na utajení není.\nMne prijdou nejlepsi prasky Proste si ho jednou denne zobnes a nikdo nic nepozna.\nAno, problém je v sexu obecně, a to po celou dobu vztahu. O věcech občas mluvíme, ale to pak je spíš horší než lepší. Prostě jsme každý z jinýho těsta a nevíme jak z toho ven.\nTak telisko mi prijde dost tajny, vim, ze tam jsou nejaka vlakna, ale pokud je sex jen 2× do mesice, tak to tam uvnitr asi nejak vasnive nezkouma ne?\nDalsi moznost jsou prasky, akorat bycj je vyloupala a presypala do nejake nadobky, treba od nejakych bonbonu, celaskonu, aby navenek nebyla zadna stopa, co to je.\nCelaskon pravidelně užívám, tak to by určitě šlo . Ale zkusím se práškům vyhnout.\nV podstatě jsem rozhodnutá pro to tělísko. A když to pozná a přestane spát se mnou úplně, tak to taková katastrofa nebude. Lepší než být těhotná.\nPrasky muzes brat kdykoliv dne, treba i v praci. Ja treba telisko mit nemuzu, mam problemy s cipkem, nektery kamosky si ho chvali, nektery ne. Prasky se vysadi snadno, kdyz zlobi telisko, prijde mi to slozitejsi.\ninjekce? je myslím na tři měsíce\nVidíš, na to jsem se zapomněla doktora zeptat. Neznám nikoho, kdo by to užíval. Ale předpokládám, že rizika jsou stejná jako u prášků, jen by to bylo pro mojí situaci vhodnější.\nJj pravda, ale tam je to 3 mesice bez MSa je urcena zenam ted nevim jestli do 70 nebo 80kg. Moje sestra to vyzkousela cca pred tremi lety a hruza. Ms mela co tyden + nafoukla a pribrala. Kamaradka je naopak s injekci velmi spokojena a bez obtizi.\nPříspěvek upraven 20.11.15 v 00:45\nkamarádka to měla a byla spokojená - prý pohodlnější než prášky..akorát jediný problém co měla, že když pak chtěla otěhotnět tak cca půl roku jí ne a ne naběhnout ovulace, ale to by tě asi nemrzelo co\nAsi takhle, je to její tělo, takže ona ať si zvolí antikoncepci podle sebe, on do toho nemá moc co mluvit.\nA jinak i ta sterilizace se dá udělat spodem a tedy bez jizev, ale to už by mi jako podraz přišlo, díky své nevratnosti.\nJá s injekční antikoncepcí měla problémy, když někomu nesednou prášky tak je může bez problému vysadit, když nesedne injekce nebo implantát pod kůži tak s tím musí trpět dokud to z těla nevyprchá a občas si tím zadělá na větší problém.\nPráce z domova, bez podvodu a bez placení dopředu\nDlouhé krvácení po začátku braní HA Jeanine\nKrvácení před dobráním platíčka HA


Darovací bazar SWAP už dnes! V Café Zámek! Blíží se jaro, je na čase myslet na úklid a nebo se zbavit nevhodných vánočních dárků. Jde o výměnný bazar, jehož účelem je poslat dál oděvy, knihy, potřeby pro domácnost a podobně. "Opět se koná v komornějším pojetí, přátelském setkání a posezením u kávičky," zvou organizátoři...\nV domě v Jezdecké byl nalezen mrtvý muž "Lékař na zemřelém muži ročníku 1956 neshledal cizí zavinění, na místě rovněž nic nenasvědčovalo cizímu zavinění," sdělil redakci policejní mluvčí Libor Hejtman. (ber)\nFB skupina Prostějov bez cenzury zve na večírek. Přijďte! Těšit se můžete třeba na jedinečného kouzelníka Tomasiana a domácí kapely Kokeno a Minami. Vrcholem večera bude vystoupení zpěvačky Báry Basikové. Ta má ve své kariéře zapsány významné mezníky, kterými jsou například role v muzikálech Lucrezia Borgia, Jesus Christ Superstar...\nTříkrálová sbírka 2019 je uzavřena. Se skvělým výsledkem! "Děkujeme všem, kteří jakýmkoliv způsobem přispěli ke Tříkrálové sbírce a především malým i velkým koledníkům," dodává Charita. Podrobné výsledky v jednotlivých pokladničkách můžete sledovat na stránkách Charity Prostějov. www.prostejov.charita.cz. (red)\nV Jeseníkách se těžce zranila šestnáctiletá dívka. Při lyžování Nehoda se stala ve čtvrtek po půl desáté dopoledne v Jeseníkách u Ovčárny. Šestnáctiletá dívka upadla při lyžování a zůstala několik desítek sekund v bezvědomí. "Pacientka utrpěla poranění v oblasti páteře a pánve," uvedl mluvčí záchranářů Lukáš Humpl. Jako první k dívce...\nPrimátor se setkal se strážníky „Zároveň jsem se dočkal jednoho milého překvapení, kterým byla gratulace k mému životnímu jubileu a odznak strážníka, který jsem nosil v době svého působení u městské policie. Strážníkům bych ale chtěl především poděkovat za jejich práci v terénu i v oblasti prevence," uvedl...\n102. průzkumný prapor naděloval pomůcky dětem Pomůcky, které předsedkyni společnosti Pavle Matyášové předal zástupce velitele 102. průzkumného praporu Gustav Lakoš, byly zakoupeny z výtěžku charitativní akce pořádané praporem na podzim roku 2018. Pomůcky budou použity pro rozvoj dětí s postižením nebo ohroženým vývojem v...\nMěsto Prostějov byty ani bytové domy neprodává! „Tyto informace se nezakládají na pravdě. Město Prostějov nerozhodlo o prodeji žádného bytového domu nebo bytů, například v ulici Norská. Právě od obyvatel v této lokalitě jsme dostali nejvíce dotazů,“ uvedl první náměstek primátora Jiří Pospíšil. (MMPv)\nVánoční jízda 2018 má oficiální video! Video najdete na odkaze níže. Hlavní organizátor Petr Kolařík k tomu dodává: "Nazdobených aut bylo 136, nenazdobených asi 200, což už je velmi slušná kolona. Chtěl bych poděkovat všem sponzorům - Kosmetika Nikola Turonyova, Shisha cafe & bar, Helicar wash detailing,...


Bylinné čaje ✅ jak vybrat nejlepší\n✅Nejen milovníky čaje potěší box z přírodního materiálu. Má tři praktické přihrádky, kam si můžete uložit svůj oblíbený čaj. Díky průhlednému víku máte neustále přehled o množství čajových sáčků. Také velice vhodné jako dárek...\n✅Box na čajové sáčky se šesti přihrádkami zajistí přehledné uložení čajových sáčků. Doporučujeme všem milovníkům čaje. Vyrobený z dřevovláknité desky MDF v přírodní barvě. Veko boxu je průhledné a zdobené květinovým motivem na modrém podkladu. Elegantní a také..\n✅Souprava mléčenky s cukřenkou v bílo-šedé barvě s nápisem Sweet home vás zaujme na první pohled. Svým vzhledem bude ozdobou každé klasické nebo i moderní kuchyně a stane se praktickým pomocníkem při servírování kávového či čajového pohoštění. Víčko má praktické vykrojení..\n✅Mezi mléčenkami z kolekce GUSTITO najdete tu vysněnou tečku, která vašemu domovu chyběla k dokonalosti. Minimalisticky laděný design s prostými liniemi a jednobarevností vás okouzlí. Jejich velkým plusem je variabilita, a tak tyto mléčenky nejsou předurčeny k jednomu konkrétnímu stylu..\n✅Šablony na cappuccino Tescoma pro stylové zdobení pěny na cappuccinu, zvolenou šablonu přidržte těsně nad pěnou a zlehka posypte jemně umletou skořicí nebo kakaem. Opatřeno kroužkem pro snadnou manipulaci a zavěšení. Vyrobeno z prvotřídního odolného plastu, vhodné do myčky nádobí...\n✅Mezi mléčenkami z kolekce CREMA najdete tu vysněnou tečku, která vašemu domovu chyběla k dokonalosti. Minimalisticky laděný design s prostými liniemi a jednobarevností vás okouzlí. Jejich velkým plusem je variabilita, a tak tyto mléčenky nejsou předurčeny k jednomu konkrétnímu stylu..\nBylinné čaje 4,75 (95%) 15 x hodnotené\nKategorie produktů bylinne caje obsahuje 9 záznamů.\nbylinné čaje za super ceny


Obchodní podmínky - Rybářské a myslivecké ponožky | KNITVA FishAndHunt\n2. Tyto obchodní podmínky upravují vzájemná práva a povinnosti prodávajícího a fyzické osoby, která uzavírá kupní smlouvu mimo svoji podnikatelskou činnost jako spotřebitel, nebo v rámci své podnikatelské činnosti (dále jen: „kupující“) prostřednictvím webového rozhraní umístěného na webové stránce dostupné www.fishandhunt.cz (dále je „internetový obchod“).\n11. Zboží může Kupující také vyměnit, pokud mu nevyhovuje barva, velikost nebo druh zboží. Zboží je možné vyměnit, pokud Kupující vrátí zboží ve lhůtě 14 dnů ode dne převzetí zboží a přiloží doklad o nákupu zboží. Výměna zboží je možná pouze v případě, že zboží je nepoužívané, v původním obalu a nepoškozené. Zboží je možné vyměnit pouze na adrese sídla Prodávajícího kam je doručeno osobně nebo jako poštovní zásilka či zásilka doručovaná přepravním kurýrem. Zásilky vrácené formou dobírky nebudou přijaty.\n12. Náklady na dodání vyměněného zboží Kupujícímu, kdy důvodem výměny je nevhodná volba barvy, velikosti nebo typu zboží Kupujícím, nese Kupující. Náklady na výměnu zboží, které zapříčiní Prodávající, zejména dodáním jiné než objednané velikosti či barvy, nese Prodávající.


Nesmrtelný Highlander na trase Řím-New York | Games.cz\n19. 1. 2008 10:10 - Preview autor: Redakce Games.cz Komentáře: 0\nChcete oživení third-person akcí? Zkuste to s nesmrtelným galským hrdinou, cestujícím napříč časem. NOVÉ INFO\nHerní adaptace televizního seriálu a filmu Highlander: The Game od Eidosu vás postaví do role Owena MacLeoda, předka filmového hrdiny Connora. Owen se narodil před více než dvěma tisíci lety coby syn náčelníka galského kmene, jenže vesnici záhy poté dobyli Římané, hrdinu zajali a dle tehdejšího zvyku ho nechali bojovat o svůj život v gladiátorské aréně. Owen sice údajně zemřel..\n.. ale ve skutečnosti se mu nic nestalo, protože patří mezi několik nesmrtelných jedinců, zabijete jen tehdy, useknete-li jim hlavu. Co to znamená v praxi? Minimálně přijemné osvěžení zánru third-person akcí: tělem hrdiny budete moci vést elektrický proud, vystavovat jej nepřátelským kulkám i se s ním vrhat z mrakodrapů, jaké o dvě tisíciletí později uvidíte ve futuristickém New Yorku.\nPrávě do americké metropole se Owen vydá, aby utekl jinému nesmrtelnému lovci a zároveň našel tři chybějící magické kameny, protože jedině jejich síla ho definitivně zbaví tohoto dotěrného pronásledovatele. Protože hrdina však bude věrný starým tradicím, namísto novodobých zbraní se bude držet především mečů (nejen o nich více v oznámení). Pokaždé, když nepříteli usekne hlavu, zažije The Quickening neboli jakousi extázi smyslů, při níž do sebe vstřebá veškeré vědění i sílu právě zabitého (podobné jako v Prototype).\nHighlander: The Game poběží na Unreal Engine 3 a vyjde letos na podzim pro PC, X360 a PS3 - více, vč.pár dnů starého traileru, v předchozím zpravodajství.


Tip Ligu vyhrál potřetí - Teplický deník\nTip Ligu vyhrál potřetí\nTeplice - Potřetí vyhrál hlavní cenu v Tip Lize pan Karel Šrédl z Krupky. Pro znalé této stále populární hry na tipování výsledků fotbalových zápasů postava známá. Třikrát se v minulosti umístil v první desítce účastníků. Báječná znalost kádrů a možností fotbalových týmů nejen okresních a krajských soutěží.\nVítěz Tip Ligy | Foto: DENÍK/Zdeněk Traxler\nNěkdejší trenér žákovských a dorosteneckých družstev oddílu kopané TJ Krupka vedl čas i A mužstvo. Naposledy působil u družstva starších žáků. Minulý podzim s nováčkem I.A třídy žáků způsobil poprask mezi protivníky. Do zimní přestávky odcházel tento celek na první příčce. Zimní přípravu už Šrédl s hráči neabsolvoval. Podle jeho slov skončil pro rozdílnost názorů s vedením oddílu. Získal šanci využít volný čas a udělal to. Naplno se vrhnul do Tip Ligy. V průběhu zimních přípravných utkání a jarních odvet objel snad všechna hřiště okresu.\nUpevnil si znalosti o klubech a do jarního dílu už věděl. Držel se v popředí žebříčku, v závěru zaútočil, ale musel se rvát o prvenství se svojí manželkou. Nakonec oba získali shodně 74 body. Rozhodly supertrefy. Vítězkou se cítí paní Alena. „Zásadně tipovala tak, abych nevěděl, co zvolí. V jediném případě přišla. Chtěla poradit, jak tipovat utkání Podřipan Rovné – TJ Krupka. Klonila se k jedničce. Trochu jsme se poškorpili. Přesvědčil jsem jí nasadit dvojku. Věřil jsem Krupce. Sám jsem dvojku tipoval. Chyba. Vyšla jednička. Tabulku vedoucí Krupka měla hluchý den. Inkasovala debakl 1:5. Ve finále se ukázalo, že kdybych manželku neovlivnil, bodově mě předstihla a jarní díl vyhrála. Jediný tip, kdy se nespoléhala na sebe. Už prý moji radu nikdy nechce. Je na mne nahněvaná. Nemluvila se mnou. Přesto, že ceny za první a druhé místo jsou v rodině. Chtěla zvítězit,“ zmiňuje rodinnou zápletku pan Karel.\nPrvenství nazývá vydřeným. Hraju od začátku této soutěže, ovšem tentokrát jste zařazovali nejtěžší tipy. Tak náročné, že jsem se nutil dokončit soutěž s tím, že už v dalším dílu pokračovat nebudu. Často jsem musel riskovat. Podzim je lehčí. Na jaře se bojuje o postupy a o udržení. Těžko odhadnout, co se stane. Jako v posledním kole zápas Modlany – Česká Kamenice. Na 200% jsem byl přesvědčen o výhře domácích nad týmem ze dna tabulky. Byl jsem tam. Hosté museli hrát více jak poločas v deseti a přece nepříznivý výsledek nakonec otočili,“ ohlíží se za chybným tipem Pan Šrédl. Z DVD přehrávače měl nelíčenou radost. Zítra odjíždí na dovolenou do zahraničí. Přehrávač přibalil. Dostal k němu od nás i tři filmy. „Podívám se na ně až u moře. Mám kameru, disk teď mohu shlédnout okamžitě. To je paráda,“ jásá a dodává, že Tip Ligu hraje i syn. „Skončil kolem třicátého místa. Ptá se, jak to dělám, že vyhrávám. Někdy je třeba i dost zariskovat,“ opakuje vítěz a spěchá balit na dalekou cestu.


Nymphadora Tonksová mávla hůlkou na obyčejné černé dveře. Dveře se odmítly otevřít. Mávla znovu, zatlačila, ale opět se nic nestalo. Rozhlédla se po velké kruhové místnosti s lesklou podlahou. „Vím, že to byly druhé vleho, po roztočení. Percy to asi změnil, aby mě naštval,“ zamumlala si s povzdechem. Modré plameny svic v držácích mezi dveřmi zablikaly, když vyzkoušela další dveře. Bez úspěchu.\n„Hledáš někoho?“ zeptal se posměšný hlas za jejími zády. Percy, s překříženýma rukama, stál u dveří přímo za ní. „Neměla bys tu bloumat bez doprovodu, Nymphadoro.“\n„Proč jsi změnil rotaci?“ ohradila se Tonksová. „A neříkej, že ne.“ Otočila se k němu. „Co vám s tou holí trvá tak dlouho?“\nPercy ohrnul nos. „Je to velmi vzácný artefakt, navzdory svému vzhledu. Museli jsme experimentovat a to trvá velmi dlouho.“\nTonksová si založila ruce v bok. „Zvrátit spouštěč nemůže být tak těžké, Percy.“ Odvrátila se od něj a vešla do pracovny. „Kde je Popletal.“\nTonksová se pomalu otočila a pozvedla obočí. „Dělá na tom osobně?“ Zeširoka se usmála. „To je báječné.“ Prošla kolem zářící nádrže a ocelových skříní zamčených obrovskými zámky. Percy spěchal za ní. „Kde je Oggie?“\n„Tady,“ ozvalo se zpoza rohu.\nNavzdory Percyho námitkám šla Tonksová za hlasem. Hůl ležela na lavici u stěny, na které bylo plno rozličných nástrojů. Byla tam řada rukavic ze široké škály materiálů, stojan s hůlkami ze všech možných dřev, dokonce i kovových, nahoře vysela klubka drátů a spon, dokonce tam byla i kladiva a dláta. Hůl se blyštivě leskla, čerstvě vyleštěna, bylo to poznat z pomuchlání černého sametu, na kterém ležela. Poblíž stál mladý chlapec, vypadal plaše a rozpačitě.\n„Kdo to je?“ zeptala se Tonksová.\n„To je Pontypool,“ vysvětloval Ogden. „Dělal na tom včera a teď vyhodnocujeme výsledky, protože hůl působí jen jednou na jakoukoliv osobu.“ Ogden zvedl tlustý sešit s dlouhým seznamem kouzel a protikouzel. Většina z nich byla vyškrtnutá.\n„Jsi v pořádku, Blythi?“zeptala se Tonksová a ohromeně zírala na asi šestnáctiletého chlapce trpělivě čakajícího vedle stolu. Teď, když si ho pořádně prohlédla, uvědomila si, že na svůj věk má poněkud zastaralé šaty.\n„Ano, madam,““ odpověděl Pontypool s vykulenýma očima.\n„Krmíme ho mudlovskými sušenkami a brambůrky, takže spolupracuje dobře,“ řekl Ogden.\n„Takže ještě nejsou žádné výsledky?“ zeptala se Tonksová vylekaně.\n„Je dobré, že to vaše malé děcko není jediné, které zaklelo samo sebe,“ řekl Ogden.\n„To je uklidňující,“ zamumlala Tonksová.\nPercy, který stál ve stínu nádrže, se vztekal. „Řekni jí, že sem nemůže chodit bez doprovodu. To je nařízení.“\nOgden i Tonksová se na něj zadívali. Mozky plující v nádrži se natlačily na druho stranu a tam se tísnily. „Percy, co tím… Nádrž starých myslitelů tě nemá ráda?“\n„Ne,“ odfrkl si Ogden.\nPercy se ušklíbl, pohrdavě se ohlédl, zvedl nos nahoru a odešel. Tonksová se zasmála tomu, že se ho zbavila tak snadno.\n„Škoda že nemají rádi mě,“ zamumlal tiše Ogden. „Manželka nesnáší, když příjdu domů a páchnu formaldehydem.“\nOba se zadívali na hůl. „Prosím, dej mi vědět, až něco zjistíš,“ řekla Tonksová. „A ne aby ti Popletalova nepřítomnost stoupla do hlavy,“ dodala před odchodem. U dveří se zarazila, ohlédla se a rozpačitě se zeptala: „Až se místnost otočí, jsou to druhé vpravo?“\nDruhý den byl Harry u snídaně ještě trochu ospalý, a když něco udeřilo do okna, lekl se a rozlil čaj. „Promiňte,“ omlouval se rychle, ale to už čaj stekl ze stolu a polil mu kalhoty.\nK očekávanému výbuchu nedošlo; Snape jen došel k oknu a nechal dovnitř vletět starou sovu, které upustila dopis do rozlitého čaje a pak do té louže spadla sama.\n„To je Errol, sova tvého nejlepšího kamaráda,“ vysvětlil Snape a hůlkou odstranil čaj z ubrusu, dopis i Harry zůstali mokří.\nHarry zmáčený dopis opatrně otevřel a s velkým úsilím si ten škrabopis přečetl. Některá slova nerozluštil, ani nedokázal pochopit, proč si Ron stěžuje, že jeho sestra Ginny ještě neutratila ani galeon z těch báječných peněz, protože se nedokázala rozhodnout, co si koupit. Že donutila mamku, aby jí v bance najala trezor a ta trvala na tom, aby tam s nimi Ron šel Ginnyiny peníze uložit, ale byla to jen záminka k tomu, aby se vetřely dovnitř.\n„To nechápu,“ řekl Harry, opatrně držel mokrý dopis a přejel rukou po studeném a ulepeném oblečení.\n„Dojez snídani a pak to uklidíme.“\nHarry odložil dopis na kraj stolu, stále nadšený, že ho dostal, ale zároveň mu to připomnělo, že odpovědět nemůže.\nPo snídani se Harry v koupelně svlékl a chtěl pověsit šaty na věšák, ale nedosáhl na něj. Napadlo ho, že kdyby měl hůlku, mohl by nechat oblečení vznášet. Místo toho ho odložil na podlahu s nadějí, že skřítka udělá to, co vždycky; bez řečí ho uklidí.\nPomalu se umyl, opatrně si třel žínkou žebra, na kterých mu fialověly modřiny, některé byly téměř černé. Mohl si dovolit ignorovat ty nepříjemné pocity, protože se nemusel starat o to, aby utekl svému brutálnímu bratranci, a možná se o to už nikdy nebude muset starat. Pomalu žínku vyždímal, jak se snažil si to připustit. Vybledlé dlaždice se zastaralým vzorem na něj křičely, že tady teta Petúnie není a absolutní ticho domu hovořilo o tom, že tu není ani nic z toho dalšího. Bylo to skoro děsivé.\nUvědomil si, že na něj nebude nikdo řvát, aby ho z koupelny vyhnal a otočil stříbrný kohoutek a pustil víc teplé vody, aby si mohl snadněji umýt vlasy.\nKdyž mu voda ve vaně už potřetí vystydla, konečně vylezl ven. Ručníkem si vysušil své nepoddajné vlasy, které nechal trčet do všech směrů, takže vypadaly jako podivně sešlapaný trávník, pak si stoupl na špičky, aby se podíval do zpola zamlženého zrcadla a snažil se vlasy stlačit dolů, ale těm se poslechnout nechtělo. O jeho účesu se nemluvilo a mužovy vlasy také nebyly zrovna úpravné, tak to po chvilce nechal být.\nOzvalo se zaklepání a dveře se okamžitě otevřely. Harry se rychle zabalil do ručníku, kterým si utíral vlasy. Víc než co jiného chtěl zakrýt modřiny.\nSnape se na něj podíval jedním ze svých pronikavých pohledů a pak mu podal balíček zabalený v hnědém papíru. „Zrovna dorazilo tvé oblečení.“\nHarry udělal krok dopředu a zakopl o dlouhý ručník a musel se zachytit bílé skříňky. Snape ho také rychle zachytil.\n„Děkuju,“ řekl Harry, když si balík jednou rukou přebíral, druhou si přidržoval ručník. Poodstoupil, sedl si na stoličku, balík položil na zem. Provázek byl pořádně zašmodrchaný. „Nemáte nůž?“ zeptal se.\n„Mám něco lepšího, hůlku,“ řekl Snape, namířil jí na balík a ten se úhledně rozbalil.\nHarry se zahleděl na kaštanový svetr, malé košile a dvoje tmavomodré džíny, bylo to první úplně nové oblečení, které měl. Byla to další věc, v dlouhé řadě jiných věcí, které měl úplně poprvé. Zadíval se na muže, který, s jeho ostře řezanou tváří a tvrdýma očima, vypadal naprosto nepravděpodobně jako ten, kdo je za tuto pozitvní změnu odpovědný.\n„Děkuji,“ zopakoval Harry.\nSnape na něj pohlédl zúženýma očima a odešel.\nHarry se oblékl a pak našel Snapea v jídelně. „Je mi to přesně,“ oznámil a myslel tím nové oblečení.\n„To je dobře,“ poznamenal Snape a vrátil se ke čtení novin, ale když Harry procházel kolem stolu, uchopil ho za rameno a přitáhl si ho blíž. „Předpokládám, že ta modřiny nejsou ze včerejšího létání, na to vypadají docela staře.“\nHarry si připadal strašně průhledný; myslel si, že to muž zahlédnout nemohl. „Ne,“ řekl a přemýšlel, co všechno jeho nový otec ví. „Můj bratranec…“\nMuž ho pustil. „Aha,“ řekl a důrazně dodal: „Kdyby ti někdo ubližoval, řekni mi to… Okamžitě.“ Jeho tón mluvil o odplatě a starostlivosti.\n„Dudley to dělá,“ řekl Harry a představoval si, jaké by to bylo vidět kouzelníka, který by jeho mohutného tyranského bratrance vyděsil až k pláči.\n„Po deseti letech je na trest za tenhle přestupek už docela pozdě,“ poznamenal Snape a otočil stránku Denního věštce.\nHarrymu se před očima objevil Dudley velmi podobný svému otci. „Musí teď být opravdu hodně veliký,“ řekl vyděšeně.\n„Nemůže ti ublížit,“ ujistil ho Snape klidně. „Když jsem tam byl, aby podepsali tvé dokumenty, skrýval se za tvou tetou, což bylo docela těžké pro někoho jeho velikosti.“\nHarry se zasmál, když si to představil, usadil se na těžkou židli proti Snapeovi a všiml si hromádky dopisů určených jemu. Pečlivě si je před sebou vyrovnal, postupně je otevíral a četl si je, i když chápal jen málo z toho, co v nich stálo. „Kdo je to?“ zeptal se Harry na jeden z dopisů, který vypadal normálně a měl známky jako dopisy, které chodily Dursleyovým.\nSnape pohlédl na dopis. „To je tvoje sestřenice.“\n„Moje sestřenice?“ opakoval Harry vzrušeně.\n„Mudlovská mladá žena, milá… máš jí rád,“ zamumlal Snape.\nHarry si dopis přečetl. „Chce přijít na návštěvu. Můžu jí pozvat?“\n„Pokud to bude příští víkend, můžeš pozvat koho chceš. Možná bys jí měl odepsat.“\n„Máte nějaký papír a pero?“ zeptal se Harry zničeně v domnění, že by měl napsat každému, kdo mu poslal dopis. Snape mávl hůlkou a z haly přilétly psací potřeby, před Harrym se zastavily a opatrně dosedly na stůl. „To je docela pohodlné, že?“ poznamenal Harry a odšrouboval uzávěr kalamáře.\nPoté, co napsal jeden řádek, se zarazil a řekl: „Můj rukopis není tak hrozný.“\n„Musím říct, že ani v osmnácti to není tak strašné,“ poznamenal Snape sarkasticky, ale naklonil se k němu blíž a dodal. „Ale je to jen o něco horší, než co tvoje sestřenice očekává.“ Když viděl Harryho protáhlý obličej, poklepal hůlkou na brk. „Munditiscriptum,“ řekl. „To by mělo pomoci.“\nHarry se usmál a začal psát dopis znovu, tentokrát to vypadalo docela pěkně. „Děkuju. Chtěl bych pozvat i své kamarády z fotografie.“\n„Pomohu ti s jejich adresami. Budeš jim muset poslat svou sovu.“\n„A toho hodného pána, který kamarádil s mým tátou,“ pokračoval Harry a čekal na reakci.\nŠramot za oknem způsobila sova s poštou. Snape dopis převzal, otevřel ho a zamyšleně si ho přečetl. „Doufám, že tě to chvíli zaměstná. Musím něco vyřídit,“ řekl nepřítomně a zamířil do obývacího pokoje.\nHarry doufal v další výlet na koštěti, ale nezeptal se, protože by to vypadalo, že toho chce moc. Dopsal dopisy a pak se chvíli potuloval po domě, aby si ukrátil čas, nahlížel do všech míst, dokud se neobjevila skřítka a nezeptala se, jestli hledá něco konkrétního. Vydal se tedy do prvního patra a všiml si, že dveře jsou i na druhé straně galerie. Harry tam opatrně došel a první dveře otevřel.\nNa rozdíl od zbytku domu byla tato místnost zaprášená a to mu podráždilo nos. Byly tu uloženy odložené věci, jako například ošklivé obrazy, staré dveře, otlučené kufry a mnoho knih. V místnosti bylo chladno a Harry si promnul ruce, aby si je zahřál. Na jedné z polic byly zajímavé věci: lebka se kouskem svíčky přilepené na temeni, řetězy, křída a spusta dalších ohořelých svíček. V naproti stojící provizorní knihovně nebyly knihy tak uspořádané, jako v knihovně v přízemí. Harry jednu z knih vytáhl a sotva si stačil přečíst název, Umění temnoty, A. Gyde, vykroutila se mu z rukou, spadla na zem a zůstala bez hnutí ležet.\nZe zkušenosti Harry věděl, že knihy se takhle obvykle nechovají. Nechal ji být a vytáhl další: Crucio a srovnatelné kletby. Nebránila se a tak ji otevřel a prohlédl si nákresy pohybu hůlkou a člověka, svíjejícího se strašnou bolestí; stejně zkoucený člověk byl na každé stránce. Harry knihu zavřel a odložil ji na tu, která ležela na podlaze. Přečetl si několik dalších titulů, až našel Strašlivá prokletí a Válka a hry: Mučící techniky skřetů.\nHarry už měl chladem úplně ztuhlé prsy a tak z místnosti vycouval a opatrně zavřel dveře, napadlo ho, že tam vlastně asi vůbec neměl chodit. Z jídelny se ozývaly hlasy a Harry zahlédl cíp něčích šatů. Proplížil se galerií a tiše sešel ze schodů. „Nesmíš to nikomu říct,“ povídal právě Snape.\n„Samozřejmě, že ne, Severusi, kdybych věděla, co…“\nHarry natáhl krk, byl zvědavý, kdo to je. Před krbem stála žena s hnědými vlasy a ve fialových šatech. „Harry?“ zvolala pobaveným hlasem a vrhla se k němu. „Co se ti to stalo?“ zasmála se.\n„Sebral silně očarovaný předmět, jehož kouzlo se ještě nepodařilo zvrátit,“ řekl Snape.\n„Jsi zlatíčko,“ vrkala žena a shrnula mu vlasy z čela. Harry okamžitě zatřepal hlavou, aby se vlasy vrátily zpět. Otočila se ke Snapeovi a pochybovačně se zeptala: „Jak ti to s ním jde?“\nSnape překřížil ruce na prsou. „Docela dobře,“ odvětil suše.\n„Měls mi poslat sovu dřív,“ zlobila se a pak, k Harryho překvapení, ho zvedla do náruče. „Páni, jsi jak peříčko. Kolik ti je let?“\n„Taky je na svůj věk malý,“ poznamenal Snape.\nHarrymu se líbilo dívat se na svét z téhle výšky a žena se mu líbila také, navzdory její automatické panovačnosti. „Jen dvě hodiny?“ zeptala se žena. „Najdeme si nějakou zábavu.“\n„To je vše co potřebuji a očekávám. Pošlu sovu, kdybych se zdržel. Tuhle schůzku Minerva uspořádala s velkými obtížemi, nelze to odložit.“\n„Mohli bychom se podívat na film?“ zeptal se Harry a přemýšlel o tom, co rád dělal Dudley, ale co on sám nikdy nedělal.\nDřív, než mohla žena odpovědět, Snape řekl: „Nikdo ho nesmí poznat.“\nŽena se rozesmála a postavila Harryho na zem. „To by způsobilo docela pozdvižení, že? Nechceš si raději zahrát někajou hru?“\n„Tady žádné hry nejsou,“ stěžoval si Harry. „Ani telka.“\nZnovu se zasmála. „Můžeme jít do kina, jestli chceš.“ Hladila ho po vlasech, ale teď už mu to nevadilo. „Edinburgh? Londýn? York? Kam bys chtěl jít?“\nHarry zamrkal, tohle nečekal.\nSnape přistoupil blíž. „Candido,“ řekl pevně, „buď hodně opatrná.“\n„Severusi, na rozdíl od tebe mám dva synovce, i když ne tak velké. Je to prostě kluk. A vezmu ho mezi mudly.“\n„A co Letaxová síť, v případě špatného přesměrování.“\n„No, to se stává v Londýně, také v Yorku je hodně kouzelníků. Co Manchester? Ten je celý mudlovský.“\n„Opravdu můžeme jít na film?“\nMrkla. „Samozřejmě, je to přece skvělý způsob, jak strávit nedělní odpoledne, nemyslíš?“\n„To nevím,“ poznamenal Harry. „Nikdy jsem to nedělal.“\n„Ne?“ zaptala se Candida zmateně.\n„Pokud chceš získat jeho nehynoucí lásku, vem ho na zmrzlinu,“ prohodil Snape suše.\nOkamžitě si získla Harryho pozornost. „Opravdu bych mohl znovu dostat zmrzlinu?“ zeptal se zaujatě.\n„Uvidíme se později,“ řekl Snape a zamířil do jídelny, zahučení plamenů naznačilo, že odešel.\nHarry si stáhl svetr k bokům, nadšený představou, že bude mezi lidmi vypadat normálně. „Mám taky svůj vlasní pokoj,“ řekl Candidě, potřeboval se někomu pochlubit.\nOdvedla ho k přednímu vchodu a otevřela skříň. „To je skvělé. Pojď, vezmi si plášť a rukavice. Předtím jsi nebyl v pokoji sám?“ zeptala se bezmyšlenkovitě a podala mu kožešinové rukavice z horní poličky. Musel použít zuby, aby si rukavice na zápěstí utáhl. „Ukaž, pomůžu ti,“ nabídla Candida a Harry k ní natáhl ruce.\n„Předtím jsem žádný pokoj neměl,“ vysvětloval Harry.\nCandida mu pomahla zapnout i plášť. „Kde jsi spal?“ zeptala se zvědavě. „Snad ne na půdě nebo tak?“\n„V přístěnku pod schody,“ prozradil Harry. „Mít pokoj je lepší.“\nCandida se na něj podívala divně. „Jak ubozí lidé musí být tvůj strýc a teta,“ poznamenala.\nHarry byl překvapený jejím tónem. „Ale vzali mě k sobě, když mě nikdi nechtěl. Nikomu na mně nezáleželo. Kde bych bydlel…?“\n„To není pravda,“ prohlásila Candida ostře. „Každý by si tě vzal. Jsi slavný.“\nHarry na ní zíral. „Cože?“\nCandida vypadala zaraženě a těžce polkla. „Nevíš, proč ti to nikdo neřekl, že,“ zamumlala. „Ale jsi. Proto, že jsi porazil temného čaroděje, který se tě jako dítě pokusil zabít.“ Harry si promnul jizvu a to jí pobídlo říct: „Ano, temného čaroděje. On a jeho přívrženci zničili každého, kdo se jim postavil do cesty. Byly to strašné časy, a tys je ukončil. Teda, na nějakou dobu. A před dvěma lety jsi ho porazil definitivně. Minulý týden bylo výročí.“\nHarry se na ni díval a snažil se to všechno pochopit.\nUsmívala se na něj. „Tak pojď, půjdeme do Odeonu a podíváme se, co dávají. Znám jeden malý zavřený krámek, do kterého se můžeme přemístit a pak už je to jen kousek.“\nKdyž se vrátili, Harry ještě celý opojený z přemíry zmrzliny a temného kina, Snape už byl zpátky.\n„Jak dopadla schůze?“ zeptala se Candida. Harry se posadil ke stolu, proti svému novému tátovi. „Vypadáš zachmuřeněji, než předtím,“ řekla, zřejmě měla pocit, že by svou otázku měla zdůvodnit.\n„Budu ti muset říct, co se děje…,“ začal Snape opatrně a podíval se na Harryho. „Ale až později.“\nHarry myslel na film, vzpomínal na všelijaké scény a hudbu, jako by to ještě pořád bylo jeho součástí, ještě to nestačilo zmizet.\n„Bavili jsme se. Co jsi říkal tomu filmu, Harry?“ zaptala se Candida.\nHarry svráštil čelo a po chvíli řekl: „On nikam nepatřil. Nepatřil do světa, ve kterém vyrostl, ani do toho druhého.“\n„Na čem jste byli?“ zeptal se Snape náhle zaujatý.\n„Na kresleném Tarzanovi,“ pokrčila Candida rameny.\n„Aha,“ řekl Snape a pak, jakoby si vzpomněl na dobré vychování, dodal: „Děkuju, že ses o něj postarala.“ Zamyšleně se zadíval na Harryho. „Zůstaneš na večeři?“ zaptal se, aniž by se na Candidu podíval.\nCandida se usmála způsobem, jako kdyby jí nabídli zmrzlinu, všiml si Harry a posadila se na židli vedle něho. „Díky. Ráda.“\nZatímco čekali na večeři, dospělí si spolu povídali. Harry se díval z jednoho na druhého, když si povídali o nějakém turnaji, který on soudcoval, ale na který si nepamatoval. Cítil se v bezpečí s těmi dvěma u stolu, s ohněm za sebou a tím, že od něj nikdo nic neočekává, ani nikdo nečíhá na okamžik, aby mu mohl vynadat.\n„Takže jak dlouho bude vypadat takhle?“ zaptala se Candida žertem. „Jinak už ho budeš muset brzy zapsat do Bradavic.“\n„Ministerstvo doslova všude hledá odkazy na podobné předměty. Dva ze zaměstnanců Odboru záhad už také přišli o polovinu svého věku, ale odmítli nám říct, o koho se jedná. Takže byli povoláni další kouzelníci a byla přijata větší bezpečnostní opatření, což výzkum podstatně zpomalilo.“ Oba se zadívali na Harryho. „Věří, že protikouzlo co nejdříve najdou, takže doufám, že už to bude brzy,“ dodal Snape.\nPo večeři se dospělí bavili o nudných věcech a tak se Harry vydal do svého pokoje. Zvědavý na to, co říkala Candida, vyhledal Kouzelnickou ročenku. Nebyla tam jen jedna. Vytáhl tu, na které byl uveden rok 1981 a nalistoval písmeno H. Ale byl tam jen Habatious, Rudulph následován Hartwickem, Humphreyem. Srdce mu pokleslo při pomyšlení, že si to vymyslela. Ale znělo to tak vážně a dospěle. No jasně, uvědomil si Harry, je to seřazené podle příjmení. Rychle nalistoval jméno Potter a zadíval se na tučnými písmeny napsané jméno v levém sloupci.\nPotter, Harry – narozen 31. července 1980, syn Jamese Pottera a Lily Evansové, oslavovaný za zničení Toho-jež-nesmí-být-jmenován neznámou silou nebo štěstím. Temný pán přišel do domu Potterových 31. října 1981 s úmyslem zabít kouzelníka a čarodějku, kteří se podíleli na boji proti němu. Po vraždě manželů Potterových obrátil Temný pán hůlku proti chlapci a vyslal na něj smrtící kletbu, která se ale obrátila proti němu. Dítěti zůstala jen jizva ve tvaru blesku na čele, jinak vyvázlo bez úhony.\nHarry si to přečetl několikrát. Vždycky si myslel, že o něm nikdo nic neví. Ale nebylo to tak. Teta a strýc o tom věděli, uvažoval Harry. Nikdy mu nic nevyprávěli, ale když se zeptal, vždycky je jeho otázky rozzlobily.\nHarry se díval, ale smrticí kletbu nenalezl v žádné z ročenek. Pak hledal odkaz na Temného pána a za chvíli ho měl.\nTemný pán, neboli Ten-jehož-nesmíme-jmenovat, Ty-víš-kdo, viz (lord) Volde–\nHarry si vzpomněl, že pan Weasley říkal, že tan zlý kouzelník se jmenuje Voldemort. Přemýšlel, proč má tolik přezdívek. Vyhledat odkaz mu chvíli trvalo, protože nejdřívl hledal pod písmenem L.\nVolde– (lord) neboli Ten-jehož-nesmíme-jmenovat, Ty-víš-kdo, Temný pán – Na zdánlivém vrcholu své moci a vlivu byl letos Volde- poražen malým dítětem, které se mu nepodařilo zabít. Jak přesně to bylo provedeno, není jisté, ale kouzelnický svět bude tuto událost oslavovat po mnoho let.\nHarry nalistoval v ročence z předchozího roku, roku 1980, stejné heslo.\nVolde– neboli Ten-jehož-nesmíme-jmenovat, Ty-víš-kdo, Temný pán – tento temný kouzelník a skupina jemu oddaných čarodějů i nadále terorizuje kouzelnický svět. Pesimisté upozorňovali, že jeho moc tváří v tvář netečnosti ministerstva vzrůstá a měli pravdu. Celý rok byl ve znamení neúspěšných jednání o omezení jeho moci. Počet zmizelých, mrtvých a zasažených kletbou Obliviate narostl do epidemických rozměrů. Není jasné, jak Volde- a jeho věrné smrtijedy zastavit.\nHarry rychle vyhledal odkaz na smrtijedy, tentokrát to našel na první pokus.\nSmrtijed – následovník Toho-jehož-nesmíme-jmenovat, Ty-víš-koho, viz (lord) Volde–, předpokládá se, že jejich počet vzrůstá, ale mohlo by jich být něco mezi padesáti až sto padesáti. Tyto své stoupence si Temný pán označil Znamením zla – lebkou, které z úst vylézá had – na vnitřním předloktí levé paže. Skrz toto Znamení je k sobě svolává a při neposlušnosti i trestá.\nVe vydání z roku 1981 byl tento odkaz jiný.\nSmrtijed – následovník Toho-jehož-nesmíme-jmenovat, Ty-víš-koho, viz (lord) Volde–. Po nečekaném zániku jejich vůdce se ministerstvo pokouší pochytat všechny smrtijedy. Mnoho podezřelých smrtijedů tvrdí, že byli pod kletbou Imperio, když terorizovali obyvatelstvo. Některým byl trest zmírněn výměnou za spolupráci na identifikaci a lokalizaci jejich dalších kolegů. Přes velké úsili bystrozorů se očekává, že některé z nich nebude možno identifikovat.\nHarry pomalu listoval ročenkou, zastavil se u Kopála, Dedaluse a přečetl si o jeho zatčení za to, že upozornil mudly na kouzelnický svět, když na oslavu Voldemortova zániku uspořádal ohňostroj. Fernworthová, Jolanda byla zase zatčena za to, že nelegální chovala draka. A že Flume, Abrosius si otevřel obchod s čokoládou a prvním dvěma stům zákazníků rozdal dva tisíce liber čokolády. Při tom pomyšlení měl Harry ústa plná slin.\nFotografie, které nebyly z famfrpálu, se příliš neměnily, a tak ho moc nezaujaly. Zastavil se u Goylea, Benedikta a přečetl si, jak přesvědčil Starostolec, že byl ze smrtijedství falešně obviněn a byl propuštěn proto, že je příliš tlustý, aby představoval nějakou hrozbu a Temný pán by ho jistě raději zabil, než se s ním spojil. Harry si neinteligentní Goyleův obrázek prohlédl velmi zblízka, aby viděl, jestli dokáže posoudit, zda je ten člověk opravdu zlý. Goyle na fotografii se poškrábal na hlavě a zmateně se kolem sebe rozhlédl, popisek před sebou držel vzhůru nohama. Harry otočil list.\nSnapea probudil neobvyklý hluk. Podíval se na skleněnou kouli baby monitoru, ale nikdo v jeho blízkosti nebyl, takže z ní žádné zvuky přicházet nemohly. Hluk se mírně zvýšil, byl teď hlasitější a zcela určitě to znělo jako pláč. Okamžitě mu to vyhnalo z hlavy myšlenky na klidný spánek, vyskočil z postele a z věšáku strhl župan.\nNa druhé straně galerie zahlédl Harryho opřeného o tepané mříže zábradlí. Při pohledu na to, jak pláče s hlavou opřenou o studený kov, Snape zaváhal.\n„Harry, co se děje? Měl jsi noční můru?“ Snape si k chlapci přidřepl. Harry se od něj odtáhl, a tak se Snape nesnažil přiblížit blíž. Pohlédl do jeho pokoje a na prahu dveří zahlédl otevřenou Kouzelnickou ročenku.\nHarryho slabý hlásek upoutal jeho pozornost. „Jste jedním z nich,“ obžalovával ho hlasem, který byl sotva slyšet.\nSnape vstal, aby knihu zvedl, byla ze souboru, který Harry dostal jako vánoční dárek od souseda. Podíval se na stránku, na které byla otevřená. Kabbageová Harriet, Kaputnik Kats, Karkarov Igor… Přečetl si, o čem se šeptalo – docela přesně šeptalo – proč byl Karkarov propuštěn, když ho Moody předtím tak dlouho hledal. Snape pomalu narovnal pomačkané stránky a knihu zavřel. Zadíval se na do klubíčka stočeného Harryho, který na něj upíral pohled.\n„Zabil jste moji mámu a tátu,“ podařilo se Harrymu říct.\n„To ne,“ odpověděl Snape. „To udělal Voldemort.“\n„Ale vy jste mu pomáhal.“\nSnape spustil ruku s knihou ke svému boku. „Je to příliš složité na vysvětlování.“\nHarry od něj odvrátil tvář zkoroucenou žalem. „Myslíš si, že jsem tě zradil?“ zeptal se Snape chladně. Neměl v úmyslu použít takový tón, ale muž, kterým byl posledních pár dnů, možná i let, ho opustil a zůstalo jen tvrdé jádro. „Už jsem zapomněl, jak moc jsi byl v tomhle věku všetečný a schopný se dostávat do potíží,“ dodal mrzutě, třebaže se cítil spíš rozhněvaný.\nHarry posmrkával, ale nepodíval se na něj. Snape zavřel oči a povzdechl si. Nechtěl do Harryho očekávání a přízně zasít zrnka nedůvěry.\nKlidně, jako by zrovna nekráčel po minovém poli, řekl: „Nechtěl jsem tvé rodiče zabít.“\n„Říkal jste, že jste jako můj otec,“ zamumlal Harry.\n„To je pravda, a děkuji za možnost, že jsem se s ním mohl vyrovnat, ale nezabil bych ho.“\nNastalo ticho, Harry v tlumeném světle rychle mrkal, pokoušel se to promyslet. Snape si k němu opět přidřepl, kousek dál, aby to Harrymu nevadilo.\nHarry si rukávem utřel nos. „Ale byl jste jedním z Voldemortových stoupenců. Pomáhal jste mu.“\n„Udělal jsem chybu,“ vysětloval Snape. „Jednu, které jsem litoval a trpěl kvůli tomu dvacet let. Ale všechno je to příliš komplikované.“\n„To říkají dospělí vždycky,“ odsekl Harry, ale znělo to hodně bolestně.\nSnape si tiše povzdechl a znovu knihu otevřel, ale zjistil, že je na čtení příliš tma. Nechtěl použít Lumos, aby Harryho nevylekal, nevěděl, jestli už to někdy viděl a tak raději přivolal lampičku z pokoje a postavil ji vedle sebe na zem. Mělo to jedinou stinnou stránku, jasně teď viděl Harryho nešťastný obličej.\n„Přečetl sis o Brumbálovi?“ zeptal se jemně. Vypadalo to, že Harry nechce zareagovat, ale nakonec zavrtěl hlavou.\n„Brumbál, Albus Percival Wulfric Brian,“ začal Snape číst, „založil organizaci známou jako Fénixův řád, který bojoval proti temnotě, když se Ten-kdo- Voldemort dostal k moci. Politicky se Brumbál postavil i samotnému ministerstvu a zasloužil se o odhalení smrtijedů v jeho řadách. Po zániku Temného pána odmítl místo Ministra magie a zůstal ředitelem Školy čar a kouzel v Bradavicích.“\nSnape ukázal Harrymu fotografii usměvavého kouzelníka s dlouhými bílými vousy a Harry, potom, co byl ochoten poslouchat, si obrázek prohlédl. „Tenhle muž – velmi silný kouzelník, jeden z nejsilnějších – byl mým učitelem. Když jsem si svou chybu uvědomil, šel jsem za ním a začal jsem mu pomáhat zevnitř Voldemortovy organizace.“\nHarry nic neřekl, jeho tvrdý výraz se svraštělým obočím se neuvolnil. Jeho oči sálaly bolestí a hněvem.\nNetrpělivě a s větší nejistotou Snape pokračoval: „Myslíš si, že jsi zradil sám sebe. Myslíš, že tvoje starší já nevědělo, že jsem byl smrtijed, když jsi souhlasil s adopcí?“\nHarry zamrkal. „Věděl jsem to?“ zeptal se zděšeně.\n„Samozřejmě, že věděl.“ Snape zavřel knihu. „Samozřejmě, že věděl,“ zopakoval s úlevou. „Nechci, aby to znělo jako když to říká tvoje teta a strýc, ale je opravdu těžké to vysvětlit, pokud tomu nebudeš rozumnět.“ Alespoň že už z něho Harry neměl strach, ale stále ještě se tiskl k železnému zábradlí. „Prosím, vrať se do postele, Harry, podlaha je studená.“\nHarry našpulil rty, jak o tom uvažoval; Snape mu viděl na očích, jak váha, ale pak se znovu přitiskl k zábradlí.\nSanpeovi začala tuhnout kolena. Poklekl tedy na jedno koleno a přidržel se zábradlí. Zadíval se na knihu, odhodil ji a povzdychl si. „Nechci ti ulížit,“ řekl. Harry se na něj podezíravě podíval a tak dodal: „Ne že bych se před tebou snažil něco skrývat. Ale jsou věci, které musíš prožít, abys je pochopil. Ne že bych chtěl, abys prožil to, co nás přivedlo k porozumění. Mnohé z toho pro tebe bylo hodně bolestné.“ Snape mávl rukou a lehčím tónem řekl: „Možná to tak nevypadá, ale je to tak.“\nHarry se stále nepohnul. Snape se rozhodl, že teď je nejdůležitější dostat ho do postele a zítra, v nejhorším případě pozítří, už musí být jeho starý Harry zpátky a tohle všechno nebude podstatné.\n„Pošlu sovu Candidě, aby přišla, chceš?“ Snape nechtěl takhle rozrušeného chlapce přenechat někomu, s kým se spřátelil teprve před krátkou dobou, ale situace mu připadala kritická. „Určitě by hned přišla, i když už je hodně pozdě.“\nNásledovalo další zavrtění hlavou a pak zmatené přikývnutí. „Jsem si jistý,“ zamumla Harry, aby to vysvětlil.\nSnape si sedl, opřel se o zábradlí a natáhl nohy. Pokud se Harry odmítal pohnout, nemohl odejít. Dlouhé ticho bylo přerušované pouze Harryho popotahováním.\n„Je mi líto, Harry,“ řekl Snape. „Nemohu ti to vysvětlit tak, abych zmírnil ten pocit zrady, který cítíš, a je mi líto, že to zasáhlo do těch malých prázdnin, které teď máš – do dětství, které sis zasloužil mít celou dobu.“\nHarry žmoulal cípy svého velkého pyžama, ale neodpověděl.\n„Vše co můžu říct je, že třebaže jsem neměl rád tvého otce, smrt jsem jemu ani tvé matce nepřál.“\n„Ale minulost je minulost a nelze ji změnit, i kdyby sis to přál. V současnosti, která je jediná, kterou můžeš ovládat, tě miluji stejně, jako kdybys byl můj vlastní syn.“\nHarry ztuhl. Rozhlédl se po temné chodbě, lampě, jen na Snapea se nepodíval. Ten to viděl jako příležitost a vstal. „Zpátky do postele, Harry,“ řekl tak normálním hlasem, jak jen bylo možné.\nHarry váhal jen vteřinu, pak vstal, s hlavou skloněnou prošel kolem Snapea k posteli a vklouzl pod deku. Snape si oddechl a vrátil se do svého pokoje, lampa zůstala venku a osvětlovala galerii mezi ložnicemi. Sedl si na postel a dveřmi pozoroval stíny, které vrhalo zábradlí.\nČekal dlouho, ale žádný zvuk nezaslechl. Jemné vlnění koule baby monitoru naznačovalo pouze, že je někdo v jeho dosahu. Snape si župan nesvlékl, jen si lehl na bok a čekal na nevyhnutelné.\nSkleněná koule se hlasitě rozvibrovala a Snapevy oči se okamžitě otevřely. Vyšel na galerii a zaslechl Harryho tlumený výkřik plný úzkosti, který ho zasáhl přímo do srdce.\nHarry bojoval s nejhorší noční můrou, kterou Snape viděl. Vydával tlumené zoufalé zvuky, tenkýma rukama pevně svíral pokrývku a divoce házel hlavou. Kali pobíhala po kleci a dráty drnčely, jak po nich šplhala.\n„Harry,“ řekl Snape nahlas, zatřást by s ním musel jen kdyby to nefungovalo.\nHarry se probudil ztěžka oddechujíc, rozrušený svým okolím, odvalil se od Snapea a stočil se do klubíčka.\n„Nějaké stíny?“ zeptal se Snape.\nTrvalo to dlouho, ale pak Harry zavrtěl hlavou.\n„Povíš mi něco o té noční můře?“ Když Harry nereagoval, Snape ho pobídl: „Bylo tam zelené světlo?“\nHarry trhl hlavou, ale pak se na Snapea zadíval.\n„Samozřejmě že vím, jaké míváš noční můry,“ řekl Snape.\nHarry se otáhl ještě kousek. Hlas ztlumil pokrývkou. „Někdo umírá.“\n„Ve tvém snu?“\nHarry přikývl, zpod deky mu vykukovaly jen vlasy.\n„Nikomu bych nedovolil, aby ti ublížil, Harry,“ konejšil ho Snape. „Nemáš se čeho bát.“\n„Znáte hodně zlých kouzel,“ řekl Harry maličko podrážděně.\n„Ano,“ potvrdil Snape, „a neváhal bych je použít, abych tě ochránil.“\nHarry neodpověděl, jen si upravil deku, aby měl větší pohodlí.\n„Je skoro ráno,“ řekl Snape. „Kdybys měl další noční můru, možná bys měl vstát. Mohl bych ti dál lektvar, ale pak bys spal hodně dlouho.“\nNa to Harry nereagoval vůbec. Snape odešel do své ložnice a snažil se ukrást pár minut spánku.\nPodruhé, když se Harry probudil, svítilo do pokoje ranní slunce. Tvář měl lepkavou od slz, měl žízeň a cítil se nejistě, protože měl i hlad. Rychle se oblékl do svého původního pytlovitého oblečení a po špičkách prošel kolem Snapeovy ložnice. Nakoukl dovnitř. Snape spal v županu, jen napůl přikrytý. Vypadalo to, že spí tvrdě; dost na to, aby Harry uvažoval, že uteče z domu. Ale neměl kam jít. Jeho bratranec Dudley už musí být tak veliký jako strýc, takže by Harry vedle něj dlouho nepřežil, tím si byl jistý. Byl emociálně velmi zmatený, ale přesto to tady bylo mnohem lepší, než cokoliv, co znal předtím. Jeho teta a strýc určitě nikdy nepoužili slovo láska, když mluvili o něm, ale na Dudleyho tím slovem přímo plýtvali.\nV jídelně přikládala skřítka do krbu. „Dobré ráno, pane Harry,“ uklonila se mu.\nHarry zamrkal, připomnělo mu to, že už není na spodní příčce domácnosti, že není tím, od koho se očekává poslušnost a domácí práce. „Dobré ráno,“ odpověděl.\n„Bude chtít pán snídani hned?“\nHarry hlad měl. „Ano, děkuju.“\nSkřítka se zajiskřením zmizela. Harry se posadil a zíral na dřevěnou desku stolu. Přemýšlel, jestli by si neměl číst, ale pak se rozhodl, že knih má v současné době dost. Rozhlédl se kolem sebe a zahlédl narůstající hromádku dopisů na servírovacím stolku, které byly adresovány jemu. Několik si jich přečetl a pak dostal nápad. Viděl svého adoptivního otce se svazkem dopisů v obývacím pokoji a zajímalo ho, co bylo v nich. Byly uloženy v levé dolní zásuvce psacího stolu.\nPo špičkách, s ušima našpicovanýma, se proplížil do obýváku. V pokoji se vznážela neznámá vůně z olejových lamp. Harry opatrně vytáhl spodní zásuvku. Uvnitř bylo několik balíčků, ale jeden z nich měl dole na přední stránce jeho podpis a byl ovázaný černou stužkou. Harry ho popadl a opatrně zásuvku zase zavřel.\nV jídelně byla už připravena snídaně, přikrytá kovovým poklopem, aby nevystydla. Harry musel uznat, že tohle místo je nebývale konfortní, ale zraňující pocit z toho, co se dozvěděl v noci, ještě nevymizel, tak talíř odstrčil, třebaže jídlo nádherně vonělo.\nV prvním dopise, který otevřel, se mluvilo o kouzlech, která se učil, a bylo v něm mnoho slov, která neznal. Byl podepsaný Zdravím, Harry. Ta slova se vysmívala jeho současné bolesti. Zkousl si ret a otáčel jeden dopis za druhým, zastavil se pouze tehdy, když si přečetl podpis Tvůj věrný adoptivní syn Harry. Měl nutkání hodit ho do ohně. Ale jako člověk, který nevlastnil vůbec nic, nebyl zvyklý mít schované dopisy od lidí, kteří ho zjevně měli rádi a záleželo jim na něm. Nepřimněl se to udělat. Raději si ten dopis přečetl.\nV polovině dopisu, aniž si to uvědomil, si přitáhl talíř a začal okusovat toast. Zjištění, že jeho nový otec bojoval s pocitem viny, trochu jeho bolest utišilo. Teta a strýc se rozhodně nikdy provinile necítili, ani se mu za nic neomluvili, ať už se k němu chovali jakkoliv.\nHarry položil dopis před sebe na stůl a opřel si bradu o dlaň. V dopise prosil Snapea, aby se přestal obviňovat z něčeho, co ovlivnit nemohl.\nVina nikoho nevrátí, ani ho nepřivede k životu, napsalo jeho starší já. Rozumově to dávalo smysl, ale Harryho bolest nic rozumného nepřipouštěla. Neviděl důvod, proč by toho měl tolik odpustit. Jeho starší já mělo zřejmě pomotané priority. Harry rychle složil dopisy a opatrně je vrátil na své místo.\nKdyž Snape později sešel dolů, Harry sklonil hlavu k talíři, instinktivně cítil, že se před ním potřebuje schovat. Prohraboval se ve svých dopisech a s hrůzou si uvědomil, že jich několik chybí, že je musel přimíchat k těm ze zásuvky. Jeden z těch starých byl v balíčku také na jiném místě. Náhodně ho přesunul až dospod. Všechny pergameny byly zažloutlé, dokonce i ty nové, takže si toho nevšiml.\nSnape nepromluvil ani když dojedl. Otevřel noviny a četl si, nevěnoval Harrymu téměř žádnou pozornost. Ale když noviny odložil, zabodl se do něj očima a Harry mu to oplácel pevným pohledem.\n„Nechtěl by ses naučit hrát šachy?“ zeptal se Snape.\nHarry pokrčil rameny, ale nic neřekl.\nSnape se opřel, překřížil ruce na prsou a studoval Harryho výraz. „Nevím, jak budeme za této situace pokračovat dál, ale musím ti připomenout, že v případě, že bys něco potřeboval, musíš si o to říct. Winky pozná, kdy máš hlad nebo žízeň, ale já s tím žádné zkušenosti nemám, nedokážu předvídat, co zrovna potřebuješ.“\n„Nevypadá to, že byste se příliš často dostal do obchodu s oděvy,“ poznamenal Harry. „Nebo k holiči.“\nSnape naklonil hlavu a oči se mu rozšířili. „Podívejme, ty máš najednou ostrý jazyk. Ale bod pro tebe, že jsi byl schopen tak rychle překonat svou sentimentální vděčnost; jen ti kalila rozum.“\nHarry si také překřížil ruce a zhoupl se na židli, Dursleyovi by mu za to vynadali. „Alespoň nejsem zlý temný kouzelník,“ odsekl.\n„Zatím ne,“ odpověděl Snape mírně.\nHarry polkl. „Co to znamená?“\n„Jen to,“ řel Snape bezstarostně, „že ses nedávno naučil, jak přecházet do podsvětí a jak ovládat groteskní tvory – řekněme démony – kteří tam žijí.“\nHarry se zamračil. „Nevěřím vám.“\n„Tys neviděl, jak vtrhli do místnosti, když jsi nad nimi ztratil kontrolu. Já ano.“\nHarry se s tím pokusil srovnat. Neměl pocit, že ten muž lže. „A jaká je pointa?“\n„Pointa je taková,“ odpověděl Snape mírně, „že zbabělý bílý kouzelník by tě už dávno vyhodil na ulici, byl jsi s Voldemortem propojený, znal jsi jeho emoce a plány – ve svých nočních můrách jsi vídal, koho právě zabil – a to nemluvím o tvých zkušenostech s temnotou, kterou obývají démoni.“ Snape se trochu samolibě uvolnil a dodal: „Dívej se na to takhle: rozhodně nic z toho nemohu proti tobě použít. A pokud jde o to, co bylo, opravdu jsem Voldemorta znal, a proto rozumím tomu, co ti dělal. Nikdo jiný takový není.“ Zamyslel se. „No, tvoje kamarádka Ginny to také chápe, vzhledem k tomu, že ji Voldemort donutil dělat odporné věci, jako třeba zabít všechny kohouty a jejich krví psát po zdech a vypustit smrtelně nebezpečného baziliška na své spolužáky. Ale ty jí příliš šancí na přátelství nedáváš.“\nHarry se třásl nervozitou. „Jste jako moje tete a strýc, nutí mě, abych jim byl vděčný, že si mě vzali k sobě. Ale taky jen lžou.“\nMužova samolibost zmizela. „Nechci být jako tvoje teta a strýc. To je dost otřesná myšlenka.“\nHarry si nemohl pomoci, ale koutky úst se mu samovolně zavlnily.\n„Dobře,“ poposedl si Snape. „Musíme nějak přežít den. Určitě mohu poslat sovu Candidě, jsem si jistý, že bude ochotná vzít si volno a strávit den s tebou.“\n„Ona je vaše přítelkyně?“ zeptal se Harry.\n„Ano,“ potvrdil Snape.\n„Nepotřebuju jí, je moc přítulná. Potřebovala by mít své vlastní děti, víte,“ vysvětlil Harry a znělo to znalecky.\n„Správně,“ odfrkl si Harry. „Já jsem jen váš syn. Na mém názoru nezáleží.“\nSnape protočil očima. „Už dřív jsi mi sdělil, že jsem příliš zbabělý, abych se s ní oženil, což nás dovádí k tomu, že tvé starší já se o to může zajímat, ale určitě o tom nebudeme mluvit.“\nHarry se přestal houpat na židli. „Fakt hustý,“ ušklíbl se.\nSnape si promnul čelo. „Co kdybychom šli do ZOO?“\nHarry ztuhl a už přístupnějším hlasem se zeptal: „Do ZOO?“\nPozději, když se vrátili, Harry pustil Snapeovu ruku a zamířil do jídelny. Měl další důvod předvést svou nevyčerpatelnou tvrdohlavost. Byl trochu otrávený z toho, že nedostal zmrzlinu. Ne že by si o ní řekl, když míjeli zmrzlinářův stánek. Harry si byl prostě jistý, že mu ji jeho adoptivní otec nabídne, ale on ne, očima přejel po té čokoládové radosti a šel dál. To Harryho zmátlo, tak teď seděl, s hlavou v dlaních, a tvářil se zachmuřeně.\nSnape překontroloval poštu, která mezitím dorazila, a pak se zeptal: „Něco se stalo?“\nHarry se maličko zavrtěl, než odpověděl. „Nedostal jsem zmrzlinu.“\n„Neřekl jsi, že bys ji chtěl,“ odpověděl Snape klidně.\n„Vždycky jí chci, víte,“ odsekl Harry. „Dudley vždycky dostane zmrzlinu, když je mrzutý, a taky hračky,“ dodal zamračeně.\nSnape se na něj zadíval přes dopis, který otevřel. „Kdybych to udělal, připadalo by mi to jako ubohý pokus koupit si tvou náklonnost.“ Naklonil se k němu blíž a řekl téměř výhrůžně: „Já nejsem tvoje teta a strýc, ani jsem nikdy nebyl. Ty a já jsme rodina založená na věrnosti, péči a vzájemném porozumění, ne na podplácení. Je smutně ironické, že já to chápu a ty ne.“\nHarry se zamračil ještě víc. Chtěl toho muže za otce a taky nechtěl. Ty protichůdné pocity mu kroutily vnitřnostmi.\n„Harry,“ řekl Snape ustaraně, ale pak to vzdal. „Nevadí.“\nSnape odložil novou poštu k té staré. „Ty sám, tvé starší já, mě zaskočilo, když ses rozhodl, že já jsem ta nejlepší rodina, kterou můžeš získat a velice si na tom zakládáš.“\nHarry prstem objížděl suk zobrazený na desce stolu. „Jste lepší, než Dursleyovi,“ přiznal.\n„Myslím, že by mě to mělo těšit,“ poznamenal Snape. „Nebo možná ne.“ Zvedl obálky a poklepal jimi o dlaň. „Nechtěl jsem ti tou adopcí ublížit. Právě naopak,“ dodal a opustil místnost.\n15.12.2010 21:37:46: Dík za kapču\n11.12.2010 13:31:06: Jeho starší já mělo zřejmě pomotané priority. Tak Harry se snaží oženit Snapea i v...\n11.12.2010 08:03:54: Děkuji moc za povedený překlad :) Měla jsem teď dvě kapitolky naráz. Takže jsem úplně spokojená. Mal...\n10.12.2010 17:00:55: Tenhle Harry je moc malej a nic si nepamatuje...to je na nic :D:D:D Chudáček Sevie :D Ale tak tohle ...


Pohádka o Pýše, Pokoře a Odpuštění :: terapie-regrese\nPohádka o Pýše, Pokoře a Odpuštění\nKdesi v poušti šla stařena, seschlá, vrásčitá, znavená životem. Šla bosá, v otrhaném šatu. Slunce jí nemilosrdně pražilo na kůži a horký písek pálil jako oheň. Ona toho nedbala, než zemře, musí dojít tam, kde cítí, že musí jít. Bývala krásná, bohatá, mocná, však to vše odvál čas a jí nezbylo nic, než písek pod holýma nohama.\nDošla na místo, čekala. Před ní se objevil jezdec na černém koni. Mladý, krásný, plný života. Ó, jak záviděla jeho matce, že mohla mít syna. Byl to syn muže, jehož kdysi milovala. Jen ona ho ve své pýše odmítla. Tady, na místě, kde teď znovu stála. Byla mladá, měla se stát královnou toho kraje. K čemu by jí byl obyčejný chasník? Aby se s ním dělila o své bohatství? Aby jí poroučel, jak má vládnout? Nikdy! A tak ho nechala čekat, zatímco ona se bavila ve svém paláci. Avšak nevládla moudře, pýcha ji zaslepila. Svůj lid trápila, své blízké od sebe odehnala, její armáda plela a drancovala. Chtěla pořád víc a víc. Pak přišla o všechno. Kdysi věrní sluhové ji zbili a vyhnali z jejího paláce.\n"Co po mně chceš?" ptal se ten mladík.\n"Nevím. Snad odpuštění či alespoň pochopení."\nVyprávěla mu, jak byla krásná, mocná, co všechno dokázala. Jeho, zdá se, to příliš nezajímalo. Povzdechla si. Cosi ji píchlo u srdce. A tak začala znova. Řekla mu o lásce k jeho otci, jak ho milovala. A jak byla hloupá, zaslepená, že měla strach vládnout s mužem po boku. Celý život slýchala, jak je silná a nepřemožitelná. Vychovali ji dobře pro roli panovnice. Bála se odevzdat svou moc, bála se nabídnout své srdce a nechat se vést. Mladík to vyslechl a v jeho očích viděla soucit. Nesoudil ji. On byl vychován jinak, rodiče žili v lásce a vzájemné úctě. Velmi si jich vážil. Měl však pocit, že otcovo srdce nepatří zcela jeho matce. Bylo rozpolcené.\n"Miloval tě. Nikdy tě nepřestal milovat," řekl jí na rozloučenou.\nStará žena plakala a smála se zároveň. Teď už mohla zemřít. Otevřelo se nebe a ona cítila, jak stoupá nahoru. Ocitla se v místě mezi nebem a zemí. Pod ní byly černé mraky, nad ní prosvítalo Slunce. Zůstala v poklidu čekat, smířená a připravená na soud. Tu uslyšela hlasy. Pochopila, že se mezi sebou dohadují její vlastní části duše.\nJako první mluvila Pýcha.\n"No, to jsme dopadly. Když jsem vládla já, měly jsme krásné, silné tělo. Podívejte, kam všude dosáhla má moc. Všichni se klaněli, sloužili mi. Díky mně ses jako panovnice zapsala do dějin, slyšíš?"\nDruhá promluvila Pokora.\n"Ale taky sis neviděla na špičku nosu, drahá. Kdyby sis nechala poradit ode mne, nemuselo to dopadnout tak zle. Kolikrát jsem ti říkala, ať nejsi hamižná, ať myslíš na zadní kolečka? Nemusela jsi taky vyhnat každého, kdo se ti snažil poradit. Lidé se ti snažili i pomoct. A ty nééé, ty ve své nabubřelosti jsi zničila každý zárodek přátelství. Je to tvá vina, že jsi tak dopadla."\n"Cože? To ty jsi ve své hlouposti nechala zchátrat to krásné, dokonalé tělo. Jen se podívejte. Když jsme to daly Pokoře, šlo všechno do kytek. Na chvíli se chopila otěží a jak to tělo zhuntovala. Prý k čemu je krásné tělo, když nemá syna, pokračovatele rodu a nemá ani lásku. Bóže, taková pitomost."\nV ten moment prosvitlo přes mraky světlo a z nebe zaburácel dunivý hlas: "BOŽÍ ZÁKONY PLATÍ PRO KAŽDÉ TĚLO. VŠE, CO SE ZRODÍ, JEDNOU ZESTÁRNE A SKONČÍ. TO JE KOLOBĚH ŽIVOTA. A NEBER MÉ JMÉNO NADARMO!"\nPýcha zkrotla. To ji nenapadlo, že by tělo tak jak tak zestárlo. Ona se o budoucnost příliš nestarala, pravda. Otočila se k Pokoře, aby řekla něco moudrého.\n"No tak co, tak si vezmeme jiné tělo a bude."\n"A dopadne to zase stejně, když budeš velit ty."\n"A jak to málem dopadlo, když jsi byla u moci ty? Vzpomeň si, jak jsi bezmezně milovala a nabila sis čumák," osočila se na Pokoru.\n"To sem nepleť. To už bylo dávno a nelituju toho, abys věděla."\nOzvalo se Odpuštění, které je dlouho sledovalo z lavičky opodál. Vyzvalo Pýchu a Pokoru, ať si přisednou.\n"Myslím, že teď musíte jít životem se mnou," řeklo vlídně.\n"No tys nám tu ještě chybělo," brblala Pýcha. Ztěžka dosedla na lavičku, Pokora si tiše sedla na krajíček.\n"A co jako budeme my tři spolu dělat?" ušklíbla se Pýcha.\nV nebi se ukázaly dvě cesty. Jedna byla široká, rovná, pohodlná. Tu cestu Pýcha dobře znala. Ten hlavní tah měla prochozený tam a zpět nesčetněkrát. Vždy za ní opodál cupitala Pokora, v uctivé vzdálenosti, tak jak si to Pýcha přála. Po té hlavní cestě vlastně nikam nikdy nedošly, uvědomila si. Druhá cestička byla neznámá. Nikdy po ní nešly. Pýcha proto, že by nesnesla, aby se musela někde potupně ptát na cestu, Pokora se zase bála, že jí Pýcha uteče a ona se sama ztratí.\n"Nebojte se, já tu cestičku znám. Budu vám dělat průvodce," usmálo se Odpuštění. "Jen se, prosím, spojte a kráčejte životem ruku v ruce. Tak budete silné a nikde se neztratíte, víte?"\nDuše ženy se zaradovala. Už vím, co musím udělat, aby můj život byl štastný a naplněný. Musím všechny tři součásti duše používat stejným dílem. Pýcha mne učí vážit si sama sebe, být na sebe hrdá. Když spadnu, pokorně se usměji a s hrdostí se zvednu a můžu jít dál. A odpuštění se potřebuju naučit, budu tedy hledat příležitosti, abych se naučila odpouštět. Ach, to bude báječný život, už se těším...


1 nebo 3 hodiny hlídání dětí v centru Prahy | Slevomat.cz\n1 nebo 3 hodiny hlídání dětí v centru Prahy: zařizujte, jděte na kafe, pracujte\nUpozornit e-mailem na další nabídky podniku Hlídárna\n1 / 12 V Hlídárně se o vaše dítka postarají málem kouzelné víly.\n4 / 12 Kromě klasického hlídání tu nabízejí třeba i lekce jógy.\n5 / 12 Rodiče oceňují osobní přístup a přátelskou atmosféru.\n6 / 12 Postarají se o děti od 3 do 6 let, ale určitě se domluvíte i na hlídání mladších či starších dítek.\n7 / 12 Je tu spousta hraček, ale i kreativní dílničky.\n8 / 12 V nabídce jsou vouchery na jednu nebo tři hodiny. To už stihnete něco zařídit, co říkáte?\n9 / 12 A třeba takovou krásu tu vaši špunti zvládnou vyrobit.\n10 / 12 Je tu i koutek pro rodiče, kde si můžete číst nebo třeba vyřídit maily.\n11 / 12 Ve všední dny není potřeba rezervace místa. Ideální pro nečekané situace.\n12 / 12 Hlídárnu najdete v centru Prahy, pár metrů od Národního divadla.\n2 varianty za 99 a 289 Kč\nOstrovní 7, Praha - Nové Město (mapa)\nHodina hlídání jednoho dítěte od 3 do 6 let\nRezervace: ve všední dny není potřeba, jednoduše přijďte, až se vám hlídání bude hodit (otevřeno je od 9.00 do 19.00). Hlídání o víkendech je možné po předchozí domluvě (minimálně den předem).\nPři příchodu pak stačí předložit kód voucheru.\nS sebou: dětem dejte případně svačinku, na místě jsou k dispozici přezuvky i pití (čaj, ovocná šťáva, voda).\nHerna je primárně určená pro děti od 3 do 6 let, domluvit se ale dá i na hlídání mladších (cca od 6 měsíců) nebo starších dětí.\n3 hodiny hlídání jednoho dítěte od 3 do 6 let\n510 Kč 289 Kč\nMít dítě je rozhodně ta nejúžasnější věc na světě, ale měli by k němu dodávat i slečny na hlídání.\nKdyž nedodají, je tu naštěstí Hlídárna, parádní podnik v centru Prahy (jen pár metrů od Národního divadla), kam své ratolesti můžete přivést denně od 9 do 19 hodin. A co je nejlepší? Ve všední dny dokonce bez předchozí rezervace – ideální pro nečekané situace.\nVše na jedničku, všem doporučuji!\nOstrovní 7, Praha - Nové Město, 11000\nOstrovní 7, 11000 Praha - Nové Město\n+420 607 512 380\nPo domluvě rády pohlídáme i mimo otevírací dobu nebo o víkendech.\n3 hodiny hlídání 510 Kč\nHodnocení podniku Hlídárna\nHodnocená nabídka: 1 nebo 3 hodiny hlídání dětí v centru Prahy