Expulsion - 6. kapitola • OurStories.cz ~ naše povídky\nOurStories.cz ~ naše povídky - Povídky » Na pokračování » Expulsion - 6. kapitola\n11.12.2012 (22:00) • Eliza • Povídky » Na pokračování • komentováno 1× • zobrazeno 710×\nPořád dokola jsem si opakovala, že je všechno fajn, fajn a fajn. Ale nic nebylo v pořádku. Postávala jsem u nástěnky a nevěděla, co dělat. Za chvíli jsem měla mít teologii a poslouchat o pádu Lucifera z nebe bylo opravdu to poslední, na co jsem měla náladu. Naše profesorka byla děsná a ještě nepřekousla, že je tady. Oni to tak věřící obvykle mívají. Víra vás ochrání před některými bubáky na povrchu, ale ne před tím, co je po smrti. Realita je taková, že je to čistě v režii náhody, více méně. Zlý člověk nepůjde do nebe a hodný do pekla. A všichni, kdo věří v Boha nejsou hodní. A tací pak učí teologii.\nSebrala jsem se a vyrazila přes přeplněné nádvoří k hlavní bráně školy. Tady už nesnesu být ani minutu. Měla jsem pocit, že se teď ve svém životě doslova topím. Mám jít na zkoušku, kde mě asi zabijou, a pokud ne, tak bude zřejmě mrtvá má kamarádka. Tohle se mi v hlavě honilo pořád dokola. Neměla jsem páru, o koho se bojím víc. Ale pokud budu mrtvá já, bude mi už všechno nejspíš jedno.\nProcházela jsem kolem hloučku premiantů. Prostě mrtví šprti. Podle všeho dost z nich bylo vybráno na zkoušky. Divím se, že se už nepoučili. Hlavinky jim sice sloužily dobře, ale fyzickou sílu prostě neměli zhola žádnou. No, oproti ostatním démonům. Člověk by přepral každý z nás. Naše nadlidská síla byla tak zřejmá a každodenní, že se tomu nikdo nedivil. Stihla jsem jedním uchem zaznamenat, že dnes večer jsou schůzky ohledně zkoušek. Tam se řekne, o co půjde, a za týden potom hurá na povrch. Myslíte, že mi chybí sluníčko, lidi, ten městský ruch a hučení autobusů, když žiju v podsvětním městě? No, popravdě chybí, ale život za to pokládat nechci.\nNikdy si nezvyknu na to, že mě občas budí houkání sovy namísto kodrcání autobusů na hlavní silnici. Většině to tu „prý“ vyhovuje. Ale přitom je Kamarilla temné, nepřátelsky vypadající místo. Nemohu se tu cítit jako doma. Jediné místo, které domov připomíná, se nachází na jednom z ubytovacích mrakodrapů. Bydlím v devatenáctém patře, skoro nejvýš, a na střeše je vyhlídka. Když jsem smutná, jdu tam, sednu si na zem a koukám. Je z ní vidět po celé Kamarille, ale především na hory. Hory jsou nádherné. Když se dívám na jejich posněžené vrcholky, které jsou bílé, i když tu nikdy nejsou dost velké mrazy na sníh, cítím, jako by to tu přece jenom nebylo až tak jiné. Horami vedou údolí, kterými protékají potoky, a v některých místech se rozšiřují a vtékají do čtyř velkých jezer, která jsou k městu nejblíže. Dala bych hodně za to, abych se tam směla podívat, ne-li vše, co teď mám. Procházet se tam a nadechnout se té svobody. Vždy jsem milovala přírodu. A když jsem o ni přišla, začala jsem ji milovat ještě víc.\nPotřásla jsem hlavou, abych si utřídila myšlenky, a došla až k bráně. U ní stál jeden z démonů, kteří se průběžně střídali v hlídání areálu školy. Neříkám, že to nebylo potřeba. Ale byla to dost nevděčná práce. Dělali ji poskoci poskoků. Prostě slabí, nanicovatí démoni. Občas paradoxně strašně staří. Nechápu, co tím sledují.\n„Tak kampak?“ zeptal se mě trochu nepřítomně hlídač. Neznala jsem ho a on nevypadal, že mě nějak extra vnímá. Byla jsem mu fuk. Dohlížel jen na pravidla.\n„Chci ze školy, na zbytek dne.“ řekla jsem a čekala, až vytasí bloček a odečte mi tak jeden den z těch, které jsem si poctivě šetřila na prázdniny. No co, stejně umřu, tak už je to jedno, pomyslela jsme si velice optimisticky.\nDémon se na mě konečně pořádně zadíval a obočí stáhl k sobě. Ráda bych věděla, co viděl, že se tak mračil.\n„Ty jsi Eliza, že?“ oslovil mě a ve tváři se mu objevil tak soucitný výraz, že jsem mu málem jednu natáhla. Ale zároveň mě to šíleně zmátlo. Bastien a teď on. Každý tu věděl víc než já. Do zkoušek šlo i dost dalších lidí, do háje, tak proč všichni litují mě? Možná jsem to ani nechtěla vědět. Kromě studentů obvykle věděli dospělí démoni, o co ve zkouškách půjde. To mě na tom děsilo.\n„Jo. Tak můžu sakra jít?“ vyjela jsem na něj, protože jsem to nedokázala dál snášet, tohle všechno. Vykročila jsem přes něj k bráně a jen se ohlédla, jestli se mě bude pokoušet zastavovat.\nNeudělal nic, jen mávl rukou, ať tedy jdu. Tak bezva. Mé dny asi zůstanou všechny pohromadě. No, alespoň k něčemu mi ta lítost je.\nVyběhla jsem po ulici k domovu. Už na to nemám nervy. Na nic z toho.\nJakmile jsem se dostala do mrakodrapu, vlétla jsem do výtahu a vztekle podupávala nohou. I po těch zatracených schodech by to šlo rychleji. Do toho hrál Boyfriend. Proč mě tu všichni nenávidí?!\nVyjela jsem do svého patra a nadlidskou rychlostí se dostala do pokoje. Svezla jsem se k zemi hned u dveří a regulérně se rozbrečela. Co to vlastně dělám? Co dělám tady? Já sem nepatřím. Měla jsem umřít tenkrát v noci.\nJak to tenkrát bylo? Byl březen, ještě docela zima. Šla jsem ze školy, otrávená z několika koulí, který jsem ten den dostala a najednou mě někdo udeřil do hlavy. Jak prosté, milý Watsone.\nProbrala jsem se v kamenné místnosti plné lidí.\n„Tady ji máte, jak jste chtěla,“ řekl jeden čahoun malé dívce, která seděla na vyřezávaném křesle. Nohama se ani nedotýkala země. Působivé. Pokud bych na tu scenérii hleděla dostatečně dlouho, připadala by mi komická.\nVěděla jsem, že to jsou upíři. Byla to chvíle, co vyšlo najevo, že to není jen chorobný výmysl žánru fantasy. Věřte mi, že v tu chvíli jsem nebyla nadšená. Můžete snít o upírech z románů, ale když je jich proti vám asi sedm, hodně rychle si přejete, aby hnili v rakvích hluboko pod zemí a hlavně daleko od vás. Není na nich nic okouzlujícího, když vás chtějí zabít. Hlad a živočišná touha. Nic víc, nic míň.\n„Vypadá vyděšeně. Jsi vyděšená, smrtelná?“ zeptala se mě a já nepatrně kývla hlavou. Hlas mi zamrzl v krku. Sálala z ní moc. Byla až téměř hmatatelná. Jedním pohybem ruky mohla všechny v místnosti usmrtit. To jsem sice nevěděla, ale předpokládala jsem, že by toho byla schopna.\n„Jak báječné. Víš, proč jsi tady?“ dotazovala se znovu. Co po mně chce? Zavrtěla jsem hlavou. Nevím. Ale moc ráda bych se to dozvěděla.\n„Prý umíš něco, co jiní neumí. Máš jisté schopnosti, které chci pro sebe. Dáš mi je?“\nNedala bych jí nic, i kdybych to měla. A já neměla.\n„J-Já nic neumím. Jsem… jsem člověk,“ dostala jsem ze sebe. Začala se smát. Její smích skoro řezal.\n„Ovšemže jsi, smrtelná. Ale umíš manipulovat s lidmi, že? Víš toho o nich hodně. Víš, jak se cítí a zda ti říkají pravdu. Poznala jsi, co jsme, i když jsi ještě upíry neviděla. Znáš duše,“ odříkávala a já nabyla dojmu, že podle nich jsem Superman. Jen ať nevytáhnou kryptonit. Zaráželo mě, že v takové chvíli ve své hlavě vtipkuju. No co. Tak jsem asi debil.\n„Já nevím, že to umím nebo jestli to umím,“ řekla jsem jí. Strach vám většinou sebere vyjadřovací schopnosti. Já bych je ale sakra potřebovala. Ano, poznala jsem, že jsou to upíři. Ale když stojí jak sochy a výhružně si vás měři, o jejich lidství ztratíte iluzi setsakra rychle.\nUpírka mlaskla a zklamaně vydechla. Znělo mi to jako rozsudek smrti.\nTaky že byl.\n„K ničemu nám nejsi, smrtelná. Jean-Claude, Thereso, odveďte ji pryč.“\nHodila jsem vyděšeným pohledem po dvou jmenovaných. Třásla jsem se strachy. Nebyla jsem naivní, ale přála jsem si být. Jeden z nich mi pravděpodobně zláme vaz. Ententýky dva špalíky, hádám toho černovlasýho frajera.\nTa Theresa ke mně přišla a popadla mě za paži. Cukla jsem sebou, ale nebránila se. Jean-Claude šel za ní, ale jeho výraz měl blízko k lítosti. Nechtěl mě zabít. Věděla jsem to, ale stejně jsem tomu nevěřila.\nPo chvíli mě ta mrcha mrskla do další kamenné místnosti a popošla ke mně. Odhrnula mi vlasy z krku a krutě se zasmála.\n„Chceš si kousnout první? Vypadá šťavnatě,“ zapředla a mně se z ní dělalo zle. Kdybych jí poblila nohy, zabije mě rychleji nebo pomaleji? Hm, asi pomaleji. A zvracet na toho krasavce mi přišlo škoda.\nJean-Claude odsunul Theresu stranou a ta na něj zavrčela. Nicméně zůstala stát. Byl mocnější, nebo silnější než ona. Prostě byl lepší. Jinak by ho neposlechla.\n„Je mi to líto, petite,“ zašeptal a rukama ovinul můj krk. Ten dotek byl teplý a překvapivě jemný. Zadívala jsem se mu do očí. Byl krásný, jeho oči byly jako noční obloha. A byl to můj vrah. V tomhle případě jsem mu byla vděčná.\nTrhl mi krkem a pak byla tma.\nVzpomínání mě pomalu dostávalo z depky. Mělo by to být opačně, já vím. Ale vzpomínka na smrt, když v jiné podobě žijete dál je...zábavná. Teď lituji, že jsme si neprohlédla zadek toho černovláska. Vrau.\nNeměla jsem páru, proč Desdemonu má smrt tak zajímá. Něco chtěli, nic nedostali, tak jsem zemřela. Smrt hodná hrdiny, fakt. Zvažovala jsem možnosti, zatímco jsem si tam tak seděla s nudlí u nosu. Vypadala jsem jako ubožák. Neříkám, že jsem nebyla.\nPo chvíli fňukání jsem se konečně zvedla, abych o dvě vteřiny později padla na postel a usnula. Teď jsem byla vděčná i za těch mizerných šest hodin spánku.\nProbudila jsem se celá ztuhlá. Jen matně jsem na hodinách rozluštila číslice. Půl šesté. Výtečně. Proč jsem nemohla zaspat třeba desetiletí? Nic by mi to neudělalo. Jen ten krk by byl v o něco horším stavu.\nZkoušky. Smrt. Schůzka.\nVyskočila jsem z postele příliš rychle a zatmělo se mi před očima. Mozek se nepřizpůsobil tělu. Čert vem podsvětí, v čem jsou vlastně démoni podstatně jiní než lidé? Mají schopnosti, jsou rychlejší, silnější a bezcitnější. To poslední mi chybí. Včerejší brek to jen dokazuje. Ale démoni jsou zlí. Někdy hloub, někdy víc povrchově. Ale jsou zlí. Byla jsem já zlá? Nevím. Obě moje kamarádky do někde v sobě měly. U sebe jsem si prostě nebyla jistá.\nDo osudné schůzky zbývala hodina a půl.\nSnažila jsem se dát do pořádku. Vyčistila jsem si zuby, osprchovala se a asi dvacet minut jsem se líčila, i když jsem v podstatě nic z toho dělat nemusela. Také jsem si vyměnila tričko za modročernou košili, která zvýrazňovala moje smrtí nabyté křivky. Teď opravdu kašlu na eleganci.\nVyrazila jsem z bytu a šla hledat Trixy. Podle mého byla u sebe v pokoji a psychicky se hroutila. Povzbudivá představa.\nTrixy bydlela o tři patra níže. Seběhla jsem tam po schodech, protože další várku provařeného popíku ve výtahu jsem si netroufla riskovat, až jsem nakonec stála před jejími dveřmi.\nOtevřela mi Rebecca a beze slov mi naznačila, ať jdu dál. Zároveň protočila oči nad mým oblečením.\nTrixy seděla na posteli a popotahovala. Bodl ve mně osten výčitky. Měla jsem tu být pro ni a nemyslet jenom na sebe. Zvedla ke mně svoje zelené oči a já si k ní přisedla, položila jsem si její hlavu do klína a hladila ji po vlasech. Chvíli jsem ji jen tak beze slov držela. Ona se upřeně dívala na strop a Rebecca se opírala o stěnu. Panovalo tu hrobové ticho. Nebylo to to trapné ticho, spíš ticho, že není potřeba nic říkat. Všechny jsme věděly, jak to je.\nPo deseti minutách mlčení jsem Trixy zvedla a podívala se jí zpříma do očí.\n„Musíme jít. Nebudou na nás čekat a ty informace jsou důležité,“ řekla jsem jasně a usmála se na ni. Hlas jsem měla mnohem pevnější, než nakolik jsem se cítila. Ale někdo tu musí být za hrdinu. Jenom jsem cítila, že už na to skoro nemám. Vyšly jsme z bytu a Rebecca nám přála štěstí. Tiskla nám oběma ruce a políbila nás na tváře. Zdálo se mi, že se jí do očí valí slzy, ale včas se otočila a zamířila k sobě. No jo, tvrdá a chladná, to jí tak věřím.\nCelou cestu do školy jsme byly s Trixy ticho. Připadalo mi, že přemýšlí, a nechtěla jsem ji rušit. Ale sama jsem nedokázala myslet na nic jiného než na to, co budu muset zabíjet. Budou to lidi? Budu muset ukázat oddanost rase a zabíjet lidi? Nedávalo by mi to smysl, ale co já vím.\n„Nemlč už. Děsíš mě,“ pronesla Trixy tak náhle, že jsem skoro nadskočila.\n„Myslela jsem, že nechceš mluvit,“ řekla jsem, protože jsem nevěděla, co jí mám říkat. Jsem zřejmě dost neschopná kamarádka.\n„Oběma se nám to honí hlavou, tak proč to neřekneš nahlas? Bojím se, že nedokážu nikoho zabít. Nebo spíš, že on dřív zabije mě. Nechci ztratit tebe. Jsem zmatená a navíc mám hlad, protože jsem nejedla, jelikož Její Výsost si odešla uprostřed vyučování a nic mi neřekla. Myslela jsem, že tě tam poslali dřív, když po tobě tak toužili! Chápeš, jak mi bylo?!“ vyjela na mě a já se přemáhala, abych se nesmála. To je celá ona.\n„Promiň,“ omluvila jsem se jí upřímně, ale pak jsem se začala smát. Stejně tak ona. Objala jsem ji a pak jsme společně vešly do školy.\nDiskuse pro článek Expulsion - 6. kapitola:\ntak co se dozvědí na schůzce.. a konečně, už vím, jak zemřela Eliza


Pražská ODS vrátí do hry o radnici Svobodu – Novinky.cz\nPražská ODS vrátí do hry o radnici Svobodu\nV podzimních komunálních volbách se možná odehraje souboj exprimátorů: vedle bývalého pražského starosty Jana Kasla, který bude lídrem za ANO, si o hlasy voličů řekne poslanec ODS Bohuslav Svoboda, který byl primátorem v letech 2010-2013. Jako jedničku kandidátky ho zvažuje pražská ODS.\nstředa 14. května 2014, 10:53 - Praha\nAlespoň to ve středu dal najevo předseda pražského regionu Filip Humplík. Oznámil, že bude na regionálním sněmu prosazovat kandidátku, kterou povede Svoboda. Humplík, který šéfování pražské ODS po exprimátorovi převzal, bude až na druhém místě.\n„Je to zatím pouze doporučení, které musí projít oblastmi. Jsem přesvědčen, že pro nás jako ODS je to nejlepší varianta,“ řekl Právu Humplík.\nNa svém facebookovém profilu sklidil množství kritických ohlasů: někteří mu vyčítají, že kandidátku do komunálních voleb vedl doposud vždy předseda strany, jiní připomínají Svobodovo obvinění v kauze Opencard.


© 10/6/2016 Služba Revive Israel\nJednoho dne budeme všichni muset před Bohem skládat účty za to, co jsme v tomto životě udělali, ať už to bylo dobré nebo špatné (Matouš 25,31; Římanům 2,5; 2 Korintským 5,10; Zjevení 20,12). Lidské bytosti mají svobodnou vůli a morální svědomí. Svobodná vůle znamená, že máme odpovědnost; morální svědomí znamená, že nás Bůh navrhl tak, abychom byli schopni rozlišovat mezi dobrem a zlem. Tyto dvě složky pospolu znamenají, že máme morální odpovědnost.\nDobro a zlo musí být „v našem svědomí jasně popsáno“ (Římanům 2,15). Nicméně naše svědomí bylo zkresleno zlými vlivy. Proto nám Bůh v Bibli dal perfektní morální zákon: první v Tóře, a to zejména desateru, pak v prorocích, spisech, a nakonec i v Nové smlouvě. Naše svědomí se musí znovu kalibrovat podle univerzálních morálních zákonů, které se nacházejí v Bibli. Morální svědomí by mělo odpovídat mravnímu zákonu. Je nám zaslíbeno, že Tóra, plné biblické, morální zjevení nám bude v Nové smlouvě zapsáno do našich srdcí (Jeremiáš 31,33).\nJednou se mladý muž zeptal Ješuy, co potřebuje k tomu, aby obdržel věčný život. Ješua mu jednoduše a přímo řekl, aby dodržoval pět přikázání z Desatera (Exodus 20) plus královský zákon lásky (Leviticus 19).\nNebudeš zabíjet, cizoložit, krást, křivě svědčit, cti otce a matku, miluj svého bližního jako sám sebe."- Matouš 19,18-19.\nTyto zákony jsou mimo „náboženství“, ať už je to křesťanství, judaismus a islám. Jsou univerzální a morální. Svět se potápí do hlubin terorismu, sexuální perverze, korupce a vzpoury. Islámský džihádismus přestupuje téměř celé Desatero - a proto jej nelze považovat za víru v Boha Bible.\nNěkteří ultra-ortodoxní Židé odmítají sloužit v izraelské armádě, což znamená, že místo sebe nechají sloužit a zemřít někoho jiného. Mnozí neplatí daně, ale vyžadují velké vládní dotace financované z kapes těch, kteří daně platí. Rozšiřují falešné tvrzení, že rabínské tradice byly přikázány Bohem. Jiní dokonce uvažují o tom, že jejich pohanští „sousedé“ nemusejí být rasově čistí.\nNěkteří falešní křesťané odůvodňují svůj otevřený hřích tím, že říkají, že jsou spaseni milostí.\nJak můžeme ospravedlnit naši vlastní zášť, hněv, klepy, chtíč, pýchu a neúctu? Už se více věnujeme zábavě, potěšení a pohodlí, než abychom sloužili Bohu (2 Timoteovi 3,1-5). Pojďme opravdově a hluboce činit v našich srdcích pokání tak, že budeme připraveni vzdát účty za své životy před samotným Bohem.\nPesach: Klíčové porozumění knize Zjevení\nVyučování od Dana Justera z nedávné konference Israel Intensive hostované IHOPKC. Pro sledování v angličtině, klikněte ZDE!\nPrezident Clinton provokuje svým pro izraelským postojem\nProč Palestinci nemají stát? Sledujte Clintonovu krátkou a silnou lekci historie. Klikněte ZDE!\nDeset rodin z Revive Israel se letos v létě stěhuje\nJako služba Revive Israel jsme nadšeni z toho, čím náš tým Bůh provádí, a to jak duchovně, tak fyzicky. V létě se deset rodin z našeho týmu bude stěhovat. Některé z nich se budou stěhovat do svých nově postavených domů v osadě Yad Hashmona a některé se stěhují do větších bytů, které budou vyhovovat jejich rostoucím rodinám. Bůh nás vzájemně sbližuje i geografickým způsobem, kdy to více než polovina našeho týmu bude mít k sobě blíž.\nSe stěhováním přichází další napětí a výzvy. Proto bychom vás chtěli poprosit, zda byste nemohli v srpnu 2016 dobrovolně přicestovat do Izraele a pomoci našemu týmu s tímto přechodem. Jsou některé oblasti, ve kterých byste nám mohly posloužit: tesařské a stavební práce, malování, stěhování nábytku, vaření a úklid.\nNejen, že byste nám pomohli praktickým způsobem, budete mít příležitost budovat vztahy s naším týmem a připojit se k nám k dopoledním hodinám uctívání, modliteb a vyučování. Tak jako vy pomůžete nám, chceme i my zainvestovat do vašich životů!\nPokryjeme náklady na bydlení a jídlo. Vy se budete muset postarat o náklady za dopravu a pojištění. V případě zájmu kontaktujte: [email protected]\nNaše vyučování ve Vašem jazyce\nMediální tým Revive Israel zahájil nový projekt přidávání titulků pro naše video vyučování. Je to úkol realizovatelný za pomoci věrných dobrovolníků, kteří zareagovali na naše nedávné pozvání. Každý z nich se liší v množství hodin, které každý měsíc investují, ale všechny jsou životně důležité. Projekt je stále ve své počáteční fázi, ale postupujeme. V současné době máme francouzské, portugalské, španělské, dánské a korejské týmy, které jsou s námi v partnerství a přeposílají životně důležité a transformující zprávy do svých národů.\nMáte dovednosti v překladatelství a touhu vidět naše vyučování ve vašem jazyce? Připojte se k naší překladatelské rodině. Pro info napište na [email protected]


Studénka: výstavba mostu vrcholí - Moravskoslezský deník\nStudénka: výstavba mostu vrcholí\nStudénka - Dlouhých třináct měsíců zažívá Studénka strasti v podobě vysoké dopravní zátěže, která znepříjemňuje život ve městě nadměrným hlukem, znečištěným ovzduším i ničením komunikací. Všichni zdejší občané netrpělivě vyhlíží den, kdy stavební firma uvede do provozu nový most přes železniční trať.\nMost ve Studénce, jehož konstrukce se loni v srpnu zřítila a zapříčinila tragedii, při níž osm lidí přišlo o život, je již před dokončením. | Foto: Ivan Pavelek\nRealizaci stavby má na starost ODS – Dopravní stavby Ostrava a tiskový mluvčí společnosti Jindřich Daněk Deníku potvrdil, že již zanedlouho se doprava vrátí ve Studénce do starých kolejí. „Dodělávají se poslední práce spíše za mostem, než na samotném mostě. Já si myslím, že v původně plánovaném termínu určitě vše stihneme,“ ubezpečil mluvčí společnosti. Kompletní přemostění by tak podle příslibu Dopravních staveb mělo být hotové v posledním červencovém týdnu.\nPrvní veřejnou „zátěž“ však nový most zažil již o uplynulém víkendu, kdy se po něm mohli projít první chodci. „Přes volby zde chodili lidé, ale od druhé hodiny jsme to museli zavřít, protože je to přeci jen trochu rizikové,“ přiznal hlídač staveniště s tím, že na mostě chybí pevné zábradlí a v současné době lemuje okraj stavby jen provizorní dřevěná ochrana.\nOvšem, není vyloučené, že se dříve, než v plánovaném termínu, dočkají zprovoznění nadjezdu také motoristé. Ostravská stavební společnost nevylučuje, že by se most na začátku prázdnin otevřel i pro motoristy. „Možná, že se od počátku července bude jezdit na semafory jedním pruhem,“ poznamenal Vaněk. Starosta Studénky, Ladislav Honusek, však tuto variantu nepotvrdil: „Nemám tyto informace, ale zanedlouho jdu na kontrolní den, tak předpokládám, že tam se to dozvím. Budou tam také upřesněné nějaké termíny.“ Kontrolní den by se měl uskutečnit ve středu 17. června.\nNový nadjezd ve Studénce, na silnici druhé třídy II/464, má nahradit most, zřícený 8. srpna loňského roku. V době tragické události na něm probíhala rozsáhlá rekonstrukce, především mostní konstrukce. Ta však spadla do kolejiště a následně do ní narazil rychlík Comenius, jedoucí z Krakova do Prahy. Při největším železničním neštěstí v novodobé historii České republiky zemřelo osm lidí.


Rock for People oznamuje další jméno: The 1975 - DWD.cz\nRock for People oznamuje další jméno: The 1975\nSex, Chocolate, Girls – to není populární životní motto ani název novinové rubriky, ale největší hity nejnovějšího programového přírůstku festivalu Rock for People. Do Hradce Králové na začátku července zamíří ostrovní indiepopový fenomén The 1975.\ntrvalý odkaz: http://dwd.cz/article/p-1117\nČtveřice muzikantů z Manchesteru v čele s bohémským floutkem Mattem Healym ovšem nepřijede s prázdnou, ale se zbrusu novým albem. 26. února totiž vyjde netrpělivě očekávaná deska s předlouhým názvem „I like it when you sleep, for you are so beautiful yet so unaware of it“, která naváže na jejich platinový debut. Hudební inspiraci čerpá z 80. let a kapela do ní podle vlastních slov přenesla zážitky a zkušenosti z posledních dvou let, které strávili koncertováním po celém světě. Rozhodně se máme na co těšit.


V Krkonoších letos vysekají borůvčí asi na čtyřech hektarech luk | Vrchlabinky\nSpráva Krkonošského národního parku (KRNAP) letos vyřezá borůvčí na přibližně čtyřech hektarech květnatých luk. Jde o jejich ochranu před zarůstáním. Borůvčí na loukách je důkazem postupné přeměny louky v původní les, uvedl mluvčí Správy KRNAP Radek Drahný.\nNěkdejší DJ u Dr. Maxe Lukáš Malý: Lidi na sebe tenkrát byli hodnější FOTO: Kulinářský šampion z hor. Lukáš Čížek si podmanil letňanské výstaviště Rekordní nárůsty nakažených covidem v Královéhradeckém kraji pokračují FOTO: Hřbitovní sad získá novou podobu, přibudou ovocné stromy i včelí úl FOTO: Fréza prorážela masu sněhu mezi Výrovkou a Luční boudou


90 let ČGF: 2. prosince 1931 se začala psát historie České golfové federace\nNa den přesně před 90 lety byla založena první organizace, která byla přímým předchůdcem České golfové federace. Tehdejší Golfový svaz ČSR byl ustanoven 2. prosince 1931 a byl také zvolen první výbor, který začal řídit český golf.\nČeský golf neměl především po roce 1948 na růžích ustláno, ale klíčových momentů v jeho historii byla celá řada. V posledním pokračování seriálu k 90. výročí si připomeneme hlavní události bohaté historie.\nGolf nebyl v tehdejším Československu neznámým sportem, ale jeho největší podporovatelé usoudili, že pro svůj další rozvoj už potřebuje pevné vedení v podobě celorepublikové organizace. Bylo nutné stanovit jednotné handicapy, vypsat oficiální mistrovství na rány i na jamky (první šampionát na rány se hrál už v roce 1930) a také začlenit golf do tehdejších sportovních struktur. Klíčovým datem se stal 2. prosinec 1931, kdy byl ustanoven výbor Golfového svazu ČSR v čele s Františkem Ringhofferem.\nPřes těžké časy druhé světové války se dokázal náš sport přenést a oprávněně si sliboval od nových časů další rozvoj, jenže opak byl pravdou. K moci se dostali po únorovém puči v roce 1948 komunisté. Golf byl zatlačen do ústraní a v roce 1952 dokonce na základě usnesení ústředního výboru Sokola vyřazen z uznávaných sportů. Golfové aktivity to naštěstí neukončilo, podařilo se odrazit snahy o ukončení hřišť v Líšnici a Mariánských Lázních, hrály se i národní šampionáty.\nŠedesátá léta přinesla společnosti a také golfu novou naději, dokonce i kontakty se zahraničím. V roce 1966 došlo k úplnému uznání golfu a byl postaven na stejnou úroveň jiných sportů. Vznikla Řídící komise golfu, v roce 1969 byl založen Československý golfový svaz.\nJenže následujících dvacet let znovu rozvoji golfu nepřálo. A svobodné časy nastaly až po revoluci v roce 1989. Začal skutečný golfový boom v podobě výstavby nových hřišť a významnému rozšíření členské základny. V roce 1990 byla založena Československá golfová federace, vznikaly první samostatné kluby.\nRozpad federálního Československa přinesl také rozdělení národních golfových svazů. Do stejné doby spadá i vznik současného názvu Česká golfová federace, do čela se postavil Hanuš Goldscheider. O mohutném rozvoji golfu svědčí, že na území Čech, Moravy a Slezska je nyní už 105 znormovaných hřišť a golf se stal šestým nejrozšířenějším tuzemským sportem podle počtu registrovaných hráčů.\nČGF se k bohaté historii hrdě hlásí a v mnohém na ni přímo či nepřímo navazuje. Loni se například po 86 letech vrátila ke společné soutěži amatérů s profesionály. Už v roce 1935 se totiž uskutečnil v Mariánských Lázních národní otevřený šampionát, loni obdobný model připomněla nově založená Czech Open Golf Tour.


Evoluce je slučitelná s křesťanstvím / Christnet.eu – zpravodajství, názory, teologie, kultura\nRozhovor s arcibiskupem Josefem Žyčiňskim\nPortréty a rozhovory / Jan Regner / 8. května 2002\nJan Regner (JR): Otče arcibiskupe, evoluční teorie se dostala do protikladu k víře ve Stvořitele světa. Jak k tomu došlo?\nmons. Josef Žyčiňski: Sám Darwin nestavěl evoluci do protikladu k víře v Boha. On se prostě jen vyhýbal teologii a metafyzice. Byl člověkem, který sbíral hmyz a zkameněliny a když měl odpovědět na otázku, zda evoluce probíhala sama, nebo jí řídil Stvořitel, vložil do jednoho z vydání knihy "O původu druhů" krátký odstavec o tom, že si nelze představit evoluci bez Boha. A tehdy ho u něj doma navštívil Engelsův švagr a jeden z německých filozofů a začali ho přesvědčovat, aby z následujících vydání zmínku o Bohu vyjmul. Darwin s tím však nechtěl souhlasit, protože se domníval, že bez Boha není možné evoluci pochopit.\nAni mezi britskými přírodovědci nebyl na začátku žádný konflikt mezi teorií evoluce a vírou v Boha. Vytvořila ho až fundamentalistická kritika evolucionizmu, která začala okolo roku 1917 v Princeton ve Spojených Státech. Dodnes jsou jihoameričtí baptisté nejhorlivějšími kritiky evoluční teorie a obránci doslovné interpretace bible.\nJR: Jak vlastně tento biblický fundamentalizmus vznikl?\nmons. Žyčiňski: Biblický fundamentalizmus začal dobrými úmysly: na začátku 20. století vyjádřila skupina teologů v Princeton obavy, že když se vše začne měnit pod vlivem techniky a vědy, rozloží se svět lidských hodnot a bude zničeno to, co je nejdůležitější v naší kultuře. S tímto úmyslem začali hájit svět lidských hodnot a z počátku to dělali smysluplným způsobem. Ale po několika letech se dostali ke slovu lidé, kteří neznali teologii. Velmi často se jednalo o inženýry, kteří sice měli dobré úmysly, ale když hovořili o problémech metafyziky nebo teologie, neměli ponětí, o čem mluví. Zesměšňovali a místo obhajoby vyzývali do války. Také dnes je základním rysem různých fundamentalizmů válečná rétorika.\nJR: Rozpor mezi vírou v Boha a evoluční teorií nevidí jen fundamentalisté, ale také někteří vědci, jako například biolog Richard Dawkins.\nmons. Žyčiňski: Dawkins nám dává velmi svérázný příklad toho, jak člověk vědy chápe svět. Před třemi lety jsem jako hostující profesor přednášel v Oxfordu, kde Dawkins působí. Jeho kolegové mi prozradili, že studenti žertem říkají: "Jestli Dawkins během přednášky nezaútočí na Pánaboha, tak to znamená, že bude přednáška prodloužena, protože on to udělat musí."\nJR: Mohli bychom sem zařadit také Edwarda Wilsona...\nmons. Žyčiňski: Wilson se nyní změnil. Tento spolutvůrce sociobiologie si vzal za ženu praktikující katoličku a zdá se, že právě ona měla ve velké míře vliv na zmírnění jeho dřívější radikální kritiky křesťanství z hlediska sociobiologie.\nJR: Čím je způsobeno toto "hledání transcendence" u některých přírodovědců?\nmons. Žyčiňski: Vše záleží na tom, jestli se na svět budeme dívat jako na hru náhody a nutnosti slepých nekoordinovaných sil, nebo zda v něm spatříme smysl, hodnoty, vývoj směřující k jistým hierarchickým strukturám. Mnoho vědců hledá v evoluci smysl. To, že je možné komplikované fyzikální prosesy popsat matematickým jazykem a že ten stejný zákon gravitace je možné aplikovat v případě pohybu různých fyzikálních objektů, je pro ně tak fascinující, že se odvolávají k Bohu a transcendenci.\nJR: Vraťme se ještě k interpretaci biblického textu o stvoření. Jak by měl katolický křesťan chápat tyto stránky v Písmu svatém?\nmons. Žyčiňski: Pro nás je nejdůležitější sdělení, že celý proces stvoření řídí Bůh. Svým působením je přítomen v díle stvoření, které procesem evoluce stále pokračuje: mění se naše vlastnosti, v kultuře se objevují nové projevy chování, roste naše citlivost k lidským právům a naše solidarita.


Veřejný projev a prezentace | Atlantská škola\nVeřejný projev a prezentace\nPUBLIKOVÁNO: 23.06.2016, AKTUALIZACE: 14.05.2018\nJak pracovat s hlasem, abychom v sobě našli vnitřní oheň a stali se inspirativním řečníkem? Jak si zpracovat strach z mluvení na veřejnosti, abychom se mohli plně otevřít publiku?\nInspirativní řečník je člověk, který dokáže být ve svém středu, ať už se kolem něj děje cokoliv. Pouze pokud jsme v danou chvíli plně přítomni, což znamená, že zažíváme kontakt se všemi částmi, fyzickým, emočním, mentálním a spirituálním tělem, jen tehdy můžeme být účinnými a výkonnými řečníky a jasně pociťovat energii lidí, se kterými jsme v místnosti.\nPokud s ostatními nesdílíme své hluboké pocity a přehnaně se kontrolujeme, lidé se v naší přítomnosti cítí nepříjemně, protože s ostatními nesdílíme vše a napětí, které v sobě máme, pociťují i druzí, a ti také podvědomě uzavírají hrdlo a tak dochází k restrikci proudění zvuku v místnosti a energetickém těle přítomných lidí.\nCo se může pokazit: *Ztuhnete, když vidíte, kolik lidí se na vás dívá s očekáváním, a cítíte, jak vzduch v místnosti těžkne. *Máte problémy s dýcháním a napětí v krku. * Vaše ruce se potí a kolena se třesou. *Cítíte v sobě tolik adrenalinu, že nejste přítomným a nedokážete se soustředit a pak nemůžete plně vnímat publikum.\n*Mluvíte příliš rychle a nejste schopni plně zformulovat myšlenku. *Nevnímáte teplotu místnosti a nevětráte. *Mluvíte příliš hlasitě, i když máte mikrofon. *Říkáte příliš mnoho citoslovcí „em, er“ – myslíte si, že musíte něco říkat, místo toho, abyste chvíli mlčeli. *Nesoustředíte se a nejste k publiku autentičtí. *Blokujete se a nejste k publiku plně otevřený.\nStrach z mluvení na veřejnosti. Průzkumy ukazují, že nutnost promluvit na veřejnosti vzbuzuje v lidech stejnou hrůzu jako stěhování a návštěva zubaře. Většina lidí by dala přednost ležet v rakvi místo toho, aby měli proslov na pohřbu. Kolik toho o sobě říkáme druhým: Řeč těla z 55%. Tón hlasu ze 38% a obsah ze 7%. 93% lidí trpí nedostatkem sebevědomí. Příčiny: konflikt v osobním vztahu; nízké sebevědomí; krize ze strachu z mluvení na veřejnosti; finanční problémy; rozvod; emoční nezralost; nedostatek ocenění v práci.\nProč se cítíme bezmocní a ustrašení, když máme promluvit před publikem, i když víme, co chceme říct, ale dělá nám potíže to říct? Je to tím, že máme strach, že nás ostatní budou soudit, nebo že nás nepříznivě ohodnotí. Tyto problémy často vznikly v dětství, kdy jsme se museli konfrontovat s autoritou – učitelem nebo rodičem, který plně nepřijímal naše chování a byl příliš kritickým, krutým a soudícím. Pokud byl váš rodič nebo učitel velmi přísný a autoritářský, můžete mít problém vyjádřit se, mluvit nebo zpívat. Tento vnitřní konflikt se v současnosti může projevovat v krční čakře. Například pokud otec příliš kontroloval dění v rodině, mohl se bát ženské síly, což si jeho dcera mohla špatně vyložit, a pak se v dospělosti žena podvědomě bojí své síly, což ovlivní její osobnost a důvěru v sebe. Až poté, co se postaví tváří v tvář autoritě, v tomto případě otci, se může plně otevřít publiku.\nMyslete na situaci, kdy jste naposledy mluvili na veřejnosti. Cítili jste ve svém těle napětí, nebo jste byli v pohodě? Pokud jste byli v napětí, kde v těle bylo toto napětí uloženo? Byli jste si vědomí sebe sama? Co cítíte, že se během řeči pokazilo? Co cítíte, že se během řeči podařilo? Příště řekněte blízkému člověku, aby vás během řeči pozoroval a dal vám zpětnou vazbu.\nŽivá slova. Pokud je ve slovu zahrnuta láska, respekt a úcta, má slovo sílu. Ve slově je obsažen obraz, forma, hustota a pocit z věci. Samohlásky vyzařují pocity a souhlásky intelekt. Pro jasnost vaší řeči je volba slov velmi důležitá. Užívejte klíčová slova, která vyjadřují, co chcete publiku říci. Ale nespěchejte, vytváří to chaos. Je třeba si vybrat správné slova pro danou situaci a správně je vyslovit. Abychom plně sdělili význam řeči, ve slovech je potřeba vyjadřovat péči. Pokud budeme mluvit od srdce, přes svůj tón duše, upraví se náš hlas a my si postupně najdeme své místo ve skupině a společnosti.\nSlova dávají vašemu projevu život, proto si vyberte ta správná slova. Nejprve si přečtěte vlastní text, který jste napsali. Při důležitém prohlášení si zvolte klíčové slova, které si přejete říct. Jdou z hlavy nebo od srdce? Zní tónem vaší duše? Jaký je význam za slovy? Dejte život do svého projevu. Vyberte si text, který potřebuje být spíše řečený, než přečtený. Představte si, jak text říkáte někomu blízkému. Nalaďte se na tón duše a vytvořte vzájemný vztah s publikem. Je vás slyšet? Upřesněte si důvod pro mluvení. Mluvte z vaší esence, jakoby ve vašem proslovu se vykrystaloval vesmírný důvod.\nPři přednesu může vzniknout několik problémů: *Osobní přednes je nepřesný – člověk není v myšlení precizní, protože se necítí podporován a nedůvěřuje slovům. *Proslov, který je příliš empatický – člověk nedůvěřuje komunikaci, užívá přespříliš empatie, což označuje nízké sebevědomí. *Nejasné dokončování slov – člověk není plně otevřený dané myšlence a tuto myšlenku nedokončuje – má strach ze zodpovědnosti, stát tváří v tvář autoritě. *Strnulá čelist a nepohyblivé rty označují neochotu komunikovat – osoba byla jako dítě kontrolována přes dominantního otce/matku. *Useknutá řeč označuje strach z pocitů. *Pomalá řeč – člověk má o sobě velké mínění/malé sebevědomí. *Kašel označuje úzkost. *Příliš zvučný hlas signalizuje emoční proces, místo aby člověk vyjádřil své myšlenky a pocity – člověk tak chce něco vykřičet do světa a má skrytý vztek – osoba se necítí ve svých emocích v bezpečí. *Monotónní tón ukazuje na depresi a emoční útlak.\nPrezentace. Všechna úspěšná komunikace je založena na odpovědi, kterou dostáváme od publika. Pokud úspěšně komunikujeme, dostáváme požadovanou odpověď. Pokud komunikujeme neúspěšně, nedostáváme požadovanou reakci. Je to o schopnosti odpovídat. Pokud je někdo nezodpovědný, má špatnou schopnost odpovídat. Pokud jsme neklidní, nesoustředíme se na lidi, ke kterým hovoříme, a tak se necítíme dobře a nejsme ve svém středu. Nejlepší způsob, jak překonat strach z prezentace, je naučit se být plně přítomen. Prezentace je schopnost být plně přítomen, být ve svém středu. Je to schopnost vytvářet akce (mužská síla) přes klid (ženská síla). Úspěšná a uspokojující komunikace je komunikace na všech úrovních.\nPrezentací dáváme dárek. Prezentace znamená být přítomný. Prezentace znamená něco předeslat (pre-sent). Je skvělé dávat dárky. Dejte publiku, co chtějí, co chcete dát. Pokud je v místnosti nepříjemně, je to tím, že mluvčí není plně přítomen. Když jsme přítomní, jsme v danou chvíli sebe-vědomí, a tedy jasně pociťujeme energii lidí, se kterými jsme v místnosti.\nJe třeba si vytvořit vztah mezi vámi a publikem. Při prezentaci je třeba si uvědomit velké množství energie, které jde od lidí, kteří vás poslouchají. Energie publika je vždy pozitivní. Publikum tu chce být, jinak by nepřišlo. Chtějí být osvíceni, informováni, pobaveni. Chtějí, abyste uspěli. Publikum narušuje mluvčího, pouze pokud mluvčí narušuje je. Je dobré si říci, že publikum tvoří vaši přátelé. Je vhodné navštívit místnost, kde budete přednášet, den dopředu. Při prezentaci je vhodný oční kontakt, a aby energie proudila volně. Nastavte svůj tón hlasu, buďte ve svém tónu duše a nekřičte, nikdy to nefunguje. Naladěná páteř a dobrá fyzická kondice vždy přináší sebevědomí.\nOtázky před prezentací: Jaké to bude, až budu stát před X počtem lidí? Co mohu udělat, abych měl maximální vliv na X počet lidí? Kde bude publikum? Ve které části místnosti je vaše silové místo? Kudy bude nejlepší se pohybovat? Co vaše tělo říká?\nNejlepší prezentace probíhá v hladině alfa, kdy jsou obě mozkové hemisféry propojené a kdy má člověk přístup k neomezenému potenciálu. Být ve stavu, kdy „race runs you rather than you running the race“. Je to stav, kdy vlastníte sebe a fungujete ze stavu klidu, než ze stavu napětí a tenze.\nHlas v ohni. Jak se cítíte u krbu nebo táborového ohně? I televize může být zdrojem ohně, schránkou světla. Tento zdroj si můžeme vytvořit uvnitř, a pak jsme enlightened, inspirováni a osvíceni svou vlastní silou a pozitivní energií, která nás vyživuje, což publikum přirozeně zahřívá, osvětluje a přitahuje. Poté interakce mezi námi a publikem může začít. Jsme rádi s lidmi, kteří nás rozšiřují, kteří nám umožňují se cítit oslnivě a zářivě. Pokud se cítíme svobodně, vždy se rozpínáme a jsme mobilizováni.\nInspirativní řečníci jsou naplněni dechem/silou světla, jsou zapálení, což informuje publikum. Jsme v ohni, jsme osobou, jsme vášní, jsme přítomností, která informuje prostor a publikum. Jsme vnitřním ohněm a inspirací. Inspirativní řečník je mistrem hlasu a prezentace, je sebevědomý a sebejistý, sám se podporuje. Užívá hlas k vyjádření lidské integrity, je klidný, rozhoduje, velí, je vědomý a spojuje své vnitřní království s vnějším světem.\nUzemněte se, pomocí chodidel se spojujete s Matkou Zemí, pociťujete gravitaci. Kolena jsou uvolněné, pánev nachází své místo, vnímejte kostrč a podbřišek. V páteři proudí laserové světlo, pokrčte a uvolněte ramena. Vaše tělo nachází přirozené postavení. Nadechněte se a pročistěte svou páteř. Najděte tón duše a tónujte ÁÁÁ. Tóny prochází vaší fyzickou geometrií. Zkontrolujte postavení hlavy a krku, jestli je přirozené. Je vaše krční čakra otevřená? Pokud ne, uvolněte své dásně pomocí tónu GÍÍ. Na chvíli zavřete oči. Je vaše mysl klidná? Představte si, že vás vaše kůže a váš dech ochraňuje, že chrání vaše vnitřní království od vnějšího rozruchu. Vnímejte, že se koupete ve své vlastní pravdě. Vnímejte váš hmat, sluch, čich, chuť a zrak. Jste plně v přítomnosti? Máte otevřené srdce? Vnímáte své charisma?\nZdroj - Alchemy of voice - Steward Pearce


Sarkasmus: Význam slova, způsoby užití sarkasmu - Frau.cz\nDomů\tOsobní rozvoj\tSarkasmus: Význam slova, způsoby užití sarkasmu\nod jezzina 6.5.2014\nNapsal jezzina 6.5.2014\nSarkasmus je osobitý styl hodnocení situace, při kterém mluvčí klade důraz na zdůraznění negativních stránek a dopadů. Sarkasmus bývá vynesen břitkým jazykem, často za použití jízlivosti, posměchu, cynismu nebo zostřené ironie. Ve správnou chvíli pronesený sarkasmus má někdy funkci souhrnně hodnotící, případně i uvolňující. Lidé nadužívající sarkasmu nejsou po nějakém čase v kolektivu příliš oblíbeni.\nCo je sarkasmus\nSarkasmus je označení pro krátkou, ostrou nebo vyhrocenou větu, ve které mluvčí zhodnotí nějakou situaci, o jejímž kladném dopadu nebo vyústění není přesvědčen. Sarkasmus je vždy spojen s negativním hodnocením, pronášet kladné nebo pochvalné sarkasmy (a nemyslet to přitom ironicky) není možné.\nSarkasmus musí být krátký, pronesený ve správný čas a před správnými posluchači.\nSarkasmus využívá určité vyjadřovací prostředky: jízlivost, ironii, cynismus, parodii.\nMluvčí pronáší sarkasmy jasně, většinou úsečně, obvykle s přehnaně vážnou tváří, a to i tehdy, kdy použije k sarkasmu ironii nebo parodii.\nVe scénářích ano, v životě opatrně\nNěkteří lidé si v pronášení sarkastických soudů velmi libují. Pokud své sarkasmy dokážou zúročit například jako autoři scénářů komických skečů, povídek nebo zejména sarkastických fejetonů, je tato jejich schopnost přijímána všeobecně souhlasně.\nKdyž se ale takový člověk, který má tendenci za všech okolností pronášet ostré soudy o čemkoliv, vyskytne například na pracovišti nebo v jiném úzkém kolektivu lidí (umělecký soubor, sportovní družstvo, politická organizace a podobně), dost často se stane buď obávaným, a nebo – častěji – nepříliš oblíbeným, svými věčnými glosami únavným.\nSarkasmus: Příklady různých prostředků\nSituace: Mladá úřednice udělala chybu z nedbalosti. Šéf si ji povolal do své pracovny na pohovor. V kanceláři s napětím očekávají její návrat. Úřednice přijde, je rudá v tváři, mlčky se posadí ke svému stolu. Kolegové sarkasticky hodnotí její příchod.\nIronie (úmyslné využití opačného smyslu): „Tobě asi pan šéf řekl něco moc a moc pěkného…“\nJízlivost (připomenutí nedostatků hodnoceného člověka): „No vidíš, pořád jsi zelená jak sedma, teď máš alespoň zdravou barvu ve tvářích.“\nCynismus: „Půjdeš s námi na oběd, a nebo máš v plánu jít se oběsit?“\nParodie (přehnané napodobování typických projevů v tomto případě šéfa): „Slečno Novotná! Ne-chá-pu, prostě ne-chá-pu! Mí-nus, opakuji mí-nus osobní ohodnocení!“\nPosměch: „Jo, milá zlatá, na každého jednou dojde… To bylo s šéfem samé ťuťuťu, ňuňuňu, a teď přišlo ouvej…“\nSarkasmus ve výchově\nMnozí rodiče dospívajících dětí se k sarkasmům uchylují coby k prostředku komunikace mezi generacemi. Někdy svými sarkasmy dávají před svým nezvladatelným potomkem najevo, že pro ně není „nic nového pod sluncem“, že do pubertána „dobře vidí“, ale že jsou nad věcí, a ještě ke všemu velmi vtipní.\nA značná část dospívající mládeže ze všeho nejvíc „nesnáší“ bohorovný sarkasmus svých rodičů.


Liberecký bezpečnostní Mikrotým II dohlédne o prázdninách na Františkov a Hanychov\n03. 07. 2019 | 9:23\nČinnost bezpečnostní skupiny Mikrotým II spustí o prázdninách město Liberec společně s Policií ČR a Městskou policií Liberec. Skupina naváže na působení Mikrotýmu I, který už rok intenzivně pracuje v oblasti Vesce a Doubí. Nový tým přitom pokryje oblasti Františkova, Jeřábu a Hanychova.\nMikrotým je založen na spolupráci terénních pracovníků města v sociální oblasti, asistentů prevence kriminality, okrskářů republikové policie a městských strážníků, své know-how do něj ale přináší i Agentura pro sociální začleňování. Cílem je především sdílení informací mezi jednotlivými složkami, znalost prostředí a také intenzivní přítomnost v terénu.\n„Mikrotým II spouštíme i na základě diskuze s občany například Hanychova, kde je velkým sociálním a bezpečnostním problémem ubytovna Ještědská. Občané postupně získají přehled, kdo přesně v mikrotýmu působí, a tak se budou obracet tváří v tvář přímo na konkrétní osoby. I toto posiluje a buduje vyšší pocit bezpečí lidí v dané lokalitě,“ komentuje primátor města Liberce Jaroslav Zámečník.\n„V oblasti od loňska více kontrolujeme veřejný pořádek u ubytovny Rosa, park u ZŠ Vesec, měli jsme tam na čas umístěnu i lehkou mobilní kameru, provádíme různá místní šetření, jak jsou aktuálně potřebná. Občané musejí mít zkrátka jistotu, že jejich problémy někdo řeší, spíše než o kriminalitu, které se standardně věnují obě policie, nám jde o věci v soužití, které jsou na pomezí prevence a sociální oblasti a které mohou občany nepříjemně obtěžovat,“ uvádí náměstek primátora pro kulturu, školství, sociální věci a cestovní ruch Ivan Langr.\n„Město nyní disponuje pěti asistenty prevence kriminality a čtyřmi terénními sociálními pracovníky, které platí z projektu OPZ. Do budoucna radnice plánuje spustit ještě Mikrotým III pro centrum města,“ dodává primátor Jaroslav Zámečník.\n„Rozšíření bezpečnostního mikrotýmu na lokalitu Františkov a Hanychov samozřejmě kvituji. Co se týče samotného centra města Liberce a jeho přilehlých částí, tak v tomto směru je spolupráce nastavena na velmi dobré úrovni. Jedná se o osu spolupráce právě mezi Územním odborem Policie České republiky Liberec, statutárního města Liberec a samozřejmě, nemohu opomenout Městkou policii Liberec. Mohu říci, že všechny zmíněné součásti se snaží aktivně přistupovat k jednotlivým problematikám zejména na poli veřejného pořádku a bezpečnosti na území města, jakož i hledání společného konsensu tak, aby bylo nalezeno optimální řešení na každou připomínku či podnět občanů města Liberce, které by mohly zvýšit kvalitu jejich života zejména v oblastech veřejného pořádku a jejich bezpečnosti,“ dodává plk. Kurt Malina, vedoucí Územního odboru policie Liberec


Zatímco my to vzdáváme, je tu Někdo, kdo to nevzdal\nKázání Pera Hudce na Vinohradech 7.4.2013\nČtení: Lk 24,13 – 27\nText: Lk 24, 28 – 35\nNejprve si všimněme toho, že příběh se odehrává na cestě. Tři lidé spolu jdou celé odpoledne a hovoří. Hledají odpovědi na otázky, které je tíží.\nMyslím, že je to přiléhavý obraz toho, jak se víra rodí, zraje, rozvíjí, znovu povstává. Lidé jdou, hovoří spolu, svěřují se se svými pochybnostmi, kladou otázky, hledají na ně odpovědi. Je třeba vstupovat do rozhovoru o víře, číst o víře, číst Pokorného, Mrázka, Filipiho, Sokola, Halíka, Váchu, Svatošovou, Grygara atd… přemýšlet o tom, naslouchat svědkům víry, klást jim otázky. Tak se víra tříbí, zraje, znovu se rodí. Na cestě, v rozhovoru. Říká se, že víra je dar. Jistě také. Říká se, že člověk ji má v sobě už od narození. Říká se, že někdo má už od začátku jakési předpoklady k víře a jiný je nemá. Nevím, možná trochu ano. Ale v zásadě s tímto názorem nesouhlasím. Bráním se takové představě. To by pak znamenalo, že člověk je se vším všudy předurčen. Je jako nějaká loutka, bez svobody, bez možnosti svobodně se rozhodovat. To by znamenalo – a to mi nejvíc vadí – že někomu je rozměr života, který otevírá víra, upřen. Bráním se takovým názorům. Víra se rodí na cestě. Člověk se ptá, hovoří s ostatními, naslouchá. Zaujme jej svědectví druhého. Srdce mu zahoří vírou a pak zase přicházejí pochybnosti a zase otázky a rozhovor, hledání. To společenství rozhovoru je pro křesťanskou víru důležité. Vůbec si nedokážu představit, že bych byl se svou vírou sám. Že bych ji nemohl probírat s ostatními a také prožívat s ostatními.\nAle někdy ty naše rozhovory k ničemu nesměřují. Mluvíme stále dokolečka. Probíráme to samé. Někdy (dost často) se také jenom utvrzujeme ve svém pesimismu a beznaději. Jako učedníci v našem příběhu. Probírali, co se stalo v Jeruzalémě. Jak Ježíše, proroka mocného v slovu i činu, ukřižovali a jak se všechny jejich naděje rozplynuly. Jak byli hloupí. Zase podlehli nějakým iluzím. Ale tu se k nim připojil Ježíš. Ptal se jich a oni odpovídali a také naslouchali. To je jeden z vrcholů vyprávění. Víra se rodí na cestě v rozhovoru s ostatními, ale předně v rozhovoru s Ježíšem!\nEvangelista nám tím příběhem připomíná, že naše víra není a nemůže být nikdy hotová, jednou pro vždy uzavřená věc. Věřit znamená ptát se, hledat a pochybovat, naslouchat si navzájem, ale předně ptát se Pána Ježíše Krista, naslouchat mu. Otevírat Bibli, číst si evangelia a takto s Ním hovořit, naslouchat mu. Pán Ježíš Kristus s námi hovoří skrze Písma. Rozhovor, který vede naše víra, je náročný. Trvá celý život. Ale je to krásný a plodný rozhovor. Vzešlo z něj nejedno statečné a odvážné rozhodnutí. A ještě vzejde. Ježíšova slova těší i napomínají, jsou zdrojem života. To není kazatelská fráze. Zkuste to. Když to zkusíte, srdce vám zahoří a budete moci jen poděkovat: díky, Pane, že se s námi setkáváš a nemlčíš, když se ptáme. A hlavně: díky, Pane, že to nevzdáváš, když jsme – podobně jako učedníci – tak nechápaví.\nVšimněme si také, že učedníci měli svědectví žen. Některé z našich žen nás ohromily. Byly totiž u hrobu a nenalezly tělo. Měly i vidění andělů, kteří jim řekli, že je živ. Ale toto svědectví dvěma učedníkům nestačilo k víře, k tomu, aby se jejich srdce rozhořela. Ono totiž svědectví jiného, zvláště potom, když je tak neuvěřitelné, nestačí. Člověk musí setkání se Vzkříšeným zažít sám, na vlastní kůži. Co nezažije na vlastní kůži, od toho má odstup. Musí se sám přesvědčit, že Pán je živ. Musí sám zažít, jak se mu rozhoří srdce, když Pán promlouvá, otevírá Písma. Důležitá je osobní zkušenost. Ne, že by svědectví druhých nebylo důležité. Vždyť Bible je svědectví druhých, svědectví církve o Bohu o Kristu. A my na tom svědectví druhých stavíme, stále se k němu vracíme, minimálně každou neděli. Ale k tomu musí pak přistoupit osobní zkušenost.\nJe mnoho lidí, kteří když čtou evangelia, jsou uchváceni Ježíšovou osobností. Jeho svatostí, jeho životem, jak pomáhal chudým, nemocným, odstrčeným, vytlačeným ze společnosti. Že jen nekázal, ale to, co kázal, žil. To vše je silné. To vše je výzva, krásný svět, v nějž by rád kdekdo doufal. A snad každý z nás by mohl říci, jak kdysi doufal a věřil v lepší svět, byl ochoten zápasit o pravdu a spravedlnost, právo a milosrdenství, ale nakonec to vzdal, když se opětovně zklamal. Když opětovně se svou snahou narazil, když znovu poznal, jak to ve světě chodí, že svět ovládá skupinka lidí, která má moc a peníze. A snílkové podobní Ježíšovi, kteří přicházejí s krásnými vizemi, na to vždy doplatí, jsou potrestáni. Ach, Ježíš je nádherná postava, ale v našem světě neobstojí.\nKleofáš a jeho druh se po Ježíšově popravě vracejí domů, odcházejí z centra dění do ústraní, pěstovat si zeleninu na své zahrádce pro svou vlastní potřebu. Jsou smutní, ztratili naději, že by se mohlo ve světě něco zlepšit. Nic nemá cenu. Asi to známe. Někdy je člověk sražen do kolen a říká si: Nemá to cenu. Nejlépe je stáhnout se, uzavřít, splnit si své povinnosti a jinak se starat sám o sebe. Ať mi dají všichni pokoj, co bych si pálil prsty. Mám to zapotřebí?\nAle zatímco my to vzdáváme, je tu Někdo, kdo to nevzdal. Nenápadně se k nám přidává. Všimněme si, jak o tom vypravuje evangelista Lukáš. Nejsou to lidé, kdo konečně najdou Boha. Je to Bůh, který nás v Kristu hledá na našich cestách a nakonec nachází – zmatené, unavené, rezignované. Nachází nás a pozvedá zase k životu. To je evangelium.\nProč jste tak smutní? – Ty jsi snad jediný kdo neslyšel o tom, jak proroka Ježíše, který byl mocný v slovu a činu, zabili. A my jsme doufali, věřili, že je to mesiáš! Ale není. Zabili ho. – Jak jste nechápaví. Copak jste nečetli v Písmu, že mesiáš musel to vše vytrpět a tak vejít do Boží slávy? A vykládal jim, co se na něho vztahovalo v Písmu.\nKříž, cesta kříže. Je tak nepopulární. Stále ještě příliš nevěříme, že bychom mohli něčeho dosáhnout, aniž bychom sáhli po osvědčených metodách hry na silnějšího. Je to pochopitelné, náš svět tuto hru stále hraje, protože to zatím jinak neumí. Zůstáváme stále jen učedníky Pána, který s Boží pomocí na hru mocných tohoto světa nepřistoupil. Ale zůstávat jako jeho učedník není málo. Kdo jiný než my křesťané bychom si měli připomínat a dávat to dál, že hra na silnějšího nevede k pokroku, nýbrž do horoucích pekel? Pán Ježíš říká, že máme na sebe brát kříž. Kříž patří k životu, každý neseme svůj kříž. Je třeba kříže nést. Kříž není znamení Božího zatracení. Nesením kříže můžeme lidem kolem nás prospět. A také, skrze kříž se jde do Boží slávy. To je krásná, osvobodivá věta. Je dobré si ji zapamatovat!\nKdyž byli už v Emauzích, on jako by chtěl jít dál, ale oni řekli: zůstaň s námi, Pane, vždyť se připozdívá. A on zůstal. Když byli u stolu, vzal chléb, poděkoval Pánu Bohu, lámal jej, dával a oni prozřeli. Pochopili a poznali ho. A on zmizel jejich zrakům.\nTak s církví svou se setkává ve svátostech a Slovu dodnes. Tak nám vychází naproti. Tak vstupuje do našeho života, tak nás křísí z mrtvých. Jsou to jen okamžiky, které nejde podržet věčně. Ale ty okamžiky setkání, tak důležité, se opakují, abychom na cestě nezemdleli. Díky za ně, Pane náš. Amen\nčíslo 137, květen 2013\nZatímco my to vzdáváme ...\nVarhaníci v našem sboru I.\nVzpomínky na vinohradské faráře II.\nLabyrint světa jazyce 21. století


Jak si uchovat mládí po padesátce - Diskutujme\nJak si uchovat mládí po padesátce\nsilný kuřák 27.11.2012\nNa přání jedné zdejší milé čtenářky jsem podrobil zkoumání jakýsi průzkum z minulého týdne, který uváděl 20 způsobů, jakými prý si lidé po padesátce mohou uchovat mládí. Mohu doporučit všem mužům, kteří ze sebe chtějí udělat směšné figurky a všem ženám, které mají touhu se chovat jako nesoudní diblíci, aby se toho drželi.\nPokud bych já do svého života zavedl třeba jen zlomek doporučovaných rad, mé dcery by usoudily, že potřebuji odbornou pomoc a pak by společně s jejich matkou plakaly, že jim osud uštědřil těžkou ránu, protože se táta zbláznil. Například rada, že mám sledovat drby o celebritách, či že mám navštěvovat filmy pro mladé, mě přímo nadchla. Usoudil jsem, že těžko usínám, když nevím, co dnes zrovna vyváděla Bartošová a v biografu na filmu pro mladé bych se vyjímal jako mimořádně zvrhlý pedofil. Prý mám mít také profil na fejsbůku a sledovat nějaký tvinter. Pokud bych využil prvého, celkem bezpečně na sebe přivolám pozornost kriminální policie, která by mě podezřívala, že chci šmejdit po obrázcích dětiček a o druhém netuším, co to je, takže to mohu těžko sledovat.\nPřitom rada je poměrně jednoduchá. Pokud si chci zachovat mládí po padesátce, pořídím si mladou ženu. Věkový rozdíl dvou generací považuji za přiměřený. V takovém případě je žena mladá od přírody a muž se duševně vrátí do svých čtrnácti let. Rovněž děti v předdůchodovém věku žasnou, čeho je jejich otec schopen a celá rodina je prodchnuta veselostí. Například mě kdyby chtěla má nynější manželka navštívit na vojně, tak by před bránou podupávalo děvčátko s taškou na zádech a v ruce žmoulala pytlík s bačkůrkama, protože když jsem já sloužil na vojně, ona se chystala do první třídy.\nJe ovšem třeba vzít v úvahu, že pokrok nelze zastavit a zejména ženám bylo v životě mnoho ulehčeno, tedy vypadají dlouho mladé. Zatímco dřív se muž pídil po ženě, která je schopna vyprostit zapadlý žebřiňák, dnes bohatě stačí, když muž není zbytečně obtěžován třeba s vykopáním kanalizační přípojky. Rovněž psychika hraje obrovskou úlohu. Mám-li ženu vychrtlou, usoudím, že sice není ke koukání, ale dobře vaří, protože nesní všechno. Mám-li ženu baculatou, usoudím, že také není ke koukání, ale že dobře vaří, protože sní všechny své výtvory. Pro udržení psychické rovnováhy v rodině mám v zásobě připraveno několik katastrofických příhod, které vhodně využívám. Pokud přijde žena s pláčem na krajíčku, že se jí připálila buchta, použiji některý z příkladů, kdy nejenže byla připálena buchta, ale lehl popelem celý dům a došlo i k obětem na životech. Zde doporučuji nastudovat historii Národního divadla. Ženě pak nepřijde připálená buchta jako něco zásadního.\nPrůzkum navíc nepostihuje, že mládí zdobí veselá mysl. Mnohdy dochází k zádumčivým náladám úplně zbytečně díky typické ženské vlastnosti, kterou pracovně nazývám myšlením za roh. Například žena se zeptá, jak jí sluší to, co má na sobě a jestli v tom může jít mezi lidi. Muž jako obvykle čumí na bednu a zabručí, že ty včerejší šaty byly lepší. Tím nic podstatného nemyslel, ovšem v ženině mysli dojde k okamžité revoluci. "Tak ty šaty se ti nelíbí," pomyslí si," to se ti asi nelíbím ani já. To se ti zdá lepší ta fuchtle z účtárny, furt na ní čumíš jak jelito. A není divu, když všude vystrkuje zadek. To se asi budeš chtít rovnou rozvést, ne? A mně budeš chtít oškubat, abys jí to mohl všechno nacpat. Tak to ne, holoubku, to ještě uvidíš.." To proběhne ženě v mysli mlčky během zlomku sekundy. Muž se mezitím dočte v novinách, že Sparta hrála včera mimořádně mizerně, když mu žena kategoricky oznámí:"A děti uvidíš jednou za čtrnáct dní..." Chudák muž vůbec neví, která bije, protože netuší, že v krátkém mezičase žena domyslela situaci do důsledku.\nNa závěr chci mé čtenářce sdělit, že ten průzkum je mimořádná kravina, což patrně tušila, když mě na něj upozornila a všem ženám chci bez rozdílu věku vzkázat: každá žena je krásná a vypadá mladě ve chvíli, kdy se usměje...


Aktualizováno: 28. září 2016 | Vytisknout\t| E-mail\nNázev: Vyšší odborná škola ekonomická, sociální a zdravotnická, Obchodní akademie, Střední pedagogická škola a Střední zdravotnická škola, Most, příspěvková organizace\nAdresa: Zd. Fibicha 2778, 434 01 Most\nE-mail: skola (zavináč) vos-sosmost.cz\nDatová schránka: zcivy9b\nPoskytovaný stupeň vzdělání\nSchválená kapacita školy je celkem 2150 žáků a studentů, z toho 1290 žáků střední školy, 860 studentů vyšší odborné školy. Kapacita Domova mládeže je 120 ubytovaných.\nŠkola vznikla na základě usnesení Zastupitelstva Ústeckého kraje k 1.9.2009 sloučením Vyšší odborné školy, Střední pedagogické školy a Obchodní akademie v Mostě a Vyšší odborné školy zdravotnické a Střední školy zdravotnické J.E. Purkyně v Mostě. Obě školy mají ve vzdělávacím systému Ústeckého kraje dlouholetou tradici. Ekonomické a pedagogické obory v denní i dálkové formě vzdělávání jsou veřejnosti nabízeny od poloviny 60. let, sociální vzdělávání od 70. let a zdravotnické vzdělávání začalo být realizováno v roce 1946. Díky své vzdělávací nabídce i poskytované kvalitě vzdělávání obě školy získaly pevné postavení v krajské síti středních a vyšších odborných škol. Sloučením obou škol se vytvořily podmínky pro efektivní využívání personálního zázemí a materiálně technické vybavenosti obou škol a jejich využití pro rozšiřování vzdělávací nabídky v celoživotním vzdělávání, které zahrnuje především kurzy pro veřejnost. Páteřní škola Ústeckého kraje Dne 18. května 2011 Rada Ústeckého kraje rozhodla udělit škole Certifikát páteřní škola Ústeckého kraje. Certifikát byl udělen za splnění kritérii stanovených zřizovatelem Ústeckým krajem a je osvědčením o významném postavení školy v síti škol a školských zařízení Ústeckého kraje. Škola, která certifikát obdrží, získá právo používat ke svému názvu dovětek Páteřní škola Ústeckého kraje pro potřeby prezentace školy a náboru.\nInformace o projektu Páteřní školy krajského úřadu ZDE (odkaz Vás přesměruje na webové stránky Krajského úřadu Ústeckého kraje).\nŠkola má ve správě majetku tři budovy. Ve dvou školních budovách probíhá vzdělávací činnost (budova A – Zd. Fibicha 2778, budova B – sekce zdravotnického vzdělávání, J.E. Purkyně 272), ve třetí budově je Domov mládeže (budova C – J. E. Purkyně 271). Obě školní budovy mají pro vzdělávání velmi dobré materiální podmínky v otázce dostatečného počtu kmenových učeben i odborných učeben. Na vysoké úrovni je ICT vybavení. Školy jsou propojeny datovým spojem, který umožňuje práci ve společném kvalitním počítačovém prostředí, a to nejen učitelům, ale i žákům a studentům denního i dálkového studia, ale též rodičům. Ve škole je 5 učeben výpočetní techniky s 80 počítači pro žáky, dále pak 3 multimediální učebny pro výuku všeobecných a odborných předmětů za využití notebooků pro 30 žáků ve vyučovací hodině. Z celkového počtu učeben je 25 učeben vybaveno dataprojektorem. Ve škole jsou další odborné učebny speciálně vybavené pro výuku cizích jazyků, ošetřovatelství, komunikaci, výtvarnou výchovu, hudební výchovu, dramatickou výchovu, fiktivní firmy aj. Velmi dobré zázemí má škola pro tělesnou výchovu, které tvoří dvě tělocvičny, jedna posilovna a jeden plavecký bazén. Toto vybavení slouží vedle vlastní výuky také k využití pro zájmovou činnost žáků a studentů školy a ubytovaných v domově mládeže.\nDomov mládeže je důležitým zázemím pro část žáků a studentů školy, disponuje 60 dvoulůžkovými pokoji a vlastním stravovacím provozem v celodenním režimu. Ve všech třech budovách jsou žákům a studentům k dispozici knihovny a studovny s nabídkou odborné i krásné literatury, ale též s nabídkou výběrového filmového a hudebního umění.\nŠkola v posledních letech dosahovala velmi dobrých výsledků v projektech vyhlašovaných v rámci Evropského sociálního fondu, v rámci dotační politiky Ústeckého kraje a i v rámci EHP fondů/Norska. Úspěchů na krajské ale i republikové úrovni dosahují žáci v různých typech soutěží. Dlouholetou úspěšnou tradici mají fiktivní firmy, které sbírají významná ocenění i na mezinárodních veletrzích fiktivních firem, dále pak pěvecký sbor školy, práce v oblasti středoškolské odborné činnosti, ale i soutěže sportovní, jazykové, literární, zdravotních dovedností. S pozitivním ohlasem se setkávají každoroční různě tematicky zaměřené výtvarně - literární projekty žáků školy pořádané pro veřejnost města Mostu a Litvínova.\nVelmi dobrou spolupráci má škola se sociálními partnery. Mezi nejvýznamnější patří Krajská zdravotní, a.s. a další zdravotnická zařízení v celém Ústeckém kraji, Czech Coal, a.s, Magistrát města Mostu, United Energy, a.s., Úřad práce v Mostě, Městská správa sociálních služeb a další sociální instituce v Ústeckém kraji. Sociální partneři umožňují na svých pracovištích průběh odborné praxe žáků a studentů, ale také ze svých řad poskytují odborníky pro vedení a oponování absolventských prací, pro posuzování nových studijních programů, pro hodnocení výsledků odborných soutěží a pro partnerství v projektech ESF.\nŠkola na základě živnostenského oprávnění realizuje doplňkovou činnost pro veřejnost v oblastech stravování a ubytování, pořádání vzdělávacích kurzů, pronájmu nebytových prostor, pronájmu a půjčování věcí movitých, kopírovací práce a reklamní činnost. Informace o vzdělávací nabídce a aktivitách školy O obsahu vzdělávání a mimořádných aktivitách školy je veřejnost informována prostřednictvím webových stránek školy, ale také na veletrzích vzdělávání a dnech otevřených dveří, v rámci kterých se mohou návštěvníci školy seznámit s prostředím a atmosférou školy, s pedagogy školy a především s materiálně technickým vybavením nezbytným pro moderní vyučovací postupy.


Vědecké kolegium filosofie a sociologie ČSAV – Sociologická encyklopedie\nVědecké kolegium filosofie a sociologie ČSAV\nVědecké kolegium filosofie a sociologie ČSAV (1962–1992)\nPůvodní organizace Československé akademie věd z roku 1952 počítala s řízením celé československé vědy prostřednictvím prezidia akademie, které na čtyřleté funkční období volilo valné shromáždění akademiků a ve funkcích schvalovala československá vláda. Tím byl sice zajištěn státní (a implicitně rovněž stranický) dozor nad tímto orgánem, centrální vedení však postrádalo kvalifikaci nezbytnou pro řízení (všech) disparátních vědních oborů. Proto s účinností od roku 1962 došlo ke vzniku tzv. vědeckých kolegií pro jednotlivé obory; celkem jich bylo zřízeno 22, dalších dvanáct vědeckých kolegií měla autonomní Slovenská akademie věd. Kolegia měla charakter jmenovaných komisí s nestejným počtem členů, které v rámci své oborové působnosti měly rozhodovat o nejdůležitějších otázkách práce v příslušných oborech nebo skupinách oborů, koordinovat je v rámci akademie věd a případně i s pracovišti mimo akademii. Členy vědeckých kolegií byly i osobnosti mimo akademii věd. Samotné vedení ČSAV se pak mělo stát spíše organizačním zázemím, respektive „prováděcím“ orgánem pro usnesení vědeckých kolegií, třebaže to v praxi vůbec neznamenalo snížení státního a stranického dozoru nad řízením vědy – veškerá důležitá rozhodnutí byla nadále konzultována s příslušnými orgány a byla jimi schvalována, často dříve, než se vůbec dostala do agendy vědeckých kolegií. Jedním ze zřízených vědeckých kolegií bylo Vědecké kolegium filosofie (VKF), do jehož kompetence byla později včleněna i obnovená sociologie – v roce 1965 byl název kolegia změněn na Vědecké kolegium filosofie a sociologie (VKFS). Kolegium zpočátku vedl Arnošt Kolman (1962–63), pak Vojtěch Filkorn (1963–64), od roku 1964 mu předsedal Jindřich Srovnal; ze sociologů zde zasedali Miloš Kaláb (1968–70 místopředseda), Jaroslav Klofáč, Pavel Machonin (1966–68 místopředseda), Ján Pašiak (1965–66 místopředseda) a další.\nRole kolegia pro rozvoj české sociologie v šedesátých letech 20. století byla přitom zcela zásadní. O obnově sociologické práce se na půdě akademie věd uvažovalo nejpozději od roku 1961, tedy ještě před vznikem Vědeckého kolegia filosofie, v jeho rámci byla zřízena sociologická komise, která měla tuto obnovu připravit. Komisi předsedal Pavel Machonin. První snahy vedly již v roce 1962 k úvahám o ustavení sociologické vědecké společnosti při ČSAV (nakonec k tomu došlo v roce 1964, průtahy způsobil souběh s konstitucí demografické společnosti a snaha akademických orgánů ušetřit jejich případným sloučením), záhy začalo být připravováno zřízení Sociologického ústavu ČSAV (došlo k němu 1965) a později i Ústavu pro výzkum veřejného mínění ČSAV (zřízen 1967). Kolegium rovněž koordinovalo zřizování sociologických kateder na jednotlivých vysokých školách a od roku 1965 se stalo vydavatelem Sociologického časopisu (viz Sociologický časopis / Czech Sociological Review). Na tuto zakladatelskou činnost navazovalo i následné řízení a koordinace vědy, protože vědecká kolegia připravovala podklady pro Státní plán základního výzkumu, mimo jehož rámec teoreticky neměla probíhat žádná vědeckovýzkumná činnost. Hlavním úkolem se pro sociologii v druhé polovině šedesátých let stal výzkum sociální struktury a mobility v československé společnosti, vedle toho bylo stanoveno 21 dílčích úkolů. Fakticky však tím způsobem, že jednotlivá již ustavená pracoviště si do plánů prosadila tematiku, jíž se reálně věnovala.\nTato relativní volnost, stejně jako politické postoje mnoha sociologů a celých sociologických pracovišť v období tzv. pražského jara, se staly předmětem zásadní kritiky v období tzv. normalizace. Již v roce 1969 došlo k personální obměně Vědeckého kolegia pro filosofii a sociologii ČSAV, jeho novým předsedou se stal Antonín Hodek (1970–71), následovaný Ladislavem Hrzalem (1971–90). Dalšími novými členy se stali kupříkladu Karel Galla, Ivan Hrůza, Jaroslav Kohout, Jaroslav Kučera či Juraj Zvara. V dubnu 1970 kolegium jednalo o tvrdé disciplinaci Československé sociologické společnosti, ještě dřív s jeho vědomím začala „normalizace“ akademických sociologických pracovišť. Namísto dosavadních filosofických a sociologických ústavů a kabinetů kolegiu podléhal jednotný Ústav pro filosofii a sociologii ČSAV a od roku 1972 nově zřízený Ústav vědeckého ateismu ČSAV. Vědecké kolegium v rámci Jednotného plánu společenských věd schválilo pro sociologii jako hlavní výzkumný úkol studium vědeckotechnické revoluce a budování rozvinuté socialistické společnosti, čemuž podléhal například vývoj společenské struktury v období výstavby rozvinuté socialistické společnosti, formování socialistického způsobu života, řízení společenských procesů, materialistická dialektika a filosofické otázky revoluční praxe, kritika buržoazní a revizionistické ideologie, otázky socialistického internacionalismu či socialistické životní prostředí. Z hlediska fungování tehdejší vědy šlo o klíčovou záležitost, protože zejména v sedmdesátých letech 20. století bylo plnění plánu – a komplementárně k tomu i kontrola jeho porušování svévolným jiným, neschváleným výzkumem – tvrdě vyžadováno. Činnost vědeckého kolegia se přitom omezovala na ideologické proklamace a právě tuto kontrolu, byť se postupně formalizovala a v průběhu osmdesátých let již nebyla tak určující. Předsedou nadále zůstával Ladislav Hrzal, místopředsedy byli Antonín Hodek (1971–81), Juraj Zvara (1970–90) a František Charvát (1982–90).\nVědecká kolegia fungovala až do transformace ČSAV do Akademie věd ČR (1992/93), v jejímž rámci již nebyla obnovena. Poslední roky jejich činnosti však měly spíše formalistní, pro reálné řízení vědy nedůležitý charakter. V souvislosti se společenskou transformací po listopadu 1989 došlo sice k výrazné personální proměně (do čela Vědeckého kolegia filosofie a sociologie se vrátil Jindřich Srovnal), kolegium však nemohlo a snad ani nechtělo příliš zasahovat do vnitřních záležitostí jednotlivých akademických ústavů, natož řídit vědu mimo Akademii věd.\nAntonín Kostlán (ed.): Věda v Československu v období normalizace (1970–1975). Výzkumné centrum pro dějiny vědy, Praha 2002.\nMiroslav Šmidák: Institucionální rozvoj Československé akademie věd v letech 1960–1969 očima jednoho z přímých aktérů. Masarykův ústav AV ČR, Praha 2011.


Mikroslužby - Vojtěch Hordějčuk\nvoho / Digitální Wiki / Informatika / Systémová architektura\nProblémy monolitické aplikace\nPřechod k mikroslužbám\nSynergie s agilními metodikami\nZměny rozhraní (API)\nNepřímé vzájemné ovlivnění\nDuplicitní modely rozhraní\nThis is the Unix philosophy: Write programs that do one thing and do it well. Write programs to work together. Write programs to handle text streams, because that is a universal interface. Doug McIlroy\nArchitektura založená na mikroslužbách (microservice architecture) popisuje návrh složitého systému pomocí malých, jednoduchých a nezávisle běžících komponent, nazývaných mikroslužby. Tyto komponenty spolu mohou vzájemně komunikovat, nejčastěji pomocí rozhraní postavených nad HTTP.\nSlužbou je myšlena nějaká vnějšímu světu užitečná funkcionalita, která je technicky realizována mikroslužbou. Příkladem služeb může být správa objednávek, účtování, správa uživatelů, přihlašování, vykreslování grafů, atd. Služby a jejich dělení většinou vychází z obchodní činnosti zadavatele a z požadované granularity mikroslužeb.\nTento druh návrhu není nikterak nový či převratný - objevuje se již při návrhu operačního systému Unix (sada mnoha malých jednoúčelových nástrojů - každý dělá jednu věc, ale zato dobře) nebo internetu (webové servery, síťová infrastruktura, síťové protokoly). Oba zde zmíněné příklady byly historicky velice úspěšné a od doby svého vzniku slouží dodnes.\nJe to podobné paradigma, jakým je například objektově orientované programování. Objekty zde však netvoří nějaké struktury v paměti, ale koncepčně obecnější služby, a klasické volání metody v rámci jednoho procesu (například pomocí zásobníku a skoku) nahrazuje volání mezi procesy.\ntypická architektura monolitické aplikace\ntypická architektura aplikace složené z mikroslužeb\nNeexistuje žádná přesná a formální definice mikroslužby, ani univerzální návod, jak navrhovat jejich API. Každý projekt může vyžadovat jinou granularitu mikroslužeb a některé zvyklosti lze samozřejmě po zvážení porušit. Přesto je třeba mít při návrhu na paměti několik zásad.\nKaždá mikroslužba by měla být co nejjednodušší, aby se tzv. "vešla do hlavy". Jednoduchou aplikaci je jednodušší navrhnout, vyvíjet, spravovat, přepsat i zahodit.\nJednotlivé mikroslužby by na sobě měly být maximálně nezávislé. To znamená nezávislost ideálně ve všech následujících bodech:\nnezávislý repositář se zdrojovým kódem\nnezávislé tempo vývoje\nnezávislé datové úložiště\nnezávislý runtime proces (ve kterém služba běží)\nmožnost simulace všech závislostí (okolních mikroslužeb)\nPočet mikroslužeb může narůst rychle. Proto musí existovat automatizace všude, kde je to smysluplné a možné. Automatizovat lze tyto kroky:\nnasazení (ideálně "na jeden klik")\nMikroslužby se často dávají do kontrastu s velkými monolitickými aplikacemi. Takové aplikace mají několik nevýhod:\npři vydávání nové verze nebo po opravě chyby se musí celé znovu kompilovat, testovat a nasadit\nu starších monolitických projektů často chybí někdo, kdo by znal celou aplikaci do hloubky - každý programátor zná jen nějakou její část, kterou naposledy upravoval\npři škálování lze replikovat pouze celou aplikaci se všemi jejími funkcemi, takže zbytečně i s těmi, které se využívají málo (to vede k neefektivnímu využití serverů)\nkaždá chyba může teoreticky způsobit nefunkčnost celé aplikace\nvelké množství komponent a tříd vede ke zpomalení vývojových nástrojů (IDE)\nškálování monolitických aplikací\nFunkcionalita se k monolitickým aplikacím postupně "lepí", protože funkcionalita přitahuje další funkcionalitu.\nPokud se společnost rozhodne přejít k mikroslužbám, měla by změnit i svou organizaci a složení týmů. Říká nám to (velmi trefný) Conwayův zákon. Pokud tedy máme například tým vývojářů UI v prvním patře, tým vývojářů enterprise Javy v druhém a odborníky na Oracle ve třetím, bude mít aplikace tři moduly - UI, webovou aplikaci a Oracle databázi. Pro vývoj mikroslužeb bude daleko příhodnější tyto lidi namíchat do menších týmů a posadit je vedle sebe. Velmi vhodné jsou agilní metodiky (např. Scrum).\nLidé v IT mají zpravidla rádi jednoduchost, protože se nemusí při každé úpravě nořit do složitých a často nepotřebných detailů. Také platí zlaté pravidlo techniků, že složitější mechanismy jsou daleko náchylnější k chybám než jednoduché (je tam toho zkrátka více, co se může pokazit).\nJednoduchá mikroslužba také nevyžaduje tak velký tým, který by se o ní staral. Každý tým tak může dostat na starost i několik mikroslužeb.\nJe-li snadné mikroslužbu napsat, je také snadné ji přepsat, vyhodit či nahradit.\nNezávislost jedné mikroslužby na druhé (ve smyslu vývoje a nasazení) má spoustu výhod. Největšími z nich jsou:\noddělení zodpovědnosti (low coupling) - každá mikroslužba má jasný účel a je na tento účel abstrahovatelná\noddělení technologie - každá mikroslužba může být vyvinuta v jiném programovacím jazyce nebo s využitím jiných frameworků a knihoven - je také možné celou mikroslužbu přepsat bez dopadu na ostatní\noddělení procesu vývoje - nezávislost komponent obecně umožňuje paralelizmus, v tomto případě paralelní vývoj\ntestovatelnost - okolí mikroslužby lze jednoduše nasimulovat (například mocky v integračních testech nebo pomocí nějaké testovací HTTP proxy) a tak pohodlně otestovat end-to-end\nškálovatelnost - jednotlivé mikroslužby lze paralelizovat nezávisle, což umožňuje lépe rozložit výkon na serverech (výkonově náročná služba může běžet na více instancích než nenáročná)\nvlastnictví - vlastnictví a zodpovědnost za menší celky lze lépe rozložit v týmech\nizolace chyby - v případě, že v jedné mikroslužbě dojde k chybě nebo přestane fungovat, ostatní mikroslužby tím často nejsou (alespoň ne přímo) ovlivněny\nIdeální mikroslužba se nachází v jednom souboru, který lze jedním příkazem spustit bez nutnosti instalovat desítky dalších služeb, databází či serverů, což přinejmenším velmi zdržuje, přinejhorším podporuje šíření chyb.\nMikroslužby jsou vděčnými produkty agilního vývoje software. Jsou totiž podobně jako správně definované uživatelské stories vertikální (průřezové). Jestliže každá mikroslužba realizuje kompletně jednu separátní uživatelsky cennou funkcionalitu (např. uchovávání objednávek a jejich správa), každé uživatelské story se zpravidla týká jedné či několika málo služeb.\nKomunikace mezi procesy je logicky řádově pomalejší, než komunikace v rámci jednom procesu. Musí proběhnout kódování zprávy, její odeslání, přijetí, dekódování a zpracování, nemluvě často o nutnosti zaslat stejným způsobem i odpověď.\nPřiznejme si, že distribuované transakce nepatří mezi nejjednodušší problémy řešené v IT. Komplikace nastanou, pokud je nutné mezi několika mikroslužbami zajistit atomicitu operací, obzvláště v situaci, kdy každá mikroslužba používá vlastní databázi. Řeší se často oklikou - případy užití se změní tak, aby se systém transakcím vyhnul.\nJe logické, že čím více komponent využívá rozhraní nějaké mikroslužby, tím obtížněji se toto rozhraní mění. Nekompatibilní změna pak vyžaduje úpravu všech závislých komponent, což mohou být v nejhorším možném případě i všechny. Dobrým přístupem je v tomto případě navrhnout aplikaci tak, aby byla co nejtolerantnější ve zpracování přijímaných dat (například aby ignorovala obsah "navíc" nebo nepředpokládala pevné pořadí prvků)\nPokud začnete s implementací mikroslužeb, časem jich už z principu budete mít hodně. Tím pádem se v nich budete muset nějak vyznat a vědět, co se s nimi děje. Proto se do mikroslužeb často přidává nějaká možnost vzdáleného sledování či správy, která umožňuje rychlou reakci v případě chyby (nasazení opravené verze, hotswap, restart služby, atd.). Sledováním výkonu v čase je také možné včas identifikovat nutnost škálování některé z nich.\nMikroslužby běžící na jednom serveru se vzájemně nutně ovlivňují - zátěž jedné mikroslužby se negativně projeví na výkonu druhé služby. Musí se tedy řešit, jak budou mikroslužby v rámci jednoho serveru nakombinované, i když na sobě nejsou přímo závislé.\nAby byla mikroslužba užitečná, musí být schopná komunikovat s okolním světem. Tento základní požadavek s sebou však již implicitně nese určitou úroveň složitosti - každá služba musí minimálně obsahovat kód pro obsluhu vnějšího rozhraní. A tento kód se velmi často opakuje.\nPři komunikaci dvou komponent musí zprávě rozumět oba účastníci - formát zprávy tedy musí být nutně definovaný na obou stranách. V případě mikroslužeb to může znamenat určitou duplicitu\nČasto není vůbec jednoduché rozdělit systém na takové části, aby každá z nich tvořila nezávislou mikroslužbu a zároveň režie vzájemné komunikace nepřekročila únosnou mez. Vyžaduje to velmi pečlivou analýzu.


VeGA 752 SXH GCV 5in1 - rotační benzínová sekačka\nSekačka VeGA 752 SXH GCV 5in1\nZahradní motorová sekačka VeGA 752 SXH GCV 5in1 s pojezdem\nJe vybavena robustním ocelovým skeletem se záběrem sečení 51 cm .\nJe poháněna silným motorem HONDA OHC série GCV s výkonem 6 PS (HP) světově známé japonské značky HONDA .\nNový motor Honda GCV přináší bezkonkurenčně nejnižší spotřebu paliva a nejvyšší výkon a kroutící moment ve své třídě.\nVýkonem a kroutícím momentem jsou srovnatelné s motory o úroveň většími.\nHonda motorem cílí na domácí a hobby uživatele, kteří vyžadují nízké náklady na provoz, vysoký uživatelský komfort, snadnou obsluhu a nenáročnou údržbu.\nSekačka má lehký start, nízká hmotnost, nízká hlučnost, hospodárnost provozu, mimořádně nízké vibrace a nenáročnou údržba v podobě snadného přístupu ke všem základním prvkům motoru.


» Vinohradský parlament\treplica watches review are extremely famous swiss. 100% quality assurance https://replica-watches.to.\nVinohradský parlament chystá změnu. Jakou, to se zatím neví. Protože ale z venkovních markýz i tabulí zmizela loga dodavatelského pivovaru a zvolna se vytrácejí i v interiéru, nebude to nic malého. Zda se něco proměnilo i ve vlastním provozu téhle vzácně oblíbené restaurace, to napoví návštěva.\nStálý lístek je potěšující. Skládá se z ran jistoty, které doplňují odvážné receptury a sem tam nějaký drobný úlet. A právě ty neobvyklosti lákají nejvíce.\nVezměte si takový větrník. Základem je klasické odpalované těsto neutrální chuti, na povrchu nijak neupravené. Ovšem uvnitř v dutině, kde bývá doma máslový krém se stopou vanilky, najdete náplň pro masožrouty. Slušný plátek optimálně připravené dušené loupané plece, doprovázený šťavnatým zelným salátem. Kvůli větší říznosti je zařazen křen a místo šlehačky křenová majonéza.\nNevím, čí to byl nápad, ale provedení nemá chybu. Z masa nejsou vytaženy všechny šťávy, zůstává vláčné, snadno se dělí a nese ryzí chuť hověziny. Křen s majonézou se zase starají o vzruch sousta. Těsto větrníku je v oblasti chuti odsouzeno do role statisty, ostatně svou práci odvedlo na pohledovém efektu krmě.\nPro mnohé jsou magnetem nabídky Parlamentu droby. Ještě nedávno opomíjená silná stránka české kuchyně, která, zdá se, znovu získává příznivce. Zadělávané hovězí dršťky s česnekem, zázvorem a muškátovým ořechem probouzejí zápal pro tahle báječná jídla. V Pípalově provedení jsou provoněné, forsážované kousky trhaného uzeného a podtržené citrónovou kůrou. Doprovod jim dělají znamenité mladé pečené brambory, díky čemuž je tahle krmě venkovských hospod a řeznických jídelen vlastně panskou pochoutkou. Vyrovnaná škála chutí každé vložené suroviny s vášnivým pocelem koření nabízí věrný otisk kuchyně našich předků, uchopený a zpracovaný s respektem a pokorou.\nI když jsem se snažil sebevíc, na piškotovou roládu se zmrzlinou a ovocem už nedošlo. Takže jsem si ji – spolu se smaženými kroketkami z masa z prasečích ocásků s kapustou a omáčkou z domácí hořčice – nechal na příště.\nKaždá položka zdejšího lístku předkládá pečlivě propracovaná jídla. A to nejen v případě hlavního sortimentu. Obědové menu sestávající ze tří polévek, osmi „hlaváků“ a dvou dezertů nebo salátů, dává možnost volby každému. Navíc ošetření a čepování piva zde patří asi k jediným dvěma místům ve městě, kde si výčepáci s touto značkou poradí nad obvyklý rámec.\nJe s podivem, kterak restaurace, od prvního dne vytížená na maximum, dokázala během času svůj výkon dále stupňovat. Především co do kvality. Pípalova nabídka je stále pestřejší a jídla jsou odvedená s maximální péčí. Kvalita piva zde patří asi k jediným dvěma místům ve městě, kde si výčepní s touto značkou poradí nad obvyklý rámec a zlatý mok ošetřují tak, aby v něm probudili vše, co je schopen nabídnout. Personál zvládá především polední ataky hostí bez zaváhání a s úsměvem. A to prosím při takových třech čtyřech stovkách obědů a často rezervacemi docela obsazených večerech.


FK Baník Sokolov – Reportáž ze zápasu: Slavia "B" - Sokolov 4:2\nC dorost na Slavii bojoval, ale prohrál\nP r a h a - Do mistrovských zápasů naskočili také C dorostenci Baníku Sokolov. A křest ohněm to nebyl ledajaký. V prvním zápase čekali na svěřence Tomáše Hájka hráči rezervy Slavie Praha. Jeden z nejlepších dorosteneckých týmů svého ročníku byl nakonec nad síly našich dorostenců, kteří prohráli 4:2 po poločase 3:0. Branky za Baník stříleli Larbi Slimi a Pavel Plechatý . C dorost stejně jako A dorost hraje další utkání již ve středu, kdy zajíždí do Liberce.\n2., neděle 15.8.2010\nSK Slavia Praha "B" - FK Baník Sokolov 4:2 (3:0)\nBranky: 14. – 1:0, 17. – 2:0, 35. – 3:0, 44. 3:1 Slimi (Sláma, Zázrivec), 59.- 3:2 Plechatý, 74. – 4:2.\nFK Baník Sokolov: Strnad - Szewieczek, Duzbaba (34. Faber), D. Martinec, Radler - Škoda (41. Šamberger), Kravar, Kalous (41. Plechatý), P. Peterka (41. Zázrivec) - Sláma, Slimi.\nPrvní poločas premiérového zápasu se C dorostu příliš nepovedl. Baník poprvé inkasoval ve 14. minutě a v 17. minutě to bylo již 2:0. Do konce poločase vstřelila Slavie ještě jednu branku. Nutno podotknout, že všechny góly Baník inkasoval po vlastních chybách.\nVe druhé půli přišlo od C dorostu zlepšení a Baník se dočkal také branek. Nejdříve se ve 44. minutě prosadila posila Larbi Slimi a na rozdíl jedné branky snížil v 59. minutě Pavel Plechatý. Baník svého soupeře zatlačil, jenže přišla další chyba, čehož Slavia využila ke vstřelení čtvrté branky. Baníku pak v závěru nebyl uznán gól a tak C dorost v prvním utkání, po zlepšené druhé půli, prohrál 4:2.\nTrenér Tomáš Hájek: „První utkání v České lize jsme nezačali nejlépe – přes poměrně herně vyrovnaný začátek prvního poločasu jsme v jeho dalším průběhu několikrát hrubě chybovali a Slávie se tak dostala do tříbrankového vedení. Do druhé půle jsme nastoupili s jasným záměrem vytvářet na soupeře větší tlak a minimálně srovnat herní převahu Slávie. To se nám dařilo velmi dobře, díky vysokému nasazení a zlepšení plnění taktických pokynů hráčů se nám podařilo hru srovnat, vytvořit si několik dobrých příležitostí ke vstřelení branky. Vstřelili jsme dvě branky, v době, kdy jsme byli v největším tlaku a měli několik příležitostí k vyrovnání však Slavie opět skórovala po naší chybě. V posledních minutách jsme vstřelili ještě další branku, která však nebyla pro ofsajd uznána.


FIFA 11 skóruje, A to v Česku i ve světě! | Kuma.cz\nNový ročník fotbalu FIFA 11 jde na dračku.\nV pátek 1. října vyšel v Česku (Američané mohli čutat již od úterý) poslední ročník populární fotbalové simulace z dílny EA Sports. Nikoho pak nepřekvapí, že se FIFA 11 okamžitě umístila na prvních příčkách v žebříčcích prodejnosti. A to u nás i ve světě. Jenom za první den se v České republice prodalo deset tisíc kusů FIFA 11. Zájem o hru byl tedy dvojnásobný oproti minulému ročníku FIFA 10.\nProdejci u předobjednávek pocítili o 800% větší zájem než tomu bylo loni. To je na české poměry úctyhodný výkon. Za první víkend se pak FIFA 11 prodalo v Evropě a v Americe 2,6 milionu kusů a fotbal se rychle prodává dál, takže číslo každým dnem roste. Ve světovém měřítku se FIFA 11 prodává o 29% lépe. Během prvního víkendu byl také vidět velký zájem hráčů o online multiplayer, když hru přes internet zkusilo za dva dny 11,3 milionu hráčů. Kromě klasických klání si mohou vůbec poprvé užít hru v plné sestavě, tedy v jedenácti hráčích na hřišti.Je tak otázkou, zda prodejům FIFA 11 pomohl fakt, že jde o doopravdy ještě lepší a realističtější fotbal, nebo reklama, kterou můžete vidět i na našich televizích.\nFIFA 11 je k dispozici na PC, PS2, PS3, PSP, X360, Wii a DS.


Kalkulačka pro výpočet cla ZDARMA - Intrastateu.com\nKalkulačka zdarma pro výpočet cla\nPo odeslání formuláře se ihned dozvíte výši cla!\nUrčit výši cla je bez znalosti celního sazebníku nemožné. My jsme pro vás celý postup zjednodušili. Vepište do našeho formuláře všechny údaje, co znáte, a my Vám sdělíme, jaké clo budete muset odvést. Je možné, že některé údaje nebudete znát, v takovém případě pole nechte prázdné. Tyto údaje si pak upřesníme při prvotním kontaktu.\nVyberte zemi původuČínaUSA\nDalší informace o produktu.


Národní galerie bude mít staronového ředitele. Vrací se legendární Milan Knížák | ČtiDoma.cz\nPersonální veletoče a období nejistoty má ukončit radikální návrat ke kořenům. Pozice ředitele Národní galerie je dnes provizorně obsazená krizovým pekařem, ale to nebude trvat dlouho. Nový ministr kultury Lubomír Zaorálek totiž vytáhl eso z rukávu.\nMilan Knížák se vrací...\n/SATIRA S NADHLEDEM/ Návrat ztraceného syna. Období bezvládí se chýlí ke konci. Na post ředitele Národní galerie se velmi pravděpodobně vrací muž, který si z této státní instituce udělal na několik let svoji domácnost. Dámy a pánové, Milan Knižák se vrací na scénu.\nVyhozený ředitel Jiří Fajt se na své pozici moc dlouho neohřál. Zdrcující audit, který je dodnes předmětem pochybností, znamenal nelítostný vyhazov. Stranou šla jeho dobře odvedená práce, ale přece jenom vyplácet speciální odměny sám sobě je trošku na hraně etiky.\nZda to nakonec bylo legislativně v pořádku a jeho odchod byl pouze politickou zvůlí prezidenta Miloše Zemana, je v tuto chvíli nepodložený námět konspirační teorie. Každopádně Jiří Fajt je v souvislosti s Národní galerií uzavřenou kapitolou. Na úzké nádvoří před budovu Veletržního paláce se znovu nastěhují naddimenzované sochy umělce, který se zapsal do paměti snad všem, kteří ho někdy viděli. Milan Knížák a jeho obří ego nastupuje.\n„Umělecké školy a galerie bych zrušil. Kultury je tu moc.” Hlasitý kritik společenských, ale také uměleckých poměrů získává zpět svůj ztracený hlas. Do této chvíle už jsme si mohli myslet, že půjde o občasné mrmlání nespokojeného starého muže, ale tím, že se Milan Knižák pomalu vrací na exponované místo ředitele státní instituce, se jeho pozice znovu dostává do popředí.\nStejně tak jeho dílo, které velmi rád prezentoval pod hlavičkou národního dědictví. Modernímu umění tak v Národní galerii pšenka nepokvete. „Vše je módní trend, 20letý chlapec má za sebou deset výstav. To není normální.” Česká kultura se tak rozhodla jít cestou tradice.\nHlavní slovo tak znovu získá osobnost se silně vyhraněným názorem, která místo experimentů volí cestu klasického umění. Občas ho proloží svým bezesporu významným dílem a v rámci Národní galerie udělá dobrou cenu za obrazy svých dobrých přátel. Díky bohu, že Václav Klaus nemaluje. Tito dva pánové jsou si totiž velmi blízcí. To už se nedá říct o Miloši Zemanovi.\nJe tak obrovským překvapením a zároveň možná i provokací, že se Milan Knížák vrací ve chvíli, kdy je hlavou státu právě on. I když to oba neradi slyší, mají toho společného více, než jsou si vůbec vědomi. Narcismus, sebeláska a nabubřelé ego tak vládne místní krajině, ať už v politickém rozměru, či v tom kulturním.\nSám Milan Knížák patřil k hlasitým kritikům předešlého ředitele Jiřího Fajta. Vzhledem k tomu, že tento bývalý člen prestižní mezinárodní umělecké skupiny Fluxus kritizuje v podstatě všechno, nešlo očekávat ani jiné stanovisko. Teď je jen otázkou, co se stane s Národní galerií pod jeho vedením.\nProgresivní kroky a zajímavá jména, které byl předcházející ředitel schopný prezentovat v Národní galerii, určitě nečekejme. „Není třeba vystavovat to, co je vidět ve světových metropolích na západě. Máme svého dobrého umění v archivech dost. Když zrovna bude místo, velmi rád Národní galerii pomůžu i vlastním dílem. V posledních letech jsem měl hodně práce a na chalupě mám tisíce trpaslíků, kteří čekají na prostor hodný mého geniálního díla.”\nKomentoval s lehkou dávkou nadsázky samotný Knížák. Bývalý prezident Václav Klaus má dnes svůj institut a Milan Knížák se podobnému důchodu pomalu blíží. Zdá se totiž, že nás čeká přeměna Národní galerie na Institut Milana Knížáka. Kulturo, těš se!\nPrázdniny, které jsou dnes již opět minulostí, přinesly další opakování pohádkových filmů o Lucii, Osvaldovi, Ferdovi a Ferdovi...


Preventivní vlak - Policie České republiky\nJiž podruhé v tomto roce vyráží na české koleje speciální vlaková souprava, jejímž úkolem není přepravovat cestující, ale předat lidem preventivní informace, které mohou zachránit jejich zdraví a život.\nPreventivní vlak je projekt Českých drah, Správy železniční dopravní cesty, Drážní inspekce, BESIPu Ministerstva dopravy ČR, Policie ČR a ČD Cargo, jehož cílem je seznámit žáky a studenty základních a středních škol s možnými riziky a nesprávným chováním na železnicích a v jejich blízkosti.\nJedenáctý Preventivní vlak bude návštěvníkům k dispozici od 16. do 18 září 2014 v železniční stanici Praha-Bubny a 24. do 25. září 2014 v Břeclavi.\nPrvní vagón ,,kinovůz“ slouží k promítání. Zde mohou žáci a studenti shlédnout několik filmů s bezpečnostní tematikou. Zjistí, jaké nebezpečí je může na železnicích a v jejich blízkosti potkat, pokud nebudou respektovat stanovená pravidla. Ve druhém ,,konferenčním“ voze mohou o této problematice diskutovat s odborníky České drážní inspekce a s příslušníky Policie ČR. Nakonec návštěvníci přejdou k hasičskému vozu, který bude u vlaku přistaven. Zde se jim budou věnovat hasiči s mnoholetými zkušenostmi se zásahy při železničních nehodách.\nVzhledem k použitým záběrům z reálných nehod a neštěstí není akce vhodná pro děti mladší 13 let. Délka cyklu pro jednu skupinu je cca 110 – 120 minut. Maximální velikost skupiny (kapacita vozů) je 35 studentů.\nDoufáme, že Preventivní vlak splní svůj účel a že si lidé uvědomí nebezpečí, která hrozí na železnici a v jejím okolí.


EGLO 13325 - Stropní svítidlo BONDO 1 1xE27/60W pruhy | Svět svítidel\nKód položky EG13325\nEGLO 13325 - Stropní svítidlo BONDO 1 1xE27/60W pruhy váš interiér či exteriér oživí a přitom poskytne dostatek světla. Ušetřete a využijte sezónní akci, v níž máme právě toto svítidlo ve slevě. Garantujeme nejnižší cenu v Česku. Více\nSleva: 61 Kč 22%\nEGLO 13325 - Stropní svítidlo BONDO 1 1xE27/60W pruhy charakterizuje pěkný design a funkční provedení. Nyní je možné toto osvětlení koupit za akční cenu. Do svítidla je určena žárovka s parametry E27. Zde si ji můžete za výhodnou cenu koupit. Svítidlo je vyrobeno v provedení bílá. Získáte tak zajímavý doplněk do svého domova. Aby vaše osvětlení bylo dokonale sladěno, doporučujeme se podívat i na jiná svítidla z kolekce BONDO Eglo.


GREGORY / 43\nmalé do 30 l / 25\nstřední od 31 l do 49 l / 31\nvelké nad 50 l / 18\nPro Muže / 51\nBatohy / 63\nBatoh Gregory Miwok 32 1.0\nChystáte se na celodenní výšlap v náročném terénu? Pak je tento dámský batoh ideální volbou. Flexibilní a nastavitelný zádový systém BioSync Vám pomůže rozložit zátěž a stále udržovat dynamický rozsah pohybu.\nBatoh Gregory Miwok 42 1.0\nŠpičkový pánský batoh Miwok 42 s flexibilním zádovým systémem BioSync vystuženým rámem z lehké slitiny, vám dává možnost přínést více a rychleji. Velký přední U-zip umožňuje rychlé balení a dokonalý přehled o obsahu batohu.\nBatoh Gregory Stout 35 3.0\nNějaké to místo navíc se hodí vždy. Stout 35 nabízí prostor, který potřebujete pro celodenní výlet nebo přenocování na lehko. S integrovanou pláštěnkou a nastavitelným zádovým panelem VersaFit má Stout 35 všechny funkce, které potřebujete.


The Fault in Our Stars - John Green | "Vy mě chcete opít, pane profesore?"\n30. března 2014 v 23:37\t| Teia\t| Xena čte\nPo dlouhé čtecí odmlce - kdy jsem rozečetla (a nedokončila) nekonečné moře knih - jsem se konečně odhodlala a pustila se do Hvězdy nám nepřály. A vzhledem ke kratičkosti veledíla, která mě neuvěřitelně překvapila, jsem se zařekla jej dočíst. A dočetla.\nV poslední době je Johna Greena všude přeplněno. Na goodreads, na blogu, dokonce i mezi mými přáteli. Všichni ho milují, všichni pějí chválu. A bohužel jsem tak získala přehnaná očekávání.\nZačala jsem pozdě v noci, neschopná usnutí. A přestože mi styl vyprávění vůbec nesedl a občas mi dělalo problém se textem prokousat, do děje a do hlav postav jsem se dostala rychle. Hlavní hrdinka mi přišla tak reálná, že jsem si občas musela připomínat, že ještě ležím v posteli v našem světě. Vím, že hodně lidem vadila přílišná vyspělost mluvy na teenagery, ale jsem zvyklá obklopovat se chytrými a příliš vyspělými lidmi, proto jsem si nevšimla, dokud jsem nečetla reviews ostatních. Co zase vadilo mně byl příliš teenagerovský pohled na věci a chování. Překousla jsem to, ale proti gustu...\nKdybych měla knihu popsat jediným slovem, zvolila bych odporná. Odporná, odporná, odporná. Rozhodně nemůžu tvrdit, že je špatná, rozhodně bych ale neřekla, že je dobrá. Odporná a divná jsou naprosto odpovídající popisky. Což neznamená, že by se mi nelíbila, to zase ne. Na seznam mých oblíbených knih by se možná přidat mohla, ale ještě si ji předtím musím nějaký čas nechat rozležet v hlavě.\nMožná někdy v budoucnu se do ní dám znovu. Přečtu si ji, možná si lehce popláču... Ale jestli se to stane je otázka velmi vzdálené budoucnosti. Jak bych mohla znovu sebrat síly na takovou věc? Fanoušci Greena pravděpodobně tušili velký dějový zvrat, ale co chudinka já? Byla jsem zastihnuta naprosto nepřipravená. Nevím, co jsem čekala, tohle ne.\nSlyšela jsem, že čtivo má být odlehčené a humorné. Nepřišlo mi. Nejen, že jsem se ani jednou nezasmála, já se ani jednou neusmála. Ani ten prostý úsměv ze mě Green nedokázal vymámit. Dále čtenáři slibovali zlomené srdce. Možná jsem bezcitná, ale zato nemám žádný orgán zlomený. Několik vzácných vět se mě ale dotklo. Ale dostáváme se k věci, která mi celou dobu tak pekelně pila krev. Emocionální vydírání. Celou dobu jsem se nemohla zbavit pocitu, že píše na efekt. Na bolest. Že píše se záměrem co nejvíc čtenáře zranit a dojmout, protože to je přeci oblíbené.\nA proto se nemůžu rozhodnout, jestli se mi kniha líbila, nebo ne. Ale rozhodně svého času nelituji, strávila jsem ho s ní dobře.


23.4.2019 17:59 Útok na poslance Dominika Feriho důrazně odsoudila organizace In IUSTITIA, která jako klíčovou součást trestního řízení považuje objasnění pohnutky útočníků. "Ať už je v tomto případě pohnutka politického, nebo etnického charakteru (anebo obojí), bylo by její opomenutí možno vnímat jako zkrácení poškozeného na jeho právech a obecně za nepřijatelný zásah do přístupu ke spravedlnosti na straně oběti," uvedla v prohlášení organizace In IUSTITIA. Server Romea.cz zveřejňuje prohlášení v plném znění. celý článek\n13.11.2018 18:09 In IUSTITIA uspěla u soudu v případě svého napadení. Za výhrůžky smrtí a napadením byl dnes nepravomocně Obvodním soudem pro Prahu 6 odsouzen muž, který organizaci a jejím zaměstnankyním opakovaně vyhrožoval od srpna loňského roku. Rozhodnutí je zcela mimořádné, poprvé je v ČR odsouzen někdo za útoky na ochránce lidských práv jako za trestný čin z nenávisti. Pachatel byl odsouzen k peněžitému trestu ve výši 30 000 Kč. Obžalovaný, státní zástupkyně i poškozená si ponechali lhůtu pro odvolání. celý článek\n26.1.2016 11:19 Ve středu 27. ledna si svět připomene památku milionů obětí holocaustu. Při této příležitosti představuje obecně prospěšná společnost In IUSTITIA, která se jako jediná v České republice komplexně věnuje problematice násilí z nenávisti, vzdělávací web zaměřený na témata romského holocaustu, neboli Porajmos. celý článek\n11.6.2015 22:45 Tomio Okamura po nenávistných útocích na imigranty opět zaútočil na české Romy. Okamura například tvrdí, že se počet Romů v ČR za posledních 14 let zdvojnásobil a tento podle něj strmý růst romské populace je jedním ze dvou největších bezpečnostních rizik pro Českou republiku. Tím druhým jsou podle Okamury imigranti. Organizace ROMEA se rozhodla podat na Okamuru trestní oznámení, protože se domnívá, že se těmito výroky mohl dopustit trestného činu Hanobení národa, rasy, etnické nebo jiné skupiny osob. Navíc ROMEA upozorňuje, že Okamura pracuje se smyšlenými a manipulativními údaji. celý článek


Mercedes AMG Petronas F1 2022 dámské týmové tričko černé\nDámské týmové tričko Mercedes AMG Petronas F1 s krátkým rukávem. Luxusní dámské týmové tričko Mercedes F1 pro sezónu 2022 v černém provedení. Detailní... celý popis\nDámské týmové tričko Mercedes AMG Petronas F1 s krátkým rukávem. Luxusní dámské týmové tričko Mercedes F1 pro sezónu 2022 v černém provedení. Detailní zpracování, loga sponzorů, loga Tommy Hilfiger.\nFANDÍM F1 MERCEDES AMG PETRONAS Žena


seriál Silver Surfer online - zkouknoutfilm.cz\nEmail: info@zkouknoutfilm.cz https://zkouknoutfilm.cz/sledovat?zanr=serialy&film=Silver%20Surfer Koukat na celé filmy online zdarma. nejlepší novinky ze světa filmů a seriálů, filmové premiéry\nSeriály Seriály, Zkouknout, seriál, Silver Surfer, cz dabing Seriály\nZkouknout seriál Silver Surfer, pustit online česky v HD, online v HD. Zkouknout celý online seriál zdarma a bez omezení. Zkouknout online s možností stáhnout seriál. Silver Surfer je zřejmě nejdiskutovanější…\nPřehrát Silver Surfer\nPřehrávač je k dispozici také na mobilních zařízeních. pro notebooky a stolní zařízení. Sledujte seriál Silver Surfer online zdarma na Android nebo iOS.PC nebo Mac.\nHerci z seriálu Silver Surfer\nSeznam herců z seriálu Silver Surfer. Hlavní role Silver Surfer\nPřehrát seriál Silver Surfer z alternativního zdroje 1 a otevřít reklamu v novém okně\nPřehrát Silver Surfer z alternativního zdroje 1\nPřehrát video Silver Surfer z alternativního zdroje 2 a otevřít reklamu v novém okně\nPřehrát Silver Surfer z alternativního zdroje 2\nStáhnout seriál Silver Surfer v HD kvalitě a otevřít reklamu v novém okně\nStáhnout Silver Surfer v HD kvalitě\nPopis seriálu Silver Surfer\nseriál Silver Surfer je podle hodnocení …


PŮJČENÍ AUTA Perigueux Francie = až 15% SLEVA\nPři cestách do zahraničí byste neměli zapomenout na cestovní pojištění do Francie , a pokud ještě nemáte zajištěnou dopravu a ubytování, tak koukněte na letenky do Francie a na ubytování Perigueux.\nPorovnání cen autopůjčoven vám ušetří spoustu času a vše najdete přehledně na jedné stránce. Tři jednoduché kroky vám umožní si pronajmout auto ve více než 6 000 místech, a to od světoznámých autopůjčoven Avis, Budget, Europcar, Sixt a dalších. Půjčení auta Francie Perigueux\nPůjčení auta Perigueux má pro vás připravené kvalitní a ověřené vozy. Technický stav automobilů je pravidelně kontrolován a vy tak nemusíte mít strach z problémů, které by vás mohly potkat během vaší dovolené či služební cesty.\nDovolené, jízdy za dobrodružstvím nebo pracovní cesty do Francie jsou spojené nejen s cestováním v letadle, autobuse, autě nebo na kole. Mnohdy v Perigueuxu také vyrážíme na různé túry a procházky a obdivujeme krásy i životy místních obyvatel. Každé cestování je ale také spojeno s rizikem úrazu a na to je dobré pamatovat. Turisté, kteří míří do Francie věří, že je nic zlého nepotká, ale lidově řečeno „čert nikdy nespí“, a tak je dobré myslet i na tyto případy. Proto je více než vhodné si sjednat cestovní pojištění do Francie, které vás může uchránit před nečekanými a v zahraničí i mnohdy vysokými výdaji za lékařské ošetření.