Muž v černém autě vyvolal paniku. Policie obavy vyrací - Jičínský deník\nDávejte si pozor, neznámý muž láká děti do auta. Informace, kterou zveřejnila na facebooku ředitelka základní a mateřské školy Skořenice Iveta Diepoltová, se od úterního podvečera rozšířila mezi uživateli sociální sítě rychlostí blesku. "V okolí obce se pohybuje řidič v tmavém voze, který obtěžuje děti a láká je do auta. Žádáme vás, abyste byli velmi opatrní, poučili svoje děti a v případě, že zjistíte jakékoliv bližší informace nebo se přímo setkáte s podobným případem, okamžitě kontaktujte linku 158," nabádá ředitelka.\n"V okolí obce se pohybuje řidič v tmavém voze, který obtěžuje děti a láká je do auta. Žádáme vás, abyste byli velmi opatrní, poučili svoje děti a v případě, že zjistíte jakékoliv bližší informace nebo se přímo setkáte s podobným případem, okamžitě kontaktujte linku 158," nabádá ředitelka.\nZprávu sdílelo za čtyřiadvacet hodin půl druhého tisíce lidí. Neznámý muž v černém autě se má údajně pohybovat na hranicích Pardubického a Královéhradeckého kraje, v obcích Skořenice, vzdálené 15 kilometrů severozápadně od Ústí nad Orlicí, a Kostelecké Horky, která leží jen o pár kilometrů dál, ale spadá už pod okres Rychnov nad Kněžnou.\nPolicie v Pardubickém ani Královéhradeckém kraji pravdivost zprávy nepotvrdila. „V těchto případech si nemůžeme dovolit nic podcenit a každé takovéto oznámení šetříme s plnou vážností a důsledností. A je tomu tak i při aktuálně sdílených informacích na sociálních sítích,“ uvedla vedoucí tiskové správy policie Královéhradeckého kraje Ivana Ježková.\n"Je ale na místě zmínit, že ze zkušeností z obdobných oznámení je v naprosté většině případů v závěru vyšetřování potvrzeno, že první oznámení bylo vedeno dětským strachem z neznámé osoby či auta. Další oznámení už jsou vedena dětskou fantazií, představivostí a mnohdy i touhou být středem zájmu dospělých," říká Ivana Ježková s tím, že i přesto se kriminalisté aktuálním oznámením intenzivně zabývají. Doposud však nezjistili nic, co by oznámení potvrzovalo.\nARO bez lékařů? Hrozící kolaps kvůli výpovědím byl zažehnán\nPanika a strach rodičů není na místě. Strašidelná historka o černém autě, které unáší děti, patří mezi tak zvanými městskými legendami vůbec k nejrozšířenějším. Na veřejnosti se objevuje s železnou pravidelností. Slyšel o ní bez nadsázky snad každý. S nástupem sociálních sítí je však dosah a šíření takovýchto nepodložených zpráv mnohonásobně účinnější, než tomu bylo dřív.\nA v tomto konkrétním případě dodala nepodložené informaci na důvěryhodnosti navíc svou autoritou sama ředitelka školy. "Odmítám o tom hovořit. Na internet jsme to dali na základě doporučení policie a nejsem kompetentní, to nějak řešit. My ani nevíme, jestli to nějaké nebezpečí je, já o tom nic nevím," reagovala Ivana Diepoltová na dotaz Deníku. Krátce poté oznámení z facebooku zmizelo.\nS tím, jak se podobné informace šíří, bobtnají a nabalují na sebe další "zaručeně ověřené" podrobnosti, které důvěřivé adresáty utvrzují v tom, že přece musí být pravdivé. Choceňská radní pro školství Dagmar Bláhová, která zprávu sdílela opakovaně, tvrdí, že řidič měl děti do auta lákat na bonbony a pejsky. Zaměřuje se údajně na děti ve věku šest až osm let. A podobně zaručených svěděctví je v komentářích pod sdíleným příspěvkem víc.\nObrazem: Na Králicko zase jezdí parní vlaky


BONE ORCHARD – Byli jsme partou rozličných osobností, které spojoval zájem o extrémní hudební žánry | R.U.M. zine\nBONE ORCHARD – Byli jsme partou rozličných osobností, které spojoval zájem o extrémní hudební žánry\nJedno jediné demo stačilo k tomu, aby se jihočeští BONE ORCHARD zapsali do povědomí tuzemských příznivců doom metalu. Stalo se tak v roce 1995, kdy se hudební svět, potažmo ten metalový, točil podle úplně jiných pravidel. Vůbec se mi nechce věřit, že už je to tak dávno. O to větší radost teď mám z reinkarnace nahrávky „Moonwards“, která vyšla na konci minulého roku ve vinylové podobě. Další velká „nespravedlnost“ byla tímto napravena a osobně jsem velice rád, že jsem u rozhovoru pro Rumzine mohl přivítat Pepeho, tehdejšího zpěváka a kytaristu.\nNež se dostaneme k tomu aktuálnímu, tj. vydání Vašeho počinu „Moonwards“ na LP, rád bych zabředl do dávné minulosti, ostatně jak jinak. Vzpomeneš si ještě na vaše úplné začátky? Jakou hudbou jste tehdy byli nejvíce ovlivněni?\nAhoj Aleši, také zdravím a děkuji za prostor v RUM zinu. Je to už dost dávno, ale na tu dobu se prostě nezapomíná. Ač spolužáci, byli jsme seskupení dosti hudebně rozdílných osobností, ale lze říci, že nás všechny spojoval zájem o okrajové a extrémní hudební žánry. Já nejvíc sjížděl desky od klasických deathmetalových záležitostí. DISMEMBER, ENTOMBED, PESTILENCE, MORGOTH, DEATH, INCUBUS až po death/doomy jako WINTER, PARADISE LOST, TIAMAT, ANATHEMA, AMORPHIS, TYPE O NEGATIVE, MY DYING BRIDE. Deska „Turn loose The Swans“ od posledně jmenovaných mi tenkrát dokonale učarovala. U Odoshe to bylo dost podobné s tím, že už tenkrát byl velkým sběratelem a znalcem metalových nahrávek a všechny nás zásoboval množstvím novinek z celého spektra metalového žánru. Bubeník Mára a basák Radim k tomu všemu ještě rádi poslouchali industrial.\nJak vlastně vznikl název kapely? Vůbec si nevybavuji, že byste ohledně názvu někdy něco prozradili?\nPokud si dobře vzpomínám, tak na název narazil Odosh v knize Wang-Dang American Slang.\nV první polovině devadesátých let vládly doom metalové scéně zejména severomoravské spolky, které měly v médiích docela dost publicity. Vy jste se ale pak zjevili jakoby z ničeho nic. 🙂 Vzaly vás ostatní kapely jaksi „k sobě“, anebo jste s nikým v kontaktu nebyli? Měli jste mezi severomoravskými formacemi nějaké oblíbence?\nSamozřejmě přehled o severomoravské doomové scéně jsme měli dobrý, pořizovali jsme si jejich nahrávky, většina věcí nás hodně bavila, částečně i proto jsme jeli točit „Moonwards“ přes celou republiku až do Ostravy (studio Barbarella). Na jednom pódiu jsme se ale tehdy potkali pouze párkrát. Nedá se říct, že bychom udržovali nějaký úzký kontakt. Hodně mě bavili BIGOTRY/DISSOLVING OF PRODIGY, HYPNOTIC SCENERY a VACUUM.\nJak s odstupem času hodnotíš tehdejší undergroundovou scénu? Kapely, ziny, koncerty, všeobecné nadšení, zapálení fans… Zkus přihodit nějaký zážitek na toto téma? Ozývají se vám tu a tam posluchači i po těch dlouhých letech?\nTehdejší česká UG scéna byla podle mě velice rozvinutá a to jak počtem kvalitních kapel, tak vším okolo. Ve srovnání se zbytkem světa jsme se neměli za co stydět, naopak. Pořádalo se hodně koncertů, na které chodilo většinou plno lidí. Nemalé množství fans neváhali strávit i mnoho hodin cestováním na dost vzdálené UG akce. Ziny, tehdy většinou množené na kopírce, jsem měl hodně v oblibě, někde na půdě jich mám doma slušnou sbírku. Celkově panovalo, jak trefně uvádíš, všeobecné nadšení. Ohledně BONE ORCHARD se občas někdo ozve, konkrétně na nápad s vydáním „Moonwards“ na vinylu mě vlastně navedl jeden fanoušek z Argentiny.\nBONE ORCHARD zněli vždy hodně odlišně, i ve srovnání s výše uvedenými kapelami. Dali jste si za cíl se odlišit od „konkurence“ a nezapadnout? Nebo jste hudbu tvořili pouze přirozeně a nad ničím jste příliš nespekulovali?\nVzpomínám si, že nás moc nebavil model řev + ženský čistý zpěv, a přestože jsme měli v kapele klávesistku Markétu, která zpívala velice dobře, šli jsme jinou cestou. Samozřejmě zásadní vliv na soundu měl Odosh, který nosil většinu riffů a jeho zpěv zněl také dost specificky. Každopádně jsme nad tím nespekulovali, šlo to přirozeně.\nKazeta „Moonwards“ měla velmi solidní úspěch. O BONE ORCHARD, zcela neznámé kapele, se hodně psalo, recenze na demo byly rozhodně pozitivní, rychle jste se dostali do povědomí posluchačů atd. Přemýšlel jsi někdy nad tím, v čem ten klíč úspěchu vlastně spočíval? O takovém nástupu na scénu se mnohým dnešním kapelám může jen zdát…\nNepřemýšlel, asi prostě naše tehdejší pojetí death/doomu posluchače zaujalo. 🙂\nByl úspěch dema „Moonwards“ pro vás svým způsobem zavazující? Jak moc těžké bylo se znovu opřít do skládání a tento materiál ještě překonat? Veřejnost určitě očekávala, že brzy přijdete ještě s hodnotnějším materiálem, zvláště poté, co jste se objevili na kompilaci Breath Of Doom…\nAsi bylo na místě se nad tím tenkrát tímto směrem zamyslet, ale to jsme nedělali, nevzpomínám si, že by nás to nějak svazovalo. Užívali jsme si života a když byla nálada, dělal se nový materiál, se kterým jsme následně i pár koncertů odehráli.\nMohl bys nyní zpětně osvětlit, jakým způsobem jste se ze scény vytratili? Došlo k rozpadu kapely, nebo jste se čistě přetransformovali v SEDATIVE? Co bylo tou hlavní příčinou?\nBylo to vlastně dost jednoduchý, část kapely šla na vojnu a z toho důvodu vznikla pauza. Po odkroucení základní vojenské služby už se prostě u některých členů nenašlo to správné nadšení, takže jsme to zabalili. Část BONE ORCHARD chtěla hrát dál, a tak jsme dali dohromady SEDATIVE. Přišli noví členové, kteří ovšem doom/death vlastně neposlouchali, a proto se začala tvořit i jiná muzika. SEDATIVE potom udělali dvě nahrávky – Eclipse (2000) a Coma (2004).\nS novu kapelou jste už nikdy nedosáhli na úspěch BONE ORCHARD. Čím myslíš, že to bylo způsobeno? Není ti s odstupem času líto, že jste rozpracovanou kapitolu nedotáhli alespoň ke vzniku regulérního alba?\nKapela SEDATIVE šla od počátku trochu netradičním směrem, k tradičním nástrojům přibyly synthezátory a experimentovalo se jak hudebně, mícháním stylů jako hard core, metal, industrial, tak i zvukově. Vždy šlo ale hlavně o zábavu a vyšší ambice jsme vlastně nikdy ani neměli. Po SEDATIVE vznikla ještě banda THE OLD FOUR, se kterou jsme odjeli spoustu koncertů. Co se týká BONE ORCHARD, tam mi to trochu líto je, protože doom jako styl mám hodně rád dodnes a také proto, že materiál na album už byl tehdy skoro připraven.\nZbyl tedy po BONE ORCHARD ještě nějaký archivní materiál, který nikdo nikdy neslyšel? Jak případně nová tvorba zněla?\nŽádný archivní studiově nahraný materiál nezbyl. Pouze vím, že někdo nahrával přímo od zvukaře z mixu živé vystoupení, kde se už hrál i novější, trochu progresivnější, materiál s vesmírnou tématikou. Myslím, že to byla akce nějak kolem roku 97/98 v Chvalešovicích, ale bohužel ta nahrávka se už dávno někde ztratila. Celkově se archivního materiálu dochovalo velice málo, tímto bych chtěl požádat fans, kteří disponují nějakými dobovými materiály s BONE ORCHARD (fotky z koncertů, audio/video nahrávky, plakáty, články), aby nás kontaktovali na FB profilu Bone Orchard.\nA nyní už k tomu hlavnímu… LP reedice „Moonwards“, dárek pro všechny pamětníky, zkrátka skvělý to počin. Kdo s tímto nápadem vlastně přišel? Vzešla tato myšlenka přímo od vás?\nJak jsem již výše zmínil, na myšlenku vydání LP mě navedl fanoušek z Argentiny, který původně vlastnil kazetu „Moonwards“, o kterou přišel a rád by si pořídil jinou. Při té příležitosti se ptal také na vinyl, tak jsem si řekl proč ne a začal na tom pracovat.\nPodoba vinylu vypadá opravdu moc pěkně, také přibyly texty, myslím si, že i po stránce grafiky se deska povedla. Jaké máš z toho všeho pocity, když se nyní na LP podíváš? Splněný sen? Zadostiučinění?\nDíky, výsledek nás také moc baví. O grafickou úpravu se postaral Radek Popel (zpěv BOHEMYST (dříve AVENGER), AFTER RAIN, DIEVISION), za což mu velice děkujeme. Když se na LP podívám, tak mám prostě radost, že se to podařilo, protože ta nahrávka si to, myslím si, zasloužila. „Moonwards“ symbolizuje nádhernou etapu našeho života.\nCo dnes dělají bývalí členové BONE ORCHARD? Kdo z vás zůstal hudebně aktivní?\nVšichni bývalí členové BONE ORCHARD, až na klávesistku Markétu, kterou zavál osud do Anglie, žijí s rodinami v úžasné krajině šumavského podhůří, pod tajemnou horou Kleť v jihočeské vesnici Holubov. Jsme stále kámoši, chodíme spolu na pivo, posloucháme metal a je nám príma. Částečně hudebně aktivní jsme momentálně pouze dva, já s Márou Vernerem, bubeníkem, připravujeme studiový HM-2 OSDM projekt. Nedávno se do projektu připojil další holubovský přistěhovalec Robert Kubík (INGROWING,LOCOMOTIVE), takže to snad v dohledné době dostane konkrétnější rozměr.\nVěnovali jste se doom metalu, žánru, jež se samozřejmě za ta léta proměnil. Poslechneš si i v dnešní době něco podobného? Jak např. nahlížíš na současné kapely z obdobného ranku? Máš nějaké oblíbence?\nJasně, já se v tom co poslouchám moc neposunul, jenom jsem trochu rozšířil úhel záběru. Stále jedu hlavně death a doom metal, k tomu ale i další formy extrémnějších stylů – black/thrash, post/sludge až po D-beat/crust. V každém metalovém subžánru mám své oblíbence. V doomu a přilehlých vodách mám mimo klasických old school záležitostí rád třeba DAYLIGHT DIES, GHOST BRIGADE, PALLBEARER, THE 11TH HOUR, HANGING GARDEN, ZATOKREV a mnoho dalších.\nHodně velkým překvapením je i to, že se o remaster postaral celosvětově uznávaný Dan Swanö. Jak jste s jeho prací spokojeni? Zároveň by mě zajímalo, jak jste se k němu dostali? Je to profík, který zkrátka „bere všechno“, nebo měl nějaké speciální požadavky?\nS Danovou prací jsme velice spokojeni, žádné speciální požadavky neměl, i komunikace byla naprosto v pohodě. Je to velký profík, který má už dlouhá léta náš velký respekt. Dostali jsme se k němu zcela prostě, normálně jsme mu napsali a domluvili se. 🙂\nBěhem poslední doby se na scénu vrátila spousta kapel. Objevily se dokonce návraty, na které by si ještě před několika lety nikdo nevsadil. Jak jsou na tom v tomto ohledu BONE ORCHARD? Měli byste chuť se ještě nějakým způsobem připomenout?\nAno, návratů je vidět spousta a ne vždy to stojí za to. Odpovím jako vždy, nikdy neříkej nikdy, ale u nás je to velice nepravděpodobné. Nechme mrtvé spát.\nMoc děkuji za rozhovor, jsem rád, že co jsem nestihl před lety, dokázal jsem nyní dohnat…\nJeště jednou děkuji za Tvou podporu a trpělivost. Rád bych zde ještě pro případné zájemce uvedl, že LP reedice BONE ORCHARD „Moonwards“ vyšla u vydavatelství Iron Bonehead Production.


Zajímavosti z blogosvěta (2) – Knižní doupě\nby Syki · Published 15.2.2012 · Updated 14.2.2012\nVčera nám odstartoval Valentýnský knižní hop, který má 12 zastávek. Pokud jste ještě nezkusili své štěstí, tak upalujte! Sice ještě máte relativně čas – tedy až do 28.2., ale nikdo nikdy neví, třeba se zrovna trefíte do toho místečka, které pak později někdo vylosuje jako to vítězné. Já mám prozatím 90 inspirací na ideální den a musím říct, že se mi líbí, jak se někteří z vás pěkně rozepsali. A je hezké, že většina z vás za ideální den považuje, když si může alespoň na chvíli přečíst nějakou knihu – pokud opomineme ty další věci. Přece jenom jsme skupina pořádných knihomolů a bez té knihy by to prostě nebylo ono, že.\nNezapomínejte, že ještě stále se můžete zapojit do tohoto speciálního projektu. Můj autor roku 2011 má za cíl představit i ty autory, o kterých bychom třeba nevěděli. Prozatím se nás zapojilo 10 a musím říct, že je zajímavé číst, jaký je zrovna váš ten nej autor minulého roku. Jsem, zvědavá, koho tam uvedete příští rok.\nNakladatelství CooBoo spustilo vlastní web\nAno, je to tak konečně jsme se dočkali samostatných webových stránek nakladatelství CooBoo. Je to skvělá zpráva už z toho důvodu, že nemusíme složitě překlikávat na domovských stránkách ALBATROSu, jen abychom našli knihy od CooBoo. Co tam můžete najít? Co třeba přehled vydaných i chystaných knih, žebříčky nejčtenějších knih, informace o knižních sériích či také blog nakladatelství… Myslím, že se ještě máme na co těšit.\nTentokrát bych vás ráda upozornila na tyto recenze: Křídla, Howlův Putující zámek, Neviditelný, Muka, Výjimečná, Bitva o labyrint, Chaos, Brisingr, Angelfall a Čas čarodějnic.\n😀 mazec a konečně i CooBoo do toho prásklo :))) to je úplně zpráva týdne 🙂\nJá se hlavně těším na to, co si pro nás knižního nachystají…\nDalší post Nick a Norah: Až do ochraptění\nPředchozí post Waiting on Wednesday (55)


Luca Parmitano Vás vezme „až za …“ – Kosmonautix.cz\nLuca Parmitano Vás vezme „až za …“\n30. září 2018 Dušan Majer\nKdyž si necháte slovníkem přeložit anglické slovo beyond, zjistíte, že má v češtině mnoho ekvivalentů (za, mimo, nad, přes, nebo dále než). Všechny ale mají něco společného – ukazují, že cíl, kterého se týkají, se nachází někde dál. Italský astronaut Luca Parmitano si právě slovo Beyond zvolil jako název své druhé mise na ISS. Už v příštím roce se Luca vrátí na Mezinárodní vesmírnou stanici a stane se součástí dlouhodobých expedic s pořadovým číslem 60 a 61. Společně s ním poletí do vesmíru i Američan Andrew Morgan a Rus Alexandr Skvorcov.\nEvropští astronauti v posledních letech označují své pobyty na ISS jako mise, kterým dávají originální jména, což následně pomáhá popularizovat jejich činnost. Při výběru názvu své mise se tedy Parmitano mohl inspirovat svými kolegy z oddílu evropských kosmonautů. Například Thomas Pesquet se inspiroval blízkostí Země a svou misi pojmenoval Proxima (v latině znamená poblíž), Němec Alexander Gerst zase svou pozornost rozšířil na nové horizonty a svou misi pojmenoval Horizons. Luca se tedy rozhodl, že zvolí název, který bude symbolizovat cestu, která posune lidstvo ještě dál pro blaho všech.\nLogo mise Beyond\n„To, co děláme ve vesmíru, není jen pro astronauty nebo pro program ISS, ty věci jsou pro všechny,“ vysvětluje Luca Parmitano a pokračuje: „Je to pro Zemi, je to pro lidstvo a je to jediná cesta, kterou máme, abychom se naučili, co potřebujeme z hlediska vědy a techniky, abychom mohli jít dál (v originále beyond).“ Názvu odpovídá i logo Parmitanovy mise – odráží se v něm vytyčená cesta. Astronaut hledí do vesmíru a v jeho hledí se odráží Země a kosmická stanice. V dálce se objevuje Měsíc čekající na návrat lidstva pomocí lodi Orion a průzkumných vozítek. Za ním (opět v originále beyond) vidíme Mars, planetu, kterou nyní studují kosmické sondy jako je třeba evropský Mars Express nebo ExoMars a jednoho dne by k němu měli vyrazit i lidé.\nVýzkum, který bude Luca Parmitano na ISS provádět, bude dalším krokem k dlouhodobému cíli – jak udržet astronauty v bezpečí při dlouhodobých kosmických misích. Kromě toho by měl mít Luca v programu také rozvoj technologických zkušeností, které by jednou měly umožnit lidstvu společně s robotickými průzkumníky poznávat Měsíc a Mars – ať už z jejich oběžné dráhy, tak i z povrchu.\nLuca Parmitano se vrací do vesmíru Luca Parmitano bude velet ISS Luca Parmitano ovládal z ISS pozemského robota Jaký byl rok 2019?\nRubrika Budoucnost Štítky: ESA, ISS, Luca Parmitano\n« Kosmotýdeník 315 (24.9. – 30.9.)\nCesta k Exploration Mission-1 a 2 (ohlédnutí za 3. čtvrtletím a výhled na 4. čtvrtletí 2018) »\n4 komentářů ke článku “Luca Parmitano Vás vezme „až za …“”\n30. 9. 2018 (22:08)\nTak to je astronaut bez pudu sebezáchovy!Nikdo by se nedivil,že po tom extempore s vodou v helmě by už nikam neletěl,ale to pro něj byla jen drobná anomálie,zřejmě!Tak ať mu to vyjde bez obtíží,tentokrát!!\n30. 9. 2018 (22:25)\nBývalý testovací pilot, je zvyklý na riziko a má to tak v sobě nastavené, že to dokáže akceptovat.\n1. 10. 2018 (0:41)\nVětšina posádky Apolla 13 byla taky ochotná vrátit se do vesmíru, Haise dokonce k Měsíci. Bohužel souhrou různých okolností se to nikomu z nich už nepodařilo.\n7. 10. 2018 (18:02)\nTakový (ne všichni) už astronauti,kosmonauti nebo tchajkonauti bývají…


Aztékové Archivy - ProcProto.cz\nPíšťala smrti – tajná zbraň dávných Aztéků\nPokud smrt umí vydávat zvuky, pak zní nejspíš takhle. Potomek dávných Aztéků předvádí tajnou zbraň svých předků, tzv. píšťalu smrti, jejíž hvizd dokázal zahnat armádu protivníků z boje.\nPíšťala smrti – tajná zbraň dávných Aztéků\tRead More\nVoynichův rukopis napsali zřejmě Aztékové\nOd chvíle, kdy v roce 1912 americký knihkupec polského původu Wilfrid Voynich objevil v jednom italském klášteře podivný rukopis, který dnes nese jeho jméno, nenechává tajemná kniha spát vědce i milovníky záhad.\nVoynichův rukopis napsali zřejmě Aztékové\tRead More\nKrvavé aztécké rituály – vyrvaná srdce jako oběť bohům\tRead More


Německé pojišťovny očekávají kvůli změně klimatu větší škody | Hospodářské noviny (IHNED.cz)\nNěmecké pojišťovny očekávají kvůli změně klimatu větší škody\nZměny v ovzduší se mohou pojišťovnám v Německu výrazně prodražit. Svaz německého pojišťovnictví (GDV) počítá s tím, že se bude dále zvyšovat četnost blesků a tím také počet škod. České pojišťovny zatím podobný problém neřeší.\nS dalším zvýšováním četnosti blesků a následným počtem škod počítá Svaz německého pojišťovnictví (GDV). Uvádí to ve studii, o níž v úterý informuje německý tisk a podle které pojištěnci musejí počítat s vyššími náklady.\nÚdery blesku způsobily loni v Německu škody za 240 milionů eur. Vznikají tehdy, když blesk neudeří přímo do pojištěného domu, ale do jeho blízkosti či do zásobovacích sítí, jako je elektrické, telefonní nebo televizní kabelové vedení. Za posledních pět let vznikly škody přibližně za jednu miliardu eur. Vedle povodní nebo smrští tyto náhrady tvoří stále vyšší položku.\nČetnost blesků se zvýšila z 1,6 milionu z roku 2004 až na loňských 2,5 milionu. Pojištěnci hlásili 450 000 škod v důsledku elektrického přepětí. Jen v prvním pololetí letošního roku se zaznamenalo 1,5 milionu blesků, tedy zhruba třikrát více než ve stejném období roku 2004. "Pojištěnci musejí v budoucnu počítat s tím, že se dočkají náhrady jen tehdy, pokud nebydlí více než tři kilometry od úderu blesku. V případě větších vzdáleností jsou škody na elektrických přístrojích velmi nepravděpodobné," uvedl mluvčí GDV Klaus Ross.\nNejen vzdálenost k úderu blesku, ale i hustota zástavby\nStudie ukázala, že na venkově jsou škody nepravděpodobné při vzdálenosti blesku větší než dva kilometry; pouze samoty mohou být zasaženy až do tří kilometrů. Ve městě tato hodnota klesá na 1,5 kilometru. Těmito měřítky se chtějí pojišťovny řídit. Cílem je, aby také škody spáchané přepětím byly pojistitelné. Studie to zkoumala proto, že se často nedaří rozpoznat, zda skutečně škoda vznikla přepětím nebo z jiných důvodů a jestli ji zákazník jen svádí na nečas.\n"Svou roli hraje nejen vzdálenost k místu úderu blesku, ale také hustota zástavby," vysvětlil vedoucí studie Alexander Kern. Přístroje, hlavně počítače a televize, které jsou do sítí napojeny více než dvěma kabely, však mohou na přepětí reagovat ještě citlivěji než jednokabelové, jakými jsou třeba pračky. Počítače také bývají poškozeny nejčastěji, a to ve 43 procentech případů. Studie také ukázala, že více bouří bývá na jihu Německa než na přímořském severu. Nejčastěji se pak blýská v květnu až září.\nLetní měsíce - vyšší četnost pojistných událostí\nPodle mluvčího České pojišťovny Václava Bálka se v letních měsících četnost pojistných událostí v souvislosti s úderem blesku zvyšuje. "Nejvíce těchto událostí zaznamenáváme během června, července a srpna," upozornil Bálek.\nČeská pojišťovna podle něj standardně kryje pro pojištění staveb a domácností poškození nebo zničení věci přímým úderem blesku. "Individuálně lze tuto pojistku rozšířit také o pojištění přepětí. Prokazování bouřkové činnosti není složité. Stačí se podívat například na webové stránky hydrometeorologického ústavu," řekl pro iHNed.cz mluvčí České pojišťovny Václav Bálek\nZ pohledu likvidace škod způsobených bleskem žádný výrazný nárůst, narozdíl od svých německých kolegů, v posledních letech v Allianz pojišťovně podle tamní vedoucí oddělení komunikace Pavly Pasekové nezaznamenávají. "Žádný výrazný nárůst v tomto ohledu v posledních letech z pohledu likvidace škod nevnímáme. Za likvidní jsou z rizika 'úder blesku' považovány škody, kdy blesk udeří přímo do místa pojištění nebo pojištěné věci, například nemovitosti. Současně u naší varianty pojištění Exkluziv jsou kryty také škody způsobené 'přepětím'. Jde o škody způsobené napěťovou špičkou v elektrické síti nebo výbojem statické elektřiny v atmosféře," sdělila pro iHNed.cz Paseková.


Guest House Nina - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Tisno\nPut Jazine 37, Tisno – centrum města, Tisno, Chorvatsko, 22240 - Zobrazit na mapě\nAť jste turista nebo cestujete za obchodem Guest House Nina je skvělým místem pro ubytování v průběhu vaší návštěvy města Tisno. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Guest House Nina výborné služby a vynikající zařízení vytvářejí nezapomenutelný zážitek z pobytu. Restaurace, společenská místnost / TV salónek, společná kuchyň jsou jen některé ze zařízení, které dělají Guest House Nina jiným od ostatních hotelů ve městě.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Hotel nabízí mnoho jedinečných rekreačních příležitostí, jako je zahrada. Guest House Nina je vaším místem pro kvalitní hotelové ubytování ve městě Tisno.\nVšichni cestovatelé (18) Páry (11) Jednotlivci (3) Rodiny se staršími dětmi (1) Skupiny (3)


Dum spiro, spero - 62. V Bradavicích opět rozruch | D R E A M ~ Live you dream\nDum spiro, spero - 62. V Bradavicích opět rozruch\n13. listopadu 2010 v 17:36\t| Dum spiro, spero\nZachumlala jsem se do zimního pláště a ještě víc jsem se přitiskla k Alessovi. Přešlo pár měsíců a nastalo období famfrpálových zápasů. Zjistila jsem, že ze země jsou příšerné, nepřehledné a hrozně dlouhé. A s příchodem zimy i dost chladné.\nTak jsem si prostě na ten třetí, Havraspár versus Zmijozel, přizvala Alesse, abych měla aspoň nějaké zpestření. Byla jsem nadšená.\nVšechno bylo mnohem příjemnější a poměrně se to dalo přežít. Ve skutečnosti jsem si to začala užívat, moc jsme se společně neviděli a překousnout nevěřícné pohledy studentů jsme prostě museli.\nA nejlepší na tom bylo, když se nějaká starší holka na Alesse podívala trochu závistivě. Pro jednou jsem si to užívala, přišlo mi to docela vtipné. Ne tak jemu.\n"Příště mě sem nedotáhneš," pronesl ten den už po několikáte. Jenom jsem se spokojeně usmála, vědoma si toho, že by přišel kdykoli. Ta jistota byla tak nádherný pocit, že mi bylo mnohem tepleji.\n"Tak jak se ti líbí anglická hra?" zeptala jsem se ho místo odpovědi.\n"Však famfrpál znám, ale teda..." pousmál se a pohlédl na skupinku mrznoucích studentů na košťatech. "Není to zrovna extra třída."\n"Je to školní famfrpál, co čekáš?" zasmála jsem se. Taky mohl projevit trochu slušnosti.\n"No, když mě na to má přítelkyně pozvala... Aspoň nějaké občerstvení."\nUšklíbla jsem se. "Nejsi nějakej náročnej?"\n"Jsem až moc," zašeptal a rukou mi pocuchal vlasy. "Když mám teď tebe."\nZasmála jsem se, tolik spokojenosti v jeden den, to se musí řádně potrestat...\n"... A Havraspárský chytač právě spatřil zlatonku, letí za ní a vypadá to, že bude zápas rozhodnut! - Ale Rodgers má rychlejší koště, i když trochu pomalejší oči, je mnohem rychlejší, už letí vedle sebe! Oba natahují ruce a -..." Nemůžu říct, že bych se úplně věnovala hře. Měla jsem na práci mnohem důležitější věci.\n"Zmijozel již po sedmnácté ve vzájemné historii zápasů vyhrává, skóre zůstalo na stavu 470:320." Po sedmnácté? Zajímavé, asi je to pravda, nikdy je Havraspářani nepřehráli... Vykašlala jsem se na to a věnovala se příjemnější činnosti.\nO pár dní později jsem byla na večeři, bavila jsem se s Brumbálem o akci, kterou chystal Řád. Hrála jsem si s jídlem, pomocí hůlky jsem ho rozpojovala a znovu z něj tvořila jeden celek, přemýšlela jsem nad tím, jestli se mám zúčastnit.\nKlidný hovor narušil výkřik. U vchodu se objevily dvě studentky, pravděpodobně z třetího ročníku, měly vytřeštěné oči a byly zřetelně mimo.\nBrumbál okamžitě vstal a velmi rychle k nim přešel. Já a zbytek učitelského sboru, který byl na večeři - Sinistrová, Snape a madame Pomfreyová, jsme ho následovali. Ředitel držel jednu dívku za paži a trochu ji tiskl, aby si ho uvědomila, ta druhá byla snad ještě víc vykolejená.\n"Tam - na chodbě..." zalykala se. "Tam. Jděte tam!" vyděšeně vykřikla. "Pomožte,... Čtvrté patro, tam..." madame Pomfreyová se k nim protlačila a dala ji ruku na rameno. Brumbál vyšel na chodbu a neúnavně vyběhl schody. Všichni jsme ho následovali, Snape se protlačil vedle něj. Měl na tváři nic neříkající výraz, který nasazoval vždy, když neměl zrovna ten rozzuřený.\nHnala jsem se za nimi, byla jsem ráda, že je nějak stíhám, i když jsem se docela rychle zadýchala.\nNa čtvrtém patře nebyl vůbec nikdo, kromě jedné dívky, která vypadala, že je přilepená na zdi a divoce se zmítala.\nBrumbál vyslal nějaká diagnostická kouzla, já jsem k dívce přešla a zatřásla s ní. Vyděšeně zaječela a vůbec mě nevnímala.\n"Bože! Pane bože, ne!" zoufale zaskučela a vytrhla se z mého sevření, svinula se do klubíčka a rukama si chránila hlavu. "Není tu, není tu, není tu..." mumlala si k sobě.\nBezradně jsem se podívala na Brumbála a Snapea. Pokusila jsem se dívku ještě jednou nějak utěšit, ale už mě vůbec nevnímala. Třásla se, občas něco vykřikla a zamumlala.\n"Mdloby?" tázavě jsem se podívala na Brumbála.\n"Asi nejlepší řešení by byl lektvar, ale pro tuto chvíli ano."\n"Mdloby na tebe," seslala jsem na dívku kouzlo. K mému zděšení se kouzlo odrazilo od nějakého štítu a vyletělo jen těsně okolo mé hlavy. Bezděčně jsem ucukla a bezradně jsem se otočila k těm dvěma. Dívka opět zaječela, ale tentokrát bolestí, když jsem se na ni obrátila, držela se za bok a skučela. Přes prsty jí prosakovala krev.\nSnape najednou vyšel k ní a popadl ji do náruče. Samozřejmě, zdravotnice. Zmateně jsem se podívala na Brumbála.\n"Oznam studentům, ať se rozejdou do kolejí a učitelé se sejdou ve sborovně." Věděla jsem, že se Sonorem mě uslyší všichni v Bradavicích, přikývla jsem a vyslovila kouzlo na zesílení hlasu. V tu chvíli už se mnou Brumbál nebyl, spěšně odešel do své kanceláře, alespoň jsem se domnívala.\n"Studenti," pronesla jsem váhavě. "Okamžitě vyhledejte svou kolej, kde vám situaci ozřejmí ředitelé. Profesoři, ihned pojďte do sborovny." Ztišila jsem hlas.\nNeviditelné monstrum, které dokáže zranit. Výborně. To je prostě perfektní.\nVydala jsem se do sborovny a cestou jsem se snažila o klidné vzezření. Několik studentů, kteří se loudali ke svým kolejím, se mě snažilo zastavit, ale já vůbec netušila, co jim říct, kromě nesmyslného blábolení.\nDoufám, že ta obluda může útočit jenom na tu ubohou dívku...\nVe sborovně už bylo víc učitelů, než se tam scházívalo na schůzky sboru. Rozhlédla jsem se okolo, ale Snape nikde. Takže se samozřejmě budou ptát mě.\n"Co se stalo? Prý nějaký útok na studenta!" nereagovala jsem na dotazy, nebo alespoň do doby, než jsem se posadila.\n"Já vlastně nic nevím," zabručela jsem. "Přišli jsme do chodby, a byla tam..." z paměti jsem vylovila jméno studentky. "Byla tam Ambra Gonyová, ta ze šestýho ročníku. Krčila se a vřískala, jak se čehosi bála, myslela jsem, že to musí být nějaký záchvat, ale měla kolem sebe magický štít... No, a najednou ji něco udeřilo nebo škráblo nebo..." odmlčela jsem se. Nebudu se raději pouštět do dohadů. "Snape ji odnesl na ošetřovnu."\n"A ten magický štít byl od ní nebo cizí?" otázal se fistulí Kratiknot.\n"Nevím," zamumlala jsem. "Nebyl čas to zrovna zjišťovat. Ale podle rozložení bych řekla, že její."\nZnovu se rozevřely dveře, s nadějí jsem vzhlédla, doufala jsem, že tam bude Snape nebo Brumbál, aby ostatní profesory uklidnil a informoval.\nJenže dovnitř vešla profesorka McGonnagallová.\n"Ředitel sem přijde za chvíli, teď dává vědět Ministerstvu."\n"Minervo, víš něco?" s očekáváním se na ni upřely všechny pohledy.\n"Zatím toho není moc co vědět, slečna Gonyová nyní spí, Severus je na cestě sem. Ale vypadá to na vážný problém."\nNo, tak toho jsem si všimla taky.\nDovnitř vešel Snape, hned za ním Brumbál. Všichni jako na povel ztichli, debata okamžitě zmizela.\n"Kolegové, ve zkratce: máme tu neviditelnou zrůdu, kterou vidí jen někdo, možná jen slečna Gonyová. Tímto tedy okamžitě ruším výuku, prozatím na dva dny, dokud to ministerští bystrozoři nevyřeší. Studentům oznamte, že mají zákaz vycházet z kolejí bez doprovodu vyučujícího, skřítkové jim do kluboven donesou jídlo. Zatím nic nevíme, ale v tuto chvíli již na pozemky vstupují vyšetřovatelé a zdravotníci."\n"Albusi, co budeme dělat my?" otázala se profesorka Sinistrová.\n"Zatím čekat, ředitelé kolejí se budou každou hodinu ukazovat v klubovnách. Také je třeba, aby mohli studenti zavolat o pomoc, proto jim dáte trochu letaxu, ale varujte je, že se nedostanou jinam, než sem, do sborovny. Budete tu mít hlídky, nikdy nezůstane opuštěná."\n"Ví se něco o té obludě?"\n"Zatím nemáme žádné informace, ani já o něčem podobném neslyšel. Ale teď se omlouvám, musím jít za bystrozory." Napadá mě, jestli nepřichází i Aless.\nVstala jsem a vyšla ven s řediteli kolejí. Následovala jsem Brumbála, který mě tiše toleroval, až před bránu školy. Viděla jsem skupinku asi šesti nebo sedmi lidí, kteří se k nám rychle blížili. Rychle jsem rozpoznala pět šedých bystrozorských hábitů a dva zelené, léčitelské.\nKdyž se kouzelníci ještě víc přiblížili, zjistila jsem, že tam rozhodně Aless není. Dvě postavy byly ženské, jedna byla příliš nízka, v další jsem rozpoznala poněkud kachní chůzi Daniela a poslední byla trochu moc obtloustlá. Zklamaně jsem svěsila ramena.\n"Faith, mohla bys ubytovat lékouzelníky v komnatách pro primuse? Poté je odveď do ošetřovny. Budeme tam čekat s bystrozory." Přikývla jsem a jen, co přišli jsem vyzvala dva muže v zelených pláštích, aby mě následovali.


Generální advokátka: Česko, Polsko a Maďarsko nesplnily odmítnutím uprchlických kvót povinnosti EU - Novinky.cz\nNovinky.czZahraničníEvropaGenerální advokátka: Česko, Polsko a Maďarsko nesplnily odmítnutím uprchlických kvót povinnosti EU\nVlajky před soudním dvorem EU Foto: Profimedia.cz\nGenerální advokátka: Česko, Polsko a Maďarsko nesplnily odmítnutím uprchlických kvót povinnosti EU\n31. 10. 2019, 12:04 • Aktualizováno 31. 10. 2019, 13:09\nČesko, Polsko a Maďarsko nesplnily povinnosti plynoucí ze smluv Evropské unie, když se odmítly zapojit do systému přerozdělování uprchlíků. Uvedla to ve čtvrtečním stanovisku generální advokátka Soudního dvora Evropské unie Eleanor Sharpstonová.\nStáty žalované Evropskou komisí podle advokátky nemohou zdůvodňovat odmítání solidárního přebírání migrantů obavami o svou vnitřní bezpečnost. Systém umožňoval odmítnout uprchlíky, kteří by byli vyhodnoceni jako bezpečnostní riziko.\n"Tři žalované členské státy tudíž mohly bez problémů zajistit ochranu bezpečnosti a blahobytu svých občanů odmítnutím konkrétních žadatelů o azyl," uvedla Sharpstonová v tiskovém prohlášení soudu.\nPohled generálního advokáta není pro soud závazný, často se jím však při rozhodování řídí.\nEvropská komise zažalovala trojici států loni 4. ledna. O podání žaloby informoval mluvčí soudu Balázs Lehóczki: „Evropská komise podala žaloby před Soudním dvorem EU proti České republice (C-719/17), Polsku (C-715/17) a Maďarsku (C-718/17) kvůli porušení předpisů práva EU o relokaci žadatelů o azyl.” [celá zpráva]\nBabiš: Chceme, aby na nás žaloba EK neměla žádný dopadDomácí\nZástupci EK ale tvrdí, že verdikt nebude mít praktický význam, neboť nemůže zajistit nápravu. Program přerozdělování skončil po dvou letech předloni. Přerozděleno bylo asi 29 000 osob z původně zamýšlených 160 000, své kvóty splnilo pět unijních států.\nSlovensko a Maďarsko rozhodnutí o přerozdělování napadly u unijního soudu, avšak neuspěly. Soudní dvůr zamítl jejich žalobu 6. září 2017. [celá zpráva]


BELDEN 74004PU.01305 průmyslový kabel cat.7, S/FTP, AWG23, drát, PUR plášť, IP67, cívka 305m, barva černá | Lancomat.cz\nKabel pro průmyslové aplikace,určený do náročného prostředí. Má zvýšenou odolnost vůči slunečnímu záření, vysoké teplotě, vlhkosti, rozpoštědlům, olejům atd. Stíněný, kategorie 7, drát, PUR (Halogen Free), barvy černé. Vodičem je měděný drát 0,57mm AWG 23. Pracovní teplotní rozsah: -40°C až 80°C. Celkový průměr kabelu 8mm.


Test nVidie GeForce GTX 760 – nástupce GTX 660 Ti\nHlavní stránka Hardware Grafické karty Test nVidie GeForce GTX 760 – nástupce GTX 660 Ti\nautor: Z. Obermaier , publikováno 25.6.2013\n1. PC hraní na vzestupu, je čas upgradovat!\n2. GeForce GTX 760 v prezentaci Nvidie\n3. GeForce GTX 760 (referenční model) I.\n4. GeForce GTX 760 (referenční model) II.\n5. Parametry, testovací sestava, hry a metodika\n6. Boost v akci, reálné takty\n11. Shrnutí výkonu, ceny\nSpolečnost Nvidia dnes uvádí poslední „novou“ grafiku letošního roku – nástupce oblíbené GeForce GTX 660 Ti, která se tímto přestává vyrábět. Za cenu kolem 6300 Kč nabídne novinka vyšší výkon než Radeon HD 7950, s lepšími provozními vlastnosti a rezervou k dalšímu taktování. Poměr ceny k výkonu je zde výborný.\nKonvergence herního trhu obou next-gen konzolí a PC nám otevírá nové možnosti. Bude totiž v podstatě jedno, zdali budete hrát na PC nebo nové konzoli, hardwarově půjde o téměř stejná zařízení. Hry budou doufám stejné, na PC ale vždy hezčí, hlavně díky jeho lepším možnostem výkonu. Pokud tedy budou vycházet stejné tituly, žádnou konzoli nebudete potřebovat, připojíte PC k televizi a budete hrát prostě na PC. Tohle si Nvidia dobře uvědomuje už dlouhou dobu, stvořila tedy program GeForce Experience. Ten umožňuje všem hráčů, zejména mladším nebo méně zkušeným, nastavit úroveň detailů her vzhledem k osazenému hardwaru. Stačí kliknout a podporovaná hra je nastavena za vás, a pro hratelná fps. Tento počin přiblíží PC i hráčům konzolí jež jsou zvyklí nenastavovat nic, jen "mačkat" tlačítka a hrát. Aplikaci jsme testovali, a kolega byl s její funkčností celkem spokojen.\nCo by to bylo za novinku, aby nepřekonala staršího konkurenta. Výběr z her ukazuje, že GeForce GTX 760 překonává ve všech titulech Radeon HD 7950 a HD 7950 Boost. Průměrně to vypadá, že rozdíl vůči výkonnějšímu Radeonu je kolem deseti procent. Jak to bude doopravdy zjistíme až po změření všech her a porovnání výsledků.\nNvidia se také chlubí mnohem lepší hlučností karty s referenčním chladičem. Jelikož je na obrázku napsáno "starý a nový" kontrolér ventilátoru, je pravděpodobné, že výrobce nejprve osadil kartu nějakým starým a poté novým. Spíše to ale bylo tak, že původní kontrolér z GeForce GTX 670 (PCB je stejné) byl nahrazen nějakým lepším. Výkyvy otáček by měly být nižší, karta tišší. Jak je to doopravdy opět zodpovíme později.\nPoslední slajd ukazuje specifikace karty. CUDA jader je aktivních pouze 1152, frekvence jádra je nastavena na 980 MHz. Typický Boost by měl být někde kolem 1033 MHz. Možná výše, možná níž - to také otestujeme.Výkon karty ve výpočetním nasazení je 2,3 TFLOPs. Kapacita pamětí na 256-bitové sběrnici může být 2-4GB. Frekvence pamětí je 6 GHz. O napájení karty se starají dva 6-pinové konektory, TDP je stanoveno na 170W.\ndalší ankety Hlasovalo: 22


Aktuality | Sezona na zámku v Třeboni začne výstavou amarylis | Písek Online\n9. 04 2015 | Na úvod turistické sezony chystají na zámku v Třeboni ojedinělou výstavu amarylis. Stovky zvonů těchto tradičních pokojových květin zaplní rožmberskou zámeckou trasu od 11. dubna minimálně na devět dnů. Letošní devátý ročník výstavy je věnován 400. výročí narození Jana Adolfa I. ze Schwarzenbergu a má podtext Amarylis a proutí, řekl dnes ČTK kastelán Pavel Hofman.\nStovky různobarevných amarylis objednává správa zámku v Nizozemsku, do Třeboně květy dorazí v krabicích sevřené do malých poupat. Zaměstnanci je pak přenášejí z chladnějších místností do teplejších, a naopak, aby všechny na dobu aranžování vykvetly. Stejná práce zaměstnance zámku čeká s vlastní sbírkou amarylis v květináčích, která čítá zhruba stovku kusů. "Strefit se do termínu, aby nám kvetly na začátku turistické sezony, je trochu alchymie, vycházíme z toho, že amarylis po zasazení vykvétá za 30 až 50 dnů," uvedl kastelán.\nV zámecké sbírce jsou desítky variant jak s jednoduchými, tak plnými květy, v barvě bílé, bílo-zelené, růžové i červené. Amarylis neboli hvězdníky mají dva nebo tři květy, některé až pět. Ze starších cibulí vyroste více stvolů. Velikost květu se pohybuje od necelých deseti do 20 centimetrů. "Běžně jsou známé jasně červené a bílé, proto jsme se rozhodli, že lidem ukážeme, že ta škála je mnohem širší," podotkl Hofman.\nZa jediný víkend výstavu obvykle navštíví tisíc lidí. První ročník se nesl v duchu Velikonoc, další třeba s podtextem Amarylis a garderoba či Amarylis a fantazie. K nejúspěšnějším patřila Amarylis a tulipány. Zajímavá byla japonská inspirace Amarylis a sklo. Další ročníky byly v duchu maškarním a vazby v zrcadle staletí. Na květinových aranžmá se vedle místních podílí i experti z dalších jihočeských zámků.\n"Tentokrát bude v aranžmá využito proutí, vrbové, březové i jiné, objeví se také větší množství košíkářských výrobků. Aranžmá jsou na zemi, na nábytku, na zábradlí či na schodech," uvedl Hofman.\nVýstavu o víkendech tradičně doplní vystoupení skupin historického tance a šermu, 18. dubna bude také velký květinový trh. Po celou dobu výstavy si návštěvníci mohou koupit cibule amarylis v konírně zámku.


Držáky do auta - KLelektronik.cz\n> Tablety, telefony>Smart Media>Držáky do auta\nDržáky do auta Nalezené výsledky: 11\nDržák Telefonu do Auta | Univerzální |... Držák Telefonu do Auta | Univerzální |...\nTento Nedis® magnetický držák do ventilace představuje bezpečné řešení, díky kterému budete mít svůj chytrý telefon vždy po ruce. Nasaďte držák do ventilace v autě a k zadní straně chytrého telefonu připevněte železnou destičku. Teď můžete chytrý telefon vyndávat z držáku a zase jej do něj vracet jednou rukou. Tento Nedis® magnetický držák do ventilace představuje...\nS tímto univerzálním držákem spolehlivě upevníte v automobilu své PDA zařízení, chytrý telefon nebo MP3 přehrávač. Držák se snadno připevňuje a vaše zařízení bezpečně zajistí. Nastavitelný držák lze otáčet v rozsahu 360° a naklápět pod úhlem až 90°. S tímto univerzálním držákem spolehlivě upevníte v...\nTato Nedis® upevňovací přísavka představuje bezpečné řešení, díky kterému budete mít svůj chytrý telefon vždy po ruce. • Silná upevňovací přísavka zajistí bezpečné uchycení držáku • Systém pro snadné otevírání umožňuje rychlé vložení a vyjmutí chytrého telefonu • Univerzální: vhodný pro chytré telefony o velikosti 56-85 mm Tato Nedis® upevňovací přísavka představuje bezpečné...\nDíky tomuto 3 v 1 držáku do auta můžete ve vozidle bezpečně připevnit PDA, mobilní telefon nebo MP3 přehrávač. Držák můžete přichytit na okénko pomocí přísavky nebo na otvor ventilace pomocí speciálního úchytu. Držák s nálepkou můžete přichytit na palubní desku. Do samotného držáku telefonu se vejde i fotografie. Díky tomuto 3 v 1 držáku do auta můžete ve vozidle...\nUniverzální Držák na Telefon Okno v... Univerzální Držák na Telefon Okno v...\nUniverzální Držák na Telefon Palubní Deska... Univerzální Držák na Telefon Palubní Deska...\nS tímto univerzálním držákem spolehlivě upevníte v automobilu své PDA zařízení, chytrý telefon nebo MP3 přehrávač. Držák se snadno připevňuje a vaše zařízení bezpečně zajistí. S tímto univerzálním držákem spolehlivě upevníte v...\nUniverzální Držák na Telefon Ventilace v... Univerzální Držák na Telefon Ventilace v...


Správcem osobních údajů podle čl. 4 bod 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (dále jen: „GDPR”) je Bc. Urbi Tomáš., IČ 08975523, se sídlem Dusíkova 23, Brno-Lesná 638 00 (dále jen: „správce“).\nadresa: Cihlářská 38, Brno 602 00\ntelefon: +420 774 232 242\nSprávce zpracovává osobní údaje, které jste mu poskytl/a nebo osobní údaje, které správce získal z webu urbimarketing.cz na základě odeslání poptávky z webu urbimarketing.cz na e-mail - tomas@urbimarketing.cz\nSprávce uchovává osobní údaje po dobu, než je odvolán souhlas se zpracováním osobních údajů pro účely marketingu, na dobu neurčitou, jsou-li osobní údaje zpracovávány na základě souhlasu.\nV. Příjemci osobních údajů (subdodavatelé správce)\nPříjemci osobních údajů jsou osoby zajišťující služby provozování webu (WEDOS, WordPress) a další služby v souvislosti s provozováním webu, zajišťující marketingové služby.\nCookies můžete vymazat také sami přímo ve svém prohlížeči, který využíváte prohlížeče, který používáte k přístupu na naše stránky:\nSafari - https://support.apple.com/kb/PH21411?locale=cs_CZ&viewlocale=cs_CZ\nSafari (iPad či iPhone) - https://support.apple.com/cs-cz/HT201265\nOdesláním poptávky z webu urbimarketing.cz na e-mail - tomas@urbimarketing.cz, potvrzujete, že jste seznámen/a s podmínkami ochrany osobních údajů a že je v celém rozsahu přijímáte.\nSprávce je oprávněn tyto podmínky změnit. Novou verzi podmínek ochrany osobních údajů zveřejní na svých internetových stránkách - https://urbimarketing.cz/ochrana-osobnich-udaju/\nMáte-li dotaz k ochraně osobních údajů, neváhejte mně kontaktovat na emailu: tomas@urbimarketing.cz. Toto prohlášení o ochraně osobních údajů je platné od 2. října 2021 a vydává je správce Tomáš Urbi.


Nakladatelství Portál | Časopisy | Rodina a škola | Ukázky | JEDNOTNÝ SYSTÉM ŠKOLSTVÍ V EU? NECHCEME!\nPortál.cz > Časopisy > Rodina a škola > Ukázky > JEDNOTNÝ SYSTÉM ŠKOLSTVÍ V EU? NECHCEME!\nJEDNOTNÝ SYSTÉM ŠKOLSTVÍ V EU? NECHCEME!\nAutor: Tatiana Welchová | Datum: 16.1.2008 | Vydání: 1/2008\nEvropská unie se stále snaží propojovat vzdělávací systémy jednotlivých zemí, a umožňovat tak mobilitu lidí (spolu s jejich dětmi) za prací. Vydávají se směrnice, vyhlašují programy podpory, organizují rozličné projekty. Výsledky jsou však stále žalostné.\nSoučasné období mohutné globalizace s sebou přináší jevy, s nimiž jsme se v minulosti nesetkávali. Jedním z významných cílů evropské politiky je zvýšit ekonomický růst, který je podle odborníků úzce propojen s mobilitou obyvatelstva a jeho ochotou stěhovat se za prací. Lidé si jsou vědomi, že se v nové zemi musí integrovat, přizpůsobovat zcela novým jevům a potýkat se s mnoha rozdíly, těžkostmi a nepochopením. Evropa je stále propastně rozdílná v pojetí ekonomiky i práva a vzdělávací systémy jednotlivých zemí na tom nejsou lépe. Přestěhování celé rodiny v rámci Evropy do odlišného jazykového prostředí je z hlediska začlenění dětí do jiného vzdělávacího systému natolik obtížné, že o tom většina rodin ani neuvažuje. Ti, kdo se k tomuto odváženému kroku odhodlají, se často dostávají do obtížné situace a jejich děti mají snížené šance dosáhnout vyššího vzdělání. Vzdělávací systémy evropských zemí jsou téměř neslučitelné, nejsou připraveny na žáky přicházející z jiných vzdělávacích systémů s nedostatečnými jazykovými základy, které jsou z hlediska školní úspěšnosti stěžejní. Pomoc je těmto dětem poskytována jen zřídka nebo vůbec. Kurikula globálně zaměřené multikulturní a multilingvální školy sice existují, ale vyskytují se sporadicky. Mobilita za prací se tak stává doménou svobodných a bezdětných, kteří tato rizika podstupovat nemusí. Evropské vzdělávací systémy v současné době k mobilitě za prací nevytvářejí podmínky a jde o jednu z oblastí, do níž si země vzájemně nezasahují. Kde hledat příčiny této zdrženlivosti?\nObavy o ztrátu identity\nTéma jakýchkoli nutných změn v jednotlivých školských systémech dokáže spolehlivě rozbouřit vody nejen v jednotlivých zemích, ale i přímo na půdě evropských institucí. Vzdělávací systém je, kromě nabývání znalostí, určen také k předávání kulturních hodnot, postojů a tradic. Právě ty jsou v jednotlivých evropských zemích dramaticky odlišné, a proto jde o téma těžce diskutabilní. Při otevření této problematiky jsou pravidelně nastoleny jedny a tytéž otazníky spojené s přehnanými obavami o ztrátu národní identity. Přitom není potřeba, abychom se tvrdohlavě izolovali jeden od druhého za účelem zachování národní identity. Vždyť i v rámci jednotlivých zemí vedle sebe žije mnoho kulturně odlišných regionů s vlastními zvyky a tradicemi.\nEvropské komisi není tento problém cizí a řada vzdělávacích projektů vycházejících z její iniciativy se zaměřuje právě na zlepšení komunikace mezi národy. Cílem je přivést lidi ke společnému stolu, naučit je chápat vzájemné rozdílnosti ve vzdělání, akceptovat jiný náhled na věc a nalézt společné řešení problémů. Ve své podstatě jde o naplnění slova tolerance a o plné pochopení jeho významu v praxi. Ovšem právě v praxi se tyto myšlenky nedaří plně realizovat a existuje tady velký rozpor mezi záměry a skutečností. Nejde totiž jen o to, vzájemně se poznat, ale i o vytváření podmínek pro společný život na evropském kontinentu.\nVe školách převládá etnocentrismus\nKurikulární politika jednotlivých zemí EU se zásadně liší v obsahu, míře rodičovské angažovanosti a ve vymezování času na vzdělávání v jeho dílčích stupních, ale má také mnoho společných univerzálních rysů. Jak bylo zjištěno prostřednictvím mnoha empirických výzkumů, žáci s odlišnými kulturními vzorci se zcela rozdílně učí. Významné diferenciace ve výsledcích školního vzdělávání mají své projevy také v sebehodnocení žáků, jejich vztahu k učení a v postojích k vyučujícím. V některých školních systémech jsou vztahy mezi pedagogy a žáky natolik neformální, že si vyučující stěžují na neukázněnost svých svěřenců. Tento problém netrápí školství české ani francouzské, kde je mezi vyučujícími a žáky naopak velký autoritativní odstup. Vzdělávání v evropských zemích má jeden společný prvek: obtížně se oprošťuje od škodlivého vlivu etnocentrismu, který směřuje k poznávání a hodnocení světa jen z perspektivy kultury vlastního společenství. Vede to k pocitu nadřazenosti nad ostatními kulturami a samo o sobě nedává předpoklad k úspěšné kulturní komunikaci mezi evropskými národy. Přitom etnocentrismus je v přímém rozporu s globálním fenoménem výchovy k multikulturalitě, která předpokládá schopnost člověka chápat a přijímat specifika odlišných kultur a vést s nimi dialog. Člověk má přirozenou tendenci pokládat vše, co se vymyká jeho vlastnímu kulturnímu průměru a způsobu života, za zvláštní a nepřirozené. Každý z nás si jistě někde vyslechl nejeden komentář tvrdě a neobjektivně posuzující ten či onen evropský národ. Ve výchově a vzdělávání by nemělo jít pouze o vytváření podmínek ke vzájemnému respektu, ale ke vzájemné prostupnosti a akceptování jiných kultur. Prvky multikulturní výchovy jsou ve vzdělávacích koncepcích evropských zemí spoře zastoupeny a většina z nich stále tíhne k určité monokulturní omezenosti. Kdybychom však dnes srovnali čas věnovaný v českých školách právě multikulturní výchově, byli bychom asi mile překvapeni pozitivními výsledky ve srovnání s jinými zeměmi, kde je tato tematika v rámci školních lavic úspěšně ignorována. Kupodivu je tomu tak zejména v těch zemích, které měly lví podíl na vzniku EU. Výchova a vzdělání mají na člověka významný vliv od útlého dětství, a aniž by si to vždy uvědomoval, vše v tomto procesu osvojené prostupuje celým jeho životem. Pokud si hodnoty multikulturality člověk včas neosvojí, jejich chápání pro něj může být později nesmírně obtížné. Ačkoli země neustále hledají cesty k zefektivnění svých vzdělávacích systémů, nejsou zde náznaky převratných změn směřujících k hromadnému multikulturnímu vzdělávání a sbližování jednotlivých vzdělávacích systémů. Jeden z pilířů známé Delorsovy zprávy vyzývá k tomu, abychom se učili žít společně a s ostatními. Jinými slovy to znamená, abychom se snažili spolupracovat, komunikovat, navzájem si porozumět, sdíleli stejné hodnoty pluralismu a nenásilně řešili konflikty. Učíme se však tomu? Zamyslíme-li se hlouběji nad současnou situací, zjistíme, že skutečnost je slovům této výzvy na hony vzdálena. Stačí jen pozorovat některé matky s potomky na pískovišti a dojdeme k zajímavým závěrům. Mnohé z nich dávají svým dětem tyto instrukce: „Cože? On tě uhodil? Tak mu to vrať!“ Mnozí rodiče jsou při výchově svých potomků přesvědčeni o tom, že nejlepší obranou je útok, aniž by byli schopni si plně uvědomit důsledky své výchovy. Vedou tím potomky k řešení konfliktu silou a nevědomky se často drží výchovného vzoru, kterým sami prošli. Tento přístup je velmi vzdálen nejen slovům Delorsovy zprávy, ale také vědeckým pedagogickým přístupům a souhlasit s ním nelze. Je ovšem otázkou, zda lidé, kteří jsou vedeni k mírumilovným způsobům řešení konfliktů, dokážou čelit aroganci a agresivitě dnešního světa. Už jen na tomto jednoduchém příkladu si lze povšimnout rozporu ve výchovném postupu. A právě těch máme v Evropě mnoho.


"Coming-out" kaplana pražské kavárny: Tomáš Halík chtěl zneužít svůj kostel. Kardinál Duka konečně zasahuje. Kdo je Halíkova sestra Jeannine? Falešný dialog. Zbrusu nový KKK jen tak něco nezastaví | PROTIPROUD\n"Coming-out" kaplana pražské kavárny: Tomáš Halík chtěl zneužít svůj kostel. Kardinál Duka konečně zasahuje. Kdo je Halíkova sestra Jeannine? Falešný dialog. Zbrusu nový KKK jen tak něco nezastaví\nMichal Semín komentuje roztržku mezi Tomášem Halíkem a kardinálem Dukou ohledně pokusu o dobytí Církve homosexualistickou lobby a vysvětluje podstatu ničivého působení "faráře Halíka", které v líbivém kabátku útočí na základy lidství\nTomáš Halík je v těchto dnech konfrontován se situací, na niž není ani trochu zvyklý. Kardinál Dominik Duka rozhodl, že v kostele, kde Halík působí, nesmějí proběhnout „představení“, jimiž se chtěla vysokoškolská farnost v „pražské kavárně“ zviditelnit v rámci blížícího se homosexualistického sletu Prague Pride.\nJejich hlavním pořadatelem měl být spolek Logos, sdružující „homosexuálně a lesbicky orientované věřící.“ Obě akce - beseda s americkou řeholnicí Jeannine Gramickovou „O šikaně v církvi a mimo ni“ i promítání polského filmu o homosexuálním knězi Ve jménu - prý přesto proběhnou, nebudou se však alespoň konat na církevní půdě.\nRespekt na oko\nTomáš Halík k tomuto zákazu poznamenal: „Pražský arcibiskup kardinál Duka využil svého práva vydat zákaz obou akcí s odůvodněním, že sice neodmítá dialog v církvi na toto téma, ale považuje časovou souvislost s Prague Pride za nevhodnou… Respektujeme jeho rozhodnutí s tím, že k potřebné akademické diskusi a otevřenému dialogu na toto téma se vrátíme později za příznivějších okolností.“\nBabišův novinář a Halíkův farník Ondřej Koutník či bývalý Halíkův kaplan, dnes rovněž novinář Jan Jandourek překvapenému publiku vysvětlují, že mezi Halíkem a kardinálem Dukou ve skutečnosti k žádnému konfliktu nedošlo. Předmětem sporu prý nebyla, jak ostatně tvrdí i Halík, otázka potřebnosti „dialogu o postavení homosexuálních věřících v církvi“, jako spíše nevhodnost zvoleného termínu. Jak této na české poměry nepříliš obvyklé církevní aférce rozumět?\nHalík ve vleku svých ambicí\nBylo jen otázkou času, než se Halík vybarví do duhova. Nikoli proto, že by sám byl touto úchylkou postižen. Důvod je jiný: V kruzích, v nichž se pohybuje, je obdivný postoj k homosexualitě, respektive homsexualismu samozřejmostí. Proto se od kněží, kteří se v takovém prostředí chtějí dlouhodobě společensky uplatnit, očekává, že i oni budou působit v linii čím dál tím mocnější homosexualistické lobby. O tom, že má nemalý vliv i na církevní prostředí svědčí mnohé - v poslední době například rozhovor mezi dvěma dominikány v Katolickém týdeníku (oficiální list českých a moravských biskupů), který pro svoje homosexualistické směřování vyvolal u mnoha čtenářů značné pohoršení.\nDialog farář Halík vede jen tehdy, má-li se v něm uplatnit názor, nemající oporu v katolickém učení\nHalíkova angažovanost v této politické práci vyplývá jistě z toho, že ji mnoha gesty akcentuje i papež František a s ním spříznění církevní hodnostáři. Ti by akceptaci homosexuálního soužití rádi prosadili do závěrů řádné biskupské synody o rodině, plánované na říjen tohoto roku. Právě proto prezentoval farář Halík obě besedy jako „akademickou debatu o šikaně v církvi i společnosti v souladu s výzvou papeže Františka, aby před nadcházející biskupskou synodou o rodině probíhala v církvi svobodná a široká diskuse“.\nKdo je „sestra“ Gramicková?\nStejný cíl má i zmíněná Jeannine Gramicková. Pořadatelé besedy představili sestru Jeannine takto: „Sestra Jeannine Gramicková se ve Spojených státech už od sedmdesátých let věnuje LGBT lidem, kteří se nechtějí vzdát svého místa v církvi. Je spoluzakladatelkou hnutí New Ways Ministry a ve svém domovském Marylandu se také vyslovuje za manželství pro všechny.“ Již z této druhé věty je zřejmé, že Gramickové nejde o ochranu homosexuálů před údajnou šikanou, ale o plné zrovnoprávnění homosexuálních svazků s manželstvím. Je toto ve skutečnosti i Halíkovo poselství?\nSestra Jeannine se zabývala homosexualistickou agendou již od 70. let, a to nikoliv jako pastorační pomocnice „utlačovaných“ homosexuálů, jak se často mylně uvádí, ale jako občanská aktivistka. Takto ustanovila organizace jako „Dignity/Baltimore“, „Dignity/Washington D. C.“, „Dignity/Philadelphia“ nebo „Conference for Catholic Lesbians“. Po spojení s P. Robertem Nugentem spoluzaložila zřejmě nejvlivnější homosexualistickou organizaci, slavící úspěchy v odpadlických strukturách americké církve, „Catholic Coalition for Gay Civil Rights“ (CCGCR).\nJejím hlavním účelem bylo organizovat homosexuály mezi kněžími a řeholníky a vytvořit z nich politickou sílu, která by představovala jakousi „katolickou platformu“ pro šíření homosexualistické agendy v církvi. Spolu též založili organizaci „New Ways Ministry“, kterou sestra Jeannine řídí dodnes. Uznání homosexuálních svazků však není to jediné, za co Gramicková bojuje. Je též spojena se vznikem spolku „Katolíci pro svobodnou volbu“, podporujícího „právo“ ženy na potrat.\nLesbismus a potraty – poselství postmoderní řeholnice\nV roce 1984 Kongregace pro společnosti zasvěceného života nařídila P. Nugentovi i sestře Gramickové, aby se na činnosti „New Ways Ministry“ již dále nepodíleli a zakázala jim další práci s osobami, trpícími homosexuálními sklony. Neuposlechli. V roce 1996 proto zahájila vyšetřování jejich činnosti Kongregace pro nauku víry, tehdy pod prefekturou pozdějšího papeže Josepha kardinála Ratzingera. Konečné rozhodnutí, přijaté r. 1999, zakazovalo Nugentovi i Gramickové „trvale vykonávat jakoukoli další činnost s homosexuálně zaměřenými osobami“.\nNugent se vrátil k běžné práci ve své farnosti, Gramicková se však tomuto rozhodnutí opět odmítla podrobit. V roce 2001 byla proto z řad své řeholní komunity, řádu Školských sester Notre Dame, vyloučena. Vzhledem k tomu, že jako řadová civilní aktivistka by již neměla pro homosexualistickou lobby žádnou cenu, bylo nutno najít řeholní komunitu, která se jí ujme. Nakonec byla „sestra“ Jeannine přijata řádem „Sisters of Loretto“ z Kentucky (zcela odlišný od kongregace loretánských sester, k němuž patřila i Matka Tereza), jenž se později transformoval do tzv. „Loretto Community“ a jako takový získal statut „neziskové organizace“, akreditované při OSN. Pod záštitou této prapodivné organizace pokračuje „sestra“ Jeannine ve své činnosti dodnes.\nToto na adresu činnosti J. Gramickové prohlásil nedávno zesnulý předseda biskupské konference USA chicagský kardinál Francis George:\n„Rádi bychom učinili zcela jasným to, že stejně jako jiné skupiny, jež se prohlašují za „katolické“, avšak popírají zcela ústřední části církevního učení, postrádá „New Ways Ministry“ církevní schválení a nevystupuje jménem katolických věřících.“\nDalší zkušební balónek\nŽe by o těchto skutečnostech Tomáš Halík nevěděl? Ale kdež. Šlo jen o další pokusný balónek, testující, zda je zdejší církevní obec již připravena k podobným „reformám“, jaké se v poslední době prosadily na západ od nás. Když to nevyšlo nyní, pokusí se o to v blízké budoucnosti zas. Jen to bude vyžadovat ještě více propagandistických článků v Katolickém týdeníku a získání otevřené podpory alespoň některého z biskupů (není žádným tajemstvím, že ke spolku Logos má blízko pražský světící biskup Václav Malý).\nPokrytecká hra na dialog\nPodstatné je, aby neustal Halíkův oblíbený „dialog“. Tento zdánlivě neutrální pojem je totiž církevními liberály cíleně používán jako nástroj k relativizaci obsahu víry. Lidé, kteří mají zkušenost s „halíkovským“ prostředím dobře vědí, že dialog se v něm vede jen tehdy, má-li se v něm uplatnit názor, nemající oporu v katolickém učení. S věřícími, kteří o pravdách víry odmítají pochybovat, Halík a jeho duchovní plémě žádný skutečný rozhovor vést nechce. Pro ně má jen slova pohrdání a odsudku.\nJakkoli se tedy kardinál Duka zachoval správně – vzhledem k Halíkově mediálně-politickému zázemí i vcelku odvážně – zmíněná aféra ukazuje, kdo je tady ve skutečnosti pánem. Kdyby byly u nás církevní poměry zdravé, nebylo by vůbec představitelné, aby člověk Halíkova smýšlení mohl vykonávat kněžskou službu, nota bene v Akademické farnosti, v níž má bezprostřední vliv na duchovní a intelektuální vývoj katolických vysokoškoláků. Takto se zdá, že i když arcibiskupský pes zaštěkal, pražská kavárensko-katolická karavana (KKK) potáhne zvesela dál.\nKéž bychom se mýlili.\nSemín, Halík, Duka, Prague Pride, Homosexualismus, New Ways Ministry,


O co jde bráchovi? | Poradte.cz\nO co jde bráchovi?\nOd: tichavoda® Datum: 15.07.16 19:55 odpovědí: 15 změna: 16.07.16 14:22\nZdravím , mám problém s bráchou . Je mu 38 let a má svou rodinu . Je sice o 9 let starší než já,ale vždycky jsme si hodně rozumněli . Poslední dobou se mě snaží bezdůvodně provokovat . Například když jsem byla u rodičů a řekla jsem ,že jedu k době do bytu ,tak on začal naprosto vážně ať už vypadnu , že je rád, že mě neuvidí atd . Jestli tohle bere jako srandu, tak já ale ne . Nebo třeba jde kolem mě a když už je za mnou , tak mě najednou bouchne do zad ,ale je to fakt pecka a navíc se hrozně leknu . Když se ohradím, tak se mi směje,že nic nevydržím, abych se z toho nerozbrečela atd.\nK další věci došlo dneska - napsala jsem na facebook ,že jedu příští týden na výlet a cílovou destinaci . Dnes tu byl s rodinou a začal přede všemi,že jsem to napsala . Rodiče samozřejmě zděšení, proč to tam píšu a co tam vlastně píšu i jindy , Brácha si přisadil,že teď mám průser atd a začal se mi vysmívat jakože teď dostanu od rodičů sprda. . Jasně, mám ho v přátelích a tak vím,že si může cokoliv přečíst , ale nečekala jsem ,že se o to bude dělit se všema . Já taky nikomu doma neříkám, co zase on píše nebo dává zase k sobě na profil . Přitom šlo o naprosto banální status a nikomu jsem tím neublížila . Taky chci mít na svém profilu určitou svobodu a ne, abych se bála tam něco napsat . Takže jsem si ho vykopla z přátel . Zajímavé je ,že mám na fb i sestru a ta je úplně v pohodě a nikomu nevykládá, co si u mě přečetla ..\nNevím, co se bráchovi děje . Nic mu nedělám ,ale on se snaží mě pořád k nečemu vyprovokovat . Myslím,že je na takové věci už dost starý , aby "žaloval " atd . Nikdy takový na mě nebyl .Nepohádali jsme se prostě nic a myslím kdybych se ho zeptala, proč se tak chová, tak mi to stejně neřekne nebo řekne ,ale leda tak urážku na mě . Skoro se bojím s ním být někde o samotě ,aby zase něco nepřišlo . V jeho rodině je to taky v pohodě , práci má , peníze taky a zdraví taky , takže fakt nevím, kde je najednou chyba a proč se tak chová jen ke mě . Co s tím?\nDatum: 15.07.16 19:58\nJak my to máme vědět? Nedozvíte se to, dokud ho nekonfrontujete osobně, jinak to bude dělat dál.\nDatum: 15.07.16 20:08\n1. Bratr má samozřejmě pravdu, že jste hloupá, když píšete na FB nesmysly, které vás jen mohou poškodit.\n2. Zeptejte se ho, proč to dělá.\nVám je 29 let? Nemohu uvěřit. Toto je zpověď puberťačky. Neznáme vašeho bratra a na rozdíl od vás se ho nemůžeme zeptat. Ani po pravdě nevím na co bych se ho ptala.\nDatum: 15.07.16 20:15\njasně, zase já blbá .. jo, je mi 29 představte si to . Hlavně,že se to tady jmenuje PORAĎTE a ne suďte ..\nBlbá asi ne, ale nezkušená určitě. Ale na pojmenování nezáleží. Ve svém věku bys už mohla vědět, jak si zjednat pořádek a respekt. U kohokoli. Nebo se takovým lidem vyhnout. Každý si k tobě dovolí jen to, co mu ty sama dovolíš. Tvůj brácha má zřejmě nějaký problém, který si ventiluje právě na tobě. Protože ty mu to dovoluješ a u tebe mu to projde.\nDatum: 16.07.16 11:21\nA proč se necháváte od bráchy provokovat? Jste oba dospělí, tak se nechovejte jako dva puberťáci. Bratrovi řekněte rázně, ať se stará o sebe, co si kde píšete je jen Vaše věc. Jste svéprávná, ne? A když Vás bouchne do zad, je takový problém otočit se a jednu mu vrazit? Na jeho rýpání odpovědět, ať si rýpe doma do manželky a neventiluje si své mindráky na Vás? Musíte ho umět usadit a získat si respekt. Dovolí si k Vám tolik, kolik mu sama dovolujete..Buďte pohotová, nebojte se ozvat a bránit se!\nDatum: 15.07.16 20:21\nPřemýšlejte o sobě, proč si vybral právě Vás za cíl takových škodolibých provokací. Cítí, že Vy se neumíte bránit, že se budete vztekat jako malá holka. No a tak se blbě baví. Třeba si tak léčí vlastní sebevědomí, nikdo jinej mu tenhle trapný humor nebere a jeho paradoxně těší, jak to prožíváte.\nDatum: 15.07.16 22:01\nS tim facebookem jste asi ujeti oba a on navic neco psychicky nezvlada, necim trpi - nejspis zavist - mate asi neco, co on nema a mit nemuze, zamyslete se a nebo se ho rovnou zeptejte, co ho tak žere, treba to z nej vypadne.\nDatum: 15.07.16 21:43\nMně se přístup Vašeho bratra také nelíbí, ale Ládin má pravdu: bratr si k Vám dovolí jenom to, co mu dovolíte Vy sama. A "vykopnout si ho z přátel" místo, abyste se zamyslela nad tím, co se vlastně stalo?\nUvědomujete si, že Váš profil na FB je z velké části veřejný? A kolika lidem jste prostřednictvím FB sdělila, kdy bude Váš byt prázdný?\nDatum: 16.07.16 03:42\nA ohradila jste se vůbec vůči jeho výpadům? Mela byste mu hodně rázně dát najevo, že se k vám takhle chovat nebude. Co jste dělala třeba po té ráně do zad? Já třeba vím, ze bych ho okamžitě servala, protože to už je naprosto přes čáru.\nDatum: 16.07.16 05:30\nKolik let je bratr ženatý?\nNebude v tom zakopaná švagrová? Někdy zdání pohody dost klame. Neventiluje si brácha něco?\nDatum: 16.07.16 06:43\nPřipadá mi, že se chováte jako malá. Ten výlet - připomíná mi to malé děcko, které se chlubí: Héééčte, a my pojedeme na výlet. Do ZOO! /a vy néééé/.\nNechápu, proč jako 29 letá dospělá žena toto píšete na FB. Pokud se o to nechcete dělit se všemi, jak píšete, neuveřejňujte to. Co je komu po tom, že Máňa Vocásková jede na výlet na Kokořín? Já pojedu na Sázavu, na FB po špatných zkušenostech známých nechodím a tak si mám, proboha, snad vylepit plakát na hasičárnu, aby všichni věděli, že baba Jaga bude řádit na Sázavě? Proč se chlubit soukromými věcmi? Komu chci, tomu to řeknu, ostatním je pendrek po tom. Když jste to uveřejnila, /důvod neznám/ musíte se smířit s tím, že si to může přečíst každý, tedy i brácha. A že se Vám proto bude třeba smát. Smála bych se Vám taky.\nJinak je ale pravdou, že ten bratr se nechová pěkně. Když si potrpíte na podobné dětské žertíky a on Vás znenadání bouchne do zad, sedněte si třeba na zhasnutý záchod a počkejte až tam půjde. pak se na něj vyřiťte. Určitě se taky lekne, nebude to čekat. Nebo podobné srandičky. Ale to my jsme dělávali tak ve věku 14 - 15 let. Ovšem, když si na to potrpí, proč ne.\nAsi bych si s ním někdy sedla se sklenkou vína a zeptala se, proč se on tak chová. Nepopichuje ho třeba jeho manželka? Nemá proti Vám něco? Když jste si až donedávna rozuměli dobře, nějaká překážka tam asi bude. Chtělo by, aby se vyzpovídal. A teprve pak se to dá řešit dál. Jaga.\nDatum: 16.07.16 10:28\nA já opět souhlasím s Uskou. Asi bratrovi došla s Vámi trpělivost a dává Vám to najevo. Taky jsem si po přečtení dotazu myslela, že to psal třináctiletý rozmazlený fracek. Prostě dospělá rozumná ženská by na jakoukoliv poradnu na netu takový dotaz nedala. Bratr třeba neví, jak jinak Vám dát najevo, že jste hrozná. Takže změňte nejdřívu své chování ukňourané puberťačky a chování bratra k Vám se nejspíš také změní. Jo, a nekritizujte rádce, za jejich rady, i když se Vám nelíbí. Ve Vašem věku Vám těžko někdo bude radit, abyste šla žalovat rodičům, oni že dají bráchovi na prdel a on už na Vás bude hodný\nDatum: 16.07.16 12:59\nZdravím. Já se vás musím zastat. Určitě se k bratrovi chováte tak, jako vždycky, odmalička. Ale nezaznamenala jste, že u NĚJ došlo ke změně. Dokud byl starší "dítě" a měl navrch - nad malou hloupou holkou, bylo to v pohodě. Ale pak jste oba dospěli a v něm se usadilo přesvědčení, že už navrch nemá. A to on prostě nesnese. Evidentně žijete bezproblémově a bezstarostně (viz dojem pisatelů nade mnou). Ale čím přesně jste ho převýšila, to si musíte odvodit sama. Jste usměvavější než on? líp se vám daří? doma se s nikým nehádáte? jezdíte si po výletech a jeho manželka vám do toho nemůže "kecat"?...?...? Idanova\nDatum: 16.07.16 14:22\nNaprostý souhlas, já bych byla ještě ostřejší, brácha má z vás komplexy. No a vy jste suverénní, bezproblémová, tak ho tím samozřejmě nevědomky trochu provokujete. No a jelikož neumí své pocity vůči vám zvládnout, chová se prominutím jako id..t, zastydlá puberta. Mmch, co je na tom, že napíšete na fb o chystaném výletu? Absolutně nic, to nemůže vadit vůbec nikomu, leda ... Choval by se stejně, i kdybyste tam napsala cokoliv jiného. Ve 39 je to trochu trága, takhle se chovat k sestře, ale je to tak, takže se mu podle vaší nálady buď vyhněte, třeba i s výmluvným gestem nebo proslovem nebo si taky nachystejte něco jedovatého a klidně mu to s úsměvem vmeťte, aby viděl, že se ho nebojíte. Když se ohradí, tak mu řekněte, brácha, to jsem ráda, že ti došlo, proč se chováš jako... A rodiče a sestru si pozvěte na pomoc .


Dialog o transformaci s Erikem Bestem\nDialog byl natočen v úterý 6. prosince 2011 dopoledne v prostorách společnosti E. S. Best / The Fleet Sheet, Soukenická 13, Praha.\nMS: Co pro vás znamenal rok 1989? Jak jste jej vnímal?\nEB: V létě 1989 jsem byl Praze, avšak listopad 1989 jsem trávil v Chorvatsku.\n… Studia a zájem o Československo …\nMS: Co bylo příčinou, že jste přijel do Československa?\nEB: Pouze můj zájem je navštívit. Nepočítal jsem, že zde nastanou nějaké změny. Studoval jsem předtím ruštinu, dějiny Sovětského svazu …\nMS: … politologii …\nEB: To mě osobně zajímalo. Studoval jsem nedaleko odsud, a tak jsem se sem vydal.\nMS: Jak na vás udělal tento stát dojem v kontextu informací, které člověk na západě získával?\nEB: Nejprve mě zaujalo, že vojáci nechtěli mluvit rusky, zkrátka neuměli. Já jsem uměl rusky lépe než oni, což mě překvapilo, jelikož mi bohužel během sedmi, osmi let studia ruštiny nikdo neřekl, že vy Češi mluvit rusky nechcete. Byl jsem překvapen. A pak Praha. Byla a je krásné město, i v totalitním režimu. Zalíbila se mi. Během návštěvy jsem poznal, že bych zde mohl eventuálně žít.\nMS: A to se vám splnilo. Když jste sem přijížděl, měl jste možnost se setkat s konkrétními lidmi, jako byli disidenti? O nich se na západě vědělo.\nEB: Ne, takovou příležitost jsem neměl. Potkal jsem jenom jednoho mladíka, který pracoval v hotelu. Neměl jsem dopředu objednaný pokoj, neměl jsem kde bydlet a shodou okolností ani nebyl v hotelu žádný volný. Můj nový známý mi nabídl, že bych mohl přespat u něj, což jsem považoval za cosi fantastického, neočekávaného. Pracoval přes noc a já jsem u něj zůstal. Tak jsem viděl malý československý byt, poslouchal jsem rádio a viděl jsem trochu toho života.\nMS: Co vlastně věděl mladý studující člověk ze Západu o Československu?\nEB: Mnoho jsem toho předem samozřejmě nevěděl.\nMS: V rozhovoru pro Hospodářské noviny jste se vyjádřil, že Československo a později Česká republika byly pomyslným Švýcarskem východního bloku.\nEB: Nevím přesně, jestli tehdy, ale o něco později … Myslím, že Rusové tak uvažovali. Co se života týče, bylo to tu lepší než v Rusku. Bezpečnější, příjemnější.\nMS: Čekal jste, že komunistický systém se chýlí ke konci?\nEB: Ne, v létě 1989 jsem to samozřejmě netušil.\nMS: Během „pozorování“ východního bloku jste mohl seznámit s lidmi, kteří byli režimem diskriminovaní.\nEB: Žádné disidenty jsem neznal, kvůli tomu jsem nepřijel.\n… Sovětologie, Východ a Západ …\nMS: Přivedl vás pouze studijní zájem o tento svět. Přivedla vás sem sovětologie …\nEB: Přesně tak.\nMS: Zhroucení režimu bylo tedy překvapením i pro lidi, kteří se zabývali tímto fenoménem.\nEB: Já jsem byl tehdy v Chorvatsku a tam se to neměnilo. Chorvatsko tehdy bylo součástí Jugoslávie a oni měli takové přísloví, že tam žijí v ráji. Pochopitelně šlo o černý humor, protože jenom tam se to neměnilo.\nMS: Nakonec se i oni dočkali, avšak v Jugoslávii a Rumunskuu došlo ke krvavému střetnutí. Ostatní režimy, či lépe jejich představitelé, kteří vládli, prozřeli, že takto to dál už nelze …\nEB: Myslím si, že zde hrála roli spousta různých vlivů, jako třeba vliv mezinárodních bankéřů. To vidíme dnes a myslím si, že to hrálo roli i tehdy. Pak je tu otázka mezinárodních podniků, které chtěly rozšiřovat své trhy. Pochopitelně, systém se do určité míry začal hroutit, ale podle mě je možné dlouho udržovat systém, který má na kahánku. To vidíme dnes. Celý západní svět je na tom velice špatně už čtyřicet let a není jasné, jak dál …\nMS: Lidé si ten fakt neuvědomují.\nEB: Jen říkám, že není pravda, že se ten systém musel zhroutit. Dalo se to dlouho oddalovat, stejně jako to západní svět oddaluje nyní, i když problémy jsou asi ještě větší než za Sovětského svazu.\nMS: Jakou roli přisuzujete Michaelu Gorbačovovi, jenž vystoupal na vrchol a poté se reformami snažil systém změnit?\nEB: Nedávno jsem si v Der Spieglu přečetl, že za tím stál Zdeněk Mlynář, že Gorbačov nebyl reformátor a že to vymyslel právě Mlynář, který …\nMS: … byl jeho kolega, přítel. Studovali spolu v Moskvě. Vraťme se ale k roku 1989. Britský historik Timothy Garton Ash jej nazval „Rokem zázraků“. Politická mapa střední Evropy byla podstatně změněna a lidé nepředpokládali, že věci půjdou tak rychle. Od toho to přirovnání k zázraku.\nEB: Zázrak? Světy Západu a Východu celou tu dobu samozřejmě spolupracovaly a nechtěly, aby se to změnilo. Když člověk studuje životopisy, když si přečte historický román Berlin 1961, dozví se, že to moc nechtěl měnit ani Západ. Neřekl bych, že to byl nějaký zázrak. Pouze to znamenalo, že se dohodli. Nakonec se ukázalo, že se to změnit může. Pokud studujete příběh Berlínské zdi, dojde vám, že Američané to uvítali.\nMS: Považujete to za nové rozdělení zájmů? Lidé, kteří hovoří o revoluci a pozdější proměně jsou na to příliš idealističtí?\nEB: Je zřejmé, že idealismus tam částečně být musel, stejně jako nutnost participace širší veřejnosti. Bez její účasti není možné revoluci udělat. Výsledek je, že ty dva světy se víceméně spojily. Možná ne úplně, protože u Ruska zatím přesně nevíme, co s ním bude. Západní svět teď ale víceméně začíná na Aljašce a končí na Kamčatce. To znamená, že když se zhroutí Západ, Sibiř taky. Dříve to tak samozřejmě nebylo, protože západní svět byl samostatný. Východ by si skoro ani nevšiml, kdyby na Západě byla krize. Teď je ale všechno propojené a není úniku.\n… Ideologie a vítězství liberalismu …\nMS: To je celkem chmurná vize směřování Západu. Posuňme se k ideologiím. Dá se s jistou nadsázkou říci, že nad komunistickou formou správy společnosti zvítězil liberalismus?\nEB: Dočasně asi ano. Jak to bude za rok, za dva, za pět, za deset … To nevíme.\nMS: Můžeme tvrdit, že bipolarita dávala světu jistotu a nyní jsme se ocitli v době nestability, nejistot.\nEB: Jistě. Myslím si, že ty dva světy si navzájem pomáhaly, aby byl systém stabilní. Na určité úrovni stály proti sobě, ale na vyšší úrovni proti sobě příliš nebyly.\nMS: Soudíte, že pro uchování stability je nutná protiváha. Jedna supervelmoc dlouhodobě existovat nemůže. Východní blok vyvažoval sílu západního světa.\nEB: My jako západ jsme se soustředili na falešného nepřítele. Sovětský svaz měl sice jaderné zbraně, ale vlastně jen díky tomu, že je dostal od nás. Buď jsme jim je dali, nebo je ukradli. A celou tu dobu skutečným nepřítelem, alespoň ideologicky a ekonomicky, byla Čína. Skoro ve stejnou dobu jsme ale Číně pomáhali. Bojovali jsme proti Sovětskému svazu, pomáhali jsme Číně a výsledkem je, že Čína je velmocí, a nikdo si ani nevšiml, že k tomu směřuje.\nMS: Do jisté míry Fukuyamova teze o konci historie – v tom smyslu, že existuje pouze jediný možný systém – byla velmi optimistická.\nEB: Pokud se nemýlím, tak to řekl před dvaceti lety. Pochybuji, že by to dnes opakoval. Jestli ano, tak svět, který by musel mít na mysli, je svět čínský a nikoli západní. Vyhlídky západního světa dnes nejsou příliš dobré.\n… Otázka krize a dluhu …\nMS: On to psal v polovině roku 1989. Západní civilizace netrpěla krizí, jako dnes, byť jste se zmínil o krizi dlouhodobé.\nEB: Soudím, že když západní svět rozšířil zónu prosperity, o níž hovoří Fukuyama, získal tím nějaký čas. Banky už byly přetížené a měly problémy. Společně s podniky získaly nové trhy, nové zákazníky, nové spotřebitele, nové možnosti uplatnit dluhy. To pro Západ přece byla ohromná příležitost. Namísto toho, aby čas využil k vnitřní konsolidaci, se západní svět pouze rozšířil. Co se dluhů týče, jsou na tom dnes Češi o něco lépe, ale víceméně stejně jako na Západě. Konkrétně Česká republika je na tom lépe, jelikož měla méně času se zadlužit.\nMS: Shodou okolností, když komunistický režim končil, bylo zadlužení České republiky respektive bývalého Československa na přibližně třetinové úrovně vůči současnosti.\nEB: Mezinárodní bankéři museli skutečně pracovat na tom, abyste si víc půjčovali.\nMS: Do jisté míry byla republika korumpována Západem.\nEB: Řekl bych, že smysl zadlužování se není součástí západního uvažování. My jsme si ho pouze přisvojili, a nakonec to možná bude naším zánikem.\nMS: Jak jste hodnotil proměnu politické atmosféry a volbu demokratického systému? Aktivita lidí v těch důležitých momentech byla velká. Člověk nepolitický se stal součástí politického kvasu. Jako by došlo k odhození masky nezájmu.\nEB: Byla nějaká doba, kdy pravidla nového světa ještě nebyla úplně jasná. Byl prostor pro individuální myšlení, postupy. Dnes je to pochopitelně jinak. Ten, kdo například nepodporuje zadlužování, nemá na Západě v politice budoucnost. Může o tom mluvit, ale aby nějaký politik opravdu zakročil proti zadlužování, to neexistuje. Samozřejmě, všichni o tom hovoří – musíme snížit zadlužení – ale tady byl prostor, aby někdo, kdo neměl dané politicky korektní myšlení, mohl být úspěšný.\n… Otázka reforem …\nMS: Když se podíváte na reformy, které byly ordinovány Československu, později České republice, byly to reformy, které se dají označit za racionální.\nEB: Některé ano. Ale vezměme si například to, jak dnes opět chtějí rušit slevy pro důchodce na drahách. To je přece chyba. Bylo by vhodnější, kdyby v roce 1990 řekli: vy jste žili 40 let v komunistickém systému a jestli je vám 55 či nějaký rok méně, víme, že se nemůžete změnit, a tak budete mít život, jako by komunismus ještě existoval. Ale když je vám méně, nepočítejte s tím, že dostanete něco od státu.\nMS: Narážíte na diferenciaci dopadů změny.\nEB: Ano, a to se nestalo. Většina starších lidí nebyla schopna se na změny adaptovat, i když někteří samozřejmě ano. Starší generace v tom systému žila tak dlouho, že změna pro ni byla velmi obtížná. To je lidské a měli bychom to akceptovat. Ovšem platí to i dnes. Důchodci byli donuceni, aby přijali nový systém, a to vedlo k obtížím s bydlením a základními životními náklady.\nMS: V Čechách se říká, že starého psa novým kouskům nenaučíš.\nEB: Přesně. A proto říkám, měla se určit věková hranice. Nikdy nebylo řečeno, že starý systém bude pro jistou část obyvatel běžet dál … Systém, v jehož rámci budete mít kde bydlet, budete mít jídlo, penzi. Ne aby komunismus stále existoval. Týkalo by se to jen sociálních jistot. Další generace by neměla žádné či jenom minimální. Nyní místo toho máme takový smíšený systém, který nevyhovuje nikomu.\nMS: Podle vás to vede k tomu, že starší lidé jsou odsouzeni k chudobě …\nEB: Ano, to je to, na co upozorňuji.\nMS: To je zvláštní. Někteří lidé, kteří trpěli za minulého režimu, tak dnes trpí z důvodu, že mají malé příjmy a stát „na ně zapomněl“. Tato skutečnost může u některých lidí vyvolat otázku, proč jsem se během minulého režimu obětoval? Ti, kdo nám vládli, jsou zaopatření a mají své jistoty z důvodu, protože mají příjmy. Lidé, kteří byli režimem perzekuováni, ti trpí ještě dnes, byť ne v důsledku politické nesvobody.\nEB: Vždyť člověk mohl mít jedinečnou možnost začít od píky. To má málokdo.\nMS: To je relativní. Pokud se podíváte na lidi disponující velkými majetky. To jsou lidé, kteří často byli napojeni na minulý režim.\nEB: Jistě, to je další problém, já tomu říkám globalizace korupce. To není jenom zdejší záležitost. Pokud by západní instituce nechtěly, aby se tady tolik kradlo, tak by se to dít nemohlo.\nMS: Soudíte, že zde byly špatné výchozí podmínky? Měli se lidé rozdělit na ty, kteří většinu svého života prožili v komunismu, a ty druhé? Není to idealistické?\nEB: Samozřejmě by z toho systému mohli vystoupit, kdyby chtěli. Ale měli by někde panelákový byt, peníze na jídlo, oblečení a podobně …\nMS: … toto se nestalo.\n… Podpora komunistů …\nEB: Lidé byli do nového systému vhozeni a výsledkem je, že mnoho starých lidí podporuje komunisty.\nMS: Dotkl jste se fenoménu, který je způsobem neblahým generačním dědictvím. Lidé se obracejí na snílky, kteří si myslí, že je možné vytvořit spravedlivý, dokonalý svět, třebaže z minulosti vědí, že to možné není, že právě tato ideologie selhala. Jak jste uvažoval o straně, která vládla v minulém režimu? Domníval jste se, že postupně zanikne a nebude součástí politického spektra? Mnoho lidí včetně Miloše Zemana se domnívalo, že tato strana vymře. Nestalo se tak.\nEB: Ono to pokračuje. Když přijdou ekonomické problémy, mohou mít žně, ale nemyslím si, že by dnes jejich vyhlídky vypadaly moc slibně.\nMS: Komunisté jsou stranou protisystémovou …\nEB: Nyní ani nebude třeba mít komunistickou stranu, neboť pravicové strany velice rády udělají totéž, co komunisté. To znamená, že zvýší daně. Až přijde krize, tak ani nepoznáte, že třeba TOP 09 se od komunistické strany nějak liší.\nMS: Lze se domnívat, že politická strana reaguje na vývoj. Profil strany je dán do programu. Úkolem vlády v jistých obdobích není pouze tvorba a údržba legislativního rámce. Snaží se opatřeními zasahovat do hospodářských dějů. V době krize čekají od vlád, že lidem půjdou na ruku a budou ochotny řešit otázky, které by v běžném období byly považovány za nepředstavitelné. Lidé pak souhlasí, že stát má hrát větší roli. Pochopitelně po roce 1990 jsme mohli vidět odklon od státu k trhu a nyní zaznamenáváme trend opačný. Poukázal jste na skutečnost, že stát na sebe nabírá aktivity, které by v období prosperity možné nebyly.\nEB: Jak jsem řekl, v období krize strany podnikají kroky, které by jindy těžko obhájily, a které nemusí být v souladu s jejich programem. Otázkou je, jestli je to v době krize vhodné.\nMS: Jak se díváte na slova jednoho z tvůrců reformy: Měníme systém, neměníme lidi? Cílem bylo vytvořit rámce, v nichž se lidé budou pohybovat, díky nimž budou moci realizovat své plány a ne apelovat na lidi a „vychovávat“ je. Reformátoři neměli zájem aplikovat další sociální inženýrství. Uvažovalo se, že lidé se změní postupným přizpůsobením pravidlům.\nEB: Tehdy se na to tak nenahlíželo. Východní státy byly dole, západní nahoře a postupně se vyrovnávaly. Systémy, které na Západě již existovaly, musely být zavedeny na Východě. Zároveň s tím přišla západní negativa. Mění-li se lidské chování, tak v tom smyslu, že všichni byli donuceni nový systém akceptovat.\nMS: Možná jsem se nevyjádřil správně, ale byl tento přístup budování pouze „řádu“ správný? Sám jste ukázal, že lidé, kteří část života prožili v minulém režimu, by jej nemuseli akceptovat z důvodu absence jistot.\nEB: Oni byli donuceni, neměli jinou možnost … To je něco jiného.\nMS: Jinými slovy pro některé to nebylo výhodné a všichni nebyli na stejné startovní čáře. Co je zřejmě důležité, že vnitřní mentální proměna neprobíhala zároveň s proměnou formy. Mnozí z nás pokračovali v praktikách, které si osvojili během let minulých. Kdo kradl za komunistů, kradl i za svobody, možná ve větším. To je negativní jev a může změnu režimu delegitimizovat.\nEB: Estébáci měli pochopitelně navrch. To je „východní“ efekt. Tady jste měli státní struktury, policii. My na Západě ne, ale máme Harvard a jiné univerzity, které plní podobnou roli. V tom smyslu, že vychovávají určitou skupinu lidí, kteří mají lepší pozici, vymoženosti a možnosti než ostatní. Drží spolu. Jestli jsou inteligentní, není primární. Důležité je, že jsou součástí skupiny a že si navzájem pomáhají. Zde na Východě lidé ze Státní bezpečnosti byli jazykově vybaveni, měli přístup k účtům, věděli, jak se dělá obchod. Nebyly ještě počítače, a tak stačilo skartovat nějaký dokument, přepsat účet na někoho jiného, a najednou byli bohatí.\nMS: Pokud se bavíme o proměně systému a lidského chování, jak odhadnete délku období nutného k dokonání změny? Když vznikla první republika, mluvil Masaryk o padesáti letech, nutných k tomu, aby si lidé osvojili demokratické principy a systém dosáhl zralosti a funkčnosti.\nEB: To možná platilo tehdy, ale dneska určitě ne. Aby k tomu dnes došlo, musí existovat vzory. Ty dnes ale fungují opačně. Máme negativní vzory či modely.\nMS: Pokud bychom se ohlédli k počátku proměny, vidíme lidi jako Václav Havel či lidi z Charty 77.\nEB: Jistě, Havel byl v něčem pozitivní. Byl to ale taky člověk, který byl schopen obchodovat s Chemapolem! Tak kde je ta morálka?\nMS: To je jeden z důvodů, proč lidé mluví o roce 1989 jako přelomovém předání moci. Jedna strana – komunistická – předala moc zpočátku disentům a lidem šedé zóny. Nedošlo tam k patřičné katarzi. Prvním premiérem svobodného Československa byl bývalý komunista Marián Čalfa. Cítíte, že lidé, třebaže usilovali o slušnou politiku a měli patřičný morální profil, tak zklamali „díky“ tomu, že neměli kontakty …\nEB: Možná byli lepší než ostatní a ve srovnání s jinými mohli působit pozitivně. Celkově to však jako příliš pozitivní nevidím. Myslím si, že to tak neprobíhalo jen zde, podobně je to i v Americe. Mladí lidé chtějí studovat obchod, aby se stali leadery, aby legálně, ale nikoli morálně vydělávali. Dříve chtěli být vědci a něco vyrábět. Dnes je v módě ničení. Když člověk ničí podnik, tak z toho má víc, než kdyby ho udržoval …\nMS: Masaryk říkal, že musel konat pod „úhlem“ věčnosti. To je to „sub specie aeternitatis …“ Pokud člověk má něco konat, tak pod širokým úhlem, z dlouhodobé perspektivy.\nEB: Ale to nedělá nikdo.\nMS: Myslíte si, že toto je iluze?\nEB: Samozřejmě, ne že by to nedělal vůbec nikdo. Podniky ale z dlouhodobého hlediska samozřejmě vedeny nejsou, ani státy. Národní zájmy skoro neexistují, protože mít národní zájem už ani není politicky korektní.\nMS: Pokud slyšíte dialogy na téma národní zájem a transformační období, jistě se člověku vybaví postoj Václava Klause.\nEB: Václav Klaus je pro mě tomto ohledu pozitivní. Nejsem si jistý, jaké má záměry, ale jeho slova o ochraně českých zájmů jsou dobrým signálem. Nevím, jestli to dělá natruc Evropské unii, nebo pomáhá Rusku, to by bylo něco jiného. Proti němu vystupují lidé jako Tomáš Halík, který tvrdí, že národní státy už nemají budoucnost. To však neplatí o Číně nebo Indii, to platí v Evropě. A zároveň s tím, když to říkají, vidíme, jak se ten stát či aglomerát rozpadá. Chtějí větší integraci, ale cenou bude totální rozpad, což samozřejmě nepřiznávají. Klaus tohle myslím chápe.\nMS: Zůstaňme ještě u autorit. Vždyť česká historie má spoustu autorit a lidí, kteří mohou dnešní občany inspirovat. Stačí zmínit Husa. Pravda mu byla cennější než život a byl schopen oběti. Palacký, jenž dal českému národu dějiny, Masaryk, jenž z Hradu na nás Čechy i jiné národnosti dohlížel. Máme Jana Patočku, jenž jako Sokrates vypil hořký kalich spojený s osudem této země. Člověk se táže: „Je toho skutečně málo?“\nEB: To jsou samozřejmě dobré příklady. Ale je to minulost. Jaký vliv má dnes ještě Jan Hus?\nMS: Máme husitskou církev, myslíte si, že je nutné mít živoucí vzory?\nEB: Vezměte si třeba Václava Havla. Jeho vliv je částečně pozitivní. Zároveň kritizuje konzumní společnost, a přitom musí mít drahé a velké auto.\nMS: Lidé, i ti slušní, si jednoduše protiřečí. To má pochopitelně dopad na vnímání kvality života, podoby blahobytu.\nEB: Ano, žijí v rozporu a pozitivní vlivy nejsou tak silné, aby na někoho účinkovaly. Klaus je samozřejmě příklad člověka, který to dělá, ale málokdo je ochoten jít v Čechách proti politické korektnosti, proti zájmům velkých společností. Protože skoro každý je nějakým způsobem placen jejich penězi. Jsou tu granty, pozvání na různé akce. Celá moje databáze klientů jsou takovéto společnosti. Mohu uvést Coca Cola, Microsoft, které já kritizuji. Jsem ochoten je veřejně kritizovat. Občas kvůli tomu možná přijdu o klienta … I když je pravda, že je asi nekritizuji tak silně, jak bych mohl.\n… Dohánění Západu …\nMS: Je dobré se zeptat, jak hodnotíte dohánění západní civilizace. Poukazoval jste, že dluh státu, který zde během dvaceti let narostl, je způsoben populismem politiků. Také zde byla mezi námi – Československem, později Českou republikou a západními zeměmi viditelná propast v bohatství. Možná bychom mohli hovořit o nedostatku ve vztazích k západním zemím. Není to náhodou jednorozměrné vidění světa, pokud budeme „zužovat“ dohánění Západu pouze na materiální statky?\nEB: Jistě. Soudím, že v lidské povaze je být konzervativní. To znamená chránit se, nevystavovat se riziku. Když jsme ale bombardování reklamami, nabídkami, je naše obrana oslabena. Výsledek je, že tomu podléháme. Nacházíme se v takovém stádiu, i když samozřejmě ne všichni. Někdo si například půjčí peníze, aby mohl jet na dovolenou. Já, pokud nemám peníze, zůstanu doma. Pro mě je to úplně jasné a myslím, že dříve tak uvažovala většina lidí. Když jsme však vystaveni reklamám a jíme to, co jíme, jsou naše organismy oslabeny nezdravými věcmi, které konzumujeme, a tak snadno podléháme pokušení.\nMS: Vnímáte dohánění blahobytu jako věc pošetilou, do jisté míry zdraví škodlivou?\nEB: V něčem to pozitivní je, ale pokud je to umělé … Celý ten systém HDP, celý ekonomický model nás k tomu vede. Protože HDP je sestaven z dluhů, …\nMS: … také spotřeby.\nEB: Pokud si stát půjčí peníze a utrácí je, tak má větší HDP. Nic to ale nevypovídá o tom, jestli je ten stát zdravý.\nMS: Neříká to nic o kvalitě života, jelikož je to pouhé kvantum. Něco jiného je hospodářský výstup třeba Švýcarska a něco jiného je výstup východoevropské země. Pokud se bavíme o proměně, Československo vycházelo ze slušné ekonomických základů. Z východního bloku jsme byli na jednom z předních míst. Někteří lidé, kteří hodnotí více jak dvacet let, říkají, že jsme „přešlapovali“. Sice se zde něco změnilo, ale nevyužili jsme potenciál, jak bychom mohli a měli …\nEB: Pokud o tom takto konkrétně mluvíte, máme dva způsoby, jak na věc nahlížet. Jeden je globální. Podle něj je západní svět na tom tak špatně, že jestli je na tom Česká republika trochu lépe nebo hůře, skoro nemá žádný význam. Ale co se jednotlivců týče, chybí mi morální autority, které by celou dobu říkaly: „Pracujte na sobě a budete mít lepší příležitosti. Nekoukejte se na ty pitomé pořady, čtěte, počítač doma nepotřebujete. Potřebujete umět číst, počítat, …\nMS: … potřebujete kritické myšlení …\nEB: Ano, jsme těm negativním vlivům vystavováni dennodenně. Většina pochází samozřejmě z Ameriky. Microsoft chce, aby každé dítě mělo počítač, což považuji za totální hloupost. Pokud ho to dítě bude programovat, tak prosím …\nMS: Akcentujete skutečnost, že jsme se stali obětí zájmů některých společností. Člověk, místo toho, aby se stával svobodným, jednoduše se stává vůči tomu, co nás obklopuje otrokem. Žádný blahobyt, ale nová forma otroctví.\nEB: Člověk je pak závislým.\n… Participace a síla kapitálu …\nMS: Pokročme dále. Jak vnímáte schopnost participace Čechů v politice? Bylo řečeno, že intenzita byla velká a pak následoval útlum. Někteří mají zájem, vstupují do politických stran … Někteří jsou ale znechuceni současným děním, jiní se alespoň účastní života občanské společnosti. Jak vnímáte vztah Čechů k politice?\nEB: Řekl bych, že Češi velice dobře pochopili, že to moc velký smysl nemá, protože politiku ovládá malá skupina lidí. Vrátím se ale k západním institucím. Mohu jmenovat deset různých institucí, které přijaly Českou republiku, od NATO po Evropskou unii, Světovou obchodní organizaci. Každá organizace má určitá pravidla a ví, co se zde děje. Českou republiku přijaly, a pak ji jednoduše nechaly být. Občas vydají nějakou kritickou analýzu, ale nikdo neřekl: „Moment, když budete takhle postupovat dál, tak vás vyloučíme nebo uděláme něco, co vás bude opravdu bolet. Myslím si, že jen mezinárodní organizace mají možnost zavést tady pořádek, ale příliš se nesnaží. A Češi také vidí, že zdejší politický systém funguje nezávisle na tom, co se děje na Západě. Chápu, že nemají příliš mnoho důvodů, proč se angažovat. Ten, kdo jde do politiky, tam jde pouze proto, aby zbohatl.\nMS: To je proti logice věci, proti dlouhodobému zájmu.\nEB: Oni vědí, kdo to má pod kontrolou. Vžil se zde termín „kmotři“, já tomu říkám Pět rodin. Ty mají ještě větší význam než kmotři. Jsou to PPF, J & T, Penta, Komárek, Bakala. Ovládají přibližně 25 procent hospodářství a diktují zde podmínky. Co se týče Ameriky, tak tam korupce také existuje. Hlavní rozdíl je, že tam je korupce převážně legální.\nMS: Asi máte na mysli lobbování.\nEB: Ano. Pokud Goldman Sachs potřebuje udělat něco nemorálního, prostě změní zákon. Češi do takové úrovně nedospěli, ale PPF a další na tom pracují. Postupují už tak, aby jejich „zločiny“ byly legální.\nMS: Je vidět, že politiku neoddělujete od peněz. Pokud by člověk měl měřit stav politiky těmi vzory, které jsem uváděl, pak oni vnímali politiku jako službu druhému, a ne službu vlastní kapse.\nEB: Ale kdyby člověk opravdu chtěl sloužit, tak by tam moc dlouho nevydržel. Musel by protestovat proti krádežím a pak by ti, kteří kradou, našli nějaký způsob, jak ho zlikvidovat.\n… Reformy, meze reforem a obnova …\nMS: Vy sám jste zaznamenal v počátcích formování demokratické politiky v Čechách jistý idealismus, tah na branku. Ten však byl vystřídán „sprostým“ pragmatismem, který vzešel po spojení dvou hlavních nepřátelských stran. Poukazuji na to, že v devadesátých letech byla snaha, ochota provádět reformy. Díky tomu, že jsme se museli vypořádat se zátěží minulosti. Dnes se o reformách jen mluví. Dělají se tehdy, když společnost dospěje do krize, dělají se z nutnosti, namísto toho, aby se krizím předcházelo.\nEB: Na druhou stranu, reformy, co to znamená? My nějakým způsobem kráčíme na Západ. To znamená, že měníme zdejší systém, aby se přiblížil systému západnímu. A to se děje. Zároveň však západní systémy přestávají dobře fungovat. Například včera, tedy 5. 12. 2011, jedna pětaosmdesátiletá paní řekla: „Jestli mě považují za potenciálního teroristu a musí mě osahávat na letišti, tak to znamená, že náš politický systém je úplně v háji. Jak je možné, že já mohu být považována za teroristu? To je nesmyslné!“ Celý systém je ale takhle nastavený … Oni řeknou, my ale přece nemůžeme nikoho diskriminovat. To znamená, že i jí musíme považovat za potenciálního teroristu. Logický smysl v tom není.\nMS: Poukazujete na vyprázdnění politiky. Idealismus se vytratil.\nEB: Češi vidí, jak to funguje na Západě, …\nMS: … proto ty vzory převzali.\nEB: Především negativní vzory. Západní instituce to umožňovaly a skoro nic neudělali. Tady se kradou evropské peníze, a přestože je tolik podnětů, nijak se to neřeší. Přitom jde o miliardy.\nMS: Někdo může říci, že jsme to si přinesli z minulého režimu.\nEB: Částečně ano, ale pouze částečně.\nMS: V mnohém zmiňujete Západ jako negativní vzor. Jak vnímáte postupné začleňování České republiky? Češi se tím negativním inspirovali? Když se například Václav Klaus položí otázku o smyslu nadnárodního řízení, je vysmíván. Na druhou stranu, cesta na Západ byla jedinou možností.\nEB: To ano. Otázkou je, co znamená cesta na Západ. Víte, co je to letadlová hra? Ta funguje tak, že začínáte v malém, a jak to roste, tak potřebujete více a více peněz, abyste vyplatil …\nMS: … ty, co přicházejí.\nEB: A to je Evropská unie. Evropská integrace je letadlová hra. Chtějí se více integrovat, aby zachránili to letadlo. Základní smysl je ale chybný, není to možné. Nejdřív by všichni museli změnit to, co dělají, totiž přestat krást a zadlužovat se. K tomu však nedochází. Integrace tedy pouze znamená, že když se to totálně rozpadne, pak budeme všichni spolu.\nMS: Jinými slovy uvízneme v bažině.\nEB: Všichni dohromady. Místo toho, aby někdo zůstal venku.\nMS: Vítězem může být Čína či jiné asijské země. Můžeme říci, že cesta do integrované Evropy je cestou, jak si utáhnout smyčku kolem krku?\nEB: Nemusí být. Když jsou však parametry nastaveny stávajícím způsobem, tak tomu tak bude. Teoreticky nemusí. Intelektuálové jako Tomáš Halík říkají, že integrace je jediný způsob. Možná teoreticky, ale ve skutečnosti to fungovat nebude.\nMS: V jistém ohledu to máte stejné, jako když člověk vstoupí do manželství. Dříve lidé jednali v logice věci: „Co Bůh spojil, člověk nerozlučuj.“ Někdo si z prozřetelnosti jednoduše nechá otevřená vrátka. Nakonec se může stát, že při dohánění Západu, jsme se sami dostali do bahna.\nEB: To máte stejné, jako když lékař řekne: „Ne, víte, ten nádor není ještě dost velký. Musíme ho nechat dorůst … Až to bude opravdu veliké, tak to vyndáme.“\nMS: A pohltí to celého člověka. Nemilé poučení z cesty za svobodou a demokracií.\nEB: Tak funguje nejen Evropská unie …\nMS: Dobrá, Jaké neuralgické body cítíte v rámci proměn společnosti?\nEB: Myslíte obecně, anebo co se týká České republiky? ČR stále prochází přechodem od normalizační společnosti ke společnosti demokratické. V tomto procesu jistě lze vysledovat milníky. Ty ho ale v žádném případě nečlení na nějaká striktně odlišná stadia. Dědictví dvojího normalizačního myšlení a šedé ekonomiky si česká společnost ještě nějakou dobu ponese.\nEB: V globalizovaném světě mají národní vlády čím dál menší moc, která přechází do rukou nadnárodních organizací a korporací. Pokud tedy nedojde k nějakému obratu v současném vývoji, budoucnost ČR budou více určovat právě ony a nové velmoci jako je Čína.\nEB: Rok jsem pracoval pro nevládní organizaci, která pro české podniky zajišťovala mladé manažery ze Západu.\nEB: Přímo jsem se jí neúčastnil, ani jsem nemohl, protože nejsem občanem České republiky. Prostřednictvím své budoucí ženy jsem však celý proces se zájmem sledoval.\nMS: Co jste říkal na rozdělení Československa na dvě samostatné republiky? Není výsledkem rozdělení eliminace slovenského nacionalismu, což poté vedlo k lepší spolupráci v rámci Visegrádského společenství a také k opětovnému setkání v Evropské unii?\nEB: V době, kdy se Československo dělilo, jsem byl proti rozdělení. Ze zpětného pohledu si však myslím, že to celé dopadlo dobře. Stále mám ale pochybnosti, jestli jednou z hlavních motivací pro rozpad Československa nebyly čísi ekonomické zájmy. Pro komentování dění na Slovensku nemám potřebný rozhled.