I. ORGANIZACE PRÁCE A PRACOVNÍ - PDF\nDownload "I. ORGANIZACE PRÁCE A PRACOVNÍ"\n1 I. ORGANIZACE PRÁCE A PRACOVNÍ REŽIMY Využití poznatků o vztahu člověka k pracovním podmínkám je základním předpokladem racionální organizace práce. Jde především o posouzení zvláštností a náročnosti pracovní činnosti na člověka a jeho výkonové schopnosti, tj. o tvorbu základních podmínek pro optimální pracovní zatížení člověka v pracovním procesu. Ty jsou podmíněny: vlastní pracovní činností (pracovními postupy) a její namáhavostí pro člověka; řešením pracovního zařízení a pracovního místa, které umožňuje vykonávání pracovní činnosti; působením pracovního prostředí, které člověka v pracovním procesu ovlivňuje pozitivně nebo negativně. Organizace práce musí proto zajistit dvě podmínky z hlediska současných poznatků o postavení člověka v pracovním procesu: zajistit optimální podmínky pro efektivní, ekonomicky, fyziologicky i společensky vhodnou pracovní činnost člověka; odstranit nebo omezit působení rizik nebo zdrojů možných rizikových situací na zdravotní poškození člověka. Tabulka č. 1 - Příklad rizik a zdrojů rizikových situací v pracovním procesu zdroje rizikových situací technické a organizační podmínky technologických postupů technická úroveň pracovních postupů organizační úroveň pracovních postupů náhlé situace člověk (pracovníci) příklady rizik škodliviny fyzikální škodliviny chemické škodliviny biologické rizika pracovního zařízení rizika pracovního místa rizika pracovních prostorů nepřiměřené nároky stresové situace ztížené podmínky ohrožení elektrickým proudem exploze, vznícení vnější příčiny (zvířata) schopnosti člověka jednání člověka omyly (chyby) člověka 1. Organizace práce a únava Únava je přirozeným stavem snížené funkční aktivity organismu po každé činnosti člověka. Stejně tak v pracovním procesu dochází po kratší nebo delší době pracovní čin- 1\n2 nosti ke zhoršení těch funkcí organismu, které jsou prací zatíženy a k potřebě jejich regenerace. Klesá schopnost organismu pokračovat v činnosti. Únava je odstranitelná odpočinkem. Jestliže však doba na zotavení není přiměřené, vzniká chronická únava a celkový stav přepracovanosti až vyčerpanosti. Procesy únavy v rámci biochemických změn při látkové přeměně; v rámci fyziologických změn funkční schopnosti zatížených tkání a orgánů; v rámci nervové regulace a změn v koordinaci funkcí, psychických procesů a emocionálního stavu. Tabulka č. 2 - Projevy únavy subjektivní: objektivní: pocity malátnosti, unavenosti, nezájmu o práci, ospalosti nebo podrážděnosti; celkové snížení aktivity, pozornosti, koncentrace, vnímání apod. snížení psychofyziologických ukazatelů výkonnosti, senzomotorické koordinace, hromadění metabolických odpadů v těle; zhoršení výkonových ukazatelů a kvality, zvýšení chyb, zmetků, nehod, úrazů. Pracovní únava a výkonnost člověka souvisí s délkou a intenzitou pracovní činnosti. Čím intenzivnější nebo delší je pracovní činnost nebo zhoršené podmínky pracovního procesu, tím větší únavové změny lze očekávat. Únava je následek časového omezení výkonnosti člověka a základním ukazatelem doby trvání spolehlivého výkonu člověka. Bezprostředně souvisí s tzv. hranicí trvalého pracovního výkonu bez snížení schopností člověka plnit požadovaný pracovní výkon ve stanovené době a pracovních podmínkách. 2. Organizace práce a směnnost Při řešení směnové a noční práce má základní význam tzv. biologický rytmus člověka. Tento rytmus vyvolává během 24 hodin kolísání výkonnosti organismu. Nejvyšší výkon dosahují pracovníci v dopolední směně, nejnižší v noční směně mezi 2. a 3. hodinou ranní. Pro posuzování účinků směnové a noční práce je podstatná otázka kompenzace pracovního zatížení mimo pracovní směny, tzn. ve volném čase. Jedná se zejména o poruchy spánku, zhoršení podmínek pro pravidelné stravování a oddech po noční směně. Z tohoto hlediska se diskutuje i o vhodnosti střídání směn, zejména o vhodnosti noční práce pro ženy. 3. Organizace práce a pracovní režim Řešení pracovního režimu, zejména režimu práce a oddechu, je v současnosti stále výraznějším prostředkem racionalizačních opatření. Mimořádný význam má zejména u skupin prací se zvýšenou až vysokou intenzitou pracovního zatížení a vysokými nároky na energetickou spotřebu a svalovou sílu, a u skupin prací s velkou jednostranností při převládání pracovních poloh vsedě, u prací monotónních a s typickými znaky profesionální hypokinezy. 2\n3 Význam času na oddech je třeba spatřovat v oddálení poklesu pracovní výkonnosti a dostatečném oddechu a zotavení pracovníků; v rovnoměrném rozložení pracovního zatížení v průběhu pracovní směny; v zabezpečení souladu mezi prací, oddechem a stravováním a ve vytvoření pocitu osvěžení a pracovní pohody. Dostatečné zotavení pracovníků v průběhu pracovní směny je zákonitý požadavek racionální organizace práce s kladným efektem ekonomickým, psychofyziologickým, zdravotním i společenským. I když se v praxi nedá zcela vyřešit, je třeba postupovat ve shodě se změnami pracovní výkonnosti pracovníků v průběhu pracovní směny a změnami fyziologických funkcí jeho organismu. Zavádění racionálních režimů práce a oddechu kromě toho vyžaduje, aby se k tomu zajistily vhodné podmínky (např. zřizování oddechových místností nebo koutů, organizací stravování i využití regeneračních nebo rehabilitačních prostředků). U prací s vysokou expozicí fyzikálních a chemických škodlivin (např. teploty v horkých provozech, prašnosti, hluku, toxických škodlivin) je třeba zabezpečit, aby pracovníci mohli odpočívat mimo pracoviště. Zavádění správných režimů práce a oddechu souvisí s technickými a organizačními opatřeními, která směřují k ulehčení lidské práce. Ve svých důsledcích se jedná o realizaci poznatků o fyzické a psychické zátěži člověka v pracovním procesu. Právní úprava přestávek v práci je uvedena v samostatné kapitole tohoto materiálu. 3\n4 II. PROBLEMATIKA SPOLEHLIVOSTI ČLOVĚKA Nové výrobní komplexy, moderní zařízení, složité přístroje a obsluha jsou pro svou náročnost a komplikovanost větším zdrojem poruch, které mohou vést k selhání části systému nebo i systému celého. Kromě selhání zařízení v kritických okamžicích může být vážným nebezpečím ohrožujícím lidské životy i celé zařízení. V této souvislosti existuje problém, kterým se ještě dostatečně nezabýváme. Je to problém spolehlivosti lidského činitele (člověka) v systému. Plně automatizované komplexy nejsou ještě v praxi plně realizovány, a proto musíme počítat s přítomností člověka u každého systému. Jeho vliv na celek a spolehlivost celku záleží na struktuře, prvcích a vazbách systému. Přitom je člověk tvůrcem každého systému a zde se projevuje další významný vliv na celkovou spolehlivost. Proto musí konstruktér uvážit, jestli člověk je schopen dělat úkony, které od něho požaduje, nebude nucen překračovat meze svých fyzických možností, nebude vykonávat příliš mnoho funkcí současně nebo přijímat a zpracovávat informace rychleji než dovolují jeho schopnosti, nebude nucen konat operace bez přiměřené informační zpětné vazby, nebude muset vykonávat přesné úkony za obtížných okolních podmínek a po dlouhou dobu a zda není požadována delší špičková výkonnost či úsudky přesahující lidské schopnosti. Musí se věnovat pozornost např. přiměřenému osvětlení, pracovnímu prostoru, vzít v úvahu pohybová úroveň, výcvik, zkušenosti, intelektuální schopnosti a výkonové parametry člověka. Zabýváme-li se spolehlivostí výrobního zařízení, nemůžeme přihlížet odděleně ke spolehlivosti stroje a spolehlivosti člověka. Při komplexním řešení problému však je přitom jednou z velikých obtíží správná kvalifikace a kvantifikace lidského vlivu. U technických prvků je již známo mnoho poměrně přesných údajů o poruchách, jejich výskytu, závažnosti apod. Lze vytvořit dokonce logické schéma soustavy a podle něho k tomu účelu volit početní metody. Podíl lidských prvků jde však vyjádřit obtížněji s daleko menší přesností, nebo člověk je složitější než kterýkoli dosud vytvořený stroj. Navíc na člověka působí mnohem více vlivů než na jakýkoli stroj. Otázka tedy zní: Je člověk spolehlivý prvek, nebo nespolehlivý prvek systému? Spolehlivostí člověka v systému rozumíme vlastnost člověka umožňující plnit uložené úkoly s předepsanou přesností v daném časovém intervalu a při daných pracovních podmínkách. 4\n5 Mírou spolehlivosti člověka je pravděpodobnost bezporuchové práce. Další spolehlivostní pojmy v oblasti lidského činitele jsou: pracovní schopnost stav člověka, ve kterém v daný časový okamžik člověk odpovídá všem požadavkům stanoveným ve vztahu k základním funkcím nutným pro dosažení určitého cíle; selhání lidského prvku úplná nebo částečná ztráta lidské pracovní schopnosti; efektivnost člověka množství operací, které plní podle určitého algoritmu za jednotku času při daných pracovních podmínkách v daném časovém okamžiku. Běžně užívané kvantitativní veličiny jsou dále pravděpodobnost selhání, průměrná doba bezporuchové práce, intenzita selhání atd. Jsou to praktické veličiny, které můžeme získat ze záznamů v provozu, případně z výsledků speciálních experimentů na různých simulátorech v modelových situacích apod. Předpokladem pro kvalitní odhad příslušné veličiny je dostatečné množství údajů, ze kterých veličinu určujeme. Přitom spolehlivostní charakteristiky měříme ve vztahu k předepsanému úkolu. Ideální situace by nastala stoprocentním splněním úkolu. V praxi však tento stav vždy splnit nelze, nebo opatření na získání takové spolehlivosti jsou příliš nákladná, anebo za současného technického stavu nesplnitelná. Při konstrukci systému je třeba uvážit omezující činitele. Vznik složitého výrobního komplexu si dnes už nemůžeme představit bez systémového přístupu ve všech fázích: od vývoje, návrhu a konstrukce až po výrobu, instalaci a uvedení do činnosti. Při návrhu systému by proto neměla chybět ani hlediska spolehlivosti. Již přidělením určitých úkolů a funkcí stroji nebo člověku je do značné míry determinována spolehlivost celého systému (viz tabulka č. 3). 5\n6 Srovnání možností lidí a strojů z hlediska spolehlivostní syntézy (upraveno podle Meistra, 1966) Tabulka č. 3 Srovnání vlastností lidí a strojů Vlastnosti, schopnosti Lidé Stroje Flexibilita Vysoká. Schopnost řešit neočekávané Omezená. Neočekávané události s nízkou pravděpodobností události nelze adekvátně řešit. Schopnost zobecnění Značná. Umožňuje klasifikovat jevy Žádná podle tříd. Schopnost učení Značná. Zkušenost může být použita Omezená a jen u speciálních ke změně následného chování. regulačních a výpočetních zařízení. Citlivost Rozsáhlý soubor vstupů umožňuje Pouze na jeden typ podnětů. příjem mnoha podnětů současně. Možnost podnětů i za Detekce i relativně malého množství hranice lidských možností. energie. Náklady Zůstávají relativně stejné. Požadovaný Narůstají rostoucí složitostí zácvik závisí na složitosti úlohy. zařízení a úlohy Kapacita sledování Špatná Dobrá Údržba Schopnost vykonávat požadovanou Pro tytéž úkoly vysoké přesnou manipulaci. náklady a složitost. Spolehlivost Možnost omylů Nedopouštějí se omylů Kolísání výkonu Vysoká variabilita Minimální variabilita Reakční čas Relativně vysoký Obvykle tak rychlý, jak je požadováno. Fyzická síla Relativně malá Prakticky neomezená Únava Nutnost odpočinku Bez poklesu výkonnosti Vlivy prostředí Možnost jen úzkého rozmezí okolních Může tolerovat kolísání podmínek podmínek prostředí. Záleží na konstrukci. Kapacita smyslových Omezená. Podmíněná fyziologicky. Libovolně velká. Záleží na kanálů konstrukci. Možnost přetížení Větší než u stroje. Dochází k poruchám. Pud sebezáchrany Zájem o přežití. Možnost nebezpečí Žádné reakce při střetnutí vyvolává stres. s destrukcí. Výpočetní možnosti Ve srovnání se strojem malé Výborné. Možnost rychlých operací. Rozsah paměti Slabá krátkodobá, výborná Výborná krátkodobá, dlouhodobá dlouhodobá pamě velmi drahá. Dedukce Nelze očekávat vždy optimální Výborná. Užívá optimální strategii. Správné premisy mohou strategii s vysokou vést ke špatným cílům. pravděpodobností. Indukce Dobrá, od specifických případů Není dobrá. až po obecná pravidla. Rozptylování Snadné rozptýlení nežádoucími Nemůže docházet podněty. k rozptylování. 6\n7 Hlavní zásadou je přidělit funkce, u nichž nelze specifikovat množiny všech vstupních a výstupních proměnných člověku, nebo zatím jen člověk má flexibilitu udělat rozhodnutí v neočekávaných situacích. Naopak, lidské chyby rostou při zátěži, která se blíží hranicím lidských možností. Pro takové zátěže je třeba požadovat pokud možno stroje. Rozsah lidských chyb je úměrný délce úlohy, počtu ovládačů a displejů, počtu komunikací, rozhodnutí a požadovaných kalkulací. Z toho plyne zvýšená pravděpodobnost chyb při zařazení lidských úkolů do série. Na druhé straně však lidský prvek jako prvek redundantní zvyšuje pravděpodobnost bezporuchového provozu. Je tedy pro některé funkce v systému výhodnější použít technický prvek a některé naopak přidělit člověku. Návrh zařazení lidského prvku do činnosti a údržby systému musí vzejít z analýzy interakcí mezi požadavky úkolu a omezeními operátora. 1. Selhání člověka a jeho příčiny Člověk při práci by měl být vytrvalý, pečlivý, rozhodný, výkonný, měl by konat práci s rozmyslem, vynalézavostí, s důvtipem, měl by být fyzicky a psychicky zdatný, odolný vůči rušivým faktorům okolí, odvážný, houževnatý, mít vyvinutý smysl pro odpovědnost atd. Tento ideál však v praxi zdaleka nebývá splněn a různé slabé stránky člověka spolu s neadekvátním zařízením nebo prostředím jsou pak příčinou jeho selhání. Při zjiš ování příčin selhání člověka je třeba se zabývat celým množstvím fyzikálních, biologických, chemických, informačních, sociálních, ekonomických a jiných vlivů a ty uvažovat v celé šíři a komplexně. Musíme proto vždy vědět, jaký je vliv lidské chyby na spolehlivost systému a uvědomovat si dynamický charakter všech vztahů, tj.: náchylnost člověka k chybám, náchylnosti nejasné úlohy k chybám a vlivu chyb na systém (tabulka č. 4). Tabulka č. 4 - Výsledná chyba chování (Meister 1966, podle Altmana) Funkce Smyslové vnímání, identifikace, kódování, klasifikování Tvoření posloupnosti úkonů Hodnocení, odhadování Potenciální chyby chybné zaznamenání nebo hlášení změny signálu záznam nebo hlášení změny signálu, ke které nedošlo záznam nebo hlášení změny signálu nesprávně neschopnost zaznamenat nebo hlásit výskyt signálu určení signálu do nesprávné třídy (nesprávná klasifikace) vynechání procedurálního stupně zařazení zbytečného procedurálního stupně záměna procedurálních stupňů neschopnost reagovat na cílovou změnu unáhlená reakce na cílovou změnu pozdní reakce na cílovou změnu neadekvátní množství kontrolní činnosti nadbytečné množství kontrolní činnosti neadekvátní návaznost kontrolní činnosti nadbytečná návaznost kontrolní činnosti chybná kontrolní činnost 7\n8 Rozhodování Řešení problému neschopnost volit potřebný postup volba nevhodného postupu volba chybného postupu neschopnost získat nebo aplikovat informace potřebné k rozhodnutí neschopnost identifikovat rozumné alternativy provedení zbytečného nebo unáhleného rozhodnutí odkládání rozhodnutí za delší čas formulace mylných pravidel nebo řídících principů neschopnost použít dosažitelnou informaci k odvození potřebného řešení přijetí neadekvátního řešení Chyba, kterou lze definovat jako odchylku od standardního výkonu systému, může mít významný vliv na dílčí činnost v rámci systému i na konečný výsledek systému jako celku. Může vést: k nesprávnému výkonu činnosti, k selhání při výkonu činnosti, k činnosti v nesprávném pořadí, k nepotřebné činnosti. Snížení spolehlivosti systému má proto bezprostřední vztah nejen k účinnosti a ekonomické efektivnosti dosažených výsledků, ale i k celkové úrovni bezpečné práce a potenciálním možnostem zdravotního ohrožení člověka (úrazu, nemoci). Obecně lze konstatovat, že k tomu dochází v takové pracovní situaci, jaká přesahuje výkonnostní schopnosti člověka a na niž není adaptován. Lidská chyba může vzniknout ve všech fázích chronologického postupu činnosti člověka, a to proto, že: člověk nezaregistroval změnu podnětu, člověk nemohl podněty rozlišit, člověk podnět přijal, ale jeho význam mu není znám, člověk porozuměl podnětu, ale nezná odpově, odpově na podnět je známa, ale je nad síly člověka, odpově lze vykonat, ale člověk ji vykoná nepřesně nebo pozdě. Ke zjištění příčin proč nebyl úspěšně vykonán určitý úkon a k určení závady, která měla na vykonání úkonu záporný vliv, je třeba znát druh činnosti člověka, při které se chyba stala. Tyto činnosti se dělí na: senzorické: percepci příjem informací, mentální: myšlení, krátkodobou a dlouhodobou pamě, rozhodování, učení, postřeh, vigilaci atd., motorické: pohyby, rychlost, přesnost, koordinaci pohybů, sílu. Strukturu činnosti člověka při plnění konkrétního úkolu tvoří kombinace těchto činností, spolehlivost člověka záleží na přesnosti, rychlosti a době vykonání potřebných úkonů. Ne každá chyba člověka musí mít vliv na jeho spolehlivost v daných funkcích 8\n9 a v daném časovém intervalu. Příčinou chyby člověka, která vede k selhání systému, tedy příčinou selhání člověka, je nějaká závada. Závady mohou být: v osobnosti člověka, jeho morálních a volních vlastnostech, v jeho vědomostech a znalostech. Příčinou mohou být chybná výchova, vrozené vady charakteru, nedostatečné nebo povrchní vzdělání atd., v senzorických, mentálních a motorických vlastnostech a schopnostech člověka. Příčinou může být nedostatečná motivace (např. finanční nebo citová), trénovanost (fyzických sil, koordinace, rychlosti), zručnost při konání konkrétních úkonů, výcvik celkové činnosti atd.; ve vnějších mimopracovních podmínkách. Příčinou bývají rodinné a jiné osobní problémy, únavná doprava do zaměstnání apod.; v zařízení a pracovních podmínkách. Příčinou je neadekvátní řešení pracoviště (ovládačů, sdělovačů) a organizace a řízení práce, rušivé činitele (hluk, vysoká teplota, nebezpečí atd.) a z toho plynoucí stres a únava. Největší vliv na nespolehlivost člověka má únava a neurotické a stresové faktory. Způsobují je: 1.1. Nevhodné organizačně technické zabezpečení práce, nutící člověka pracovat na hranici jeho možností člověk vykonává úkon příliš vysokou rychlostí, ve velice přesném čase, úkony jsou koordinovány s jinými úkony vykonávanými jinými operátory, porovnávají se dva nebo více sdělovačů současně, dva nebo více sdělovačů je těžké odečíst, změny pozorovaných veličin u sdělovačů jsou velmi rychlé, soubory úkonů úlohy jsou dlouhé, není dostatečná zpětná vazba, která by člověka informovala o správnosti jeho odpovědi, rozhodnutí se musí dělat podle informací z několika zdrojů, as pro rozhodnutí je extrémně krátký, dva nebo více ovládačů se musí ovládat současně a vysokou rychlostí, výskyt informací (signálů) nebo jejich povahu nemůže člověk předvídat, na člověku se požaduje dlouhodobé sledování. 9\n10 1.2. Nevhodné technicko ergonomické řešení pracoviště pracoviště neodpovídá antropometrickým parametrům, nevhodné umístění sdělovačů, nevhodné provedení sdělovačů (rozměr, materiál, typ, množství sdělované informace atd.), nevhodné umístění ovládačů, nevhodné provedení ovládačů (rozměr, materiál, síly potřebné k ovládání atd.), funkce sdělovačů nebo ovládačů odporující popluačním stereotypům, nevhodná pracovní pozice Nedostatečné psychické a fyzické vybavení člověka nedostatečná motivace (z ní může vyplynout deprese, komplexy, nespokojenost), nedostatečný fyzický fond, nedostatečná zručnost, koordinace pohybů, nedostatečný výcvik pro daný úkol, nedostatečné psychické předpoklady pro daný typ práce Podmínky ztěžující nebo narušující normální chod práce Jejich působení je nepřetržité nebo příležitostné, postihuje jedinou funkci nebo celek Narušení fyziologické rovnováhy vlivem hluku, vibrace, nevhodné teploty, přebytečného nebo nedostatečného osvětlení, hladu, žízně, deprivace spánku, sexuálních problémů, drog Narušení psychické rovnováhy vlivem rozptylování, vyrušování, kritiky, žádání vyšších výkonů, osobních konfliktů v práci, doma, cestou domů, do práce atd., situace ohrožující bezpečnost člověka atd Možnost dalších příčin únavy, neurotických a stresových faktorů vlivem dosud nedostatečně nebo vůbec neprobádaných vlivů slunečních erupcí, biorytmů, magnetického pole apod. Je-li člověk unaven, projevují-li se u něho neurotické tendence, pracuje-li za působení stresu, je to většinou důsledek více zmíněných příčin najednou. 10\n11 2. Metody řešení lidské spolehlivosti Prvním a většinou největším problémem každého řešení spolehlivosti člověka je potřebný statistický materiál. Při každém údaji, každé hodnotě, která uvádí pravděpodobnost bezporuchové práce, nebo při každém rozložení intenzity poruch, je třeba uvažovat vždy podmínky, za kterých byly získány, a srovnávat je s podmínkami a se systémem, na které je chceme aplikovat. Získávat spolehlivostní data lze různými způsoby protokoly o selháních a chybách v systému, komplexním testováním lidského faktoru v systému, analýzou lidského faktoru při návrhu systému, testováním senzorických, mentálních a motorických vlastností člověka, testováním modelových situací, simulace, zkoušek aj. Získávání dat z protokolů o různých anomáliích v chodu systému je způsob užívaný i při výzkumu bezpečnostních faktorů. Má nevýhodu v nespolehlivosti údajů samých. Většinou se do protokolu nedostane skutečná pravda o události a o okolních podmínkách, kromě toho se tak nezachytí všechny chyby a všechna selhání. Při kvantitativním vyjádření lidské spolehlivosti v daném systému vycházíme proto ze specifikace spolehlivosti a určujeme: individuální lidskou chybu, která vznikne při jediném kroku procedury, nejdůležitější chyby a nejčastější chyby, frekvenci chyb, které můžeme očekávat u daného systému, které chyby budou mít vliv na celkovou spolehlivost systému a jak významný vliv mají. Aby bylo možno vyjádřit spolehlivost celé soustavy, je nutné ji rozdělit na podsystémy a prvky. Model soustavy odpovídá pak její logické struktuře, kdy spolehlivost celku se počítá ze spolehlivosti prvků a jejich kombinace. V zásadě se vyskytují: sériové zapojení systém pracuje tehdy, pracují-li všechny prvky. Pravděpodobnost bezporuchového provozu je rovna pravděpodobnosti, že všechny prvky budou v provozu, paralelní zapojení systém pracuje tehdy, pracuje-li alespoň jeden prvek. Nefunguje-li žádný, systém selže. 11\n12 U jednoduchých soustav se pravděpodobnost bezporuchového provozu vypočítá kombinací jednoduchých vztahů ze sériového a paralelního uspořádání. U složitějších sítí se řeší problém metodami spolehlivosti sítí. Máme-li k dispozici dostatečné údaje, řešíme úkol spolehlivosti soustavy sestrojením blokového schématu a určením jeho spolehlivosti, vypočítáním pravděpodobnosti bezporuchového provozu, resp. bezporuchové práce pro každý prvek, sestavením příslušných časových úseků provozu v celkový časový průběh spolehlivosti. Tím, že vypočítáme pravděpodobnost bezporuchového provozu, predikujeme průběh dalších událostí. Rozhodujeme, zda je spolehlivost dostatečná, jaká uděláme nápravná opatření, jaké jsou závěry pro konstrukci nového systému. Podle zjištěných spolehlivostních dat, vypočítané pravděpodobnosti bezporuchové práce, intenzity poruch atd. se uskutečňují opatření ke zvýšení spolehlivosti systému s lidským činitelem. Jsou to nápravná opatření u dosavadního systému (při činnosti a údržbě), uplatnění spolehlivostních principů spolu s dalšími disciplínami zabývajícími se lidským činitelem při tvorbě systému (vývoji, návrhu, konstrukci, výrobě, instalaci), shromaž ování a sjednocování spolehlivostních dat spolu s rozvíjením teorie spolehlivosti. Výkon člověka podstatně zlepšuje adekvátní zpětná vazba. Vhodné zpětné informace o výsledku provedenných činností zvýší proto spolehlivost člověka v systému. Člověk je a bude přes všechny své slabé stránky (např. omezenou rychlost, přesnost, odolnost apod.) nejcennějším prvkem systému. Člověk není omezen při řešení a rozhodování žádným zabudovaným schématem. Je schopen zahrnout do své kalkulace vlivy, se kterými se nepočítalo, okolní podmínky, okamžité změny a podle nich změnit způsob i cíl práce atd. Má vysokou flexibilitu, adptabilitu a mnoho jiných cenných, pro dnešní stupeň technického rozvoje dosud nenahraditelných, vlastností. Je proto důležité, aby byl zařazován tam, kde je pro něj vhodné místo, a měl takové podmínky pro činnost, aby se uplatňovaly jeho výborné vlastnosti a nedostatky byly eliminovány. Tak získáme systém, ve kterém spolehlivost člověka bude srovnatelná se spolehlivostí technických prvků. 12\n13 3. Zásady úpravy pracovních podmínek Úprava pracovních podmínek spočívá v podstatě ve zlepšování těch faktorů pracovní činnosti, pracoviště, pracovního prostředku nebo prostředí, které jsou v dané situaci nejvíce kritické a rozhodující pro ovlivnění pracovního výkonu člověka nebo pro prevenci jeho zdravotního poškození. Tabulka č. 5 - Základní zásady pro racionalizaci pracovní činnosti (upraveno podle materiálů REFA) 1. Opracované výrobky a používané nástroje mají být rozmístěny tak, aby jejich použití bylo co nejvhodnější. 2. Výška pracovního stanoviště a co nejvhodnější pracovní poloha má umožňovat nejnižší pracovní námahu. 3. Práce se má podle možnosti konat oběma rukama, symetricky a současně a pohyby musí odpovídat funkčním a morfologickým možnostem končetin. 4. Nástroje a ovládací páky mají být vhodně tvarovány. 5. Při opracování těžkých výrobků se doporučuje používat jednoduchá zařízení, která usnadňují pohyby (např. podpěrná zařízení apod.) 6. Páky, spínače, řídící kola apod. je třeba rozmístit tak, aby byly lehce použitelné pokud možno bez změny polohy. 7. Při společné práci několika pracovníků je třeba jejich práci synchronizovat a dbát, aby si vzájemně nepřekáželi. 8. Pracovní stanoviště musí být uspořádáno tak, aby usnadňovalo a zjednodušovalo pohyby, umožňovalo pohodlný výkon práce a vylučovalo možnost úrazu. 9. Dobré osvětlení pracoviště a vhodná barevná úprava prostoru má usnadnit práci a zvýšit výkonnost pracovníka. 10. Výpary, prach nebo odpad mají být zachycovány bezprostředně u míst vzniku. 11. Vhodný pracovní oděv má chránit pracovníka před úrazem a nemocemi (tím kladně působit na zvýšení produktivity práce), nemá mu však při práci překážet. 12. Dobré a pravidelné větrání, udržování příslušné teploty a vlhkosti vzduchu má snížit únavu. 13. Vkusně zařízené pracoviště a místnost (pracovní prostor) má mít příznivý vliv na náladu a výkonnost pracovníka. Při úpravě se zpravidla začíná s řešením těch faktorů, které mají klíčový význam pro další zlepšování pracovní situace. Jejich výběr, specifikace a závažnost jsou v souvislosti s ostatními faktory pracovních podmínek předmětem profesiografických analýz. Podle významu a vyhraněnosti pracovní činnosti, pracoviště, pracovního prostředku nebo prostředí se mohou v různých konkrétních situacích výrazně lišit. Nicméně ve všech případech musí sledovat stejný cíl: zajistit přiměřenost pracovního výkonu s ohledem na optimální výkonnost člověka. 13\n14 III. PROBLEMATIKA NEHODOVOSTI Člověk je při své pracovní činnosti vystaven různým vlivům, které bu probíhají v určitém rozmezí, v němž je člověk schopen se adaptovat, nebo z této oblasti vybočují a stávají se tak pro něho více či méně nebezpečnými. Avšak i období, kdy ještě člověk není na práci a novou situaci adaptován je závažné, nebo je charakterizováno rozkolísáním jednotlivých funkcí. Teprve ve druhé fázi se potlačují funkce pro danou situaci nevýznamné a zachovávají se ty, které jsou z biologického a výkonnostního hlediska důležité. (Na obdobném principu je založen zácvik.) 1. Vnější negativní faktory Negativní vliv vnějšího, resp. pracovního prostředí se může projevovat různě, od kvalitativních a kvantitativních ukazatelů výkonu přes účinky nepřiměřené námahy k nehodám nebo klinickým známkám poškození organismu. Zejména v posledním případě kromě chorob z povolání je třeba přihlížet i k možnostem výskytu patogenetických změn, jež mohou být v úzké souvislosti s druhem zaměstnání. Kromě toho mohou některé faktory pracovního prostředí zhoršovat průběh onemocnění, anebo udržovat nebo prodlužovat chorobný děj. Mezi rozhodující faktory s nepřiměřeným nebo i škodlivým účinkem na člověka lze zařadit: situace se ztíženými či neobvyklými podmínkami činnosti, jejichž škodlivý účinek lze prokázat (např. při nedodržování hygienicky přípustných hodnot faktorů pracovního prostředí), situace spjaté s jistým ohrožením (rizikem) člověka (např. při nedodržování technologických postupů nebo bezpečnostních opatření, nevhodném technickém nebo racionalizačním opatření), situace vyžadující nutnost realizovat činnost v časové tísni, tzv. práce pod časovým tlakem (např. při vysokém pracovním tempu nebo dlouhodobém opakování činnosti, nevhodném pracovním postupu nebo organizačním řešení). Působení těchto faktorů se u některých pracovních činností nebo pracovních podmínek všeobecně uznává (např. škodlivý vliv hluku, zvýšených koncentrací chemických škodlivin a prašnosti, vysokého pracovního tempa apod.). Jejich účinnost závisí však nejen na jejich objektivní existenci, ale i na subjektivní individuální citlivosti jedince vůči nim, tzn. na závažnosti, kterou má nepříznivá situace pro jedince v daném okamžiku, a která může být u různých jedinců, ale i u stejného jedince za různých okolností různá, např. při snížení individuálních dispozic, v konfliktních situacích, při různém technickém řešení apod. Pravděpodobnost výskytu poruch a nesouladu v interakci mezi člověkem a pracovními podmínkami je dána mírou obtížnosti pracovní situace a negativních vlivů prostředí na jedné straně a schopností člověka zvládnout situaci na straně druhé. Nejmenší pravděpodobnost chybného jednání, případně poškození člověka lze očekávat v případě, kdy pracovní situace je pro člověka optimální a její nároky nedosahují výkonnostních a adaptačních hranic. V opačném případě, jestliže převažuje rizikovost pracovních podmínek, nebo obtížnost úkolu či snížená okamžitá dispozice člověka nad možností zvládnout situaci, stoupá pravděpodobnost jeho chybného jednání nebo i poškození člověka. 14\n15 2. Individuální dispozice člověka Spolehlivá a bezchybná činnost člověka se stává pro výsledek práce tím významnější, čím více se náročnost práce blíží hranicím lidské výkonnosti. Poznání těchto hranic, jejichž překročení vede ke snížení spolehlivosti člověka při pracovním výkonu, je základním předpokladem při používání rozsáhlých technických zařízení nebo zavádění progresívních pracovních postupů a organizace práce. Z tohoto hlediska výkonnost jedince omezuje i účinnost ostatních technických prvků i zamýšlený pracovní výsledek. Vysoký stupeň spolehlivosti výkonu člověka se tak stává naprostou nutností, nebo podmiňuje produktivitu práce a ekonomickou efektivnost dosažených výsledků i celkovou úroveň bezpečné práce. Pravděpodobnost spolehlivého výkonu člověka je v podstatě vyjádřením vztahu mezi nároky, které na něho klade výkon práce, a jeho schopností tento výkon plnit. Je ovlivněn pracovníkovými biologickými i společenskými dispozicemi. Mezi faktory individuálních biologicky podmíněných dispozic pracovníka patří zejména: věk, pohlaví, zdravotní stav, zdatnost a konstituce, schopnost adaptovat se na nové podmínky aj. Mezi faktory individuálních společensky podmíněných dispozic pracovníka patří zejména: výběr, výchova a výcvik, stupeň kvalifikace, motivace a stupeň zainteresovanosti, postoj k práci, ochota pracovat správně, některé osobnostní charakteristiky (odpovědnost, kritičnost, agresivita, bojácnost apod.) Určit podíl nespolehlivosti člověka na selhání výrobního systému je někdy problematické, protože některé vazby mezi prvky systému jsou méně zjevné, některé se zjistit nedají. Proto je kvantitativní vyjádření lidského podílu nepřesné. Při pokusu o takovou kvantifikaci je třeba podrobně zkoumat činnost člověka v pracovním procesu, od způsobu plnění pracovního úkolu (pracovního postupu), až po úkony samé, z nichž se jeho práce skládá. 15\n16 K chybnému jednání člověka může dojít především proto, že: nezaregistroval situaci, respektive její změnu, správně nerozlišil rozhodující podnět mezi jinými, není mu známa nová situace nebo nově vzniklá okolnost, porozuměl nové situaci, ale nezná řešení, řešil novou situaci nepřesně a pozdě. Struktura činnosti člověka při plnění konkrétního úkolu je tvořena kombinacemi senzorické, mentální a motorické činnosti, z nichž každá může ovlivnit jeho chybné jednání a poruchu ve vzájemné interakci s nároky pracovního úkolu (technickými i organizačními požadavky). Spolehlivost člověka v těchto případech pak záleží na rychlosti, přesnosti a době vykonání potřebných úkonů. Největší vliv na nespolehlivost lidského činitele má únava a neurotické a stresové faktory. Vznikají především z nevhodného technickoorganizačního zabezpečení práce, nutícího člověka pracovat na hranici jeho možností, z nevhodného technicko ergonomického řešení pracovního prostředku, z nedostatečného psychofyzického vybavení a přípravy člověka, z podmínek ztěžujících nebo narušujících normální chod práce a narušujících fyziologickou a psychickou rovnováhu člověka, z působení dosud některých dosud málo nebo vůbec neprobádaných vlivů z prostředí člověka, např. magnetického pole, slunečních erupcí, počasí, biorytmů aj. 3. Pracovní riziko Pracovní riziko škodlivé působení jednoho nebo více rizikových faktorů, které za určitých podmínek vede ke snížení pracovní schopnosti nebo ke zdravotnímu poškození pracovníka. Mechanické ohrožení vyčnívající, ostré, hranaté, drsné části zařízení rotující, pohyblivé, řezací části zařízení odletující třísky, úlomky, části materiálu poruchy ochranných zařízení (blokovacích, kontrolních) pády, uvolnění, utržení části zařízení nevhodné předměty, prostory, plošiny aj. Ohrožení elektrickým proudem nechráněný, obnažený vodič chybná konstrukce, zapojení elektrického zařízení elektrický oblouk náboj statické elektřiny působení prostředí na elektrické zařízení nedostatečné zamezení vstupu do ohroženého prostoru 16\n17 Fyzikální škodliviny nadměrný hluk, ultrazvuk přenos vibrací na horní končetiny nebo trup zaměstnance záření ionizující, neionizující, elektromagnetické nepřiměřené teploty předmětů, zařízení, okolí nepřípustné podmínky klimatické, povětrnostní Chemické škodliviny plyny, páry, aerosoly s toxickým účinkem prachy s fibrogenním a dráždivým účinkem jedy žíraviny Biologické škodliviny infekce látky alergogenní látky karcinogenní látky ohrožující reprodukci Jiná ohrožení nebezpečný pracovní postup selhání, omyl člověka porucha zařízení, nehoda požár, exploze Velmi vysoká Vysoká Střední Nízká Pravděpodobnost výskytu ohrožení Neustálé ohrožení Časté ohrožení Zřídkavé ohrožení Téměř nemožné ohrožení Velmi významná Kritická Málo významná Zanedbatelná Závažnost následků až smrtelný úraz zničení, nenahraditelné ztráty těžký úraz, vážné poškození rozsáhlé ztráty, vážné následky lehký úraz, menší poškození menší ztráty, řešitelné náhrady drobné úrazy, nehoda porucha, zanedbatelné následky 17\n18 IV. PROBLEMATIKA ODDECHU A ÚNAVY Doba potřebná k úplnému zotavení organizmu závisí na druhu a velikosti únavy a na rychlosti zotavovacích procesů v organizmu. Únava je normální fyziologickou reakcí organizmu, která následuje po jakékoliv námaze a odezní po přiměřeném odpočinku. Taková únava je i zdravá, nebo mobilizuje činnost organizmu a zvyšuje jeho adaptační schopnosti. Projevuje se postupným snižováním výkonnosti, snižováním funkční aktivity organizmu, narušováním ustálených dynamických stereotypů a schopností organizmu pokračovat v činnosti. Pokud však čas na zotavení není přiměřený, rozvíjí se chronická únava jako následek nedostatečného odpočinku, která může vést k celkovému stavu přepracování až vyčerpání. Podle vztahu mezi zatížením organizmu a potřebou jeho zotavení je možné z praktického hlediska rozlišovat únavu nutnou, která je přirozeným důsledkem lidské činnosti a nelze ji vyloučit, únavu zbytečnou, která vyplývá ze špatných podmínek nebo organizace lidské činnosti a je odstranitelná změnou těchto podmínek nebo vhodnou organizací činnosti, únavu škodlivou, vedoucí k vyčerpání, jejíž účinky se latentně hromadí, postupně se stávají chronickými a vedou k různým stupňům poškození zdravotního stavu člověka. Únavu můžeme charakterizovat jako důsledek časového omezení výkonnosti člověka. Projevuje se snížením těch funkcí organizmu, které jsou při činnosti člověka zatěžovány a potřebou jejich regenerace. Poznání časového intervalu činnosti člověka, ve kterém můžeme očekávat jeho optimální výkonnost, je základním předpokladem racionálního režimu práce a oddechu. Čím delší a intenzivnější je činnost člověka, tím větší únavové změny lze očekávat. Podle druhu a intenzity zatížení organizmu lze v praxi rozlišovat různé projevy únavy: od únavy lokální (svalové, zrakové), nazývané též periferní, až po únavu centrální se změnami neuropsychickými a somatickými, viz. tabulka č. 6. Tabulka č. 6 Úroveň procesů a charakteristika změn Úroveň procesů Biochemické změny Fyziologické změny Neuropsychické a somatické změny Charakteristika změn Obecné procesy vyčerpání a obnovení energetického potenciálu Snížení funkční schopnosti specializovaných tkání a orgánů Narušení koordinace funkcí organizmu, emočních a psychických procesů Proto únava nevzniká jen u činností fyzicky náročných, ale i u činností psychicky náročných, jednotvárných, se zvýšenou smyslovou zátěží nebo u činností, které vyžadují překonávání nepříznivých podmínek vnějšího okolí (např. teplota, hluk), či rušivých až stresových činitelů způsobu života. 18\n19 V praxi se únava vyznačuje velkou variabilitou projevů, od subjektivních známek snížení výkonnosti a zájmu člověka o další činnost, až po objektivní projevy snížení výkonnosti, narušení psychofyziologické aktivity organizmu a somatické potíže. Subjektivní projevy únavy se odrážejí v pocitech unavenosti, nezájmu o další činnost, ospalosti nebo podrážděnosti, v potřebě zvýšeného úsilí pro zajištění pozornosti, vnímání, bezchybné činnosti apod. Objektivní projevy únavy se promítají do snížení psychofyziologických ukazatelů výkonnosti, hromadění metabolických ukazatelů, např. prodloužení oddechových časů, zvýšení počtu vadných úkonů, chyb, zmetků apod. Projevy únavy významně ovlivňují emoce pracovníka, jeho dispozice a odolnost vůči únavě. Zájem o výsledky činnosti, uznání a povzbuzení mohou pocity únavy oslabit. Záporný postoj k činnosti může naopak únavu člověka zvýšit. Vhodný a dostatečně účinný oddech má proto úzký vztah nejen k dlouhodobé výkonnosti člověka, ale souvisí také se zdravým způsobem jeho života, upevňováním jeho zdraví a dalším rozvojem jeho fyzických a psychických schopností. 1. Oddech v pracovním procesu Řešení účelného oddechu v pracovním procesu je v současné době stále výraznějším prostředkem racionalizačních opatření. Má mnohostranný význam v celkovém režimu práce pracovníků. Vede nejen ke zlepšování podmínek pro pracovní výkonnost pracovníků a oddálení procesů únavy, ale i k zajištění pracovní pohody a zdravotního stavu pracovníků. Účelnost a důležitost řešení racionálního režimu práce a oddechu v souvislosti s oddálením poklesu výkonnosti pracovníků vlivem únavy potvrzuje řada dosavadních zkušeností. Dospělo se ke shodným závěrům, že vhodným začleněním času na oddech v pracovní směně se odsouvají projevy únavy, kompenzuje se potřeba spontánního přerušení práce a rozptýlení ztrátových časů, zrovnoměrňuje se pracovní činnost, zlepšují se psychofyziologické funkce organizmu, zlepšuje se pracovní pohoda a spokojenost pracovníků a jejich postoj k plnění pracovních úkolů. 19\n20 Dostatečný oddech v pracovní směně snižuje dobu potřebnou k odpočinku pracovníků po ukončení pracovního procesu, vede k trvalejšímu pocitu jejich osvěžení a tím i k účelnějšímu využití jejich volného času. Principy uplatnění oddechu v pracovním procesu v podstatě uskutečňují požadavky, z nichž vychází program zkracování pracovní doby: snížení expozice škodlivin, kterým jsou pracovníci vystaveni v pracovním procesu, ochrana jejich zdraví a potřebná pracovní pohoda, dostatečná regenerace sil pracovníků a jejich dlouhodobá a rovnoměrná schopnost plnit pracovní úkol v požadovaném množství a kvalitě, vysoká produktivita práce a plnění požadovaných ekonomických ukazatelů bez negativních jevů ve zmetcích, poruchách nebo nehodách. Dostatečná délka, účelné rozložení a využití náplně oddechu v pracovním procesu pro zotavení pracovníků má proto současně sloužit i jako prostředek ke snížení biologického opotřebení organizmu a působení negativních vlivů pracovních podmínek, zejména škodlivin, kterým je pracovník v pracovním procesu vystaven. Z tohoto principu vycházejí i zásady pro začlenění oddechu do pracovního procesu 1. oddech má být dostatečný pro zotavení pracovníků 2. oddech má předcházet poklesu výkonnosti pracovníků 3. oddech má zajistit i hygienické potřeby a občerstvení pracovníků 4. náplň oddechu má zajistit přiměřenou efektivnost oddechu Uplatnění oddechu v pracovním procesu vyžaduje odpovídající podmínky k jeho zajištění, např. zřízením oddechových koutů, úpravou organizace občerstvení, opuštěním pracoviště s nepříznivými podmínkami apod. To je důležité zejména v pracovních podmínkách s vysokou expozicí škodlivin pracovního prostředí, např. prašnosti, hluku, teploty, toxických koncentrací apod., nebo na pracovištích s nedostatečnými prostorovými možnostmi. Tomu odpovídá do určité míry i možnost volit vhodnou náplň oddechu, viz. tabulka č. 7. Tabulka č. 7 Uplatnění oddechu v pracovním procesu Oddech nespecifikovaný Oddech pasivní Oddech aktivní Oddech s využitím fyzikálních procedur Využití podle zvyklostí a možností pracovníků Využití poslechu hudby, četby, psychoregenerace aj. Využití kompenzačních, relaxačních aj. cviků Využití automasáží, masáží, vodních procedur aj. 20


Byty 2+kk Kuřimská Nová Ves | Eurobydleni.cz\nEurobydleni.cz přináší výběr nových bytů 2+kk v Kuřimská Nová Ves. Vyberte si z kompletní nabídky byty 2+kk Kuřimská Nová Ves dle vašich představ.\nByty 2+kk Kuřimská Nová Ves (610+)\nStředně velké byty 2+kk mohou v Kuřimská Nová Ves nabídnout komfortní bydlení, což dokazuje i poptávka na nové byty 2+kk Kuřimská Nová Ves. Nákup bytu 2+kk Kuřimská Nová Ves lez realizovat i díky Eurobydleni.cz pohodlně. Dnes není prodej bytů 2+kk Kuřimská Nová Ves žádnou výjimkou a naopak jeho frekventovanost stoupá. Zcela jistě lze říct, že byty 2+kk Kuřimská Nová Ves lze najít za velice rozumnou cenu. U nás si vybere svůj byt 2+kk v Kuřimská Nová Ves opravdu každý.\nNabídka 2+kk Kuřimská Nová Ves\nSpolehlivými byty 2+kk Kuřimská Nová Ves mohou být i byty starší, které koupíte za nižší cenu. Rozhodně můžeme říci, že byty 2+kk Kuřimská Nová Ves patří mezi oblíbené byty současnosti a developeři se na ně zaměřují. I kvůli tomuto faktu mohou být byty 2+kk v Kuřimská Nová Ves mnohem levnější a dostupnější.\nNové byty 2+kk Kuřimská Nová Ves za skvělé ceny\nPokud si myslíte, že by i pro vás byl nový byt 2+kk Kuřimská Nová Ves vhodný, pak neváhejte. Je jasné, že byty 2+kk Kuřimská Nová Ves lákají nejen Vás.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii byty 2+kk Kuřimská Nová Ves, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 2+kk Kuřimská Nová Ves, a to byty 2+kk na prodej Kuřimská Nová Ves, pronájem bytu 2+kk Kuřimská Nová Ves, dražby bytů 2+kk Kuřimská Nová Ves.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii byty 2+kk Kuřimská Nová Ves nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty Kuřimská Nová Ves, prodej bytů Kuřimská Nová Ves, pronájem bytu Kuřimská Nová Ves, dražba bytu Kuřimská Nová Ves.\nDalší lokality v okolí byty 2+kk Kuřimská Nová Ves\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii byty 2+kk Kuřimská Nová Ves, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr byty 2+kk Kuřimská Nová Ves. Určitě lépe naleznete byty 2+kk Kuřimská Nová Ves, který hledáte.


Bioderma Czech Republic | Vaše pleť si po létě zaslouží hydrataci\nVaše pleť si po létě zaslouží hydrataci\n5 důvodů, proč byste měli hydratovat pleť po horkém létě\nVysoké teploty vysušují v létě nejen přírodu kolem nás, ale také naši pokožku. Proto vodu doplňujeme pravidelným přísunem tekutin, jíme šťavnaté ovoce a pokožce dodáváme potřebnou vláhu pomocí hydratační kosmetiky. Proč bychom ale měli v hydrataci pokračovat i když vedra a sucho poleví? Přinášíme vám pět důvodů, proč pokožku udržovat hydratovanou i s přicházejícím podzimem.\n1. Na hydratované pokožce vydrží déle bronzové opálení\nLéto je neodmyslitelně spojeno s opalováním a byli bychom nejraději, kdyby nám bronzový odstín vydržel po celý rok. Kůže se ale časem může začít loupat a tím bledne naše opálení. Jak na to, aby nám hnědý odstín vydržel co nejdéle? Základem je správná péče o pokožku a především její hydratace. Když naší kůži dopřejeme dostatek vláhy, zvláční a díky tomu je pružnější a neloupe se. Po létě je proto ideální zvolit hydratační krémy z řady Hydrabio, které poskytují pleti požadovanou hydrataci nejen na povrchu, ale i hluboko v kožních buňkách. Hydrabio Crème i Hydrabio Sérum navíc obsahují kyselinu hyaluronovou, která umožňuje postupné vstřebávání vody do pokožky a díky tomu je kůže déle svěží a bez šupinek.\n2. Hydratovaná pokožka vypadá zdravěji\nS nadcházejícím podzimem se může u kteréhokoliv typu pleti objevit dehydratace. Ta je způsobena různými vlivy – od změny počasí, přes kouření a stres, až po příliš časté sprchování. Nedostatečná hydratace porušuje bariérovou funkce kůže a způsobuje nepříjemné pocity suchosti a pnutí pokožky. Na kůži se tvoří šupinky, loupe se a je na pohled matná, až šedá. Na rozdíl od suché pleti je ale dehydratace pouze dočasný stav, který se dá snadno vyřešit pomocí hydratační kosmetiky. Ta je k pokožce šetrná a pomáhá ji přirozeně se regenerovat. Hydrabio Sérum funguje na principu stimulace produkce aquaporinů (vodních kanálků v kůži), a díky tomu pomáhá pokožce udržovat vlhkost. Hydratovaná pokožka je pak pružnější, jemná na dotyk a vypadá zdravěji.\n3. Hydratovaná kůže se méně mastí\nPokud je naše pokožka vysušená či dehydratovaná, více se mastí. Čím je to způsobeno? Na povrchu naší kůže se nachází hydrolipidický filtr, který je velmi důležitý pro udržení vody v pokožce a také brání před vniknutím cizích bakterií či virů do naší kůže. Pokud je však tento filtr porušen a pokožka je dehydratovaná, vyšle signál mazovým žlázám, aby zastoupily jeho funkci a kůži ochránily před negativními vlivy. Mazové žlázy tak začnou produkovat více mazu než obvykle. Proto máme často mastnou pleť, i přesto, že je vlastně vysušená. Pravidelným používáním hydratační kosmetiky, která pokožce dodává potřebnou vláhu, ale vysušování pleti i nadměrné tvorbě mazu předejdeme a udržíme si pleť rozjasněnou.\n4. Hydratace brání zhoršení akné\nVětšina těch, kteří řeší problémy s akné, pociťuje zhoršení stavu, když se jejich pokožka začne více mastit. Spousta z nich si ale neuvědomuje, že právě dehydratace pleti může být příčinou přílišné tvorby mazu. Správnou hydratací tak můžete nejen zmírnit zhoršování akné, ale jeho stav dokonce zlepšit. Stačí vyměnit kosmetické produkty, které pleť vysušují, za ty hydratační. Hydratační krémy totiž pleť nedráždí a podporují pokožku v její přirozené regeneraci.\n5. Make-up na hydratované pleti drží lépe\nMáte pocit, že se váš make-up na některých místech obličeje ztrácí jen pár hodin po jeho nanesení? Může to být způsobeno zvýšenou produkcí mazu, který mazové žlázy tvoří kvůli suché pokožce. Při nanášení make-upu na suchou pleť ji můžete snadno podráždit a velmi často zvýrazníte její nedokonalosti, mezi které patří například šupinky. Pokud máte smíšenou a zároveň dehydratovanou pleť, je ideální využít Hydrabio Gel-Crème jako podklad pod make-up. Na hydratované pleti pak bude make-up držet i vypadat lépe. Večer pak k očištění pleti použijte micelární vodu, která vše důkladně odlíčí a zároveň pokožku hydratuje.


🚗 Pronájem auta v Vantaa ze 3855 CZK / 149 EUR za týden\nVyberte místo / zadejte první písmena VantaaVantaa Bonus Inn\nLevné autopůjčovna Vantaa\nRentalcargroup.com nabízí pronájem vozů ve více než 35 000 místech, na všech hlavních letištích a městech a železničních stanicích. Níže na této stránce uvidíte mapu se všemi autopůjčovnami, s nimiž spolupracujeme, v Vantaa.\nPři cestování s rodinou a dětmi doporučujeme vybrat auto s dostatečným prostorem pro zavazadla a dostatečným prostorem pro dětské sedačky. Děti musí cestovat v dětské sedačce / posilovně v závislosti na jejich hmotnosti nebo výšce. Rentcargroup.com nabízí širokou škálu rozmanitých nákladních vozů, mini vans v Vantaa.\nJednosměrné pronájmy v Vantaa\nVětšina velkých agentů pronájmu automobilů v nabídce Vantaa nabízí jednopůjčovné pronájmy. Jednosměrná půjčka je při sběru auta na jednom místě a vrácení auta na jiné místo. Ve většině případů vám agent zapůjčí příplatek, pokud chcete vozidlo vrátit na jiné místo. Ve smluvních podmínkách bude uvedeno, zda je jednosměrný poplatek zahrnut v ceně pronájmu. Není-li jednosměrný poplatek zahrnut v ceně pronájmu, jednosměrný poplatek musí být zaplacen při příjezdu přímo agentovi.\nŽádné poplatky za kreditní kartu a bezplatné zrušení pronájmu aut v Vantaa\nUžitečné informace Vantaa\nAutopůjčovny v České republice Vantaa\nViz níže 5 recenzí zákazníků. Naši zákazníci hodnotili Vantaa pronájem automobilů v průměru 0.00 na základě hodnocení 0.


Milí lidé, solidní obchod\nRychlost vyřízení objednávky, rychlé informace, výborná komunikace.\nOpakovaná objednávka zboží je důkazem spokojenosti\nJsem velmi spokojená,zboží kvalitní za přijatelnou cenu,skvělá komunikace a ochota.\nNejlevnější, rychlé dodání\nVelmi vstřícní a ochotní,s ničím nebyl problém!!!\nkdyž udelali chybu tak ji meli zájem napravit a ješte mi jako omluvu poslali jedno balení kávy zdarma.\nRychlost a vždy vše v pořádku. Obchodník se snaží vyjít vstříc zákazníkovi, když náhodou zboží není, rychlá a pohotová komunikace. Objednávala jsem už několikrát a pokaždé jsem byla spokojená. Určitě doporučuji.\nVelmi profesionalni pristup k zakaznikovi, rychle doruceni, prijemna komunikace\nNakoupila jsem zde již několikrát a určitě se zase vrátím.\nvelký výběr, výborná a rychlá komunikace


O MNĚ stará verze\nRichard Husovský - můj příběh\nOd biologa, přes daňového poradce až k poradci pro výživu\nDěkuji, že jste navštívili moje stránky.\nJmenuji se Richard Husovský.\nPo dokončení vysoké školy, na které jsem studoval biologii, jsem se více než 10 let pohyboval ve světě poradenského byznysu se vším, co k tomu patří. Jeho výsledky bych shrnul asi takto: stravování v restauracích, pravidelné návštěvy u lékaře, 1-2 x ročně antibiotika, pravidelné rýmy, pravidelné návštěvy rehabilitace (s cílem rozpohybovat mou zaseklou páteř), cca 25 kg nadváhy, exzémy, lupy a co já vím co ještě.\nJednoho dne jsem si řekl, že se s tímto stylem dobelhám akorát k předčasnému důchodu. Ponořil jsem se do knih a začal studovat jak funguje naše tělo…tentokrát s větší skepsí, než jsem to dělal při studiu biologie na vysoké škole.\nČím větší skepse, tím znepokojivější objevy. Zjistil jsem, že skoro všechno, co jsem si myslel, že o zdraví, výživě a fitness bylo úplně špatně. Po letech frustrace a zvětšování měkké tukové tkáně kolem mého břicha a brady jsem konečně našel odvahu a přestal jsem poslouchat “experty” na výživu a začal jsem experimentovat na sobě, až jsem našel a pochopil pravdu.\n“Zjistil jsem, že můj “zdravý životní styl“ s nízkým obsahem tuku, cholesterolu a “efektivního tréninku“, doporučovaný fitness trenéry, popsaný ve většině časopisů, zmiňovaný ve spoustě televizních pořadů, a podporován stovky expertů na výživu a lékařů, byl vlastně příčinou, proč jsem byl tlustý a nemocný.”\nJakmile jsem “vysadil” červené víno, které mi pomáhalo ve snižování rizika srdečně-cévních onemocnění, pivo, které mi náramně pomáhalo ke trávení, spolu se zbytkem alkoholických nápojů, slazených vod a minerálek a začal jsem si vědomě přidávat do svého jídelníčku čerstvé přírodní potraviny, které v minulosti byly součástí mých jídel spíše jako ozdoba…začali se dít věci.\nNejenže jsem zhubnul nějakých 12 kilo za 4 měsíce, ale začal jsem se cítit, vnímat a přemýšlet úplně jinak. Díky dovyživenému tělu a hlavně mozku jsem mohl ve čtyřiceti začít žít život, který jsem si vždycky přál. Život plný síly, energie, motivace, sportu a…zdravých jídel.\nAno, zdravá jídla mě začala inspirovat. Štvalo mě, že když jsem navštívil řeznictví, tak mě napadala stovka receptů ale když jsem se ocitl v sekci Zelenina/Ovoce v supermarketu, tak me nenapadlo žádné jídlo. Toto jsem se rozhodl změnit.\nAž tady jsem si uvědomil, že naše staré myšlenkové vzorce a návyky nás drží pořád na jednom místě a k tomu, abychom se mohli konečně pohnout tam, kam chceme, tak je musíme nejdříve ZMĚNIT.\nV průběhu celého života jsem měl schopnost empatie a pochopení. To je i důvod, proč mám tolik kamarádů, dobrých kamarádů. Jako life kouč tuto schopnost můžu nabídnout i cizím lidem, které nikdo nevyslechne.\nNení to však jenom o naslouchání a empatii.\nTu cestu, kterou učím jsem prošel už mnohokrát. Chápu všechny její vztahy a návaznosti, příčiny i důsledky. A to je ten důvod, proč jsem se rozhodl, že ji formou koučinku budu sdílet.\n“Jedno z mých největších naplnění je zažívat s mými klienty jejich změnu. Změnu, která začíná sebepoznáním. Vidět je, jak jsou veselejší, krásnější, svobodnější a hlavně jak směřují ke svým opravdickým cílům.”\nMiluji jídlo, miluji vaření. Je to pro mne kreativní proces, alchymie, malování odstínů a hra tepla s chladem. Dobré jídlo je jako krása, která přitahuje člověka svojí sílou. Nemusíme do konce života jíst pořád ta samá jídla a říkat tomu tradice. Nové chutě, nové kombinace, takové, které jste opravdu ještě nikdy nezkusili, to jsou moji pomocníci, kteří připravují cestu změny pro ty, co se rozhodli otevřít dveře a vyjít k novému životu.\n“Pomáhám lidem získat kontrolu nad jejich zdravím. … přírodními potravinami a novými návyky, které si SAMI VYBEROU.”\nVymýšlím pro klienty nové recepty a pořád něco nového zkouším. Nové chutě, nové potraviny, nové kombinace. Uvědomil jsem si, že pokud budu dělat ty samé věci, nemůžu očekávat jiné výsledky. Já chci, a mí klienti také, žít nový život.\n“Co nabízím je mé poznání, osobní zkušenosti, empatie a pomocnou ruku k vytvoření Vašeho originálního přístupu ke zdraví, který Vás bude vést blíže K ŽIVOTU, KTERÝ CHCETE ŽÍT..”\n30-DENNÍ VÝZVA - SE ZDRAVOU SNÍDANI, NEBO O HLADU\nPoznejte svoje tělo více prostřednictvím – buď zdravě, nebo raději o hladu.\nNaučím vás chápat vaše tělo, pak jej začnete milovat. To už budete jenom kousek od vysněného života.\n© 2017 Richard Husovský.\nZDRAVÝ ŽIVOT = ZDRAVÝ ŽIVOTNÍ STYL = ZDRAVÉ NÁVYKY\nUcelený program, který Vám pomůže projít změnou životního stylu a udržet se v ní.


Obama: Wall Street opět riskuje, záchrany se ale nedočká - iDNES.cz\n14. září 2009 18:35, aktualizováno 19:49\nV úterý to bude rok od pádu americké investiční banky Lehman Brothers a počátku finanční krize. Banky se podle Obamy z jejího krachu a následné krize nijak nepoučily, čímž dál ohrožují sebe i stát.\nObama v projevu nepřednesl žádné nové politické návrhy, apeloval však na Kongres, aby co nejrychleji přijal přísnější pravidla pro finanční trhy. Podle prezidenta už nelze trpět excesy, které loni málem způsobily pád světového finančního systému.\n"Nebudeme se vracet do doby bezohledného a nekontrolovaného chování, kde se nachází srdce této krize. Ti na Wall Streetu nemohou pokračovat v riskování bez ohledu na následky," nechal se slyšet Obama.\nFinanční systém se podle Obamy sice stabilizoval, přesto je nutná další regulace. Nelze prý tolerovat, aby reakce na prudké zhoršení situace byla jen postupná, jak se to stalo před rokem.\nKrach Lehman Brothers byl podle většiny analytiků zásadním zlomem v tehdejším vývoji krize. Ta se ze dne na den prudce zhoršila, zamrzly úvěrové trhy a propad mezinárodního obchodu uvrhl řadu zemí do hospodářské recese.\nTémata: vláda, Barack Obama, finanční krize, finanční trh, Lehman Brothers, Recese, Srdce, Wall Street\nVýznamná americká banka Lehman Brothers je před bankrotem. O víkendu se pro investiční ústav nepodařilo najít kupce a...\nPřesně před rokem postihl Spojené státy největší krach v jejich historii. Bankrot vyhlásila investiční banka Lehman...


Kadlec se do Sparty nevrátí, chce uspět ve Frankfurtu | Týden.cz\nKadlec se do Sparty nevrátí, chce uspět ve Frankfurtu\nSparta usiluje o pokračování spolupráce, velký zájem o hráče měl dánský šampion Midtjylland, ale Kadlec chce znovu získat stabilní místo ve Frankfurtu, kde má ještě na dva roky platnou smlouvu. "Měl nabídku z Midtjyllandu a něco bylo z Nizozemska, ale o tom víme jen nepřímo," uvedl Veh. Kadlec momentálně doléčuje poraněný kotník. Poté by se měl zapojit do přípravy Frankfurtu.\nDalšími španělskými kluby, které se dohodly s fotbalisty a trenéry na snížení platů, jsou Real Madrid a FC Sevilla s českým reprezentačním brankářem Tomášem... více\nBulharský fotbalový klub CSKA Sofia zahájil navzdory vládním opatřením proti šíření koronaviru a zákazu shromažďování společný trénink. Video, které se... více\nTrenér fotbalistů Juventusu Turín Maurizio Sarri věnoval 4000 roušek svému domovskému městu Figline Valdarno v Toskánsku. Prostředky na pořízení ochranných... více


O Mystifikaci Já v Neo Východních Kultech Meditace - PDF\nO Mystifikaci Já v Neo Východních Kultech Meditace\nDownload "O Mystifikaci Já v Neo Východních Kultech Meditace"\n1 O Mystifikaci Já v Neo Východních Kultech Meditace Duchovní Manifest pro Náš Věk Peter Wilberg Překlad Jiří Krutina Mystifikace je hlavním nástrojem těch, kteří chtějí být vůdci; demystifikace je naopak nástrojem člověka, který se chce stát svým vlastním mistrem Snad jednou z největších tragédií lidské zkušenosti je to, že zatímco demystifikátor ovlivňuje jednotlivce, mystifikátor manipuluje celými zástupy lidí. Thomas Szasz (1973), The Second Sin Základní otázky Na celém světě existují kulty osobností duchovních učitelů, kteří okolo sebe vytvářejí kvazi náboženské meditační skupiny a komunity. Mnohé se zakládají na východních myšlenkových proudech a duchovních tradicích a používají cizokrajnou terminologii v sanskrtu nebo jazyce pálí, aby své nauce dodali exotické tajemno a auru nezpochybnitelné duchovní autority. Všechny tyto kulty se však bez výjimky vyznačují téměř naprostou absencí nepřetržitého a hlubokého filozofického a meditativního dotazování. V některých meditačních skupinách není jejich účastníkům pouze zakázáno klást otázky, ale dokonce i diskutovat o konceptech a praktikách, které je jejich vůdci učí, a to buď z principu, nebo po dobu trvání daného kurzu či semináře. Kromě toho a to je neméně důležité se často vůbec nemluví o zcela zásadní záležitosti, a sice samotných OTÁZKÁCH, na které mají tyto duchovní nauky a praktiky poskytovat ODPOVĚDI. Místo toho buď učitelé i jejich stoupenci přijímají danou nauku bez nejmenších pochyb a otázek, nebo jsou případné dotazy redukovány na různé formule, například otázku Kdo jsem?, nebo sliby, že se skutečně jedná o pravou stezku k... (?) Také se například předpokládá, že všichni členové takových meditačních kultů a účastníci podobných seminářů již znají, BEZ SEBEMENŠÍHO DOTAZU či zmínky, jejich význam, smysl, účel a životní hodnotu. Stejně tak se často předpokládá, že všichni již oceňují a chápou pozitivní hodnotu pojmů jako sebe dotazování, vědomí sebe sama, seberealizace, osobní vývoj atd. V konečném výsledku si nikdo nepoloží ani tu NEJZJEVNĚJŠÍ otázku, a to k čemu 1\n2 jsou všechny tyto východní meditační praktiky a duchovní jazyky a nauky, které se s nimi pojí, dobré a jaký přínos mají pro jednotlivce či pro svět, nebo jaké OTÁZKY by měly člověka motivovat k tomu, aby se byť jen pustil do hledání ODPOVĚDÍ, jež tyto kulty a jimi předkládané nauky přinášejí! Proto budu v této eseji definovat jednu významnou dimenzi mystifikace JAKO tuto tichou dohodu spočívající v nabízení hledajícím ODPOVĚDI v podobě duchovních nauk a meditačních praktik, přičemž se nikdo neobtěžuje prozkoumat nebo alespoň jasně zmínit: 1. stěžejní - základní otázky, které tyto odpovědi mají OBJASŇOVAT, 2. SMYSL a ÚČEL těchto odpovědí: jejich přínos a hodnotu pro život jednotlivce a světa. S tímto opomenutím tázat se, do hloubky prozkoumávat nebo i jen jasně zmínit OTÁZKY, na něž různé duchovní nauky nabízejí svůj vlastní druh odpovědí, se pojí stejně časté opomenutí zkoumat samotný JAZYK, kterým jsou odpovědi ať již v podobě nauky nebo instrukcí k meditačním praktikám sdělovány. (mé zdůraznění, JK). Tento nedostatek vědomí a opomenutí zkoumat společný jazyk neboli skupinovou řeč sdílenou v meditačních kultech často vede k další formě MYSTIFIKACE, a to používání jazyka, jenž zcela jasně obsahuje mnohem více OTÁZEK, než jich zodpovídá tedy něco naprosto zřejmé komukoli s alespoň základním vzděláním v jasném filozofickém myšlení a dějinách filozofie. Výsledkem zmíněných opomenutí často bývá rádoby filozofická duchovní nauka podaná v jazyce, který nedává z filozofického hlediska zhola žádný SMYSL - a jež je ve skutečnosti plna nevyslovených či nezodpovězených otázek, nebo dokonce logických protikladů. Podobné nauky, obzvláště ty, které se zakládají na neovýchodních myšlenkových proudech, nelze označit za nic jiného než pseudofilozofie. Kromě toho z nich často doslova čiší naprosto neuvěřitelná a zarážející neznalost dějin východní i západní filozofie, obzvláště pak západní filozofie dvacátého století. Tato neznalost bývá maskována aurou mysticismu, obklopující pojmy přejaté výhradně z východních jazyků, které jsou často doprovázeny překladem do evropských jazyků, jako by tím snad slova či fráze v evropských jazycích získávaly jakousi vyšší mystickou autoritu. Jedná se jen o další formu mystifikace. Jak jistě všichni, kteří studovali mé spisy o meditaci a indickém myšlení, dobře vědí, sám jsem vždy usiloval o pravý opak. Je pravda, že ve svých knihách, spisech a na webových stránkách Nové jógy vědomí a Principu vědomí TAKÉ popisuji řadu meditačních praktik v podobě jistých technik či návodů, JAK NA TO. Když si však mé práce přečtete pečlivě, zjistíte, že všem těmto popisům vždy předchází zcela zásadní otázky (CO?). Proto také řada mých esejí nese názvy, které se táží, Co je Jóga?, Co je Tantra?, Co 2\n3 je Prána?, Co je Advaita?, Co je Meditace?, Co je Tělo?, Co je Duše a Duch?, Co je Vědomí? atd. Činím tak nikoli proto, že bych měl nedostatek takzvaných mystických zkušeností, ale proto, že hlavním cílem mého učení je mimo jiné i DEMYSTIFIKOVAT jazyky východních a neo-východních učitelů a jejich nauk. Můj postup spočívá v kritickém ZKOUMÁNÍ jejich základních pojmů, terminologie a frazeologie. Nejedná se o pouhé akademické nebo intelektuální cvičení, mým cílem je dosáhnout: 1. zcela nového chápání PODSTATY těchto pojmů a terminologie, 2. zcela nové ZKUŠENOSTI této podstaty a 3. jasného pochopení ŽIVOTNÍHO VÝZNAMU A RELEVANCE takových zkušeností pro jednotlivce, svět a mezilidské vztahy. Ve svých pracích jsem například dlouho zkoumal, co je myšleno prostým pojmem tělo. Je tělo jednoduše něco, co si uvědomujeme a cítíme, nebo jsou všechna těla v podstatě těla KOHO ČEHO vědomí cítícího vědomí? Jaký pak má smysl hovořit o tělech (nebo dokonce specifických tělních orgánech jako srdce ) jako BUĎ fyzických, NEBO duchovních, astrálních či éterických, a jaký to pro nás představuje přínos? Co když je tradiční klasifikace těl na fyzická a duchovní, hrubohmotná a jemnohmotná, astrální, éterická či příčinná jen další formou MYSTIFIKACE, jejímž účelem je zatemnit PODSTATU tělesnosti takovým způsobem, abychom ji nemohli zakoušet a abychom nemohli zakoušet ani skutečnost, že tělo JE vědomí (mé zdůraznění JK) (Castaneda)? Proto mi připadá opravdu smutné, že se tolik amerických a etnicky evropských učitelů snaží přikrášlit hávem a autoritou esoterických či východních filozofických pojmů, terminologií a jazyků. Obzvláště smutné je to z toho důvodu, že mnoho málo známých, ale nejlepších VÝCHODNÍCH filozofů se již déle než sto let obrací na Západ, kde v EVROPSKÉM myšlenkovém proudu dvacátého století (a především v díle Martina Heideggera) nacházejí dosud netušené KLÍČE k chápání svých VLASTNÍCH asijských a východoasijských filozofických tradic a jazyků. Celá situace je ještě smutnější, když se setkáme s učiteli, vycházejícími z neo-východních proudů, kteří používají výrazy jako vědomí, duch, duše, mysl, ego, meditace, subjekt, objekt atd., a vůbec si však neuvědomují, že VŠECHNA tato slova jsou EVROPSKÉHO původu, mají svou specifickou historii v EVROPSKÝCH myšlenkových proudech a význam, který nelze od této historie a s ní se pojících jazyků libovolně ODDĚLIT. Z takové nevědomosti může vzniknout pouze zmatek, protiklady a mystifikace. (mé zdůraznění JK) Jako příklad poslouží veškeré rozpravy o rozpouštění takzvaného ega a dosažení autentické zkušenosti takzvaného pravého Já neboli vědomí JÁ JSEM. Nikdy však není jasně řečeno, že výraz ego nepochází z východních jazyků, nýbrž z LATINY, a jednoduše znamená já. Vraťme se ale ke zcela základním otázkám, které si nikdo neklade, nebo dokonce 3\n4 nikoho ani nenapadnou. Teprve po dvou tisících letech vývoje EVROPSKÝCH filozofických proudů formuloval Martin Heidegger, významný myslitel dvacátého století, v tomto kritickém období evropských dějin dvě NAPROSTO zásadní otázky a pustil se do jejich zkoumání. 1. Proč VŮBEC NĚCO existuje (včetně vědomí ), a ne NIC? 2. Co to v podstatě znamená, že VŮBEC NĚCO je nebo existuje (včetně jakéhokoli Já, které o sobě může říci JÁ JSEM )? Z tohoto důvodu otázky jako Kdo jsem Já? nebo pojmy jako JÁ JSEM nebo VĚDOMÍ JÁ JSEM již nemohou ani ZAČÍT přinášet odpovědi na ty nejzákladnější dotazy. Místo toho se těmto otázkám zdaleka VYHÝBAJÍ otázkám, které se táží po nejzákladnější povaze bytí, jsoucnosti či existenci já jako takové. Heidegger nám neposkytuje konečné a autoritativní odpovědi. Místo toho otevírá Pandořinu skříňku, z níž se hrnou další OTÁZKY. Tyto otázky, pokud jsou skutečně chápány JAKO otázky, nám otevírají stále hlubší ZKUŠENOST TOHO, po čem se táží. Je tomu tak proto, že jakákoli filozofická odpověď či meditační návod, JAK NA TO, mají jen takovou hloubku jako naše meditativní TÁZÁNÍ SE na CO, které nás pak vede k živoucí ZKUŠENOSTI toho, na co se tážeme. (mé zdůraznění JK.) To platí i pro to, co nazýváme ryzím vědomím, já a sebedotazováním, neboť chápeme-li naše pravé já jako totožné s vědomím či ryzím vědomím (vědomím jako takovým nebo samotným vědomím), pak toto vědomí nemůže Z PRINCIPU být naším majetkem či něčím, co patří danému já. Také nemůže být OBJEKTEM jakéhokoli vědomého pozorování nebo dotazování a to ani (či spíše OBZVLÁŠTĚ) pokud se jedná o takzvané sebedotazování. Z tohoto důvodu sebedotazování nebo sebepozorování ať již je jakkoli vědomé okamžitě implikuje DUALITU mezi pozorujícím či tázajícím se já nebo vědomím a pozorovaným já nebo vědomím, a tak eliminuje totožnost či jednotu já se samotným vědomím, ačkoli právě tato jednota má být kýženým cílem praxe sebedotazování. Kvazivýchodní filozofické směry, které učí praxi sebedotazování, se dopouštějí zcela zásadní chyby, neboť reprodukují falešnou, ale po staletí přetrvávající ZÁPADNÍ představu, že vědomí je MAJETKEM ČI AKTIVITOU pozorujícího ega či já neboli takzvaného subjektu vědomí, který kolem sebe vidí a vnímá svět skládající se z objektů. Tento zastaralý DUALISMUS mezi subjektem a objektem se pojí s identifikací údajně vědomě pozorujícího či tázajícího se SUBJEKTU vědomí ( já neboli ega ) se samotným bytím jednotlivce. 4\n5 To, co nazývám Principem Vědomí, však naprosto ODMÍTÁ existenci subjektů a objektů vědomí, neboť vnímá skutečnou povahu vědomí ( ryzího vědomí ) jako subjektivitu či vědomí BEZ jakéhokoli subjektu či bytí, které by mohlo vědomí vlastnit. Z hlediska Principu Vědomí jsou také všechny takzvané objekty chápány jako vyjádření samotného vědomí. Připomeňme si základní FILOZOFICKÁ a LOGICKÁ východiska Principu Vědomí : 1. Veškerých věcí, bytostí, subjektů a objektů, sebe, já či ega si můžeme být vědomi jen díky prvotní existenci samotného VĚDOMÍ. 2. Z toho logicky vyplývá, že samo toto VĚDOMÍ nemůže z principu být: (a) VLASTNOSTÍ žádné bytosti, subjektu, já či ega, které si uvědomuje (b) PRODUKTEM žádného objektu, který si uvědomuje (například těla nebo mozku). 3. VĚDOMÍ také logicky nemůže být OBJEKTEM pozorujícího či dotazujícího se subjektu, já či ega. 4. VĚDOMÍ neboli subjektivita bez subjektu je z principu jediným ZAKUSITELEM, nikoli jakýmkoli ZAKOUŠENÝM já či egem. V kontextu těchto Principů vědomí je z filozofického hlediska koncept sebe si vědomého vědomí holou absurditou, neboť samotný výraz vědomí sebe mylně směšuje dvě v zásadě odlišná a protichůdná chápání vztahu mezi vědomím a já (mé zdůraznění JK): 1. Správné pochopení, že vědomí obsahuje vědomí KOHO ČEHO jakéhokoliv já či identity. 2. Mylnou představu, že jisté já vlastní vědomí jako svou osobní výlučnou vlastnost či majetek. BEZ DŮSLEDNÉHO FILOZOFICKÉHO MEDITATIVNÍHO MYŠLENÍ, PŘESNÝCH PRINCIPŮ A JASNĚ DEFINOVANÝCH ROZDÍLŮ (viz výše) se meditační praxe založená na nesouvislých a zmatených promluvách, jež nacházíme například v učení Ramany Mahárišiho a v naukách dalších pseudofilozofů a duchovních učitelů, pojí s VÁŽNÝM NEBEZPEČÍM. Již jsme si ukázali, že Mahárišiho filozofie spočívající v sebedotazování a 1. automaticky naznačuje dualitu mezi dotazujícím se já a onom já, po jehož existenci se táže, 5\n6 2. jasně nedefinuje pojem ego (což jednoduše znamená já ) a 3. a dokonce hovoří o pozorujícím vědomí či pozorovateli JAKO o já, čímž se vrací k zastaralé představě o já jako o subjektu vědomí. Obzvláště třetí bod je třeba pečlivě prozkoumat (a tím se EVROPSKÉ myšlenkové proudy zabývají již MNOHO LET), neboť řada učitelů, navazujících na neovýchodní duchovní tradice, stále klade důraz na to, aby se jejich žáci ztotožnili se svým takzvaným skutečným já neboli jistým já či subjektem vědomí. Vše ostatní se jim pak jeví jako svět plný objektů vědomí, od nichž mají podle svých učitelů vědomí odtahovat. Tímto způsobem je jim praxe ODDĚLOVÁNÍ se od těla, intelektu, smyslů a světa falešně předkládána jako stezka k vyššímu vědomí nebo hlubšímu vědomí já. Taková praxe je však vysoce nebezpečná, neboť může vést ke vzniku závažných psychologických poruch či jejich zhoršení. (mé zdůraznění JK). Vědomí nebo disociace? Hamanjit Singh se ve svém posudku jistého kultu, zabývajícího se meditační praxí Vipassana, o podobných disociačních praktikh, jež jsou podle něj v indické kultuře a duchovní praxi již dlouho nekriticky přijímány, a to včetně jóg, které se údajně zakládají na advaitické či nedvojné filozofii, vyjadřuje následujícím způsobem: Stejně jako je tomu ve všech ostatních duchovních disciplínách, ústředním bodem je zánik ega neboli já s malým já a splynutí s Absolutnem neboli Já s velkým j. V buddhistické terminologii je stezka popisována jiným způsobem, od Nevědomosti a Připoutanosti k Osvobození, oba přístupy jsou však v podstatě stejné. Disociační duchovní praxe jsou v Indii provozovány již dva tisíce let a za tu dobu změnily duši národa natolik, že lidé přikládají dění ve vnějším světě důležitost v přímé úměře k tomu, do jaké míry ovlivňuje jejich vlastní životy. Vědomí, že existují i jiné subjektivní bytosti a z toho plynoucí potřeba občanské zodpovědnosti a jistého řádu, v indické společnosti pochopitelně chybí. Indická duše je od světa již do jisté míry odloučena. Disociační praktiky, které slibují, že z žáka udělají ryzí pozorující vědomí, jsou pro indickou mysl velmi atraktivní, neboť indická duše vidí všude kolem sebe utrpení a touží po individuálním, solipsistickém... způsobu, jak nalézt štěstí, ať již jakkoli iluzorní povahy. V moderní psychiatrii je disociace považována za poruchu. Podle čtvrtého vydání Diagnostického a statistického manuálu duševních chorob, který je v psychiatrii považován za světový standard, je depersonalizační porucha klasifikována jako specifická choroba spadající pod disociační poruchy. Pacienti trpící touto disociační poruchou zakoušejí epizody, kdy se cítí odděleni sami od sebe. Vipassana a další disociační praktiky 6\n7 [včetně sebedotazování] usilují o oddělení já od těla, aby já mohlo nerušeně spočívat v blažené sféře plné míru a štěstí, prosté vší tělesnosti. Problém utrpení je zcela skutečný. Je však možné, že jeho řešení leží jinde než v disociaci či odloučení se od světa. Mnoho lidí na Západě také vyhledává duchovní skupiny a učitele když se cítí duševně nebo emočně rozrušení, zranění, isolovaní nebo v tísnivých životních situacích, neboli v depresi. Pro takové jedince mohou duchovní skupiny poskytnout utěšující pocit sounáležitosti a pocit že někam patří ale to NENÍ NÁHRADA za individuální sociální vztahy nebo za opravdu hluboké individuální poradenství a terapii, která povzbuzuje jedince k plnému procítění a přijetí jejich emočních pocitů a vybízí k prozkoumání jejich smyslu, nikoliv jejich negování jakýmkoliv způsobem. Navíc mystifikující kulty tichých skupinových meditací, ve kterých každý člen medituje pouze na své já mohou často omezovat nebo dokonce aktivně OMEZUJÍ kultivaci individuálních vztahů mezi členy takových skupin a tak ve skutečnosti omezují kultivaci vědomí ve svých nejdůležitějších dimenzích života jako ztělesnění relačního vztahového vědomí. V tomto kontextu, učitelé, kteří pěstují ODDĚLOVÁNÍ od těla a mysli (ať přímo nebo nepřímo svou formou jazyka výkladu, poznámka JK) jsou NEJVÍCE NEBEZPEČNÍ obzvláště pro lidi, kteří mohou být velmi VYDĚŠENÍ JEJICH DUĚVNÍMI NEBO TĚLESNÝMI STAVY BYTÍ, ale kterým se současně nedostává osobní pomoci a asistence v překonání jejich STRACHU z těchto stavu a pomoci k prozkoumání jejich vnitřního smyslu a významu. V kontrastu s tím, mé vlastní učení zdůrazňuje, že vědomí všeho toho, co zakoušíme a poznáváme ( pozorující vědomí ) není samo konečné uvědomění ale spíše něco, co nám dává pouze pocit DOSTATEČNÉHO BEZPEČÍ, abychom mohli jít hlouběji do našich těl a emocí a mohli je cítit VÍCE INTENZIVNĚJI a nikoliv méně. (Toto mé opakované nabádání a zdůrazňování v mých pracích bylo některými vykládáno jako ztotožňování se s tělem, poznámka JK). Toto učení také poukazuje na to, že každé rozrušení, každá myšlenka nebo emoce je, samozřejmě, STEJNĚ TAK důležitým dotazem otázkou SAMOU O SOBĚ o tom, čeho je určité konkrétní vzrušení, myšlenka nebo pocit přímo nebo nepřímo VĚDOMÍM NĚČEHO co nám něco říká o našich životech. Pocity/city jsou něco, co máme nebo zakoušíme. Pociťování/cítění je něco, co děláme - nebo přesněji: pociťování a cítění jsou sami NEJZÁKLADNĚJŠÍMI AKTIVITAMI toho, co nazýváme ryzím vědomí. (Pokud naopak stále zdůrazňujeme pozor na city aby nám neunikl ani jeden a nechápeme samotnou základní aktivitu duše, jako pociťující vědomí, tak celou dobu negujeme jeho základní schopnost (śakti), a pak máme nestále problém s city, poznámka JK.) 7\n8 Proto volba cítit cokoliv co právě pociťujeme je nejmocnější akt vědomí a primární prostředek vyjádření života a sebe prožívání. Mé základní pravidla žití jsou proto: ZVOL nejenom být vědomím ale plně pociťuj jakoukoliv emoci/pocit co cítíš ba pociťuj je VÍCE a přímějším způsobem ve svém těle a celým tělem. Vědomí je podstatou a zdrojem všeho, co zakoušíme v životě a jako ŽIVOT. Proto všechny takzvané duchovní nauky a učení, které ODDĚLUJÍ ryzí vědomí od jeho vyjádření v ŽIVOTĚ našich myslí a tělech a stejně tak vztahové či relační vědomí, vědomí těla a smyslů, ekonomické a politické vědomí, duševní a intelektuální vědomí, lingvistické a filozofické vědomí nevedou k obohacení, ale naopak OCHUZUJÍ naši žitou zkušenost vědomí a tím i život sám. Výsledkem takových skupin, ve kterých jsou členové vedeni, nebo učeni přímo či nepřímo oddělovat trans personální dimenze vědomí od osobního a inter - personálního vědomí je v konečném výsledku ten, že JEDINEČNÉ INDIVIDUÁLNÍ potenciality a schopnosti vědomí členů takových skupin jsou spíše ZAKRNĚLÉ a potlačené, než oceňovány, kultivovány, rozvíjeny a naplněny. A to vše ve jménu JÁ ústředního memu indického myšlenkového proudu který je ale zbaven své esence. Dospíváme tedy k závěru, že to, co je třeba zkoumat, JE skutečně Já ale formou meditativní zkoumání, při kterém bádáme, klademe si otázky a dekonstruujeme ne pouze v tiché meditaci, ale také prostřednictvím hlubokého meditativního myšlení a dialogu (mé zdůraznění JK) MYSTIFIKACI či klam, jímž je v neovýchodních meditačních praktikách sebe - zkoumání pojem Já opředen. Neboť tato mystifikace je pouze zrcadlový obraz redukce Já na zneužívanou komoditu vykořisťovaných konzumentů na Západě. Leč, byly to velcí evropští myslitelé dvacátého století, v první řadě Martin Heidegger a Martin Buber, každý svým vlastním způsobem a ve zcela novém a odlišném slova smyslu rozpoznali význam a důležitost sebedotazování. Jdu v jejich šlépějích a jsem si vědom, že jelikož jsme každý vpravdě jedinečnou, individuální částí, vyjádřením, ztělesněním a zosobněním Božského Univerzálního Vědomí, spočívá naše božství a samotná podstata našeho bytí právě v neomezených dimenzích naší INDIVIDUALITY, nalézt ji však můžeme pouze prostřednictvím vztahů a meditativních dialogů s ostatními jedinci, NIKOLI tím, že budeme sedět v řadách za sebou, uzavření ve své vlastní bublině, A MÍSTO TOHO, ABYCHOM SE NAVZÁJEM SETKÁVALI TVÁŘÍ V TVÁŘ, budeme všichni hledět na vyvýšené pódium, na kterém sedí exaltovaní duchovní učitelé či guruové. O Ramanu Mahárišim a Otázka Jazyka U velmi uznávané a ctěné osoby Ramany Mahárišiho se setkáváme s klasickým případem jinak vysoce uvědomělého jedince, který se však i ve dvacátém století 8\n9 nedokázal osvobodit od kulturně podmíněné myšlenkové nevědomosti a nesvobody ve vztahu k TĚLO A SVĚT NEGUJÍCÍM DOGMATŮM, děděných ze středověkého a před středověkého hinduistického fundamentalismu. Proto hovoří o těle jako o něčem, co je neživé jako kus dřeva a je jen zdrojem utrpení. Toto kvazi buddhistické ztotožnění tělesného života a prožívání výhradně s utrpením může být pravdivé pro masy indických rolníků nevolníků, kteří po celá staletí trpěli feudálním vykořisťováním, nebo pro současné pracovníky trpící podobným vykořisťováním v kapitalismu. Ale znamená to proto, že je řešením a hledanou odpovědí odtotožnění/oddělení od těla a od mysli?(mé zdůraznění JK) Neměli bychom spíše hledat vysvobození jedinců z globálních sociálních podmínek, které činí jejich přežití závislé na formách práce, které ZBÍDAČUJÍ jejich smysly, STRESUJÍ jejich těla až k nemocem a také OTUPUJÍ JEJICH SMYSLY a OTUPUJÍ a ZNECITLIVUJÍ JEJICH MYSLI a to daleko účinněji než jakákoli podoba odtotožňující/disociativní meditace nebo psychiatrické léky, a TÍMTO ZPŮSOBEM ničí jejich vnímání sebe sama a sebeprožívání? Maháriši je také klasickým příkladem východního duchovního učitele, který sice žil ve dvacátém století, ale mluvil a psal, jako by se zasekl někde v minulosti. (mé zdůraznění JK) Vůbec nevěnoval pozornost významným historickým změnám a událostem, jež se od středověku ve společnosti odehrály, včetně těch, k nimž došlo během jeho života, a nezmiňoval se o nich. Zároveň se zdá, že vůbec nevěděl o nejvýznamnějších a nejradikálnějších evropských filozofech, myslitelích a učitelích působících v průběhu posledních tří století, a ani se o ně nijak nezajímal. Mám na mysli například Marxe a Nietzscheho, o ostatních, kteří žili ve stejné době jako Maháriši, ani nemluvě. U těchto filozofů a myslitelů nacházíme jasnější a hlubší pochopení jak v oblasti světských věd a poznání tak i duchovního vědomí a vhledu než u všech Mahárišiů (východních a neo-východních učitelů jako byl on) dohromady. Tito filozofové - myslitelé neztotožňují zjednodušeně veškeré myšlení pouze s nesvobodou, což je velmi absurdní a primitivní přístup. Jejich moudrost a způsob uvažování se naopak vyznačuje tím, že usiluje o osvobození samotného myšlení. Kromě toho napadají a kritizují patologické společenské struktury, které nesvobodné nevědomé myšlení přináší, zatímco učitelé východního či neovýchodního typu se od dopadu takových myšlenkových struktur na jednotlivce i celou společnost raději distancují. Tito evropští myslitelé usilují v prvé řadě OSVOBODIT JEDNOTLIVCE nikoli od myšlenek, pocitů a jejich vlastních těl, ale od patologických společenských a ekonomických struktur a žebříčků hodnot a přesvědčení, které tyto systémy vytvářejí, vyjadřují a šíří vlivem nevědomého nesvobodného myšlení. Co si tedy máme myslet o učiteli, který, na rozdíl od svých evropských vrstevníků, neříká nic podstatného o skutečných životech a obtížích, jimž musí lidé v dnešním světě čelit, a až příliš skutečných událostech, které zakoušejí. Jaké právo má člověk, který NEMÁ CO ŘÍCI O OBOU SVĚTOVÝCH VÁKLÁCH a lidech, kteří je zažili duševně i tělesně, mluvit o světě jako o iluzi. Veškeré osobní prožívání a zkušenosti 9\n10 jsou PLATNÉ. A nezahrnuje snad veškeré osobní prožívání a zkušenosti vnitřní dimenze VÝZNAMU/SMYLU, a to jak pro jednotlivce, tak i pro společnost, které je možné prozkoumat jen prostřednictvím hlubokého meditativního myšlení, založeném na vlastní zkušenosti? Pokud tomu tak skutečně je, kde je tedy v Mahárišiho učení alespoň jediná známka, že takový VÝZNAM skutečně hledal? Místo toho jeho učení redukuje smysl života na transcendenci a vysvobození ze zrozování a neguje život jednotlivce a jeho žité zkušenosti. Rád bych tedy věděl, co smysluplného by takový Maháriši mohl říci například oběti holocaustu, dělníkovi v čínské továrně společnosti Apple, kterého nelidské pracovní podmínky dohnaly k sebevraždě, nebo Palestinci, živořícímu v ruinách Gazy? Co by asi dnes řekl svým vlastním krajanům, jimž nyní vládnou hinduističtí konzervativní politici, kteří by pravděpodobně SOUHLASILI S KAŽDÝM JEHO SLOVEM, přesto by však i nadále vedli válku proti Naxalitům, levicově orientovaným rolníkům a partyzánům, kteří chtějí jen půdu, jídlo a vodu. A máme snad věřit, že jediným SMYSLEM života každého jednotlivce je skutečně pouze vysvobození z koloběhu zrozování? A i kdyby tomu tak bylo, můžeme opravdu nazírat vysvobození z koloběhu zrozování odděleně od každého jednotlivého života, chápaného jako jedinečný, individuální proces učení se, oplývající osobním významem? Domnívám se, že nikoli. Ostatně i Martin Buber píše: Každý člověk narozený v tomto světe představuje něco nového, něco, co nikdy předtím neexistovalo, něco původního a jedinečného Pokud by na světě byl někdo jako on, pak by nebylo potřeba, aby se zde narodil. Bůh skutečně JE vědomí. Avšak božské nad - osobní Vědomí, které je Bohem, se TAKÉ ze všeho nejvíce chce INDIVIDUALIZOVAT jako všechny bytosti, PERSONIFIKOVAT jako všechny osoby, nechat ze sebe POVSTÁVAT všechny světy a ZTĚLESŇOVAT se jako všechna těla, neboť může sama sebe poznávat a zakoušet jedině jako Já SVÉ JÁ prostřednictvím ZAKOUŠENÍ svých vlastních nesčetných individualizací, světů, personifikací a živoucích ZTĚLESNĚNÍ. Nietzsche ve své knize Tak pravil Zarathustra píše: Je více rozumu v tvém těle nežli v nejlepší tvé moudrosti. Friedrich Nietzsche, O těch, kdož povrhují tělem. Chápejte prosím mé hledisko. Vážím si díla Ramany Mahárišiho, a to i přesto, že když čtu jeho spisy, nacházím v nich tolik filozoficky neprobádaných pojmů, jazykových obratů, a dokonce i zcela rozporuplných výroků, že by bylo potřeba napsat celou knihu, která by všechny tyto zmatky a rozpory objasnila a uvedla na pravou míru. Jestliže však neo-východní meditační kulty považují veškeré myšlení za nesvobodu, chybí jim prostor jak pro trpělivé MEDITATIVNÍ myšlení, které svobodně povstává jako dar vědomí, tak i pro komparativní a KRITICKÉ, ZVÍDAVÉ rozjímání. Právě meditativní, zvídavé a bádající, komparativní, a dokonce i kritické myšlení však je a vždy bylo nejbohatším a nejmocnějším zdrojem autentického 10\n11 dialogu a komunikace mezi lidskými bytostmi, jež přináší hlubší uvědomění. Tázání je zbožností myšlení. Martin Heidegger MÉ nejdůležitější poselství a poselství Martina Heideggera je velmi prosté: než můžeme vůbec začít cokoli tvrdit (nebo naopak popírat) O myšlení, meditaci, mysli, těle, egu, já, vědomí, bytí, duchu, srdci, Bohu, práně, samsáře, advaitě, gunách, šakti apod., musíme si, stejně jako Heidegger, nejprve opět položit PODSTATNĚ ZÁKLADNĚJŠÍ OTÁZKU: co vlastně VŠEMI těmito slovy či pojmy myslíme a co tvoří jejich skutečnou podstatu? Jedná se o zcela zásadní otázku. Proč? Protože jednou z NEJVĚTŠÍCH překážek, jež nám brání v uvědomění a skutečném vhledu, je přesvědčení, že stejně jako běžně používané SLOVO či POJEM označuje něco určitého, tak také musí existovat NĚCO, co danému výrazu odpovídá. Abychom tedy mohli vytvořit nový a hlubší JAZYK VĚDOMÍ (a spolu s ním i novou a hlubší PRAXI vědomí), potřebujeme V PRVNÍ ŘADĚ nové a hlubší tázající se VĚDOMÍ JAZYKA. V převratné evropské praxi vědomí, která se nazývá fenomenologie, to NA PRVNÍM MÍSTĚ znamená vkládat všechna taková slova a pojmy do jednoduchých uvozovek a nikoli jednoduše PŘEDPOKLÁDAT (jak činí většina lidí, a dokonce i většina duchovních učitelů ), že již víme, co daný výraz znamená, že již to je všem zcela jasné, a proto se jím není třeba dále zaobírat a tázat se po jeho významu. Závěr Přátelé a druzi, bratři a sestry v duchu: nepřišel čas říci sbohem těmto neosobním východním praktikám, které vás zbavují vlastní individuality a zanedbávají vztahově relační dynamiku? Ať již mluvíme o Indii nebo o Číně, Východ se čím dál více podobá Americe. Podobně je tomu v Evropě, kde imperialistický Moloch Amerikanizmu a Monoteismus Peněz ničí a zadupávají do země vše, co má skutečnou cenu a hodnotu. Nepřišel tedy nejvyšší čas, abychom si opět začali vážit svých vlastních Evropských Mistrů a přestali uctívat fotografie nebo si věšet na zdi plakáty jistých uctívaných polonahých indických guruů dvacátého století guruů, jako Ramana Maháriši a další? NENÍ NA ČASE NECHAT NOVÉ ZÁŘÍCÍ VHLEDY A HVĚZDY MOUDROSTI POVSTAT U NÁS ZE SRDCE EVROPY SKRZE BOHATSTVÍ UNIKÁTNOST NAŠÍ VLASTNÍ INDIVIDUÁLNÍ KULTURY, A JAZYKU, HODNOTÁCH, POTENCIÁLU A VZTAZÍCH? Jedinec skutečně existuje, jenom pokud vstoupí do živého vztahu s jiným jedinci. Kolektiv skutečně existuje, jenom pokud je tvořen živými jednotlivými VZTAHY. Martin Buber. 11\n12 Jeho poselství zní: ANI prostřednictvím určité skupiny nebo komunity, ANI pomocí osamocené vlastní meditaci - ať už v ústraní, nebo prováděné ve skupině, ale pouze skrze VZTAH JEDNOHO JEDINCE K DRUHÉMU V JAKĚKOLIV SKUPINĚ NEBO KOMUNITĚ, může naše skutečná individualita - a všechny její neomezené potenciality přijít na světlo a zářit JAKO světlo Božského Vědomí. V praktických podmínkách odejděme od křesel v řadě a vyvýšených podií v halách moudrosti a přejděme k důvěrným KRUHŮM ale nikoliv kruhům, v nichž lidé zavírají své oči ve zmrazeném introspektivním tichu, jejichž těla jsou zcela NEHYBNÉ v rigidních meditačních polohách, jejichž oči jsou zavřené JEDEN DRUHÉMU a stejně tak uzavřeni svými těly a smysly. NE VZTAHOVÉ meditační skupiny nebo společenstva tohoto druhu se prostě jednoduše UZAVÍRAJÍ každé možné rozmanité jemné a plynulé řeči těla a tím bohatým možnostem rezonující vtělené přímé komunikaci duše. Místo toho vytvářejme meditační kroužky, v kterých jsou všichni jednotlivci, jako těla plně PŘÍTOMNÍ A OTEVŘENÍ - JEDEN DRUHÉMU A SOBĚ NAVZÁJEM a v kterém mohou jednotlivci vzájemně rezonovat čelem k sobě a KOMUNIKOVAT jeden z druhým, ať řečí nebo tichem, jazykem slov nebo obličejem, zrakem a tělem jako celkem. Jinými slovy, učiňme svým novým mottem DRUZÍ Dotazování spíše než SEBE Dotazování se správným uvědoměním, že kvality a potenciály vědomí vtělené každým a všemi DRUHÝMI individualitami v našich životech (nebo v meditační skupině či společenství) je samo nejvyšší dar Božství než osobnost jakéhokoliv jednoho jediného učitele nabízející nám jak samo zrcadlo, tak cestu k novým aspektům a kvalitám naší vlastní mnoha tváří projevující se DUŠE - slovo, které nemá ekvivalent v žádném Východním jazyce. A konečně a především, nepředpokládejme, že naším cílem je hledat vysvobození Z našeho ega, intelektu, mysli, těla, žádostí, emocí a smyslů. Uvědomme si, že našim skutečným účelem je naopak JEJICH vysvobození nechat je SVOBODNĚ POVSTÁVAT, VYJADŘOVAT, ZTĚLESŇOVAT A KOMUNIKOVAT JE SAMÉ ve Vědomí s Vědomím a jako Vědomí namísto hledání oddělenosti od nich, rigidního ovládání a uvalováním na ně tíže a jařma potlačování právě toto bylo původní a nejvíce ŽIVOT NEGUJÍCÍ smysl jógy, který ale stále přetrvává v neo - Východních meditačních kultech. 12


Domů › NÁKUPNÍ GALERIE › ZDRAVÍ a RELAXACE › Pomůcky na hubnutí › Trekingové hole › Trekingové hole ANTISHOCK - SJH 530\nCena 401 Kč / ks bez DPH\nUltra lehké teleskopické trekingové hole s komfortním systémem odpružení Antishock. Odpružení tlumí nárazy a chrání klouby před přetížením. Hole mají ergonomicky tvarovanou neklouzavou rukojeť a nastavitelná poutka, která fixují ruku při větším záběru. Kovový hrot a odnímatelný klobouček zajistí bezpečnou chůzi, a to i v nerovném terénu (sníh, bahno, kameny, led, atd.). Gumová krytka na ocelovou špičku je vhodná na rovné povrchy. Trekingové hole jsou vhodné pro všechna roční období. Délka je nastavitelná od 100 do 120 cm, umožňuje přizpůsobení holí uživatelům s různou výškou a jejich použití v různorodém terénu. Parametry výrobku:Materiál: AluminiumHmotnost: 600 g - párNastavitelná délka: 100 - 120 cmSložené: 60 x 10 x 5 cm\nZeštíhlující legíny dlouhé s turmalínem a bambusovým vláknem - SJH 170 M - 38/40


Masters.cz - RC auta - R/C car scale - GP Třebíč - první závod\nGP Třebíč - první závod\nSeriál závodů Grand Prix Třebíč byl zahájen v sobotu 11.10. prvním závodem v pěkném prostředí sportovní haly v Okříškách nedaleko Třebíče. Mnozí závodníci přijížděli možná s mírnými rozpaky, zda dokáží pořadatelé z RC Autoklubu Třebíč splnit co před závody naslibovali. Myslím, že mnohá očekávaní byla dokonce překonána. Není to jen můj subjektivní dojem. S řadou závodníků, ale i hostů jsem v průběhu závodů na toto téma hovořil a všichni si pochvalovali velikost kobercové plochy 32x16m, přehledné a bezpečné rozhraničení, ohraničení celé plochy stejně tak i světelné podmínky po celou dobu závodu. Pochvalu si též vysloužilo zajištění občerstvení jak co do sortimentu, ale i množství. Jen ten gulášek některým chyběl - snad příště. Samozřejmě nic není ideální a ne vše se hned napoprvé povede. Do příštího závodu se určitě zlepší ozvučení prostoru depa pro závodníky i provizorní uložení vysílačů a stanoviště technické kontroly.\nPrvní závod probíhal na úplně novém koberci a v novém prostředí proto byl programově pozdržen start o hodinu tak, aby se všichni mohli včas dostavit a také aby si všichni mohli zatrénovat a nastavit svoje modely. Při uzavření přihlášek bylo prezentováno 48 závodníků ve třech kategoriích: 33 Modified, 9 Superstock a 6 Amater.\nJe pravdou, že úplně nový koberec postrádal tak potřebný grip. Proto by se mohlo zdát, že první dvě rozjížďky nebudou nijak důležité, ale při postupovém klíči dvou nejlepších míst ze sortů bylo nutno jet naplno hned od začátku a nespoléhat se jen na jeden vydařený výsledek.\nO TQ v kategorii Modified bojovali domácí Michael Bok s Martinem Hudý nakonec byl úspěšnější Martin Hudý, další místa v prestižním Ačku si vyjeli: Vašek Strupek, Michal Hladík, Juraj Hudý, Michal Němeček, Michal Kreslík, Tomáš Kubica, Tomáš Lipták a Standa Němeček. Finále B zbylo na takové závodníky jako je Tomáš Staníček, který zrovna neměl svůj den, ale i na Igora Liptáka, Standu Vondru a Petra Jelínka.\nKategorie Superstock od první rozjížďky nabízela pohledné, přesto velmi dramatické souboje s minimálními časovými rozestupy. Pole-positon si vyjel zlínský Tomáš Juřík před mojí maličkostí a Milošem Magdou. Mohlo by se zdát, že modely v této kategorii se po koberci jen plouží, opak je pravdou. Teoreticky první tři v této kategorii by postupovali v kategorii Modified okolo 21-22 místa což tedy značí první pozice ve finále C - kde se jede se špičkovými mnohdy továrními motory a dvanáctizávitovými kotvami.\nI v kategorii Amater tedy pro začínající jezdce se bylo na co dívat. Přes množsví chyb, kterých se jezdci dopustili se musí ocenit snaha a bojovnost dosáhnout co nejlepší výsledek. Tato kategorie je výzvou pro všechny, ať již nejmenší respektive nejmladší jezdce ale pro všechny, kteří jezdí jen tak po parkovišti a jednoduše se bojí přijít na závody. Nebojte se, tato kategorie je pro vás, neboť teprve závody jsou tou pověstnou třešničkou automodelářského sportu.\nVe finálových jízdách se největší pozornost samozřejmě soustředila na finále A Modified, kde se očekával ostrý souboj mezi Martinem Hudý a Michalem Bokem. Martin již absolvoval jeden závod na koberci a bylo to znát, jel velice rychle a poměrně jistě. Michal se dopustil několika chyb, které ho stály drahocenné sekundy, přesto že náskok Martina stahoval - nestačilo to. Finále A vyhrál Martin Hudý před Michalem Bokem a velmi dobře jedoucím Václavem Strupkem.\nFinále Superstock mělo mírného favorita - Tomáše Juříka, který si vyjel první postupové místo a svoji pozici ve finále obhájil. O další místa se vedl nekompromisní boj, kdy závodníci v pořadí jezdili v rozmezí vteřin. Z druhého místa se nakonec radoval "stockový specialista" Miloš Magda, třetí skončil Jirka Toman.\nKategorii Amater vyhrál Aleš Rajdus.\nModified: 1. Martin Hudý, 2. Michael Bok, 3. Václav Strupek\nSuperstock: 1. Tomáš Juřík, 2. Miloš Magda, 3. Jirka Toman\nAnater: 1. Aleš Rajdus, 2.Peter Štěpnička, 3.Jan Zvára\nÚplné výsledky budou zveřejnění zanedlouho.\nCo říci závěrem? Přesto, že se závod mírně protáhl (díky hodině tréninku navíc a také díky tomu, že se všechna finále jedou třikrát což s rozjížďkami je 7 jízd - na mnohých jiných závodech může závodník jet jen 3 rozjížďky a pouze jedno finále tedy jen 4 jízdy !!! ) a vloudilo několik chybiček, lze ho hodnotit jen pozitivně a současně jakou dobrou přípravu na pořádání MČR 8.11.2003\nČlánek ze dne: 13.10.2003\nČtenost článku: 5256 od 13.10.2003


Nebbia Red Label mikina s kapucí 149 tmavě modrá L jen za 2299 Kč - Fitness Top Výživa.cz\nNebbia Red Label mikina s kapucí 149 tmavě modrá L\nTrhem osvědčený produkt, Nebbia Red Label mikina s kapucí 149 tmavě modrá L od známého výrobce Nebbia - tento produkt posíláme s výjimečnou slevou za 2299 Kč. U nás nakoupíte vždy kvalitní zboží za bombastické ceny. Při objednávce nad 1 000 Kč od nás máte DOPRAVU ZDARMA. Takový nákup potěší vás i vaši peněženku.\nKategorie: Fitness oblečení, Mikiny, Pánské fitness oblečení\nProdukt osvědčený zákazníky, Nebbia Red Label mikina s kapucí 149 tmavě modrá L od oblíbené společnosti Nebbia - tento hit můžete sehnat v perfektní akci za 2299 Kč. Pozor, počet kusů na skladě může být u akčního zboží omezený, zajistěte si svůj kus včas. Máte rádi DOPRAVU, kterou za vás zaplatí e-shop? Stačí nakoupit nad 1000 Kč a je vaše. Záleží nám na tom, abyste ušetřili.\nNebbia Red Label mikina s kapucí 149 tmavě modrá Moderní a přece klasický střih a minimalistický design v kombinaci s kvalitním materiálem zaručí, že Ti skvěle padne! Tato jedinečná stylová mikina je kouskem oblečení, ve kterém se ti bude nejen dobře cvičit během chladnějších dní, ale využiješ ji i na běžný den. Zajímavý detail v podobě kontrastní NEBBIA nášivky a prošití na hrudi, zcela minimalistické malé "N" na boku a kapuce s tkanými šňůrkami v "nedokončeném" vzhledu dělají z této mikiny maximálně trendový kousek. Navrženy tak, aby splnila Tvé největší nároky na pohodlí a kvalitu materiálu a navzdory jednoduchosti s detaily propracovanými do naprosté dokonalosti! Kolekce Fitness meets fashion má jasné poselství. V naší designérské dílně vznikly kousky, které jsou dokonalým spojením sportovního oblečení s nejnovějšími trendy v módě. Jsou maximálně stylové a zároveň pohodlné, skvěle se hodí nejen na cvičení, ale i na běžný den do města nebo dokonce na párty. Trendové barvy, jemné a flexibilní materiály, a neskutečně propracované detaily. To jsou hlavní prvky nové linie. Pokud máš rád jednoduchý a přesto exkluzivní design, tato mikina je přesně ten kousek, který si oblíbíš! Nerozdeluj své oblečení na to do fitka nebo do města, pojď s námi udávat trendy ve fitness oblečení, ve kterém budeš vypadat skvěle za každých okolností! volný střih kapuce s tkanými šňůrkami exkluzivní design kontrastní nášivka s NEBBIA logem na hrudi příjemný měkký materiál patenty na rukávech a spodním lemu malé "N" logo boku Složení 64% cotton 22% COTTON ORGANIC 14% POLYESTER Recycled Tabulka velikostí M L XL XXL A výška 163-170 170-178 178-186 186-192 B délka 92-96 96-100 100-104 105-110 C hrudník 100-110 110-120 120-130 130-140 D pas 80-86 86-94 94-102 102-110 E boky 90-94 96-104 104-110 110-118 F stehno 55-60 60-65 65-70 70-75 G biceps 36-40 40-44 44-48 48 - Informace Starej se o své oblečení a o planetu 🙂 Prát při nižších teplotách s oblečením stejné barvy, nenechávat ve vodě Nežehlit a nepoužívat sušičku Nepoužívat aviváž Pokud již oblečení nechceš, recykluj ho nebo daruj 🙂\nParametry produktu Nebbia Red Label mikina s kapucí 149 tmavě modrá L\nNázev: Nebbia Red Label mikina s kapucí 149 tmavě modrá L\nNebbia AW 90s Muscle tílko 723 bílé\nScitec dámské tričko Technical modré S\nExtrifit Mikina 14 šedá XXL\nNebbia High waist "Ns" šortky 648 mátové\nNebbia Tričko 665 Flash-Mesh S Krátkým Rukávem Fialové L\nNebbia Podprsenka 692 Sport Mesh fialová\nNebbia V-butt legíny 605 bílé\nNebbia Red Label šortky 152 černé L


Shorea (Pětikřídlec) - eshop, prodej, semena, rostliny, pěstování, fotografie, množení, popis, atd. -> www.rostliny.net\nRoste v podobě stromu. Listy jsou opadavé, bývají kožovité, celokrajné a vytváří i palisty. Kvete v latech. Plodem je kožovitá tobolka uzavřená v kalichu. Dřeva se používají např. pro stavbu zahradního nábytku.\nRoste v Číně, Indii, Indonésii, Malajsii, Myanmaru a Filipínách. Patří mezi stálezelené stromy. Dorůstá výšky až 50m. Borka je tmavěhnědá nebo šedohnědá. Mladé větve jsou plstnaté. Vytváří palisty srpovitěvejčitého tvaru délky 2cm. Listy mají 1cm řapík, vejčitěeliptickou čepel se zakulacenou nebo mírně srdčitou bází, zašpičatělý konec, povrch mírně kožovitý, 12 - 19 párů žilek, délku 6 - 12cm a šířku 3 - 6cm. Kvete v latách žlutobílými květy. Plodem je vejčitá tobolka s vejčitými oříšky o velikosti do 1,5cm.\nSynonyma: S. assamica subsp. yingjiangensis, S. siamensis var. borealis\nSynonyma: Doona disticha, Doona oblonga\nSynonyma: Anisoptera guiso, Dipterocarpus guiso\nShorea robusta (Pětikřídlec silný/Shorea silná)\nRoste v Číně a Indii v podobě stromu. Dorůstá výšky až 50m. Střídavé listy mají 2 - 2,5cm řapíky, 12 - 14 párů žilek, čepel dlouze vejčitou se špičkou a srdčitou bází, délku 10 - 40cm a šířku 6 - 24cm. Kvete v ochlupené latě žlutými květy s okvětními lístky o délce 1,2 - 1,4cm a šířce 5mm. Plodem je dlouze vejčitá tobolka délky 2cm a šířky 1,2cm uložená v kalichu o délce 6,5cm a šířce 1,5cm.\nShorea roxburghii (Pětikřídlec Roxburghův)\nSynonyma: Anthoshorea harmandii, Hopea floribunda, S. attopoensis, S. cochinchinensis, S. cochinchinensis var. saigonensis, S. floribunda, S. harmandii, S. saigonensis, S. talura\nSynonyma: Dammara selanica, Engelhardtia selanica, Hopea selanica, Unona selanica, Xylopia orientalis\nSynonyma: Parashorea stellata\nShorea stenoptera (Shorea úzkokřídlá)\nRoste v severní části Bornea. Ze semen se vyrábí lůj.\nShorea talura (Pětikřídlec Roxburghův)\nSemena jsou opatřena stočeným křidélkem, díky kterému se při padání na zem roztočí a dostanou se na delší vzdálenost od matečného stromu.\nRoste na Srí Lance. Dorůstá výšky až 40m.