L Á S K A S H O R A\nTitulek na černém pozadí:\nSnící dítě bloudí krajinou\ndivů, neznámých a smělých,\npřátelsky rozpráví s ptákem či zvířetem\na napůl věří, že je to skutečnost.\nOdpočítání zpěváka: One two, three...\nNohy běžícího. Kamera uhání před běžcem. Úvodní titulky. Ve zvuku píseň s kýčovitým textem, zpívaná vlídně ironickým hlasem:\nMyslíš si asi že dobře znáš mě\nA přesto vidíš jen co je vně\nAni se nesnaž odhalit mé nitro\nSnad někdy jindy snad jiné jitro\nBojíš se nahlédnout více do srdce mého\nVíš, že by si musela odhalit i kousek svého\nJiž vidíme celého běžce. Je to Prokop. Běží usilovně s batohem na zádech. Zřejmě na vlak.\nA to přece nechceš ty zavřená v ulitě\nA tak už nech mě prosím tě\nNevíš co cítím neznáš mé pocity\nŽiješ si ve světě kde jsi jen ty ty a ty\nZ jiného místa vybíhá druhý běžec. Je to Jirka. Něco má pod paží a spěchá stejně jako Prokop\nNehodlám zas znovu snášet tvé nálady\nCo vládnou ve světě kde jsi jen ty ty a zase ty\nA zase ty\nTitulek: L Á S K A S H O R A\nMagdalena stojí na nástupišti.\nVypravěč: Tohle je Magdalena.\nProkop uřícen přibíhá k ní.\nProkop: Ty jedeš do Brna?\nVypravěč: A tohle Prokop.\nProkop: Tak to jedem asi spolu. Já mám taky lístek do Brna. Ty to je běs!\nMagdalena: Jirka se rozhodl zase, že nejede, on vždycky jako se rozhoduje že pojede a pak zas nikam nejede, to je s ním úplně hrozný.\nVypravěč (skáče jí do řeči): Jirka je ten, který se objeví záhy, o čemž však oni dva nevědí.\nProkop: Tak pojedem spolu!\nVypravěč: Jejich domluva byla jako vždycky špatná. Ti dva to neumějí a ten, co přijde si zase dělá zbytečné problémy.\nProkop: To je paráda! Ty jo!\nPozadí klidného nádraží na chvíli promění projíždějící vlak v obraz spěchu a rychlosti. Když opět zmizí, vidíme v pozadí trošku směšně klopýtajícího Jirku, který také právě doběhl. Mává na Prokopa s Magdalenou radostným "Už jsem tady!". Přibíhá přes koleje, oba si ho všimnou.\nVypravěč: Velice pěkné...\nV obraze vidíme intenzívní detail Magdaleniny tváře na pozadí ubíhajících kolejí. Její hlas mimo obraz:\nMagdalena: Já jsem Majda a mám ráda všechny barvy a taky měsíc velký bílý, když je na tmavé obloze... Víš, mě se líbí hrozně ten rozdíl, jak je to slunko na té modré obloze jakoby žluté na světle modré a pak zase ten měsíc stříbrný bílý na té tmavě modré. To se mi úplně hrozně líbí. A měsíc je takový tichý. No, jsem prý měsíční žena. Majda! (smích) Tento oranžový film se zvukem trubky....Trubky trubky... Nevím, jestli bude můj hlas vhodný.\nDetail Magdaleny vystřídá série záběrů Prokopa. A dále pokračuje Magdalenin hlas mimo obraz:\nMagdalena: Prokop, to je ten chlap, co pořád spí. Prokop je můj kámoš, se kterým se cítím vždycky dobře. A taky s ním ráda kouřím, protože já vlastně nekouřím, protože my kouříme spolu a já s ním kouřím dýmku míru. Prokop pořád zakopává někde, pořád někam padá nebo co, no a vždycky to nakonec stejně vybere a dobře to dopadne. Prokop to je takový koník blbec. (smích) Nikdy dost modré oblohy!\nTitulek i vypravěč oznámí příchod "minulé zimy".\nMagdalena chodí sama městem. Stejně tak Prokop a stejně tak Jirka. Magdalena se prochází klidnými ulicemi, kupuje si nějaké dobroty. Prokop kličkuje mezi automobily, má působit zmateně a v ohrožení. Jakoby byl vržen mezi nebezpečná zvířata. Jinde se mezi auty proplétá i Petr. Ten však jde razantněji, "zkušeněji", zná víc prošlapaných cest. Nemíjejí se, každý se pohybuje samostatně.\nVypravěč: V zimě je vše o něco složitější. Potrava, láska...\nMagdalena si s dobrotami sedá na roh domu u chodníku. Ve chvíli, kdy chce začít mlsat, ozve se shora:\nMagdalena se podívá nahoru a přímo nad sebou uvidí skleněnou kouli s průmyslovou kamerou uvnitř.\nHlas: Nejezte! To je soukromý pozemek!\nMagdalena se zvedá a zamračeně odchází. Jde kolem kamenného podloubí. Mine Prokopa, který se za ní otočí. Vidíme, že se ještě neznají.\nProkop jde za ní. Osloví ji. Mluví spolu.\nŽena vypravěč: Je krásná…\nProkop na spiklenecké procházce s Jirkou. Parkoviště. Všude sníh. Pošmourno.\nŽena vypravěč: Zdá se mi, že jsou krásní.\nProkop se baví s Jirkou.\nJirka: Cos vymyslel?\nProkop (předvádí): Á mca! Ne, no... Já jsem normálně teďka vymyslel úplně parádní věc... Chceš to předvést?\nProkop předvádí bubenické sólo na pusu, je očividně zcela pohlcen radostí z vynálezu.\nProkop: Rumpumpum! Dobré, ne? Znáš něco takového?\nŽena vypravěč: Tenhle je jako dítě.\nVypravěč: Takže nemají šanci!\nŽena vypravěč: (s důrazem na první slovo) TO je nesmysl.\nV pozadí jezdí různě dokola vůz autoškoly. Nyní zastaví.\nProkop: Ježiš, mně se chce čurat! Hej, pojďme mu říct, kurva chlape, tak se tady učíš řídit nebo tady se učíš stát?\nPřijíždí další autoškola.\nProkop: Už jede, už jede, už jede! Oni se tady budou učit srážet! Kdyby tak jezdili proti sobě a ... bum!\nSledujeme střídavě naši dvojici a dění za jejich zády. Během rozhovoru zcela opustíme Prokopa s Jirkou a v obraze se střídají dokumentární výjevy z ulic: Nejprve dlouhý statický záběr maloměstské křižovatky s osamělým stromem v popředí. Poté nejrůznější dopravní situace.\nJirka: Já jsem viděl pořad a to bylo něco Snídaně s NOVOU a tam byli hosté: podnikatel, houmles a Helena Růžičková.\nProkop: O tom jsem slyšel něco, ale neviděl jsem to.\nJirka: A podnikatel vyprávěl o tom, jak je všechno otázkou vůle a jak devadesát procent je píle, vůle a deset procent je talent a nějaký úspěch, nebo ne... jo, že deset procent je talent a štěstí...\nVozy autoškoly za zády Jirky a Prokopa nyní různě křižují parkoviště. Sledujeme i vyprávějícího Jirku, během vyprávění pak pokračují opět dokumentární výjevy.\nJirka: ... a houmles tam potom říkal, jak shání práci..., jak nemá kde bydlet a tak, a oni mu říkali, jestli shání něco a on tak jako snažím se shánět něco, a radili mu různě a podnikatel mu na to říkal: no jo, však všechno je jenom ta píle a musíte se hrozně snažit, nesmíte se vzdát a on říkal: No, tak to bych se neměl vzdávat, že jo...\nProkop: Tam byl nějaký Svoboda, ten podnikatel!\nJirka: Nevím. A Helena Růžičková to korunovala tím, že vymyslela řešení pro toho houmlese a říkala: No já bych viděla řešení v tom, že by si třeba nějaká hodná paní vás vzala na byt, jenom tak zadarmo... a to bych viděla já asi to řešení.\nJirka: No, pak to Slávek Boura a Markéta nějaká skončili.\nDetail Jirky, jemuž lehce ztrne úsměv, a jeho vnitřní hlas:\nJirka: Proč já jsem pořád tak křečovitý?\nNyní jdou spolu po sněhu.\nVypravěč: A on mu konečně sdělí, co ho trápí!\nProkop se svěří Jirkovi:\nProkop: Já bych se chtěl s ní nějak skamarádit nebo něco. Prostě úplně... Co mám dělat?\nVypravěč: Nemá slovní zásobu. Jde spíš o "sblížení".\nJirka se rozhlédne kolem sebe "pro inspiraci", ani se dlouho nezamýšlí a má potměšilou ideu:\nProkop: No a jak se s ní mám seznámit?\nJirka: No třeba na ledě... tady... To je úplně ideální příležitost.\nProkop: Jak, na ledě?\nJirka: Prostě děláš že uklouzneš...tady... děláš, a ona tě musí chytnout!\nJirka: No, a teď prostě se tam takhle... lítáte... To už je sblížení! Chápeš prostě, kloužeš, uklouzneš, prostě úplně... Chápeš?\nProkop: Jo? Tak se dá seznámit s někým?\nJirka: No udělej, zkus to!\nProkop: Jako mám spadnout, jo?\nJirka: No, normálně spadneš, já tě chytnu... a tak... v pohodě....\nJirka efektně uklouzne, ale přece jen trochu víc, než předpokládal, spadne na led, sjede z malé vyvýšeniny, na níž oba stáli a pomalu setrvačností vleže ujíždí od Prokopa. Kamera jej stále sleduje, Jirka se tváří zamyšleně i odevzdaně. Slyšíme jeho vnitřní hlas:\nJirka: Proč já jsem pořád tak napjatý? Já se snad vůbec nedokážu uvolnit.\nNásleduje montážní série několika situací (které ještě uvidíme ve filmu) s Jirkovými detaily "nejapnosti". Vnitřní hlas to komentuje:\nJirka: No třeba tady... To je přece úplně hrozné! A nebo tady... Vemte mě s sebou na výlet...\nJirka vleže dojíždí, skluzavka končí.\nProkop s Magdalenou přicházejí na totéž místo, zřejmě o několik dnů později.\nVypravěč: Ten třetí už v něčem trochu umí chodit.\nŽena vypravěč: Ale to neznamená, že je zlý.\nProkop vede Magdalenu přímo tam, kde mu Jirka ukazoval "fígl". Začíná nohou zkoumat povrch.\nProkop: Tobě to neklouže? Mně to klouže úplně hrozně. (šoupe nohama po ledu a snaží se o pád)\nMagdalena: (se směje)\nProkop: No tobě to vůbec neklouže? To je... to je led! To je strašné! Úplně... Tobě to... No mně asi ty boty kloužou jak sviňa!\nMagdalena: Co děláš? Mně to vůbec neklouže! Co blázníš?\nProkop: Tobě to fakt neklouže? Zkus, jestli ti to klouže! To je strašné!\nMagdalena: No mně to neklouže, já ti to klidně předvedu\nVypravěč: Jsou k "popukání"!\nProkop: Fakt ne?\nŽena vypravěč: Jsou krásní.\nProkop: To je hrozné, to je fakt...\nMagdalena: Co děláš, mně to vůbec neklouže! Ty jsi blázen!\nProkop: To je... Kdyby to aspoň někdo posypal, sakra!\nMagdalena: Co blázníš?\nProkop: Teda... tak to zkus, ty jo!\nMagdalena: Mně to neklouže.\nProkop: To je běs! To je strašné... Tak... já nevím... je nevím, jestli půjdeme někam jinam, nebo...\nMagdalena nechápavě a pobaveně stojí nad Prokopem, podklouzávajícím v podřepu. Celá situace působí velmi směšně. Magdalena nakonec podá Prokopovi ruku, aby mohl vstát a nemusel už předstírat klouzání. Vidíme to v prolínačkách s celkovým záběrem na oba dva, detaily na jejich obličeje a detail podané ruky.\nŽena vypravěč: Jsou...\nTitulek i vypravěč ohlásí, že přišlo jaro.\nVypravěč: Na jaře se mnohé probouzí.\nNa ulici se bezdůvodně rozhouká poplašné zařízení moderního automobilu. Přibíhá majitel a opakovaně se pokouší alarm vypnout. Po několika pokusech se mu to podaří.\nKolem auta pobíhá vylekaný pes. Majitel již zmizel v domě. Auto začíná znovu houkat. Majitel znovu vybíhá, znovu vypíná zařízení a kontroluje, co je v nepořádku. Zmatený pes pobíhá kolem dveří auta.\nMagdalena stojí opodál, sleduje scénu. Pak si pro sebe prohodí:\nMagdalena: Chudák pes... Ten má stres.\nMajitel zachází do dveří domu, kamera, která do té doby dokumentárně sledovala jeho počínání, mění směr pohledu, uhýbá k domovním zvonkům, rytmus scény se proměňuje z rychlého tempa v pozvolné, až pohádkové. Kamera dojede na domovní zvonky a odhalí nám, že hlas vypravěče vychází z domovního "mluvítka":\nVypravěč: Mé místo je zde.\nVidíme kolmý pohled shora na schodiště, po kterém vystoupal majitel auta, prostě na nejbližší okolí domovního "mluvítka".\nVypravěč: Odtud se nehnu. Mohu jen toužit po dalekém spojení.\nKamera nyní pomalu panoramuje kolmo vzhůru přes: 1) cestu, 2) automobily, 3) stromy, 4) dům až na 5) nebe.\nVypravěč: Přišlo tedy nové jaro a naši přátelé mají nádherný problém.\nNa hřišti, které je zároveň parkovištěm. Velký celek, vidíme Prokopa, oblečeného v kraťasech a tričku, a Jirku v saku a kalhotách, jak se jaksi komicky pohybují a navzájem se okukují.\nProkop: Takhle já blbě chodím, úplně.\nVypravěč: Má totiž pocit, že jeho chůze je na město příliš "lesní".\nKamera sleduje Prokopovy nohy když se snaží předvést svou vlastní chůzi.\nVypravěč: A je na tom kus pravdy.\nJirkovy nohy se občas objeví v pozadí. Poté i Jirka dřepící a pozorně i pobaveně sledující Prokopovu neumělou "automimesis".\nJirka: Ale děláš si trochu srandu, že jo?\nVypravěč: A to je ten, co chodí ve městě dobře.\nProkop: Srandu... Já nevím, jak mám dávat ty nohy za sebe!\nVypravěč: Ale v tom to není.\nJirka: Ale v tom to není!\nProkop: To není v dálce?\nJirka: Ne, to je prostě... ty hrozně ťapeš, víš? Jako tak, prostě... ťap, ťap, ťap, ťap...\nA každé Jirkovo "ťap" sedí na jednotlivé Prokopovy kroky.\nProkop: No tak ťap!\nJirka: Jako čáp.\nOba již stojí.\nProkop: Ale já nechci vypadat jako posránek! Chodit... Já chci chodit úplně normálně!\nVypravěč: Zdá se mu totiž, že se mu všichni...\nProkop: Mně se zdá, že se mi všichni smějou, kvůli tomu!\nVypravěč: Což je vlastně pravda!\nPak se podívá ne trochu nejapně se tvářícího Jirku.\nProkop: Ty vypadáš blbě!\nNato se Jirka zatváří ještě nejapněji. "Znejistěný ješita".\nVypravěč: A sakra!\nNyní již oba sedí na železné trubce, vedoucí přes potok u hřiště. Přátelská pohoda.\nProkop: No a co to máš na sobě za hadry?\nJirka: No já jsem byl žádat o místo. Ale nedostal jsem ho.\nProkop: Tak to už to oblečení nepotřebuješ.\nJirka: No jako... možná potřebuju, třeba až půjdu...\nProkop: K čemu?\nJirka: (zasměje se) Až půjdu žádat o nějaké jiné místo nebo o nějakou... ruku. (trošku se pobaví tímto slovním vtipem, který ale Prokop nezachytil)\nProkop: No vypadáš blbě!\nJirka: Tak proto vypadám blbě, jo?\nProkop: No, kvůli těm hadrům.\nVypravěč: No... ono se ho to dotkne stejně i přesto, že mu jsou šaty lhostejné.\nJirka: Já jsem říkal Magdaleně, ať mě vezmete na nějaký výlet spolu.\nProkop: No kvůli tomu jsem chtěl, abys mě naučil chodit, jako... abych si před Magdalenou nepřipadal blbě.\nJirka: Jako kvůli tomu?\nProkop: Vždyť jsem říkal, že si myslím, že se mi lidi smějou!\nProkop: No já se před ní budu... Já s ním chodím na výlety, ale ona teďka uvidí, že ty chodíš líp než já... A potom jako se mi bude smát!\nŽena vypravěč: Okouzlující!\nJirka: Ale já chodím relativně dobře, protože když budu na výletě, tak možná zase já budu chodit blbě. Protože ty umíš chodit na výletě.\nProkop: Jo. Takže já mám výletovou chůzi?\nProkop: A... která ve městě stejně vypadá blbě!\nProkop: A co je lepší?\nJirka: Já nevím, to podle toho, kde chceš být.\nDo jejich rozhovoru se opět přidávají dokumentární záběry, tentokrát jak z města, tak z čisté přírody. Samotný strom v poli. Podobný strom, ovšem korunou mu vedou dráty elektrického napětí. Lidé ve městě i v přírodě. Letadlo.\nProkop: No tak, na výletě mě nikdo nevidí, tam je mi to jedno, ale když chodím normálně jako posránek ve městě... tak mi připadá, že se mi lidi smějou. Ale to je jedno. Stejně´s mě chodit nenaučil.\nVypravěč: To je pravda.\nJirka: Tak to bych si na ten výlet měl pořídit nějaký normální ohoz.\nProkop: No, můžeš chodit klidně i v saku, ale to zase budeš vypadat pro nás výletníky blbě. Víš, jak já vypadám s tou chůzí blbě ve městě, tak ty s oblečením blbě na výletě...\nJirka: S dobrou chůzí...\nProkop: S dobrou chůzí ale, no... Ale na výletě třeba s blbou, takže bys měl blbé oblečení, blbou chůzi, no... to si rozmysli.\nJirka: Tak to já si to rozmyslím.\nNásledují záběry zcela volné přírody, bez lidí, pravidelně se střídají pod rozhovorem, podobně jako projekce diapozitivů.\nProkop: No, třeba žluté je pěkné v létě.\nJirka: Abych vynikl na poli, jo?\nProkop: No, když pudeme na poli, tak splyneš. A když pudeme v lese, tak vynikneš.\nJirka: Ale v kvádru bych vynikl na poli i v lese, ne?\nProkop: No, v kvádru bys...\nProkop: Ale jestli bych vyniknul dobře nebo blbě.\nJirka: No to je jedno, ale vyniknul bys. A to ještě k tomu nevím. Ale myslivci mají taky kvádro, ale zelené. Fakt.\nMagdalena sedí na lavičce, hovoří a vedle ní sedí dívka, která zaujatě poslouchá.\nMagdalena: Já se skoro vůbec nekamarádím s holkama. Protože mě to s holkama většinou nebaví. Nemám s nima co dělat. S nima není taková sranda.\nDívka vedle se tváří trochu zahanbeně. Trochu jakoby "za všechny holky".\nHolka: A co jako?\nMagdalena: No já nevím... Není s nima prostě taková sranda, s holkama.\nHolka: A s klukama jako jo?\nMagdalena: S klukama jo.\nMagdalena: Holky jsou třeba strašně málo dobrodružné. Mám jenom jednu kamarádku, která se mnou třeba pojede kamkoli nebo tak, a ostatní holky, se mi zdá, že spíše mají strach a spíše mají takové jiné zájmy a takový...\nŽena vypravěč: Je krásná...\nJirka v saku se projíždí na mopedu. Pozoruje dění kolem sebe. Jak stále jede, mění se různě nálady a styly hudebního doprovodu. Chvíli zní melancholická komorní hudba, chvíli jazz, chvíli rock, country...\nV jednu chvíli, při přejezdu ze záběru do záběru zjistí, že ve druhém záběru chybí zvuk. Vrátí se tedy s mopedem zpět do prvního záběru, kde zvuk opět je. Tak to zkusí ještě několikrát.\nV bytě. Jirka pouští Magdaleně desku, na níž se zpívá píseň o Magdaleně. Magdalena mlčky zkouší hrát do hudby na xylofon paličkou, kterou se snaží udržet prsty na noze.\nPo střihu už hraje Jirka na kytaru a beze slov paroduje bluesový zpěv. Magdalena se směje.\nPozději. Jirka "hraje na Magdalenu". To tak, že ona vydává zvuk s ústy zakrytými Jirkovou dlaní. A podle toho, jak Jirka stisk povoluje, vycházejí útržky zvuků ven.\nMagdalena: Ty na mě hraješ!\nV bytě. Jindy. Prokop s Jirkou podobně "hrají navzájem na sebe". Magdalena přihlíží a směje se.\nVypravěč: Jsou děti!\nŽena vypravěč: Každý z nás si nese v sobě obraz toho druhého. I všech ostatních. Ten zůstává zaryt v naší duši. A naše duše se tím vzájemně rozeznívají. Jeden druhému dáváme zvuk. Naše duše "mají zvuk"!\nProkop s Jirkou přemlouvají Magdalenu:\nJirka: Magdaleno, udělej úplně nejhorší obličej, jaký umíš! Ale úplně nějaký takový strašlivý, úplně hrozný.\nMagdalena se chvíli ostýchá a potom se pokusí. Její "strašné" obličeje jsou ale spíš úsměvné. Není schopna "tvořit zlo", dokonce ani si na ně hrát.\nProkop: No... to moc strašlivé není.\nJirka: Ne, něco, abys vypadala, že jsi úplně zlá.\nProkop: No úplně nejvíc, chápeš?\nJirka: No prostě nějaký úplně hrozný.\nJirka: Ona to neumí.\nProkop: Vůbec. Ona vypadá jak čert!\nJirka: No... udělej, úplně strašidelnej. Úplně strašnej obličej. Nějaký abysme se tě báli.\nProkop: (smích) No to bych se tě teda nebál.\nJirka: Ona to nedokáže.\nVypravěč: Je to pravda, je krásná.\nMagdalena sedí s Jirkou v trávě u dálnice.\nJirka: Já postupně zjišťuju, že mám věci na světě čím dál víc rád všechny, a už jenom na pohled... a že se mi zdá, že čím budu starší a až budu umírat, tak budu mít ty věci všechny úplně nejradši.\nMagdalena: Já mám taky ráda všechny věci na světě. Já se ráda dívám na kopečky, na krajinu a na lidi... Právě proto ráda jezdím na výlety. Pojedeš se mnou někdy na nějaký výlet?\nJirka: Já bych byl strašně rád, kdybyste mě někdy na nějaký výlet spolu vzali.\nMagdalena: Tak jako... my tě vezmem, že jo...\nJirka: Ale já to neumím, výletničit... moc...\nMagdalena: Ale to není jako... to se nemusíš učit, to umí každej... Normálně nasedneš, třeba do nějakého dopravního prostředku, a pak prostě se děje to, co se děje. To není žádné výletničení, to se nemusíš učit.\nJirka: Já úplně oblíbené místo mám vždycky u dálnice, kde sedím a když ty auta jezdí kolem mě, tak já se na ně vždycky dívám a mě připadá, že to dává strašnou energii, to jak to proudí kolem mě a ty cesty...\nMagdalena: Jakože ty auta odněkud jedou a někam jedou a že si tu cestu vezou s sebou?\nJirka: No možná.\nMagdalena: Já vždycky když jedu vlakem, tak na chviličku zavřu oči a si tu krajinu přerušuju a existuje vlastně jenom to, když mám ty oči otevřené, takže si skládám úplně novou krajinu a nový svět a všechno jak to jede kolem.\nObraz nyní doslova ilustruje to, co popisuje Magdalena. Vidíme krajina z okna jedoucího vlaku, která se proměňuje během tmy mezi zatmívačkami.\nJirka: Tak mě vezmete na výlet?\nMagdalena: No vezmeme tě na výlet. Trošku možná budeme mít strach, aby ses neprudil, ale vezmeme tě.\nJirka: Tak to už se těším.\nJirka vypráví mimo obraz, který ilustruje jeho slova:\nJirka: Nedávno se mi stala takováhle věc. Já pracuju v kině a vždycky po představení tam všechno zamykám, zhasínám a zavírám. A pokaždé se jdu jako podívat nakonec na záchod a radši zkouším, jestli tam ještě někdo není. Tak, že zhasnu a zavolám: Zamykám! Počkám a pak zamknu a jdu. Ještě nikdy se mi nikdo neozval... a je pravděpodobné, že asi ani neozve. No a nedávno jsem zase tak šel, otevřu do té tmy a chci zavolat "Zamykám!", ale nějak se zadrhnu a... prostě... se nemůžu vymáčknout. Jako když ti nepřichází vůbec to slovo na jazyk. A v tu chvíli je mi stejně tak jasné, že uvnitř vůbec nikdo není. A já tam tak stojím a kvůli tomu nikomu se snažím vymáčknout a nakonec vyžbleptám jako: Z...z...zamykám! A úplně se mi uleví. A samozřejmě tam nikdo není.\nTitulek: NA VÝLET!\nV detailu magnetofon s mikrofonem.\nVidíme trojici na výletě. Magdalena s Prokopem rázují, Jirka lehce klopýtá za nimi, působí legračně, v ruce mikrofon, magnetofon přes rameno. Slyšíme vnitřní hlas Magdaleny:\nMagdalena: Já mám takové představy, že to je úplně hrozné. Já teď vůbec nevím, co mám s nima dělat. Já mám takové vizuální šílené představy. Třeba mraky, jak jsou prostě... nebo hory jako úplně... Nebo si představ normálně zelený les, jako zelenou trávu, podlahu, červený stromy, jo? Smrky rovný, a od každýho smrku na tom zeleným tmavě hnědej stín a ještě do toho třeba svrchu svítí sluníčko... tak to je strašně dobré.\nTrojice jde alejí. Jirka v pozadí komentuje do magnetofonu průběh cesty, jako by šlo o něco, s čím je nutno se neustále vypořádávat. V popředí vidíme, že cesta z aleje je uzavřena brankou.\nJirka: A nyní cesta.... a opět... Ano, opět již vidím překážku! To je zase... cestovní problém!\nProkop a Magdalena přelézají branku, Jirka se blíží.\nJirka: A přibíhám tedy k skutečné překážce... a zdolávám... překážku... no dobře...\nJirka se při přelézání branky zasekne v půli.\nVypravěč: On je opravdu k popukání!\nŽena vypravěč: Oba jste stejní.\nProkop mu musí pomáhat, vyznění groteskní. Opět slyšíme Magdalenin vnitřní hlas:\nMagdalena: Si připadáš spíš tak jako odstředivě, že? Jakoby... když si uvědomíš ty oběhy tam uvnitř, tak to je úplně divný, že? Teda není to pro tebe divný? Jako si připadáš: ruka, noha... spíš ven jako. A přitom úplně těžký oběhy uvnitř.\nTrojice opět pokračuje cestou přes pole.\nMagdalena: Jako fakt! Strašně vlastně uzavřený a ještě jako ten malý krevní a velký krevní, prostě jede to. A přitom... fff! Všechno ven. A oči ven!\nDlouhý záběr modré oblohy.\nJirka: No já jakoby si musím připustit, že na ten výlet odjedu. To je můj nejhorší problém. To je trapný, že?\nProkop: No ale ty výlety jsou... To je úplně parádní!\nJirka: Vždyť mně se o nich zdá devadesát procent snů, já vždycky ve snu jsem na výletě v nějaké ubytovně nebo něco takového nebo někam jedu...\nProkop: Tak ale v čem je problém?\nJirka: Ale vždyť já na ty výlety vlastně jezdím.\nProkop: Jezdíš, no tak co si stěžuješ? Výlety jsou úplně geniální věc. Ale stejně mi připadáš, že tě to moc nebaví. Ty vypadáš tak znuděně, docela tak... Jako sem tam se bavíš... Ale vypadáš tak jako naštvaně... a mlčíš\nMagdalena: A taky by musel na ty výlety jezdit sám, protože je zvyklý být sám.\nProkop: A tebe to jako nebaví s lidma na těch výletech?\nJirka: Ale mě to strašně baví s lidma.\nProkop: No tak... Ježiš, tak o co jde?!\nJirka: No já nevím. Já vůbec nevím, o co jde.\nMagdalena: No... Jsi úplně blbý.\nJirka: No asi jo. Ale tak teď jsme na výletě, tak jste mě vzali.\nProkop: No však... A je ti tady dobře.\nProkop: No tak příště tě vezmeme zase a zase a pak už se to naučíš a budeš jezdit i sám.\nJirka: Ale já vám nestačím. Vy děláte výlet a já...\nProkop: No ty neumíš ještě výletovat\nMagdalena: Ale to se nemusí nikde nikdo učit, to každý umí! Od narození jezdit na výlety. Hurá, vezmu si baťoh, jedu na výlet. Tradá. Hurá.\nProkop: No? No však jsme s ním teďka na výletě. Ale trochu se prudí, že jo?\nMagdalena: No trochu se asi prudí, no.\nProkop a Magdalena přicházejí na rozcestí. Jirka se plouží za nimi z pole. Brblá do mikrofonu:\nJirka: Teda... to je teda! Ach! Tak to je... tak to je daleko. Rozcestí... Doprdeleuž! To je moc, to je...\nMagdalena s Prokopem se zatím rozhodují kudy putovat dále:\nProkop: Kam pudem?\nMagdalena: No já nevím, kam pudem.\nProkop se rozhlíží.\nProkop: Tam? Tam? Tam?\nMagdalena: No radši tam! Radši úplně tam na druhou stranu.\nProkop tedy vyrazí oním směrem, ale najednou se zarazí. Zjistí, podobně jako nedávno Jirka, že v následujícím záběru chybí zvuk.\nProkop: Ty, tady není zvuk!\nMagdalena: Jaktože tam není zvuk?\nProkop: Ty, tam fakt není zvuk!\nUvnitř záběru beze zvuku Prokop němě otevře ústa.\nTitulek (mezi záběry): Není!\nNěkolikrát zkusí přejít tam a zase se vrátit zpátky.\nProkop: Tady není zvuk! Tak jdem tam!\nŽena vypravěč: Naše duše...\nVydává se teda na opačnou stranu. Tam ovšem, ke svému zděšení, zjistí, že v záběru, do nějž by měl vstoupit chůzí opačným směrem, naopak zcela chybí obraz! Záběr je jednoduše, po střihu z předchozího a očekávaném vstoupení Prokopa do něj, zcela černý. Když se Prokop vrátí "před střih", je vše opět v pořádku. Na chvíli se strhne krátká větrná bouře a zatmí se obloha. Pak se vyjasní. Přichází brblající Jirka.\nJirka: Jo... ty vole. Tak to je moc! Tak to je moc, to je moc...co je moc to je moc. Ty, já už nemůžu! To je! Já už nemůžu.\nProkop tedy, nezbývá mu nic jiného, určí poslední možný směr.\nProkop: No tak teda půjdem tam!\nA odcházejí, Jirka je dobíhá a ještě cestou klopýtne. Nad lesem se vznáší vrtulník. Poté se snese a skryje se v lese.\nSvačina. Prokop, Magdalena a Jirka sedí v trávě. Ve velkém celku vidíme přicházet muže s bicyklem. Nyní je již v popředí záběru svačiny trojice. Stojí zády k nim (čelem ke kameře), kroutí hlavou a pro sebe si nadává:\nCyklista: Hajzl! To prostě nevidět neuvěřim! Jednou v životě nevidět neuvěřim! Pitomej hajzl! To svět neviděl!\nProkop se zeptá:\nProkop: A kdo?\nCyklista: To není snad vůbec možný. Jak takovej hajzl může vůbec bejt?\nProkop se zeptá hlasitěji:\nProkop: Kdo je hajzl?\nMuž se otočí na trojici. A nyní si již přisedá, vede kolo, které položí na zem.\nCyklista: No hajzl je to zasranej, pitomec jeden. Idiot! Takhle nasranej jsem ještě v životě nebyl!\nProkop: A co teda jako, co se stalo?\nCyklista: Jak co se stalo, je to prostě hajzl! Zkurvenec!\nJirka: A o co jde?\nVšichni tři jsou pobavení a zvědaví.\nCyklista: To snad není možný.... to je prostě hajzl jak sviňa! Vždyť já jsem v životě tohle... Tohle já jsem v životě nezažil. Prostě já bych v životě nevěřil, že nějakej hajzl může být takovej hajzl jak tady tohle!\nProkop: No a co teda? Co se stalo?\nCyklista: Je to zasranej hajzl! To kdybyste viděli, tak neuvěříte!\nProkop: No ale o co jde?\nCyklista: O co jde... To se těžko povídá.\nV tu chvíli se rozezní hudba, akordeonový doprovod. Muž chvíli zadumaně hledí před sebe a pak začíná zpívat:\nLáska už vůbec vůbec vůbec\nKdyž třetí člověk, člověk, člověk\nDva našli v sobě, v sobě zalíbení\ntřetímu nic než slzy ronit\nScéna získává minimalisticky muzikálový charakter. Cyklista se během mezihry rozejde a za chůze pak pokračuje ve zpěvu:\nKdyž srdce zasáh, zasáh, zasáhne\nTu celý člověk, člověk, člověk\nNěkomu bez lásky by by by\nVšak co se má stát, má stát, má stát\nTeprve nyní zjišťujeme, že scenérií svačiny je zapomenuté dětské dopravní hřiště, zarostlé plevelem.\nJsme jak figurky, gurky, gurky\nNemilosrdně táhne táhne\nS námi láska\nČerní se v bílé, bílé v bílé mění\nV čarodějku se mění, mění,\nJakmile dozpívá, zahanbeně se podívá na své posluchače a řekne:\nCyklista: Tak já nevím, tak já už asi můžu jít.\nA zvedne se k odchodu, všichni tři jej sledují. Když již odchází, zakřičí na něj Prokop:\nProkop: A co to kolo?\nMuž jen mávne rukou ve smyslu: To si klidně vemte. A odchází.\nProkop: On nám tady nechal to kolo...\nProkop: Tak máme kolo.\nJirka: Jé, to já mám radost.\nA Jirka nasedá na kolo a projíždí se kolem dokola. Nabírá rychlost, je viditelně šťastný.\nŽena vypravěč: Konečně.\nProjíždí kolem Prokopa a Magdaleny, vyjíždí na louku, slyšíme text písně, recitovaný Magdalenou:\nMagdalena: A tam on jezdil a tam se veselil... a tam on jezdil a tam se veselil... a tam on jezdil a tam se veselil...\nJirka na kole jede po cestě, na kopci nad silnicí, což působí jakoby auta v pozadí byla menší než jeho kolo a projížděla pod ním. Recitativ pokračuje:\nMagdalena: A jel a jel dlouhou trasou a najednou vidí, jé hezká houba, tam tak seděli, povídali si a sluníčko krásně svítilo, bylo krásné odpoledne, modré, modré, všechno bylo modré a krásně barevné, ale ti motýli letěli, letěli...\nJirka jede, vidíme několik záběrů z minulých scén, Magdalena sedící s Jirkou v trávě. Animovaní motýli. Jirka odjíždí do dálky.\nMagdalena: ... a viděli, jak Jirka znovu odbíhá, už ho víckrát neviděli...\nJirka mizí za horizontem.\nTitulek: Víckrát už ho neviděli.\nVoják něco velkého hledá v křoví.\nMagdalena sedí v tmavé místnosti, Prokop jí leží v klíně. Magdalena zjistí, že Prokop spí.\nMagdalena: Prokope! Ty si usnul, víš to?\nProkop: No... usnul, no... Ale tak to je normální, no, docela.\nMagdalena: Tobě se to takhle stává nebo co?\nProkop: No... docela často. Tak já usínám všude skoro.\nMagdalena: (směje se)\nProkop: Ale vždycky jenom na chvilku usnu. Hlavně když tohle... když jedu v autě, tak... nebo prostě v něčem, třeba ve vlaku, když to jede, když se to pohybuje, tak to se mi nejlíp spí. Ty neusínáš takhle?\nMagdalena: To mně se to nestává, protože chodím pěšky.\nProkop: Jo? Jako moc nejezdíš... jako autem nebo...\nMagdalena: Ale tak jezdím, ale chodím často ráda pěšky.\nProkop: A kam chodíš?\nMagdalena: No, docela daleko. Se normálně jdu projít, vůbec nevím kam jdu, prostě jenom jdu...\nProkop: Ale já taky chodím! Ale za chůze neusínám. To je fakt.\nMagdalena: Já mnohem radši chodím pěšky než jezdím něčím, i když...\nProkop: No já to kombinuju, že chodím pěšky a jezdím. Jakože třeba jezdím stopem, víš? Že jdu po cestě a stopuju...\nProkop: A pak vlezu do auta a jedu, tam usnu a...\nProkop: A řidiči vždycky jsou... jako že si s nima nepovídám a tak. Jakože jsou naštvaní, že oni usnou taky málem...\nMagdalena: Já ráda jezdím vlakem. Vlakem, ale i stopem. A nejradši pěšky.\nMagdalena: No, nejradši. Na dlouhé výlety.\nProkop: Jo? A co tě na tom tak baví? Chodit pěšky pořád.\nMagdalena: Pořád... Si pěkně pročistím hlavu. Když si potřebuju pročistit hlavu, tak chodím na dlouhé výlety. Tak různě se procházím.\nProkop: To já...\nMagdalena: Ale ne ve městě, nesmí to být ve městě.\nProkop: Ale třeba nejezdíš, jo? Já třeba jezdím autem a... i... vlakem a stopem.\nMagdalena: Já nemám řidičák, kdybych měla řidičák, tak asi jezdím... na dlouhé výlety.\nProkop: A kam chodíš? Do hor někam, nebo?\nObrazy prázdné krajiny.\nMagdalena: No, spíš někde na kopečky nebo na louku nebo do hor. Jak se mi chce. Ve městě většinou ne, ve městě chodím jenom v noci.\nProkop: Jo. taky dlouhé tůry, ve městě?\nObrazy nočních ulic.\nMagdalena: Tak jako... různě to město procházím, ulice... Já když chodím tou krajinou, tak se dívám okolo, na barvy na světla a tak se procházím, prostě jenom... Prostě chodím, dívám se. Dívám se na to, jakou barvu má... já nevím... obilí, jakou barvu má les a hory, jak se mění to světlo během dne... Ale hlavně mám u toho svatý pokoj. Že mě u toho mikdo neotravuje a pěkně si odpočinu u té chůze. Tak proto chodím.\nOpět denní obrazy volné krajiny.\nProkop: A třeba potkalas někdy nějaké zvířata nebo tak?\nMagdalena: Tak to jo, občas jo. Třeba nějaký srnky v lese. No nějaký zvířata jo, ale oni vždycky zdrhnou. Většinou. Taky strašně moc různých ptáků.\nMagdalena: A chodím radši venku, ve volnější přírodě než ve městě. No někdy se ráda procházím večer i městem, protože svítí spoustu okýnek a můžeš si představovat, co se za těma okýnkama děje. Tak to mě taky baví.\nProkop: A v noci nechodíš krajinou?\nOpět různé noční ulice.\nMagdalena: Taky někdy. Ale spíše se těším na ty barvy v té krajině, takže spíše ve dne.\nJeden denní záběr.\nProkop: Ale tam jsou zase zvuky, v noci!\nJeden noční záběr.\nMagdalena: No, to jo...\nProkop: Ale spíš strašidelné.\nMagdalena: No, hodně strašidelné. Někdy mám úplně hrozný strach z těch zvuků. A někdy dostanu úplně takový strach z ničeho. Ani si pod těmi zvuky nic nepředstavuju, ale je to takový... divný.\nProkop: A ve městě nemáš strach? Když chodíš?\nZáběry Magdaleny, procházející se městem. Den.\nMagdalena: Ve městě... v noci ani moc ne. Jenom v nějakých temných uličkách.\nProkop: To já docela často, jak jezdím autem, tak si vždycky, když potkám nějakého chodce, říkám no, tak on teďka ujde kilometr a já ujedu sto.\nMagdalena: Mě se líbí třeba, když občas sedím na benzince, tak jak ti lidi kolem jezdí v autech a jedou třeba někam na dovolenou, o prázdninách je to nejlepší, jedou někam na dovolenou a vezou si takový vlastní svět...\nBenzinová pumpa, vlajky. Hlemýžď.\nMagdalena: ...tu svoji dovolenou, jakože se třeba někam těší, tak si to prostě vezou s sebou, jako v tom autě.\nProkop: No to je když někomu něco vezeš, třeba... v tom autě... Nebo když vidíš vlak s uhlím třeba.\nMagdalena: Hm. Ale jako že si vozí nálady třeba. Jako ž�e se třeba vrací z Itálie...Prokop: Tak když vezeš nějaký materiál, tak taky vezeš náladu! Že to někam přivezeš a... je to zkažené, tak má blbou náladu, ten co mu to přivezeš a když to je dobré, tak má dobrou náladu. Víš jako?Magdalena: Ale oni vezou náladu v autě! Oni vezou jako... nemyslím, že někomu přinášíš nějakou náladu, ale...Prokop: Tak to je zakonzervovaná nálada v té věci!\nVelký celek ulice z nadhledu, Magdalena chodí vesel rušnými ulicemi v "dopravní špičce" maloměsta. Kamera sleduje okolo projíždějící auta se zbožím, vždy se nechá "odvézt", odvést vlastní pozornost směrem jejich jízdy a opět s dalšími jedoucími v protisměru se vrací k Magdaleně.\nMagdalena: No... (směje se)\nProkop: A není ti líto, že když jdeš tak pěšky a kolem tebe jezdí ty auta, takže jako ony se dostanou hrozně daleko a ty...\nMagdalena: Jako že jsem pomalá?\nProkop: Že vidí i jinou krajinu, než ty projdeš jenom. Ne, že jsi pomalá, ale že toho míň uvidíš?\nMagdalena: No ale možná že oni toho míň uvidí. Možná, že já toho vidím víc než oni, že jo... když jedou v tom autě.\nMagdalena: Jako každý má jiný rozměr. Úplně je to jiné.\nSérie "dodavatelských" záběrů.\nProkop: Jezdí kolem nás auta se zbožím...\nProkop: ...a vezou ho do nějakých obchodů... No a tam se to vyloží, všechno se to prodá...\nMagdalena: Ale to je strašně dobře zařízený, že jo?\nProkop: Ale proč se všechno někam furt převáží, když...Magdalena: ...když jako všude by mělo všechno být!Podobné záběry, již z obvyklé perspektivy. Kamera nechává projíždějícími vozy manipulovat těžiště své pozornosti, ale vždy se díky opačně jedoucím vrací do stejného místa. Nyní tam kupříkladu dva bezdomovci v dobré náladě vybírají popelnice.\nProkop: No? Třeba to zboží taky chce cestovat\nMagdalena: Jakože rohlík prostě…\nProkop: Třeba je nadvláda zboží nad náma!Magdalena: Třeba rohlík by se ráno někam projel, jo?\nProkop: Třeba je nadvláda zboží a my to ani netušíme.\nZáběr člověka, který opravuje auto, takže má hlavu i s rukama "zanořenou" v útrobách auta a nekonečně dlouho vydrží takto nehybně. Nad ním hrozí obrovská ruka bagru, stojícího v těsné blízkosti.\nProkop: A ono moc dobře ví, že si to zařídilo tak, aby se taky procestovalo, předtím než bude spotřebováno. Tak si projede svět... Některé přes celý svět klidně.\nMagdalena: No některé jo, ale třeba takový rohlík má na to dost málo času. Ten prostě vyjede třeba ve tři hodiny z pekárny, rozumíš, a v šest hodin už se prodává v obchodě... a už je v prdeli.\nProkop: Ježiš, světlo!\nVypravěč: Vždyť to jsou děcka!!!\nVypravěč: Nemají šanci!\nŽena vypravěč: To je nesmysl.\nProkop: Že jako všechno funguje na tom, že někdo něco potřebuje...\nMagdalena: Tak mu to někdo doveze.\nProkop: Někdo mu to doveze, ale ten zase taky něco potřebuje. Takže všichni něco potřebujou a všichni někomu něco dávají. Takže se furt cestuje... všechno furt cestuje!\nMagdalena: Lidi si zvykli na spoustu potravin a na spoustu věcí takových těch speciálních a ty se musejí prostě dovážet, ale asi by v každém místě bylo něco jiného...\nProkop: Ale to by se vůbec necestovalo, potom, kdyby si všichni tak všechno pěstovali, tak by neměli čas na nic jiného než na zahrádku.\nMagdalena: No jo, ale možná že by se jim...\nProkop: Tak vlastně by necestovalo ani potraviny, ani lidi... a takhle cestujou potraviny i lidi. Protože je čas na cestování, tak cestujou i potraviny.\nMagdalena: Ale jako třeba takoví křováci nebo prostě v té poušti, ti tam...\nProkop: Chodí pěšky.\nMagdalena: Ti tam chodí pěšky a pořád putují a vždycky si nějaký to zvíře nebo něco najdou, takže to je taková pohoda, takže ti cestujou a nevím jestli se dá zvířeti říkat potravina, rozumíš...\nProkop: No jo, ale představ si, že by tady... Tam je Afrika, tam je strašně málo lidí na hrozně moc prostoru. Představ si, že by tady všichni bloumali po Evropě a hledali si zvíře! Záběr slunečnice.\nProkop: Slunečnice? Slunečnice cestujou taky. Slunečnice cestujou na místě.\nMagdalena: Za sluncem, jako že otáčejí hlavičky?\nProkop: No, že se otáčejí.\nProkop: Ne, tak ony necestujou. Ony se jenom pohybujou.\nMagdalena: Ony jsou v pohodě, ony stojí... ony se jenom naklánějí, ony mají takovou...\nProkop: Ale všechno pořád cestuje! No v člověkovi pořád cestuje krev, ale zase naopak...\nMagdalena: Ale ona necestuje..\nProkop: ...úplně to miniaturní a úplně to maxiaturní...\nMagdalena: (směje se Prokopovu přerřeku i celému jeho filozofování)\nProkop: ...maximální... Že Země taky cestuje, slunko taky cestuje, rotuje...\nProkop: Všichni cestujou dokola.\nMagdalena: Všichni do kruhu. Kruh je úplně nejlepší. Kruh je zásadní.\nProkop: Nebo elipsa, no...\nMagdalena: (směje se Prokopovi, který ve svých úvahách už zachází do absurdna)\nProkop: No ne, jako všichni jsou kruh a všichni jsou zároveň střed.\nMagdalena: No právě.\nProkop: A tím pádem to nemá ty... úchylky. Jako když se někdo tak odchýlí a letí do vesmíru, tak stejně se musí vrátit do toho středu, protože všichni jsou střed a třeba jeho manželka je taky střed. Toho kosmonauta, ne? Tak on se musí vrátit domů.\nMagdalena: (směje se) Manželka je střed kosmonauta! A musí se vrátit domů! To zatmění bude prý úplně vidět z Maďarska!\nProkop: Středy můžou být různé. Střed světa, nebo jak jsem říkal střed toho kosmonauta, že je manželka. Hajný je střed psa. Je nějaký univerzální střed? Pro všechny?\nMagdalena: Ne, žádný střed není.\nProkop: Když říkáme střed, tak mně už se to slovo úplně změnilo jak skřet. Nebo střet tak: (spráskne rukama) !\nMagdalena: No to je právě to, že to slovo se ti změnilo už v to nic - střed. To je přesně to, jako že říkáš střed střed, střed a pak už nevíš, co to znamená. Tak tak je to s tím kruhem.\nProkop: Pojedeme na zatmění do Maďarska! Na to úplné?\nProkop sedí na kovovém poklopu kanálu, po ruce batoh. Zaujme ho geodetická značka v popředí obrazu. Jde k ní a lehce do ní kope. Značka vydává příjemný "chřestýší" zvuk. Dialog mimo obraz:\nMagdalena: Ty už´s sehnal auto?\nKdyž se podívá zpět, zjistí, že z kanálu zmizel jeho batoh.\nVypravěč: Typická chyba!\nProkop: Sakra, baťoh!\nProkop se na periferním parkovišti potlouká naštvaně kolem jednoho auta. Nakonec do něj vleze a odjede.\nProkop bere Magdalenu do auta a odjíždějí na výlet na zatmění slunce. Magdalena si cestou "přerušuje" obraz krajiny a zkouší, co se stane s krajinou, když před ni umísťuje ruku, ukazující různé symboly.\nProkop: Já jsem moc rychlý. Haló! Jedeme závody.\nMagdalena zanotuje známý hit:\nMagdalena: Bioelektronické netreba nám divy sveta!\nProkop: Bioelektronické prognozy pro... To je pre pročlověka nebo pro prečlověka?\nProkop: Jako pro pračlověka! Tam je, myslím... Hej, tam je západ slunce!\nMagdalena: No... ale slunce strašně rychle zmizí! Ono je úplně červené.\nProkop: Ale ono není takové červené tam, kde teďka je normálně...?\nMagdalena: Hm, to asi ne.\nProkop: Tak jak je... když je teďka u nás, jako na obloze úplně. tak někde jinde zapadá, že jo? Vždycky jako to slunko někde zapadá...\nMagdalena: Nevím, nevím, nevím...\nProkop: No určitě musí zapadat pořád.\nMagdalena: Pořád zapadá?\nProkop: No, že vlastně slunko pořád zapadá! Ale jako ne na jednom místě, ale jinde.\nProkop: To jsem přišel na chytrou myšlenku!\nVypravěč: No jéje!\nVtom si všimnou, že se silnicí nebo spíše s jejich směrem není zřejmě něco v pořádku:\nProkop: Hej, jedeme dobře?\nMagdalena: Já nevím...\nProkop: Já nevím, ale my jedeme po pěšince, ty jo! No, to je pěšinka normální pro lidi...\nA opravdu. Přes sklo auta vidíme zelenou travnatou plochu uprostřed přerušenou úzkou pěšinkou, která mizí směrem pod střed podvozku. Následující záběr nám ukáže, jak zpod auta opět na druhé straně pěšinka vychází.\nOdpočinek během cesty. Oba sedí v autě. Kamera je pozoruje zpovzdálí bokem, otevřeným okýnkem. Atmosféra: "otevřená".\nMagdalena: Mně je to jedno\nMagdalena: Magdaleno a Majdo to je hodně jiné.\nProkop: Ty, Magdaleno...\nMagdalena: Ale nejhorší je Magdo, no...\nProkop: Magdaleno se mně líbí\nMagdalena: Tak to říkej.\nŽena vypravěč: On je nervózní. Je to na něm vidět. Nedokáže to.\nProkop: Magdaleno, víš co se mi normálně stalo?\nMagdalena: To nevím, teda... to nemůžu vědět asi\nProkop: Normálně... Já jsem prostě jel..Jel jsem na výlet a měl jsem baťoh...\nProkop: Měl jsem tam všechny věci a teďka prostě... mně ho jako ukradli. Mně ho někdo prostě ukradl, ten baťoh.\nMagdalena: Hm,a tys ho někde nechal nebo?\nProkop: Ne, to mě prostě okradli úplně... úplně brutálně mě prostě okradli. Já jsem nemohl nic dělat, fakt vůbec nic, ani policajti mi nepomohli, vůbec nic.\nZáběr Prokopa, hrajícího si s chřestýší značkou.\nMagdalena: Oni tam někde byli?\nProkop: No né, já jsem to šel nahlásit, na ty policajty\nMagdalena: Aha, takhle.\nProkop: A oni mi říkali: Nó, my máme jako... strašně moc starostí a tak.\nProkop: Já jsem se tak strašně nasral, úplně hrozně jsem se naštval. No a...\nMagdalena: No a co?\nProkop: Teďka zrovna jak bude to zatmění... tak já jsem zrovna... Měl jsem tam věci jako.. cestovní, víš a tak. Jako spacák a tak a prostě úplně... chtěl jsem jet na to zatmění a nemůžu, prostě nemohl jsem... normálně se spacákem. Tak jsem udělal to, že prostě, jsem se rozhod... jsem tak byl strašně naštvaný, jo, že prostě... jsem... jsem normálně to...\nZáběry Prokopa, obcházejícího tehdy parkoviště.\nProkop: Prostě já jsem... Já jsem šel... já jsem tady tohleto auto, jako to není moje, Magdaleno, víš to?\nMagdalena: (pobaveně) No nevím.\nProkop: No... tak to není moje auto. Já jak jsem byl hrozně naštvaný, víš, tak jako... asi jsem udělal blbost jako... Ale já jsem prostě ukradl tady tohleto auto jako... v té naštvanosti.\nMagdalena: Ty jsi pako!\nProkop: No prostě úplně, úplně...\nMagdalena: Ty jsi pako, ty ses...\nProkop: Prostě úplně... Víš, já jsem šel, normálně, normálně kolem tady tohohle auta jsem šel, a teďka tam nikdo nebyl vůbec...\nProkop se pohybuje kolem auta těsně před činem.\nMagdalena: Hm, takže ty ses pomstil světu.\nProkop: Světu... Ne, já jsem byl hrozně naštvaný (hraje si s vysunovací anténou) Jé to, je dobré tady to... ta anténa, že?\nMagdalena: Tak ale ty jsi to auto šlohl někomu jinýmu, než tomu, kdo ti šloh..\nProkop: No né, no počkej! Ale jako... ono bylo otevřené, to auto...!\nMagdalena: Tak to neznamená, jako že... otevřené auto volá ukradni mě, nebo co?\nProkop: No já jsem jako... Teďka už bych to neudělal, ne, ale... Prostě jsem to ukrad... Jakože jsem tak kolem toho chodil... Ale jako nejhorší, kdybys viděla co se mi při tom stalo?\nProkop: Já jak... jak furt usínám...\nMagdalena: (se rozesměje)\nProkop: ...tak prostě jsem... (hraje si s anténou) ... při tom kradení, jak jsem spojoval ty drátky... tady ty (ukáže)...\nNyní vidíme Prokopa, jak v popisovaný moment leží opřený hlavou o volant kradeného auta!\nProkop: ...tak jsem to normálně... jsem při tom usnul, ne... na volantu, prostě úplně blbě...\nMagdalena: To snad ne!\nProkop: No prostě normálně tak (předvádí).. prostě jsem to kradl...\nMagdalena: Tak to jsi mistr krádeže!\nProkop se probouzí na volantu auta, protírá si oči a rychle pokračuje v kradení.\nProkop: Prostě natvrdo... jak jsem svazoval ty drátky, tak jsem si lehl na volant a úplně v pohodě jsem... to ukradl. (omylem spustí stěrače a poleká se). Ty vole, stěrač!\nProkop: Já jsem usnul a pak jsem se probudil a odjel jsem a ... Naštěstí mně nikdo nechyt... ale, to je v prdeli, že?\nProkop: No ale chápeš, teďka aspoň, když pojedem na to zatmění...\nMagdalena: Teďka máš aspoň auto.\nProkop: Tak jako máme čím jet!\nMagdalena: No, tak jo, ale...\nProkop: To je běs, že?\nMagdalena: Jako je to blbý, no... Co ten chudák, co si počne? Bez toho auta...\nProkop: Ale já ho třeba vrátím, to auto! Ale na to zatmění...\nMagdalena: Tak si ho půjčíme na to zatmění a pojedeme...\nProkop: No půjčíme... Už ho máme půjčené!\nMagdalena: No jo, ale...\nProkop: (opět spustí stěrače a poleká se) Ty jo! (zhodnotí pohledem vůz a zamyslí se) Ale je to docela dobré auto, že?\nMagdalena: No... anténku... má pěknou.\nJedou dál. Velký celek krajiny s jedoucím autem. V rádiu běží pořad k zatmění slunce:\nRedaktor: Teď bych se zeptal pana profesora Honzáka. Popsali jsme si tady průběh částečného i úplného zatmění, slyšeli jsme i vyprávění nebo citovali jsme vyprávění přímých účastníků. Co to zatmění může podle vás udělat s psychikou lidí?\nProfesor Honzák: Když jde fronta, tak den před tou frontou stoupá velice významně počet násilnejch činů. A loupeže a znásilnění nám vůbec nechoděj jako chodí ty podsedický facky, jako s tím počasím, loupeže a znásilnění nám chodí velmi exaktně právě kolem období nového měsíce neboli novu. A toto období se kromě zvýšení tý činnosti agresivní vyznačuje taky zvýšenou dopravní nehodovostí. Jedno jasný doporučení, navzdory tomu, že policie nad tím tak jako benevolentně přihlíží, tak dát si větší pozor na silnicích. A třetí částí otázky je otázka toho, čemu se říká davová psychóza...\nProkop přeladí stanici.\nRedaktorka: ...mnoha jedinců zatěžují i fámy a předpovědi nejrůznějších katastrof. Podle jedné takové předpovědi by měl už za tři dny nastat konec světa.\nHlas 1: No já nepochybuju o tom, že přijdou nějaké význačné události, které zasáhnou celý svět.\nHlas 2: No slyšela jsem to.\nRedaktorka: A máte z toho strach?\nHlas 2: No já nevím, no. Uvidíme, co to bude.\nHlas 3: No ani nás to tak nezajímá. Ani jsme se o to nezajímali.\nHlas 4: Přemýšlet nad tím, že by měl být konec světa a všecko zahodit za hlavu a teď zítra bude konec světa, tak to... To jsme slyšeli několikrát, že to vůbec bude, a nic se neděje dodneška\nRedaktorka: Bojíte se konce světa?\nHlas 5: Bojím.\nRedaktorka: A proč?\nHlas 5: Nevím. (smích)\nRedaktorka 2: Spousta lidí má strach, jednak z toho konce tisíciletí a jednak z toho srpna, protože se z tisku, z rozhlasu i z televize o různých zprávách možného konce světa, takzvaný Armageddon, a vlastně na podzim byl i premiéra film v kině, že jo, takže ono to k tomu nějakým způsobem spoustu lidí přivádí a vyvolává to v nich možné obavy, ať už to spouští tyhlety zprávy, informace a nebo v sobě můžeme mít zakódovný jakýsi strach z každé změny.\nRedaktorka 3: Je to způsobeno samozřejmě tím, že všichni víme, se něco láme, láme se tisíciletí, něco nového všichni očekáváme. Vpodstatě nikdo neví, co to bude... Je spousta nešťastných lidí, tento rok je takový nějaký celý prapodivný, je spousta rozchodů, rozvodů, vztahy se bortí, lidi nemají peníze, všechno to jde nějak tak směrem dolů.\nProkop vypne rádio. Dialog mimo obraz:\nProkop: Já dál nemůžu jet. Já se musím asi vrátit.\nProkop: A tady to ani neuvidíme úplné!\nMagdalena: Úplně se dělá zima!\nDlouhý klidný záběr z ptačí perspektivy. Kamera velmi pomalu transfokuje na Magdalenu s Prokopem, kteří stojí opřeni o auto, zabaleni v dece se šťastně choulí k sobě a sledují oblohu. Vidí neúplné zatmění slunce.\nAuto opět jede. Vracejí se zpět. Prokop vysazuje Magdalenu ve městě a odjíždí směrem k periferii. Oddaluje ještě příjezd a projíždí se po malých místních cestách. V rádiu naladí jakousi sociofilozifickou přednášku. Zaposlouchá se, ale potom rádio vypne. Pak se už definitivně vrací.\nNajednou vidí stopařku. Zastavuje.\nStopařka: Můžete mě chvilku vzít?\nJedou. Stopařka je asi padesátiletá žena. Prokop: Kam jedete?\nStopařka: Za manželem.\nProkop: Na výlet za manželem?\nStopařka: Ne, na výlet, já mu vezu nějaký jabka.\nProkop: To máte v té tašce, jo? Ty jabka...\nStopařka: Jo, nějaký jabka a nějaký jídlo.\nProkop: Jídlo, no.. hm... Já mám docela hlad.\nStopařka: Chcete jabko?\nProkop: Jo, děkuju\nStopařka: Dobrý, ne? To jsou podzimní.\nProkop: Dobré, no. To si manžel pochutná.\nStopařka: No. Máte tady zimu v tom autě.\nProkop: No... to je...\nStopařka: Já jsem se tady nazmrzala na tom stopu...\nProkop: Moc jste si nepomohla, co?\nStopařka: To nejde, to netopí?\nProkop: Ne, no já se v tom nevyznám.\nNení mu příjemné odpovídat na otázky ohledně auta a tak pokračuje vyhýbavě:\nProkop: No... hmm... No a... jak daleko jedete vlastně?\nStopařka: Tady pár kilometrů, já vám potom řeknu, to je na cestě.\nStopařka: Mám tady i nějaký housky, kdybyste měl hlad, já vám můžu... Nechcete k tomu jabku housku? Jo, já tady mám docela dost jídla.\nProkop: A nebude vám to chybět? No, to bych musel zastavit.\nStopařka: No, však jo, já bych si stejně potřebovala odskočit.\nProkop a stopařka sedí ve stojícím autě, žena rozděluje svačiny. V rádiu zní rozhovor dvou moderátorek s psychologem:\nPsycholog: ...zkratkách, tak ten ta mužská a ženská očekávání nazval OSTA, NESTA, SEZA a UU. A ženská POPO, DUPO...\nModerátorka 1: Tak to musíte přeložit...\nPsycholog: …VYPO a VYCE. Takže začaly jste ženskými očekáváními: POPO znamená posedět - popovídat, to je skutečně taková potřeba, která je ženám mnohem vlastnější než nám...\nModerátorka 2: DUPO?\nPsycholog: DUPO znamená duševní porozumění, což vpodstatě zase předpokládá to, že budeme brát vážně vaše nálady. Takže duševní porozumění znamená asi to, abychom dokázali vzít vážně to, že máte důvod mít náladu, kterou prožíváte.\nModerátorka 1: Hm.\nZvuk je doprovázen záběry z kaskadérské motorové show. Obrovský náklaďák drtí pod svými koly několik osobních aut. Kaskadéři vystupují na stupínek a uklánějí se. Kolem promenují hostesky.\nPsycholog: Pak je VYCE, to je taková představ, která je ženám taky dost vlastní, že když už pro ni něco muž dělá, tak by to měl dělat, protože ji má rád. VYCE znamená vyjadřovat lásku celým životem.\nModerátorka 1: To snad ani nikdo nemůže očekávat.\nModerátorka 2: A VYPO?\nPsycholog: VYPO je asi nejzrádnější potřeba. To je vycítit, co žena potřebuje. A v tomhle, jestli se dá apelovat na divačky, tak bych, tak bych přece jenom apeloval na to, aby si uvědomily, že muži jsou natvr... nebo jsme... natvrdlí. Ve chvíli, kdy si něco přeje ta žena a předpokládá, že to ten muž vycítí, a on se chová úplně jinak, tak to není proto, že by nechtěl vyhovět, ale protože nepochopil. Takže by měla položit ještě pár kontrolních otázek\nModerátorka 1: A kolikrát že to máme opakovat, aby už to nebylo ponižující?\nPsycholog: No já si myslím třikrát, čtyřikrát.\nModerátorka 1: Dobře, dobře.\nModerátorka 2: Pojďme si, ať nejsou muži v nevýhodě, přeložit to OSTA, NESTA, SEZA a UU, tak velmi krátce, abysme se už dostali konkrétně k řešení těch...\nPsycholog: Ano. OSTA znamená obdiv stále. Vemte si to, že muži jsou ješitní a potřebujem ten obdiv. NESTA znamená nezatěžovat starostmi. SEZA, to je trošku... nebo signalizuje to trošku odlišný přístup mužů a žen k intimnímu soužití, je to sex kdy se mu zachce.\nModerátorka 1: UU?\nPsycholog: UU je takové velmi prozaické, uvařeno - uklizeno.\nProkop zeslabí rádio. Zřetelně je skleslý a nejradši by se "celému světu" omluvil. Celá scéna pokračuje nepřerušena prostřihy ani komentářem.\nProkop: Díky za ten rohlík, ale stejně mi nespravil náladu.\nStopařka: Co je? Nebo co se stalo?\nProkop: No prostě je to všechno v prdeli, no. Mám blbou náladu, protože jsem ukrad auto\nStopařka (maminkovsky): A jej! Tohle?\nProkop: Tady tohleto.\nStopařka: Tohle auto.\nProkop: No, to není moje. No, teďka... No nevím, co mám dělat, protože jsem to ukrad vlastně nechtě... nebo... ve stresu. A teďka mně je to líto, nevím, jestli to mám vrátit, nebo... Mrzí mě to a nevím, co si teďka myslí ten, co jsem mu to ukrad...\nProkop: Já jsem měl pocit, že vám to musím říct. No, nevím, co si o tom myslíte. Co mám dělat?\nStopařka: No zkouším si to představit. (Začne mu tykat:) Co tě asi muselo víst k tomu, žes ukrad auto.\nProkop: No, někdo mi ukradl věci, doklady, baťoh, já nevím, a tak jsem se naštval a prostě... jak kdybych to oplatil\nStopařka: Někomu nevinnýmu... tys byl nevinnej a někomu dalšímu...\nProkop: No teďka mi to dochází, že to byl někdo nevinný.\nStopařka: Jo, takže teďka tě to žere.\nProkop: Teďka je mi to líto.\nStopařka: Teď tě to žere.\nProkop: A co si myslíte... jestli jsem udělal něco špatného moc, jako že se mám nahlásit na policajty nebo... No co si myslíte o mně, no?\nStopařka (zamýšlí se): No tak jaks mě vzal do toho auta, tak jsem si říkala, to je sympatickej kluk, a to bych v životě neřekla že to je třeba zloděj auta. Mě to překvapilo teda.\nProkop: Ale já normálně nejsem zloděj.\nStopařka: No teď to vím, jo? Já ti věřím, prostě žes... že to musel být nějakej zkrat. Já lidem vlastně věřím.\nŽena nalévá čaj z termosky.\nProkop: No a kdyby ten váš pán ukradl takhle auto, tak co byste na to mu říkala?\nStopařka: Vem si čaj. Hm...No tos mě zaskočil.\nProkop: Jé, tady je moucha! (vytahuje ji z čaje) To je...\nStopařka: Kdyby Honza ukradl auto, jo? Tak to by musel být ve strašné situaci, to on by normálně samozřejmě neudělal, takže...\nProkop: (kašle) Mně zaskočilo!\nStopařka: Doufám, že ne druhá moucha!\nProkop opět zesílí rádio. Prokop a stopařka poslouchají. Vidíme jejich soustředěné tváře a slyšíme zvuk z rádia:\nModerátorka 1: Ano, samozřejmě, jak jinak. Já mám takový pocit, že soužití mezi mužem a ženou je prostě nesnesitelné, proč vlastně spolu žijeme? A proč spolu chceme vůbec... proč se vyhledáváme, teda?\nPsycholog: Je pravda, že asi kdyby opravdu žili muži s muži a ženy s ženami, že by to bylo o něco jednodušší, protože ta očekávání jsou společná, ale ono to má jednu výhodu, ta odlišná očekávání...\nProkop rádio úplně vypne. Kamera po celou dobu sleduje dvojici v uzavřeném prostoru skrz přední sklo. Prokop: A můžu se zeptat a co vy a láska?\nStopařka: Jako proč tě to zajímá? Určitě máš... někam míříš...\nProkop: No... mířím, že mě to zajímá.\nStopařka: Jenom tak, obecně? Jestli existuje láska?\nProkop: No ne. U vás!\nStopařka: Hm. Existuje. Nevím, jestli tomu ty můžeš rozumět, jako ve tvých dvaceti nebo kolik ti je, ale já už jsem měla padesát teda. Tak... bych měla o tom něco vědět... co to je láska. A taky jsem pár lásek prožila. Ale můžu ti říct, že teprve teď, je to tak osm let, co mám... co prožívám opravdovou lásku. Celej život jsem se k tomu dopracovávala a procházela různýma zklamáníma, různýma pocitama, že to je ono a nikdy to nebylo ono.\nProkop: No a teďka už je to ono? Jako s tím samým člověkem?\nStopařka: Ne, právě že ne, to bylo... Já jsem prostě tápala, já jsem vždycky hledala tu pravou lásku a byla jsem ten typ, kterej nechtěl žít s někým, když zjistil, že to není ono. Já už jsem se třikrát rozvedla, třeba.\nProkop: Ty vogo!!! Fakt?\nStopařka: Třikrát jsem se rozvedla. Vždycky jsem do toho šla s otevřenýma dlaněma, s otevřeným srdcem, že to je ono a že to bude na dycky a dycky jsem se nějakým způsobem zklamala. Já třeba neříkám, že to vždycky byla vina toho druhýho, to je... právě říkám, že to je asi otázka toho, jak na sebe dva lidi narazí, jo? Jaký jsou...\nProkop: No a teďka teda jste narazila na dobrýho člověka?\nStopařka: Teď jsem narazila... já už jsem... teď jsem narazila na tak perfektního člověka, že se mně to ani nechce věřit, že je to možný. Protože já už jsem to vzdala. Než jsem tohohle chlapa poznala, tak jsem to vzdala a řekla jsem si, buď se mnou nikdo nevydrží nebo já s nikým nevydržím...\nStopařka: Že prostě láska neexistuje, že to je všecko... iluze, že to je jenom to zamilování a jak tě to zamilování přejde, tak... dochází k nějakýmu zvyku nebo nějakýmu přežívání jenom kvůli dětem a teď jsem zjistila, že je to skutečně otázka toho, jak... jakýho člověka potkáš. Jakýho člověka potkáš.\nStopařka: A není to, že bysme spolu byli rok, že bych byla zamilovaná, jo? My jsme spolu osm let, tak já myslím, že za osm let...\nProkop: A furt jste zamilovaná?\nStopařka: Tak... zamilovaná... Teď jde zase o to, co si člověk představuje pod tou zamilovaností, že jo. Není to... Zamilovanej jseš tak půl roku, rok... tak šíleně, jo? Ale máme se strašně rádi. Strašně rádi se vidíme a strašně neradi jsme, když jsme od sebe.\nStopařka: Jo? Jsme spolu strašně rádi. A rozumíme si, ve všem, skoro ve všem. A když si nerozumíme, tak... když máme rozdílný téma, tak ten druhej toho...\nProkop: Tak je to sranda!\nStopařka: Jednak je to sranda... No ne, fakt musí být smysl pro humor. Bez humoru to nejde. Když to bereš všechno strašně vážně, tak to taky není o ničem. Humor tam musí být. Humor, inteligence, dobrota - to jsem někde četla.\nProkop: No a že jste se třikrát rozvedla, to bylo kvůli komu? To bylo jako kvůli těm manželům nebo...\nStopařka: No né, já jsem si tenkrát třeba myslela, že to zavinili oni, já jsem se cítila podvedená, nešťastná... očekávala jsem od toho něco jinýho... Ale teď zpětně, jak o tom přemýšlím, tak docházím na to, že část viny byla na obou stranách. Vždycky to tak je. Nikdo není viník... nebo málokdy je viník jenom jeden. Ale byla to taky otázka toho, že jsme se k sobě nehodili. Protože každej z nich by s jinou ženou mohl být šťastnej a spokojenej a zamilovanej a... a až do smrti třeba.\nProkop: No a vy si myslíte, podle toho co říkáte, že jste prostě ideální pár víceméně, s Honzou, tak myslíte, že kdybyste se potkali před dvaceti lety, před těma všema láskama, že byste byli taky tak... že byste se k sobě hodili?\nKamera v tuto chvíli mění úhel pohledu tak, že záběr postupně působí stále "otevřenějším" dojmem a poslední fází změny je vpodstatě imitace záběru rozhovoru Magdaleny s Prokopem v autě v obraze 26.\nStopařka: No... nevím, jestli na tuto otázku... existuje nějaká odpověď. To prostě už se stalo. To se stalo, a tím, že se to stalo, tak jsem se vyvinula tak, že uvažuju jinak a je to...\nStopařka: ... je to vlastně teďka pěkný. Dospěla jsem jinam. Všechno zlý bylo k něčemu dobrý. Já toho nelituju, ale teď vidím, že... To máš jako s tím tvým autem. Ty už taky nemůžeš... to už se taky nedá vrátit, že jo... nebo nedá se uvažovat o tom, co by bylo, kdybys ho neukradl. Prostě´s ho jednou ukradl, tak teď můžeš jedině přemýšlet o tom, jestli ho vrátíš nebo jestli se přiznáš někde...\nStopařka: Jo? Že prostě to dopadne nějak dobře.\nProkop: Jo, jo. Takže jste k tomu takhle došla... jako... přes ty tři manžely... No a máte nějaké děti?\nStopařka: No třikrát jsem sice rozvedená, ale dítě mám jenom jedno. A vlastně se dá říct... teď když si to tak uvědomuju... že já jsem taky vlastně ukradla dítě svému manželovi. Ale to je... takhle se uvažovat nedá.\nStopařka: Prostě věci se stanou. A teď jde o to, jak se k tomu člověk staví dál. Možná, žes to auto ukradl proto, abys ho mohl vrátit!\nProkop: Hm, asi jo, no.\nStopařka: Já jsem se musela taky třikrát rozvíst, abych mohla poznat Honzu, vlastně.\nOba chvíli sedí mlčky. Po chvíli žena navrhne:\nStopařka: Nepojedem už?\nProkop auto nastartuje a odjíždějí.\nNoc. Prokop již opět sám v autě. Přijíždí na místo, kde vůz ukradl. Vypíná motor, světla. Vzpomene si, že málem nechal na zadním sedadle deku. Vleze pro ni dovnitř.\nMagdalena bloumá nočním městem. Pak se posadí v nočním klubu. Dává si čaj pro zahřátí a pozoruje ruch. Několik mladíků vede zanícený pseudofilozofický rozhovor. Magdalena se tomu usmívá. Mladíci pak jdou k hracím automatům - motorkám a z recese začínají závodit. Magdalena se zarazí a přemýšlí.\nŽena vypravěč: Právě přišla na to, že on chce být pořád příliš moc rychlý.\nVypravěč: Nemají šanci.\nRáno. V jedoucím autě se pod dekou na zadním sedadle probouzí Prokop! Je vyděšen a zároveň je mu okamžitě jasné, do jak absurdní situace se dostal. Usnul při vracení kradeného auta!\nProkop obrací oči vsloup (jako "to snad není možné! ") a lehce vykukuje, aby zahlédl řidiče. Vidí jen vojenskou čepici... V Prokopových očích čteme: "Jsem vůl!".\nMagdalena se toulá sama chladným městem. Začíná sněžit. Její čekání je již trochu smutné.\nŽena vypravěč: Je krásná a sama.\nVypravěč: Je to pravda. Je krásná.\nAuto s vojákem a černým pasažérem Prokopem přijíždí k benzinové pumpě. Voják (tentýž, který "něco hledal" v obrazu 21) vystupuje. Prokop vykukuje ze zadního sedadla. Voják tankuje benzín a Prokop potichu otevírá zadní dveře. Voják odchází zaplatit k pokladně a Prokop se protáhne dveřmi ven a přikrčen utíká pryč.\nProkop jde pěšky stále chladnější krajinou. Choulí se do deky. Sněží.\nVe velkém celku vidíme Prokopa a Magdalenu, kteří se radostně shledávají uprostřed pole.\nProkop s Magdalenou ve velmi blízkém záběru sedí naproti sobě. Prokop něco povídá.\nVypravěč: Prokop Magdaleně povyprávěl svůj další sen, ve kterém...\nProkop: Byli jsme přesně takhle spolu...\nStejný záběr, ale jedná se již o ilustraci Prokopova povídání, Prokop tedy už nevypráví sen, naopak Magdalena něco říká (bez zvuku).\nProkop (pokračuje mimo obraz): ...a mně najednou spadla řasa do oka a...\nStále vidíme Magdalenu a Prokopa v popisované situaci.\nProkop: ...tys mi ji vytahovala a říkala, že když do ní pak fouknu, tak si můžu něco přát...\nProkop fouká do řasy na prstu, v tu chvíli sebou trhne Magdalena a chytne se za oko.\nProkop: ...a já jsem ji foukl do oka tobě!\nMagdalena si mne oko, Prokop se plácá smíchy do kolen.\nProkop: A já jsem ti řekl...\nProkop (v záběru): Tak teď si můžeš přát zase ty!\nIlustrace pokračuje, Magdalena fouká do řasy.\nProkop: A tys...\nMagdalena: Já vím, co jsem si přála.\nTitulek: Opět na cestách.\nProkop s Magdalenou jdou zasněženou plání. Magdalena tuší, že se jejich cesty brzy rozdělí. Zní silný vichr, který musejí překřikovat:\nProkop: Já mám hrozný hlad.\nMagdalena: Já mám taky úplně strašný hlad.\nProkop: Víš co? Já vždycky když někam jdu... a mám hlad, tak... začnu mluvit o tom jídle, a teďka... úplně mě to uspokojí.\nProkop: Třeba když jsme... jezdili s Lišákama...\nMagdalena: A co jsou to ti Lišáci vlastně vůbec?\nProkop: No Lišáci, to je turistický oddíl...\nMagdalena: Ty jsi chodil do turistického oddílu?\nProkop: No, turistický oddíl mládeže, to byli kluci mladí... a my jsme tam chodili na tůry...\nMagdalena: A kam jste jezdili?\nProkop: No jako úplně po horách a tak, no... Prostě jako... furt jsme měli hlad a jako... furt jsme o tom mluvili.\nMagdalena: A Prokope, prosím, tě, řekni mi...\nZvuk zmizel. Prokop se zarazí a rozhlíží se kolem sebe. Magdalena chápe. Prokop se otáčí na všechny strany a zkouší najít místo, kde by byl zvuk. Vrhá se doprava, doleva, dopředu, dozadu. Magdalena stojí. Je úplné ticho. Prokop pochopí. Zastaví se před Magdalenou. Oba se na sebe dívají. Vítr sílí, přichází sněhová bouře. Prokop se dívá Magdaleně do očí. Vlasy jim cuchá ostrý vichr. Magdalena otevírá ústa a "mluví" v úplném tichu. Prokop "poslouchá". "Mluví" spolu.\nJejich slova se objevují jako titulky mezi záběry. Scéna je velice patetická.\nMagdalena: Máme se velmi rádi. Naše společná cesta ale teď končí.\nProkop: Ale jak je to možné?\nMagdalena: Naše duše se na chvíli přestaly rozeznívat.\nProkop: Ale jakto? Vždyť...\nMagdalena: Já vím.\nProkop: Ale já jsem si tehdy přál, abychom...\nMagdalena: Já jsem si tehdy musela přát, aby se nesplnilo to, co si přeješ ty.\nProkop: Mám tě velmi rád.\nMagdalena: Musíme dát možnost novým zvukům.\nProkop: Naše obrazy si dál poneseme v sobě.\nMagdalena: Máme se velmi rádi!\nJejich oči jsou rozjitřené. Obejmou se. Potom spolu dále "mluví". Za Magdaleniným zády vychází sluce. Bouře ustává. Dívají se navzájem do očí. Loučí se pohledy. Nakonec každý odchází na opačnou stranu bílého pole. Siluety se od sebe vzdalují. Začíná být slyšet vítr.


Kukabara kvíz na anglické téma\nAustrálie: Kukabara Austrálie > Kukabara kvízy > English kvíz\nFeeling under the weather? Cheer up with Kukabara quiz!\nneboli volně přeloženo „Trudíte? Zvedněte si náladu s Kukabara kvízem!“\nKukabara English kvíz\nTenhle Kukabara „English“ kvíz zvládne začátečník i pokročilý. Nevěříte?\nTak jak jste si vedli? Určitě dobře, že? Čekali jste spíš kvíz zaměřený na záludnosti anglického jazyka? Nějakou tu gramatiku? Frázová slovesa? Pak klikněte ZDE.\nKdo byl nebo je Johnny English?\nslavný tvůrce anglické verze skotské whisky\nfilmová postava, kterou brilantně ztvárnil Rowan Atkinson\nanglická verze amerického označení neidentifikované osoby (John Doe)\nJeště známější je Rowan Atkinson jako Mr.Bean.\nKterý z výroků o „English breakfast“ NENÍ pravda?\nanglická snídaně je v nabídce hotelu opakem kontinentální snídaně\nanglická snídaně je v Anglii obvykle podávána okolo 10 p.m.\n"klasická" anglická snídaně je kalorickou a cholesterolovou bombou (ale odolejte, že?)\nByl by to pravdivý výrok pro čas 10 a.m. tedy před polednem. V deset večer snídá leda tak upír. Tedy upír starého stylu „Drakula“.\nVíte co znamená „zmizet po anglicku“?\nutéci co nejrychleji\nPůvodně to byl zdvořilý způsob jak opustit větší sešlost lidí, kdy se host rozloučil pouze s hostitelem a hosty ve svém bezprostředním okolí, nyní požíváno i v přeneseném významu. Pro zajímavost – Angličané mizí „po francouzsku“ neboli take French leave.\nKdo z uvedených NENÍ typickým představitelem anglického humoru?\nAsi znáte tohoto krále hororů spíše pod jménem Stephen King. Pod autorským jménem Richard Bachman toho mnoho nenapsal. Jestli vám sedí anglický styl humoru a ještě jste nečetli Tři muže ve člunu o psu nemluvě tak neváhejte. Originál je úžasný (Jerome Klapka Jerome: Three Men in a Boat to Say Nothing of the Dog) a překlad třeba od J. Z.Nováka mu nezůstává nic dlužen.\nCo znamená dělat něco s anglickým klidem?\nbez emocí, naprosto v klidu\nPěkným příkladem je reakce prince Charlese na pokus o atentát, o který se jeden šílenec pokusil během princovy návštěvy Austrálie v roce 1994.


EURONICS Klatovy, Křížová 162 - letáky a otevírací doba | Promotheus\nTato pobočka obchodu EURONICS je jednou z 35 poboček, které má tento oblíbený prodejce v Česku. Ve Vašem městě Klatovy se pak nachází celkem 2 poboček obchodu EURONICS. Pro pobočku na adrese EURONICS Klatovy - Křížová 162 máme v tuto chvíli 1 akčních letáků nabitých řadou skvělých nabídek a úžasných slev, které můžete ihned využít. Otevírací hodiny pobočky EURONICS Klatovy - Křížová 162 najdete také na této stránce. Pokud nebudete zbytečně otálet, jistě stihnete koupit některé z více než 0 produktů, které jsou právě v akci. Příležitost ušetřit přeje připraveným, tak si tuto možnost nenechte ujít třeba při koupi následujících produktů: mi band, mísa, fujifilm, fujifilm instax, motorola, automatické espresso, nintendo switch, lamax, mraznička, beznámrazová chladnička nebo i mnoha dalších, které často nakupujete.\nPobočka Klatovy, Křížová 162\nKřížová 162 Klatovy 339 01


Při bleskové akci zatčeni vařiči drog | TN.cz\nPři bleskové akci zatčeni vařiči drog\nDetektivové z Národní protidrogové centrály zatkli při bleskové akci v Teplicích pět osob, z toho tři cizince, u kterých při domovních prohlídkách našli heroin a pervitin za několik miliónů korun. Při jiné akci v Praze a ve východních Čechách skončilo v poutech dalších pět lidí, které policisté zatkli přímo při výrobě pervitinu.\nDrogové doupě se nacházelo v jednom rodinném domě na východě Čech. Právě toto místo v rámci akce FUNGI sledovali policisté řadu měsíců. Pouta nakonec dostali čtyři Češi a jedna Ukrajinka. Tato organizovaná skupina pachatelů vyráběla na území ČR pervitin, dále jej předávala dealerům ze Spolkové republiky Německo.\nV rámci jednoho výrobního procesu dokázal gang vyprodukovat až jeden kilogram pervitinu. To je obrovské množství, protože jiné laboratoře produkují třeba jen pár gramů pervitinu pro okamžitou spotřebu. Droga vznikala z pseudoefedrinu, který pachatelé získávali z volně prodejného léku Modafen.\nPři další bleskové akci s názvem Firma, která proběhla v Teplicích, skončilo v poutech pět osob, z toho tři cizinci.\nHeroin a pervitin patří k nejoblíbenějším drogám. Podle odhadů za ně zaplatí narkomani do kapes tuzemských narkomafií stovky miliónů korun ročně.\nV prvním případě hrozí pachatelům až 15 let vězení, ve druhé kauze si osoby mohou odsedět až deset let.


manonfire - aaron winter | Oblíbení tvůrci | ČSFD.cz\nTenhle muž je chodící srdce a až to srdce odejde, bude mi chybět mnohonásobně víc, než kdokoliv jiný ze světa filmu. Kdo jiný ovlivnil svou tezí skutečně kladného hrdiny, slušného člověka vystaveného teroru, více klukovských duší měnící se v muže? Za FREDDYHO HEFLINA a jeho "tichou" a kulhavou cestu s brokovnicí v Zemi Policajtů. Za neodolatelně patetického KITA LATURU z Denního světla. Za totálně zkrvaveného JACKA CARTERA a jeho cestu tanečním parketem za odvetou. Za FRANKA LEONEHO z Kriminálu a jeho vymlácení půl vězeňského dvora kotoučem v ruce. Za GABE WALKERA a jeho dechberoucí boj o přežití v nejlepším akčňáku všech dob.. Cliffhangerovi. No a pochopitelně....za ROCKYHO, však víte. Hej Slyi....možná to nevíš, ale jsi nejlepší. Zase jsem kvůli tobě trochu vyměkl. Halt jsem tvůj skalní...(není to náhodou anglicky rocky?:)\nTo co Kenneth předvedl ve Wallanderovi asi překonalo vše, co jsem do té doby viděl a považoval za herectví. No a pochopitelně Hamleta ani Yaga Vám, mistře, také nezapomenu. Heydrich pak byl takovou třešničkou. Pro mě adept na nejlepšího plejera vůbec.\nZa 1)Když pronáší větu, která je obsahově čistým patosem, pronáší to takovou formou, že na konci víte jediné....že máte rádi patos, či aspoň jednu z jeho odrůd. Dokáže prostě kvalitou formy měnit bezobsažnost obsahu v obsažný zážitek. Za 2)Baví mě jeho pojetí dramatického skonu (Training day, Safe house) Za 3) MAN ON FIRE best revenge movie ever.\nJeho slalom mezi rolemi výstavních psychopatů, legračních podivínů i charakterních hrdinů v dramatech nejtíživějšího rázu, je obdivuhodný, zvláště, když každou z těchto branek prosviští s takovou suverenitou. Málokdo působí v jednom filmu tak nebezpečně, aby byl v dalším frigovsky kamenným komediantem, a ve třetím citlivým a procítěným charakterním hrdinou. Prostě definice až zarážející komplexnosti, jako by se narodil nejméně třikrát a pokaždé zrozen pro jinou hereckou polohu jako její ideální představitel. Maličké Dánsko je díky němu a zbytku party kolem Anderse Jensena současná kinematografická velmoc, která ve spoustě ohledů nakopává zadek Hollywoodu, jenž dávno ustrnul ve svých neměnných postupech sázících na diváka jako na jistotu. Mikkelsen je tohoto trendu skvělá vlajková loď vikingského střihu. Mimochodem každý člověk má originální oči, ale Mads přeci jen ještě o něco originálnější, není-liž pravda?\nAbych do svých oblíbenců začlenil herce, po shlédnutí jediné role......to je naprosto proti mechanizmům utvářejících má dlouhodobá přesvědčení. To celé se začalo bezpochyb Hectorem, ztělesněním vnitřně nádherného hrdiny, který je přesným lidským opakem syrového Achillea. Uvidíme, zda si Eric toto privilegium prvotního nadšení udrží. Zatím to vypadá dobře. Hlavně s ohledem na jeho hlavní role ve vynikajícím dramatu "Romulus, můj otec" i příjemně neotřelé romanci "Zakletý v čase".\nAč prototyp rtuťovitého až zlomyslného cholerika, filmy ve kterých hrál, byly tak roztomile vtipné a krásné, že poté člověka bolí, když skončí.Tohle jiné komedie nedokáží. Mohou být vtipné, až se za břicho popadáte, ale nepřijde ten smutek po skončení s myšlenkou na to, jak moc byste chtěli prožít mládí ve Francii šedesátých let....nebo ho aspoň prožít jinak a jinde...:(\nNikdo nedokázal jako on skloubit v jedné roli bláznivou komiku klauna a přitom být tvrdý jako Charles Bronson. Belmondo je milován všemi lusknutím prstů. Všichni ti následující ztělesnitelé filmových rošťáků se vlastně nic nenaučili.\nBoží dar, ze kterého bylo jen ochutnáno a byl nám zase odebrán. Absolutně dokonalý v komediálních i vážných polohách. Král bez nástupce i předchůdce.\nPane Nárožný. Um s jakým moudrý pán jako jste Vy, hraje své věčně rozčílené blbce....ta samozřejmá lehkost v načasování point a synchronizaci mimické gestikulace s vysloveným obsahem, ten smyl pro idiocii a pošetilou sebestřednost jejich bizarních existencí.......je neopakovatelný a vyniká nejen v postavách Vašich králů s nejroztomilejší degenerací, jenž ovšem rozhodně neubírá vědomí jejich šlechtické důležitosti. Dnes kdy je prostor k vyjádření dáván v hlavních rolí spoustě vnitřně plochým hercům, je o to zjevnější skutečnost, kolik radosti a kumštu jste dával Vy ve svých povětšinou po hříchu pouze hostujících partech. Pro mne jsou filmy jako "Což takhle dát si špenát", "Jáchyme hoď ho do stroje", "Honza málem králem", "S čerty nejsou žerty"....pro mne jsou v první řadě o Vás a Vašich mistrovských kreacích.....o Vašem zuřivém kuchaři....o Vašem zhrzeném závodníkovi....Lakotném sedlákovi.....a hlavně oscarovém Kaprálovi. Na malém kousku filmového plátna jste zpravidla přejel vše a všechny ostatní a ukořistil jste si diváckou vzpomínku a lásku, mnohem vehementněji, nežli představitelé titulních postav. Teprve člověk, který si je těchto Vašich komediálních majstrštyků vědom, si vychutná kontrast s hereckými polohami vážných rolí, v nichž se zpravidla zahořklost a zklamání setkává se stejným předurčením k Vaší herecké typologii. Ale co jsem chtěl říci hlavně....Děkuji Vám.\nZvláštní elegance zjevu, projevu i manipulace s hlasem. Pro pana Brabce jsem měl vždycky slabost. Škoda, že se zrovna v jeho případě projevilo ono známé "dobrého pomálu". Přesto ho považuji za barda a to ne kvůli věku.


Černá pánská kožená crossbody taška Bellugio no. 664 | Oázakabelek\nÚvod » Pánské tašky » Černá pánská kožená crossbody taška Bellugio no. 664\nČerná pánská kožená crossbody taška Bellugio no. 664\nRozměry: 26 x 22 x 9,5 cm\nPánská kožená crossbody taška středních rozměrů v elegantním černém provedení od oblíbeného výrobce Bellugio. Taška je vyrobena z vysoce kvalitní broušené kůže (velmi příjemná na dotek), na přední straně v dolní části je vyraženo logo Belluigo.\nTaška je v podstatě rozdělena na dva samostatné oddíly. První, přední oddíl, se uzavírá na přehoditelnou klopu na dva magnetické patenty, ve které samotné je na čelní části zipová kapsa. Pod klopou je dostatečně velká kapsa, např. na velký mobil či tablet.\nDruhá část, ta hlavní, je uzavírána zipem. Uvnitř v hlavní části je v podšívce na jedné straně zipová kapsa a na druhé straně větší otevřená kapsa.\nPopruh je široký 3 cm a je nastavitelný na délku až 135 cm.


Odpověď na názor k článku Jak a kolik spořit na důchod? - Měšec.cz\n» Jak a kolik spořit na důchod?\nOdpovídáte na názor k článku Jak a kolik spořit na důchod?.\nRe: Nejdůležitější děti\nKdyž nemá děti, může volné prostředky (které by jinak investoval do nich) spořit a následně z nich žít.\nViděl bych to jako ideální řešení (samozřejmě společně s tím, že stát nebude nikoho nutit, aby "živil cizí děti"), bohužel demokracie je založena na principu "většina žije na úkor menšiny", takže by se nakonec vždy "odhlasovalo", že ti kteří mají, povinně dají těm, kteří nemají (vše prožrali).


Chlapecká mikina Olaf (PH1358)\nChlapecká mikina s motivem ledového království - Olaf.\nChlapecká mikina Olaf (PH1358), tm.modrá Dostupnost: skladem od 245 Kč Detail\nChlapecká mikina s kapucí s oblíbeným motivem pohádky "ledové království - olaf". Mikina je klasické tloušťky, vhodná pro celoroční nošení. Obrázek je potisk - nedojde nošením k jeho poškození. Kapce je podšitá bavlnou. Ve předu jsou dvě praktické kapsy. Z rubu je jemný počesaný chloupek. Konce rukávů a v pase jsou pružné manžety. Složení materiálu je: 65% polyester, 35% bavlna. Doporučená teplota praní je: 30°C.\nvel. 98 d: 39 cm, š: 32 cm, rukáv od krku: 39 cm\nvel. 104 d: 42 cm, š: 34 cm, rukáv od krku: 42 cm\nvel. 110 d. 44 cm, š: 36 cm, rukáv od krku: 44 cm\nvel. 116 d: 46 cm, š: 38 cm, rukáv od krku. 48 cm\nChtěl bych se zeptat na bližší informace o produktu Chlapecká mikina Olaf (PH1358).\nChlapecká mikina Wolf (M2741), šedá\nChlapecká čepice Cartoon (DR4221), černo-modrá\nChlapecké plavky Batman (QE1977), modro-žlutá\n3x chlapecké slipy Želvy Ninja (OE3049), barevná


V Holešovicích najdete moře – Milujeme Prahu\nHome/ TOP/V Holešovicích najdete moře\nV akváriích plave mnoho druhů korálových ryb\nDo mořského světa není třeba létat do Ameriky, jeden stojí i v areálu holešovického Výstaviště. Pravda, jeho podoba je poněkud skromnější – kosatky, lachtany ani delfíny tam nenajdete. Zato se můžete těšit na ohromná akvária se slanou vodou, ve kterých se prohání žraloci, murény a kanici.\nVelkorysý prostor je členěný na několik sekcí, přičemž jsou všechny zdi ozdobené nástěnnými malbami – alespoň na nich kosatky přece jen uvidíte. Ve spodním patře naleznete řadu nádrží, a to včetně těch největších, které ukazují dravé paryby, model potopené loudi Bounty, či model majáku. Největší z nich má objem 100 000 litrů! V horním patře, které je koncipované jako jeskyně, jsou spíše menší akvária, ve kterých plavou třeba mořští koníčci. Celkem je nádrží 50, prohání se v nich desítky druhů od pestrobarevných korálových rybek přes ohromné korýše až po želvy.\nDospělí zájemci o prohlídku si připraví 320 korun, studenti 250 korun, děti do 15 let jen 200 korun. Ti nejmenší s výškou do 80 cm mají celý mořský svět zadarmo. V prostoru lze bez potíží strávit hned několik hodin – především pokud jste milovníci focení a chcete chvíli číhat na zajímavý záběr.\nAtrakce navíc nabízí celou řadu zvláštních akcí – například noční prohlídky.\nakvária mořský svět výstaviště žralok


Sobotka (ČSSD): Ve Šluknovském výběžku je kritická sociální a bezpečnostní situace | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Politici voličům » Sobotka (ČSSD): Ve Šluknovském výběžku je kritická sociální a bezpečnostní situace\nSobotka (ČSSD): Ve Šluknovském výběžku je kritická sociální a bezpečnostní situace\nProjev na 21. schůzi Poslanecké sněmovny, dne 30. 8. 2011\nVážená paní předsedkyně, vážená vládo, vážené kolegyně, vážení kolegové, dovolte mi, abych předložil celkem dva návrhy na rozšíření schůze Poslanecké sněmovny. Ten první návrh se týká zařazení nového bodu.\nTen první návrh se týká zařazení nového bodu. Navrhuji zařadit tedy po projednávaných návrzích, které byly Poslanecké sněmovny vráceny ze Senátu, a tento bod by zněl "Stanovisko předsedy vlády ke kritické sociální a bezpečnostní situaci v Ústeckém kraji".\nDámy a pánové, chtěl bych vás informovat o tom, že dne 30. května roku 2011 se na předsedu vlády obrátilo Sdružení pro rozvoj Šluknovska, což je sdružení, které sdružuje samosprávy obcí a měst, které působí v tak zvaném Šluknovském výběžku. Já bych vám citoval velmi stručně alespoň pár pasáží z tohoto dopisu, abyste pochopili, do jaké míry to byla skutečně velmi naléhavá výzva adresovaná právě předsedovi vlády.\n"Vážený pane předsedo vlády, obracíme se na vás s naléhavou žádostí o pomoc při řešení zhoršené bezpečnostní situace ve městech a obcích Šluknovského výběžku a zároveň vás žádáme o vaši osobní návštěvu v tomto regionu a setkání se zástupci místních samospráv. Dovolte nám, abychom vám ve stručnosti nastínili současnou situaci v tomto regionu, v němž v osmnácti městech a obcích žije více než 53 000 obyvatel. Nachází se na samotné severní hranici České republiky. Nezaměstnanost zde dosahuje až 22% a vyhlídky na zlepšení jsou v nedohlednu.\nVzdělanostní struktura obyvatelstva je velmi nízká. Mladí vzdělaní a schopní lidé odtud odcházejí. Region žije především z turistiky a zemědělství. Když před časem první senátor Parlamentu České republiky za okres Děčín nazval tento výběžek Náhorním Karabachem, netušil ještě, jak je tento příměr trefný a výstižný.\nV posledních měsících zaznamenala se znepokojením města a obce Šluknovského výběžku značný příliv nepřizpůsobivých občanů z Teplicka, Mostecka a dalších větších měst Ústeckého kraje, ale i ze Slovenska. Je nepochybné, že se jedná o organizovaný exodus financovaný pravděpodobně třetí stranou. Problém je v tom, že region Šluknovska není v tuto chvíli schopen nabídnout kvalitní životní podmínky ani pro stávající obyvatele, natož pro tisíce obyvatel odjinud. Chybí zde školy a školky, učitelé, chybí řada praktických lékařů, chybí pracovní místa. V souvislosti s přenesením agendy sociálních odborů na úřady práce přestává fungovat i práce sociálních pracovníků s rodinami sociálně slabých osob. Vytvářejí se zde nepřehledná gheta, v nichž nelze zmapovat ani počty jejich členů, ani jejich skutečné sociální poměry. Nelze zjistit, jaká minulost tyto občany provází.\nVzhledem k tomu, že s tímto masivním přílivem lidí, kteří během prvních čtyř měsíců dosahuje tisíců, značně ve městech vzrostl i nápad trestné činnosti, například ve Šluknově o 200 %, a lze předpokládat, že budoucnost bude více než komplikovaná."\nV další části tohoto dopisu předsedovi vlády starostové z těchto obcí píší: "Vážený pane premiére, dovolujeme si upozornit, že plošné snížení počtu příslušníků Policie České republiky by mohlo být značně nebezpečné. Snížení počtu příslušníků Policie České republiky v regionu Šluknovského výběžku by mohlo být až destruktivní a mohlo by ohrozit bezpečnost, stabilitu a ochranu obyvatel. Dovolujeme si proto důrazně požádat o zajištění bezpečnostních zájmů našich měst a obcí a současně vás také zveme na setkání se zástupci našich obcí k osobnímu projednání této problematiky."\nTo byl dopis, který odeslali starostové obcí a měst Šluknovského výběžku 30. května letošního roku.\nJá myslím, že nám všem a veřejnosti jsou také známy události, ke kterým došlo v uplynulých dnech v Rumburku, Varnsdorfu a dalších městech. Musím říci, že mě skutečně velmi zarazila odpověď předsedy vlády, která se mi dostala v uplynulých dnech do rukou.\nTa odpověď předsedy vlády na tento naléhavý a skutečně vážný dopis starostů z regionu Šluknovska má, tuším, deset řádek. Je velmi stručná, já vám ji přečtu:\n"Vážený pane senátore, vážený pane starosto, vážený pane tajemníku, v minulých dnech mi byl doručen váš dopis z 30. května 2011. Situace na Šluknovsku mi není neznámá a už vůbec mi není lhostejná. Váš dopis jako podnět předávám panu ministrovi vnitra a panu ministrovi práce a sociálních věcí, tedy ministrům v této věci příslušným. O návrhu řešení vás budou příslušné rezorty informovat. Cestu na Šluknovsko bych velmi rád uskutečnil a určitě se jí nezříkám, ale v dohledné době to můj pracovní program neumožňuje. Přeji vám mnoho úspěchů v práci a osobním životě. S pozdravem Petr Nečas, předseda vlády."\nDámy a pánové, vážená vládo, já se skutečně nedomnívám, že toto je adekvátní reakce předsedy vlády na situaci, která se v této části Ústeckého kraje vytvořila. Já se skutečně nedomnívám, že lze situaci řešit pouze tím, že do oblasti vyšle ministr vnitra jednotky těžkooděnců. Tu situaci nelze řešit tím, že tam tito těžkooděnci zůstanou rok, dva nebo snad tři roky. Myslím, že bude důležité si uvědomit, že kroky, které realizuje tato vláda, včetně kroků, které realizovala minulá vláda Mirka Topolánka, vedly k tomu, že se sociální napětí v tomto regionu dále stupňuje a vláda nenabízí žádnou adekvátní reakci. V tuto chvíli se provádí nesmyslná chaotická reorganizace úřadů práce, dochází k destrukci aktivní politiky zaměstnanosti, snižují se plošně stavy policistů včetně krajů, jako je Ústecký kraj nebo Moravskoslezský kraj, kde už dnes je nepoměr mezi počty policistů a skutečnou trestnou činnosti.\nJá bych skutečně velmi rád požádal Poslaneckou sněmovnu, aby umožnila předsedovi vlády se k této věci vyjádřit. Rád bych požádal Poslaneckou sněmovnu, aby umožnila debatu nad tímto tématem. V části Ústeckého kraje je kritická sociální a bezpečnostní situace. Pokud se podíváte na vývoj statistik trestné činnosti ve zbylé části Ústeckého kraje nebo v Moravskoslezském kraji, je možné, že podobné napětí a možná výbuchy násilí a nesnášenlivosti se mohou opakovat i v jiných lokalitách a je rolí vlády, aby tomu zabránila.\nJe rolí vlády, aby jednala a je naší rolí tady v Poslanecké sněmovně, abychom tato vážná rizika nepřehlíželi.\nProto bych vás chtěl požádat o to, abyste zařadili nový bod na schůzi Poslanecké sněmovny - Stanovisko předsedy vlády ke kritické sociální a bezpečnostní situaci v Ústeckém kraji. Chtěl bych požádat o to, aby ten bod byl zařazen hned za tisky, které jsou vráceny ze Senátu.\nDovoluji si také požádat o zařazení ještě jednoho bodu pro naše jednání a tento bod se týká otázky pronikání lidí s extrémními názory do státní správy. My jsme tady v uplynulých týdnech byli konfrontováni s jakousi politickou stávkou ministrů za stranu TOP 09, kdy tato koaliční strana kritizovala účast či pozici, kterou zastává na Ministerstvu školství úředník jménem Ladislav Bátora. Od samého počátku, kdy Ladislav Bátora nastoupil z rozhodnutí ministra školství do úřadu Ministerstva školství, byl jeho nástup kritizován jak Českou sociální demokracií, dalšími politickými stranami, ale také občanskými sdruženími a iniciativami. K našemu překvapení se z pana Bátory stal dokonce ředitel personálního odboru. Pan Bátora začal velmi brzy zneužívat této pozice ve státní správě k tomu, aby zviditelnil své politické názory - politické názory, které velmi často obsahují extrémní polohy. Koneckonců byl to pan Bátora, který byl kandidátem za Národní stranu ve volbách v roce 2006. A to, že Národní strana zastává celou řadu xenofobních a často i rasistických postojů, o tom nemůže být vůbec žádná diskuze.\nMusím říci, že my jsme jako sociální demokraté nespokojeni se způsobem, jakým tato věc byla vyřešena. Pokud se podíváme do dnešního tisku, tak dokonce předseda strany Věci veřejné pokládá to rozhodnutí za kariérní postup pana Bátory. Není možné souhlasit s tím, aby řešení, které bylo zvoleno, ve skutečnosti znamenalo povýšení tohoto kontroverzního úředníka. My jsme včas upozorňovali předsedu vlády Petra Nečase na to, jaký problém se na Ministerstvu školství v souvislosti s angažmá pana Bátory rodí. Včas jsme upozorňovali na konflikty, které toto angažmá přinese. Předseda vlády nezasáhl a to současné řešení, které nabízí včerejší dohoda mezi ministrem školství a ministrem zahraničí, za žádné skutečné řešení nepokládáme.\nProto bych chtěl požádat o to, aby na program schůze Poslanecké sněmovny byl zařazen bod Stanovisko předsedy vlády k pronikání extrémistů do státní správy, tak, aby na toto téma mohla na půdě Poslanecké sněmovny proběhnout diskuse. Děkuji.\nČSSD , Romové , Sobotka , nepokoje , sněmovna 30.8.


Made Sustained Termoska (0,5 l) - zelená - udrží nápoj chladný 24h a horký 12h jen za 519 Kč - Avocados.cz\nMade Sustained Termoska (0,5 l) - zelená - udrží nápoj chladný 24h a horký 12h\nMade Sustained Termoska (0,5 l) - zelená - udrží nápoj chladný 24h a horký 12h kvalitní značky Made Sustained - toto zboží si můžete koupit za perfektní cenu 519 Kč. U nás nakoupíte vždy kvalitní zboží za bombastické ceny. Jakmile se vám zalíbí zboží nad 2000 Kč, cenu dopravy už nemusíte řešit, bude GRATIS. Už jsme vás přesvědčili, že tohle musíte mít?\nVelmi oblíbený produkt Made Sustained Termoska (0,5 l) - zelená - udrží nápoj chladný 24h a horký 12h od společnosti Made Sustained - tento produkt nabízíme s úžasnou cenovkou 519 Kč.\nParametry produktu Made Sustained Termoska (0,5 l) - zelená - udrží nápoj chladný 24h a horký 12h\nNázev: Made Sustained Termoska (0,5 l) - zelená - udrží nápoj chladný 24h a horký 12h\nMateriál: Tělo: Dvojstěnný nerez 18/8 (304); víčko: nerez 18/8 (304), polypropylen - BPA free, silikonové těsnění


Fascinující krajina rudé planety | Sluneční soustava | Články | Astronomický informační server astro.cz\nÚvodní strana > Články > Sluneční soustava > Fascinující krajina rudé planety\n19.01.2010 16:00 František Martinek Vytisknout článek\nFascinující krajina rudé planety\nJarní krajina Marsu na severní polokouli\nNa publikovaném snímku vidíme rozsáhlou oblast Marsu, pokrytou písečnými dunami. Fotografie, kterou pořídila americká sonda MRO (Mars Reconnaissance Orbiter) pomocí kamery HiRISE (High Resolution Imaging Science Experiment), zachycuje krajinu ve vysokých planetárních šířkách severní polokoule rudé planety. S nástupem zimy se suchý led (zmrzlý oxid uhličitý) usazuje ve vrstvách na povrchu písečných dun. Na jaře Slunce vrstvy suchého ledu zahřívá a ten se vypařuje. Jedná se o velmi "živelný" a dynamický proces, při kterém je mj. uvolňován písek z hřebenů dun, jenž postupně klesá dolů a vytváří přitom tmavé pruhy.\nCharakter krajiny vypadá na první pohled velmi impozantně. Tmavé útvary se jeví jako velké naježené štětiny (nebo suché stromy či keře), ale ve skutečnosti se jedná o tmavé stopy na čelních svazích písečných dun, kde došlo k sesuvu suchého marťanského písku.\nPokud se podíváte v detailu na část obrázku vlevo od jeho středu, uvidíte zde něco jako růžový obláček páry. Ve skutečnosti se jedná o další lavinu, kterou sonda MRO zachytila právě "při činu", takřka v přímém přenosu. Valící se materiál vyvolal vznik malého ale pozorovatelného oblaku zvířeného prachu. Zbarvení ledu, obklopujícího tmavé proužky napovídá, že zvířený prach se po těchto událostech usazuje na povrchu ledu v širokém okruhu.\nNa pořízeném snímku jsou rovněž rozpoznatelné polygonální (různě tvarované) tmavé stopy na ledu, pokrývajícím duny. Jedná se o spad prachu, usazeného na suchém ledu, který se dostal do ovzduší Marsu při gejzírech plynného oxidu uhličitého, unikajícího jako z papiňáku z podpovrchových vrstev. Tyto stopy zmizí, jakmile se led vypaří.\nPublikovaný snímek pořídila sonda MRO ze vzdálenosti 320 km od povrchu planety s rozlišením 32 cm/pixel. Větší fotografie najdete v odkazech zdrojového článku. Připojená fotografie je pouze malým výřezem snímku, který se vám zobrazí například na této adrese.


Pardubičtí skauti už mají novou 'vlajkovou loď'. Pod Vinicí - Pardubický deník\nPardubičtí skauti už mají novou 'vlajkovou loď'. Pod Vinicí\nPardubice - Obří mateřská základna v podobě nového areálu pro skauty byla otevřena v místě bývalého zahradnictví.\nSlavnostní otevření Skautského centra Vinice v Pardubicích | Foto: DENÍK/Jiří Sejkora\nPřed osmi lety, v roce 2004, jim vinou žháře lehla klubovna popelem. Roky schůzek v pronajatých objektech a táborové věci složené po garážích po celém městě jsou ale minulostí. Přesně v den svátku svatého Jiří, patrona všech skautů, bylo slavnostně otevřeno nové Skautské centrum Vinice.\nPředevším pardubičtí skauti a skautky zde najdou čtrnáct kluboven, deset prostorných skladů, společenský sál, venkovní sportoviště i další potřebné zázemí. „Celý projekt má tři hlavní části. V hlavním domě je zázemí pro běžnou oddílovou činnost a další volnočasové aktivity, jako je například rukodělná dílna s pecí na vypalování keramických věcí, kuchyňka na přípravu drobného občerstvení a vydávání jídel pro účastníky kurzů a společenský sál pro sto sedících," vysvětluje Petr Fiala ze skautského střediska Polaris.\nKlíčovou částí pro skauty jsou sklady\nDalší, pro skauty nezbytnou stavbou, jsou sklady pro uložení vybavení, především na pořádání táborů, včetně lodí, táborových staveb a tyčí na teepee. „Je to pro nás vlastně klíčová část. Když jedeme na tábor, tak osm tun vybavení zabere velikánský náklaďák," dodává Petr Fiala. Poslední částí je venkovní sportoviště. Tím hlavním je víceúčelové travnaté hřiště na fotbal či frisbee. Skauti zde najdou zapuštěné jamky pro tyče na volejbal nebo přehazovanou. Součástí areálu je také antukový kurt na volejbal, nohejbal nebo pálku.\n„Celý objekt jsme zkolaudovali v průběhu prosince a ledna a okamžitě jsme se sem s oddíly nastěhovali. V současné době dokončujeme výběrové řízení na vybavení a zařízení centra. Využívat třeba ještě nemůžeme travnatou plochu, kde trávník teprve roste, k užívání bude stoprocentně předaný až po prázdninách. Už teď ale můžu říct, že centrum pro nás znamená obrovský kvalitativní i kvantitativní skok. Je zde spousta prostorů pro děti i rodiče, pestrá nabídka kluboven, je to zkrátka kvalitní skautské zázemí pro 21. století. Současný přiliv dětí nám jenom potvrzuje, že skautské hnutí má „drive". Musím poděkovat městu Pardubice za skvělý přístup, že nám s tímto projektem takto pomohlo," dodává Petr Fiala.\nStavbě „pomohl" úmyslný požár\nCelý projekt za čtyřicet milionů korun odstartovala nešťastná událost, kdy v květnu 2004 podpálil žhář Skautský domov Na Špici. S hledáním nových prostor pomohlo skautům město. Společně vytipovali šest objektů. Právě Vinice, kde dříve bylo zahradnictví Služeb města Pardubic, se ukázala být ve všech směrech téměř ideální. Skauti areál získali na konci roku 2005 a ihned začali s jeho opravami. Zároveň si ale nechali zpracovat architektonickou studii na celkovou rekonstrukci. S finančně náročným projektem pomohlo město, které ho zařadilo do svého integrovaného plánu pro rozvoj města.\n„Projekt naplňuje jeden z cílů integrovaného plánu, kterým je rozvoj volnočasových aktivit a zkvalitnění trávení volného času. Město skautům pomáhá i s finanční spoluúčastí," vysvětluje Aleš Berka z pardubického magistrátu. Městu se tak úspěšně podařilo dokončit další projekt v rámci Integrovaného plánu pro rozvoj města (IPRM). „Jedná se o pátý dokončený projekt v rámci tohoto plánu. Na dvě etapy modernizace sportovního areálu Sokolu Na Olšinkách, výstavbu sportovního areálu Dašická, integračního centra České abilympijské asociace Kosatec a právě Skautského centra Vinice jsme z IPRM vyčerpali přibližně polovinu financí. Dalšími připravovanými projekty jsou revitalizace Tyršových sadů a Parku Na Špici, výstavba sportoviště u univerzity a popřípadě rekonstrukce třídy Míru," uvedla primátorka Pardubic Štěpánka Fraňková. (saf)\nPardubice, Petr Fiala, Aleš Berka, Štěpánka Fraňková, Tyršův sad, stavba, svátek, sportovní areál, fotbal, univerzita


Napijme se na zdraví – All paradise\n23.12.2018 9.1.2019 allparadise.cz Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Napijme se na zdraví\n. Při vybavení ložnice bychom měli zohlednit všechny faktory. Nejen dostatek větrání, přísun čerstvého vzduchu a světla, vhodné zastínění, příjemnou podlahovou krytinu, vytápění, malbu a dekoraci. Jak se budeme v ložnici cítit a jak dobře budeme spát, záleží především na kvalitě lůžka a jeho velikosti a umístění. Materiál lůžka a zdravotní hledisko Vše začíná u matrací, […]


Interference světla | Eduportál Techmania\nPodstata interference (z lat. inter = navzájem, fero = udeřím) čili skládání vlnění byla vyložena již v části o mechanickém vlnění. Vlnění, která přicházejí do určitého bodu z různých zdrojů, popř. ze stejného zdroje, ale po různých drahách, se v tomto bodě navzájem skládají. To znamená, že u mechanického vlnění se sčítají okamžité výchylky. U elektromagnetického vlnění se sčítají okamžité hodnoty elektrické složky a magnetické složky elektromagnetických vln.\nPři interferenci mechanického vlnění jsme pozorovali zesilování a zeslabování vln v místech interferenčních maxim a minim. Podle toho bychom očekávali, že projeven interference světla bude rovněž jeho zesilování a zeslabování v různých bodech prostoru. Při použití běžných, tzv. přirozených zdrojů světla (slunce, žárovka, plamen) však nic podobného nepozorujeme. Pozorovatelná interference světla totiž nastává, když je splněn základní předpoklad, kterým je koherence světelného vlnění (z lat. cohaerens = související). Běžné zdroje světla vysílají nekoherentní záření, protože v nich jednotlivé atomy zcela chaoticky vyzařují světlo o různé frekvenci, světlo se pak skládá z neuspořádané směsi jednotlivých vln, které se vzájemně zesilují a zeslabují. Koherentní jsou světelná vlnění se stejnou frekvencí jejichž vzájemný fázový rozdíl v uvažovaném bodě prostoru se s časem nemění. Takovým zdrojem je třeba bodový zdroj světla (malá dírka ve stínítku) nebo laser.\nInterferenční jevy poprvé pozorovali kolem roku 1663 Robert Boyle, nezávisle na něm Robert Hooke a později Isaac Newton. Ale až kolem roku 1801 byly provedeny první pokusy anglickým lékařem a fyzikem Thomasem Youngem, který navrhl jednoduchý postup, jímž lze získat koherentní světlo. Základní myšlenka historického tzv. Youngova pokusu spočívá v tom, že světlo z jediného nekoherentního zdroje se rozdělí do dvou svazků paprsků, v nichž mají světelná vlnění malý dráhový rozdíl. Young svůj pokus předvedl veřejně v Londýně v roce 1801. Do zatemněné místnosti přicházelo sluneční světlo úzkou štěrbinou. Takto vymezeným svazkem světelných paprsků osvětlil dvojici štěrbin v malé vzájemné vzdálenosti. Když světlo ze štěrbin dopadlo na stínítko umístěné ve větší vzdálenosti, bylo možné pozorovat barevné proužky rovnoběžné se štěrbinami – tzv. interferenční obrazec (interferogram).\nPrincip interference světla.\nPokud je použit monofrekvenční zdroj světla (např. laser), má interferogram podobu navzájem rovnoběžných, pravidelně rozložených světlých a tmavých proužků rovnoběžných se štěrbinami. Světlý proužek je v místě interferenčního maxima, kde je světelná energie nahromaděna a tmavý proužek v místě interferenčního minima, kde je intenzita světla velmi malá. Vznik proužků označil Young za výsledek interference světla, a tím i za nezvratný důkaz, že světlo je vlnění.\nJistě jste často pozorovali duhové zabarvení mýdlových bublin, křídel hmyzu, barevné úkazy na olejových vrstvách plovoucích na vodní hladině. Příčinou těchto jevů je interference světla, kterou můžeme vysvětlit pomocí interference dopadajícího světla a světla odraženého. Na tenkou olejovou vrstvu s indexem lomu n, tloušťky d, která plave na vodní hladině, dopadá kolmo monochromatické světlo vlnové délky λ. V bodě dopadu se světlo částečně odráží zpět do vzduchu, částečně prostupuje do oleje a odráží se na rozhraní s vodní hladinou.\nVznik interference světla na olejové vrstvě.\n‹ Zatmění Slunce a Měsíce o úroveň výš Praktické využití interference světla ›


Kód položky: 67_PY-065915801-2x\nCarbonový filtr pro odsavač par PYRAMIS 60 cm, stříbrný - sada 2 kusů Jeho použití v přístroji je volitelné. V situaci, kdy z různých důvodů není možno odvádět odsávaný vzduch mimo dům, lze digestoř používat jako recirkulační (filtrační). Pro tento provoz je třeba digestoř doplnit filtrem, který pohltí aromatické složky (vůně, pachy). Vyčištěný vzduch je poté vháněn zpět do místnosti. Při recirkulačním provozu odsavače nedochází k úniku tepla, nevýhodou však je, že filtr není schopen zbavit vzduch vodních par ani některých zplodin vzniklých při spalování plynu. Filtr klade nasávanému vzduchu poměrně velký odpor, který snižuje výkon digestoře přibližně o 20%. Tato hodnota se v průběhu životnosti zanášením zvyšuje. Filtr není součástí standardní výbavy digestoře. Předmět :\nDalší z kategorie "Odsavače par"\nOdsavač par PYRAMIS,...\nKarbonový filtr pro odsavač...\nNábytekAKCE nábytekAKCE Výprodej skladuBONDBotníkyDětské pokojeDětský NábytekJídelní setyJídelní stolyJídelní židleKancelářský NábytekKancelářské židleKomodyKonferenční stolkyKoupelnový nábytekKřeslaKuchyněLožniceMatraceNÁBYTEK SKLADEMSKLADEM BYTOVÉ STĚNYSKLADEM DĚTSKÉ POKOJESKLADEM JÍDELNÍ ŽIDLE A STOLYSKLADEM JÍDELNÍ SETYSKLADEM KANCELÁŘSKÁ KŘESLASKLADEM KANCEL. NÁBYTEKSKLADEM KOMODYSKLADEM KOUPELNYSKLADEM KUCHYNĚKuchyňské sestavyMinikuchyněPracovní deskySKLADEM DŘEZY a BATERIESKLADEM ODSAVAČE PARSkříňky\nNábytek z masivuObývací stěnyOdsavače parPohovkyPolicePostelePředsíňové stěnyPsací stolyRegályRoštySedací soupravySektorový nábytekSkříněTelevizní stolkyVěšákyVÝPRODEJ = sklademZnáte z TV reklamy


Porcelánový talíř Weber 2 ks\nMaloobchodní cena 699 Kč 699\nBez daně: 578 Kč\nPodávejte večeři jako profesionál – se stylem a skvělou chutí. Elegantní talíř o průměru 27,5 centimetrů je speciálně navržen tak, aby udržoval teplo a ochránil pokrm před rychlým vychladnutím. Tvrdý porcelán je odolný vůči poškrábání, a tak bude sezónu za sezónou jako nový. Dodáváno v balení po dvou kusech.\nNádobí společnosti Weber je vyrobeno v Německu. Značka kvality a odolnosti po celém světě. Tvrdý porcelán je vypalován při teplotě nad 1 420 stupňů Celsia, a proto získává perfektní vlastnosti, jako je vysoká schopnost zadržování tepla a odolnost proti poškrábání.\nRozměry mimo krabice: 27.5cm V x 2.2cm Š x 27.5cm H\nRozměry samostatné krabice: 28.96cm V x 3.56cm Š x 28.96cm H