10. kapitola - Návrat domů? :: Čas strávený s knihou\nÚvodní stránka > 10. kapitola - Návrat domů?\n10. kapitola - Návrat domů?\nCelou dobu jsem tu zvláštní rodinu sledoval. Naštěstí byli vegetariáni, což všechno zjednodušovalo, ale ani to nevysvětlovalo, proč ji ještě nechávali na živu. Přece jenom jsme s upíry na ostří nože, takže tu ve vzduchu viselo jedno velké Proč?\nDoufal jsem, že se to nějak dozvím od samotné Elizabeth, kterou jsem sledoval - tak jako každý den - na každém jejím kroku, pokud mi to tedy přišlo vhodné, nepatřil jsem rozhodně mezi ty, kteří by narušovali jistou intimní zónu, takže jsem se rozhodně nekoukal ve chvílích, kdy se chystala do sprchy. Dnešní kroky ji vedly do lesa a táhla sebou spoustu divných věcí. Ne, že bych v nich nepoznal pasti a zrcadla a kdo ví co ještě, ale nějak mi to nepřišlo potřebné na procházku po lese.\nElizabeth určitě něco plánuje a já jsem byl rozhodnutý zjistit co. Schovaný za jedním z mohutných kmenů jsem sledoval, jak se činí. Mezi stromy rozvěsila velké sítě, skoro jako ty šplhací na lodích, pod to nastražila velké pasti a poházela je spadaným listím, přestože to moc nepomohlo ty kovová monstra schovat. Ona se snad chystá pytlačit! Nic jiného mě v tu chvíli nenapadlo, ale opět tu byla stejná otázka jako před okamžikem. Proč?\nAvšak ani zamaskováním pastí její práce neustala. V rukou jí zbývala ještě pěkná řádka věcí, mezi něž patřily i ony zrcadla a další řada provazů a lan. Ta holka mě asi nepřestane překvapovat. Nepředpokládal jsem, že by byla tak hloupá a snažila se tohle nastražit na ty svoje vegetariány, ale nic jiného by mě nenapadlo. Přece jen, jeden s ní spolupracoval.\nPostupně do korun stromů začala rozvěšovat ty velká zrcadla jako lampiony. Vždy se mrštně vyšvihla na jednu větev a na další připevnila zrcadlo. Nad jejím počínáním mi nezbývalo nic jiného, než kroutit hlavou.\nKdyž pověsila poslední zrcadlo, oprášila si ruce o kalhoty a s lehkým úsměvem si prohlížela to své mistrovské dílo. Byla spokojená, to rozhodně ano, ale já byl čím dál víc zmatený, jak z jejího počínání tak - a to si přiznejme - z jejího vztahu k tomu upírovi. Jak může líbat někoho, kdo vraždí, aby sám přežil?\nTo jsem však neměl čas řešit. Chystala se odejít a já ji v tom musel zabránit. Aspoň do chvíle, než jí všechno řeknu a než mi odpoví na nějaké otázky i ona. Nejlíp by stejně bylo, kdyby odjela hned se mnou a už se do toho domu plného upírů nevracela.\n„Elizabeth, můžeme si promluvit?“ oslovil jsem ji a vyšel ze stínu.\nRychle jsem se otočila za neznámým hlasem a zůstala na něj hledět s očima navrch hlavy. Připadal mi trochu povědomý, ale zároveň jsem si byla jistá, že jsme se nikdy nepotkali. Určitě, nikdy jsme se nemohli potkat, protože jeho tvář bych nikdy nezapomněla, byla totiž dokonalá.\nTrochu delší blonďaté vlasy mu spadaly do obličeje a na slunci se leskly, jako kdyby měl kolem hlavy snad svatozář. Tvář měl ostře řezanou, ale nepůsobil staře, ba právě naopak mu to zrovna tak velmi slušelo. Obličeji pak dominovaly modrošedé oči, které si mě prohlížely a mohla jsem si i troufnout pomyslet, že se usmívaly stejně, jako jsem viděla úsměv na jeho rtech.\nNedokázala jsem na jeho první větu nijak zareagovat. Stála jsem bez pohnutí a jenom na něj zírala. V korunách stromů se proháněl vánek a díky zrcadlům, které jsem tam rozvěsila, se všude míhaly odrazy slunečních paprsků. Vánek ke mně dokonce zanesl i jeho fialkovou vůni. Byl to Fext.\n„Potřeboval bych si s tebou promluvit, je to možné?“ zeptal se, ale já opět nijak nezareagovala. Jeho otázka šla mimo mou časovou rovinu, právě jsem se totiž topila v jeho očích a vůbec jsem se tomu nebránila. Ty usmívající oči…\nPomalu jsem otevřela oči, do kterých mě uhodilo sluneční světlo, které si přes koruny stromů prodralo cestu až k mým očím. Vítr si pohrával s lístky stromů, které nabíraly žlutý a oranžový nádech a připomínaly příchod podzimu. Pozvolna jsem se také začala rozpomínat na to, co se stalo před chvílí. Chystala jsem pasti… byla se vším spokojená a potom…\n„Konečně ses probrala, měl jsem o tebe strach,“ zazněl mi v uších ten hlas a výhled na stromy mi zakryl jeho obličej, který se nade mnou skláněl a starostlivě si mě prohlížel.\n„Ááá…,“ vyskočila jsem na nohy a povalila tak toho neznámého poloboha do trávy. Strašně jsem se lekla, a až pak jsem si uvědomila, že jsem celou dobu měla hlavu položenou v jeho klíně a ne na zemi. Vždyť jsem omdlela při pohledu na něj a… páni, to musel být trapas.\n„Uklidni se, nechci ti nic udělat,“ začal zase mluvit a sbíral se na nohy. Takže ona to byla skutečnost, on je skutečný. Srdce mi začalo bít jako o závod a cítila jsem, jak se mi do tváří nahrnula červeň. Co když viděl, co tu celou dobu provádím? Rozhodně mu to nemohlo ujít.\n„Co-co tu chceš?“ vykoktala jsem konečně ze sebe, když jsem našla svůj hlas.\n„Jak jsem už jednou, možná dvakrát, řekl. Chci si s tebou promluvit,“ vysvětlil mi svou přítomnost. Snažila jsem se tedy působit ležérně a vyrovnaně. Rukou jsem si upravila vlasy, které jsem měla trochu rozcuchané kolem hlavy a doufala, že si moc nevšímá mého rychle bijícího srdce.\n„Tak tedy mluv, jsem zvědavá,“ vyzvala jsem ho a opět se tvářila, že mě to skoro nezajímá a že jeho přítomnost mě vůbec nerozhodila, ale opak byl pravdou a já nějak nevěděla, kam s rukama natož, kam se mám podívat.\n„Asi bych se měl představit,“ řekl a já jen nepatrně přikývla, zajímalo mě, jak se někdo tak úžasný může jmenovat, „takže, jmenuji se Patrick. Poslala mě sem Alke – vzpomínáš si na ni?“ zeptal se znovu a já se trochu zamračila. Jo, něco mi to říkalo. „Je něco jako vůdce Fextů a má dar, vidí každého z nás, když se probudíme z dlouhého spánku. Tím pádem viděla i tebe."\n„Aha… a co teď s tím?“ zeptala jsem se, protože jsem nějak nepobírala to, proč ho Alke za mnou poslala. Rozhodně jsem však jejího rozhodnutí nelitovalo. Na tohohle úžasného fexta, na Patricka, byl příjemný pohled, to se musí uznat.\n„Měl jsem tě najít a přivést do našeho chrámu. Jednou jsi tam byla, na Ohňových ostrovech,“ řekl a já jen opět nepatrně přikývla, když jsem si vzpomněla na to, jak mě Demetri provázel, abychom mohli přijít na to, co vlastně jsem. „Ale nějak jsem tě nenašel tam, kde jsem měl. A než jsem tě našel zde, ty ses usídlila v domě plném upírů!“ zvýšil hlas a já na něj nevěřícně koukala.\nPatrick se už neusmíval, zdál se i trochu naštvaný, ale copak já jsem mohla za to, že Emmett našel mou rakev - tedy spíš, že si ji objednal a chtěl použít jako dekoraci do Alicina pokoje? Ne!\n„A co je ti do toho, kde zrovna žiju?“ otázala jsem se uraženě.\n„Žiješ s našimi nepřáteli, pochop to!“ vykřikl a rozhodil přitom rukama do vzduchu. „Divím se, že jsi stále naživu, žádné setkání fexta a upíra nedopadlo nikdy dobře,“ řekl trochu klidněji, ale blesky z jeho očí šlehaly dál. Byl naštvaný.\n„Tak vidíš? Já jsem výjimka, co potvrzuje tohle pravidlo,“ odsekla jsem mu a chtěla odejít. Vlastně… odejít jsem chtěla, ale nějak jsem se nedokázala přestat na něj dívat. Jeho oči stále přitahovaly ty mé. V těch očích se odráželo tolik pocitů, měla jsem pocit, jako bych mu přes oči mohla vidět i do duše.\n„Elizabeth,“ zastavil mě, když jsem se po velkém přemáhání otočila k němu zády. Jeho ruka mi spočívala na paži a zdálo se, že mě nehodlá pustit. Otočil si mě k sobě a já mu do obličeje koukala z velké blízkosti, dělilo nás jenom několik centimetrů. „Nechci, aby se ti něco stalo,“ zašeptal a jeho oči byly opět klidné.\nA pak se to stalo. Nebylo to jako v některém z těch filmů, kde zpoza mraků vyjde slunce, rozfouká se vítr, všude lítá listí a hlavní hrdinka se políbí s mužem svých snů. Nic z toho se nedělo, tedy až na tu poslední část. Jeho rty se najednou sotva dotkly těch mých a celým mým tělem projela elektřina.\n„Elizabeth, pojď se mnou,“ požádal mě, když se trochu odtáhl. Několikrát jsem zamrkala, abych se trochu vzpamatovala. Ani to mi však nepomohlo pročistit si dostatečně hlavu.\n„Ehm… s tebou? Kam?“\n„Zpátky domů. K nám domů,“ řekl a bylo mi jasné, že tím myslí chrám a Ohňovou zem. Byl to lákavý nápad, být stále s ním, ale… hlavou mi problesklo Edwardovo jméno. To byl důvod mého váhání. Milovala jsem ho, tedy aspoň to jsem si myslela… Pane bože, co se to se mnou děje? Copak stačí jeden Patrikův polibek a já hned odejdu od rodiny, která si mě oblíbila, kterou jsem si oblíbila…\n„Ne, to nejde,“ zavrtěla jsem záporně hlavou.\n„Ani kvůli mně bys nešla?“ zeptal se a snažil se znovu navázat ten oční kontakt, ale to jsem nemohla dopustit. Věděla jsem, že kdybych se mu znovu podívala do těch jeho očí, odsouhlasila bych mu cokoliv. I mou cestu do Ohňové země. Teď jsem tedy jenom s pohledem upřeným do dálky někam za ně zavrtěla hlavou ze strany na stranu. „Tak… jak myslíš, pokud by sis to náhodou rozmyslela, víš, kde mě najdeš,“ řekl a znělo to skoro smutně. Chtěla jsem mu na to ještě něco říct, ale už odcházel a během chvíle jsem neviděla ani jeho záda.\nNo, a co teď? Tak tohle byla otázka fakt na místě. Nevěděla jsem, co se to tu přesně odehrálo, ale měla jsem pocit, jako… jako… jako dívky v těch romantických seriálech, kde se na první pohled zamilují do svého prince na bílém koni. Ale tohle nebyl princ, byl sice úchvatný a naprosto jsem od něj nemohla odtrhnout oči, ale vždyť já se nemohla zamilovat. To nešlo, miluju přece Edwarda! Nebo… může u fextů být taky něco jako u upírů láska na celou věčnost? Že někde existuje osoba, kterou když jednou potkáte, hned víte, že s ní musíte strávit zbytek života? To jsem nevěděla.\nZnovu jsem si prohlédla připravené pasti, a jelikož jsem s nimi byla spokojená, mohla jsem se vydat domů. Ještě že mi Emmett skočil na ten lov na medvěda, jinak nevím, jak by se mi tohle podařilo uskutečnit.\nK domu jsem dorazila skoro až za tmy. Byla jsem poměrně daleko, a protože jsem domů nijak nepospíchala, slunce mezitím zapadlo a cítila jsem, jak na mě po tom náročném dni přichází i únava. Už když jsem brala za kliku od dveří, jsem hlasitě zívla.\nCelá rodina byla seskupená v obývacím pokoji a o něčem se tiše bavili. Rose chovala v náručí malého Jerremyho a spokojeně se na něj usmívala. Tohle byla přesně ta maličkost, která ji chyběla ke spokojené věčnosti.\n„Lásko, konečně jsi zpátky, už jsem měl o tebe strach,“ přivítal mě doma Edward a políbil mě lehce na rty. Poté se odtáhl a podíval se mi do očí. Jeho polibek na mě však nepůsobil stejně jako Patrikův, žádný mráz v zádech, žádné podlamování kolen, prostě nic.\n„Byla jsem se jenom trochu projít a úplně zapomněla na čas,“ odpověděla jsem mu. „Teď jsem ale hrozně utahaná, půjdu si dát sprchu a zalehnu,“ sdělila jsem mu své plány na následující chvíli.\n„Jen běž, za chvíli budu u tebe,“ slíbil a šel znovu za rodinou. Já jsem jen, co noha nohu mine, došla po schodech nahoru do svého pokoje, kde jsem okamžitě zapadla do koupelny a podívala se na vlastní odraz v zrcadle. Vůbec se od rána nezměnil, ale já si připadala jiná. Co se stalo?\nRukama jsem si přetřela unavený obličej, prohrábla jsem si i vlasy, ale nikde jsem neshledala na tváři nějakou viditelnou změnu. Přesto jsem si připadala jiná. Když jsem tedy dokončila svou prohlídku, vysvlékla jsem se a vešla do sprchového koutu, kde jsem na sebe nechala padat teplé kapky vody a snažila jsem se tak uvolnit. Ale ani teplé vodě, ani voňavému šamponu se nějak nepovedlo uklidnit mé myšlenky.\nKdyž jsem si to konečně přiznala, zastavila jsem vodu a zabalila se do ručníku. Znovu jsem se na sebe podívala do zrcadla, ale opět jsem žádnou změnu neviděla. Vrátila jsem se do pokoje, kde jsem na sebe oblékla jednu z košilek, co mi Alice koupila, ručníkem jsem si vysušila vlasy a lehla si do postele.\nJeště jsem úplně nespala, když jsem cítila, jak si někdo lehl na postel a jak si mě jeho chladné paže přitáhly do náručí.\n„Miluju tě, Beth,“ zašeptal a já se pak konečně pohroužila do světa snů.\nRáno mě probudil hluk z vedlejšího pokoje. Neochotně jsem tedy otevřela oči a uvědomila si, že stále ležím v té chladivé náruči, jako včera večer.\n„Co se to tam děje?“ zeptala jsem se ochraptělým hlasem.\n„Dobré ráno, lásko. To si jenom Emmett nedal říct a musel začít skládat postýlku pro malého. Nenechal si to nikým vymluvit,“ vysvětlil mi příčinu hluku.\n„Aha,“ odpověděla jsem mu chytře a na budíku zahlédla, že už je devět hodin. „V kolik mají vlastně přijít ti advokáti?“\n„Měli by tu být za hodinu,“ odpověděl, když se stejně jako já podíval na hodiny.\n„A to mi říkáš jenom tak?“ vylítl mi zděšeně hlas o oktávu výš. Edward se na mě překvapeně podíval. „No, chcete přece na advokáty udělat dojem a já tam nemůžu přijít s vrabčím hnízdem na hlavě a ještě k tomu v noční košilce,“ vysvětlila jsem mu důvod své paniky.\n„Myslím, že dojem bys udělala, moc ti to v té košilce sluší,“ odpověděl, když jsem se snažila vyprostit z jeho sevření. Po nějaké námaze mi však cestu uvolnil a já pelášila do koupelny, kde jsem v zrcadle zahlédla přesně to, co jsem říkala. Na hlavě jsem měla šílené vrabčí hnízdo. Co teď s tím? Vzala jsem do ruky hřeben, ale kvůli mým hustým vlasům to moc rozčesat nešlo a spíš mi přišlo, že si vlasy trhám.\n„Počkej s tím, nebo ti tam žádné vlasy nezůstanou,“ vešla vesele do koupelny Alice. Jo, jí se to mluví, když nemá takové problémy jako já.\n„Fajn, tak s tím něco udělej,“ vybídla jsem ji, a tak mě Alice čapla za ruku a vedla zpět do pokoje, kde mě posadila před zrcadlo a já čekala, co se bude dít. Stejně jako já před chvílí vzala do rukou hřeben a začala rozčesávat to moje hnízdo.\n„Beth, můžu se tě na něco zeptat?“ prolomila ostražitě tichu v pokoji přerušované jenom Emmettových klením nad skládáním postýlky.\n„Jasně, jen se ptej,“ vybídla jsem ji.\n„Je všechno v pořádku?“ zeptala se a naprosto mě svou otázkou překvapila. Proč ji položila? Viděla snad něco?\n„Já bych řekla, že je vše v nejlepším pořádku, tedy až na mé vlasy. Proč?“\n„Jen tak, byla to jenom otázka, nelam si s tím hlavu. Ale… kdyby se přece jenom něco dělo, tak… no prostě, nemusíš se s Edwardem trápit, nakonec budete oba šťastní,“ dostala ze sebe, ale spíš mi to jenom šeptala, jako by to bylo nějaké tajemství, které se nikdo z rodiny nesmí dozvědět.\nPak už jsme se s Alicí na tohle téma nebavili, ale já jsem na její slova nedokázala přestat myslet. Pořád se mi v hlavě tvořilo milion a jedna otázka a ani na jednu jsem neznala odpověď. Proč mi to Alice říkala? Co tím myslela? Viděla snad Patrika? Viděla, že budu s Edwardem a to, co cítím teď k Patrikovi, není nic důležitého? Nebo sakra, co viděla?\nPrávníci přišli přesně v deset. Rose s Emmettem podepsali různé papíry a na oplátku od právníků dostali Jeremmyho rodný list a další dokumenty. Od té chvíle byl Jeremmy jejich synem a bylo vidět, že si Rose i tak nějak oddechla. Přestože Emmettovi věřila, jak mluvil o Jeremmyho prarodičích, ale stále měla tak trochu strach z toho, že by si to mohli rozmyslet a ona by o malého přišla.\nJeremmy se vzbudil až po odchodu právníků a tak ho šla Rose s blaženým úsměvem novopečené matky nakrmit. Emmett ji doprovázel a tak jsme všichni čekali, až se malý nakrmí a budeme si s ním moc hrát. Všichni se těšili, až ho Rose donese dolů. Ale to by se nesměli bát Volturiů. Tušila jsem, že občasné zachmuřené obličeje, které jsem viděla na tvářích rodiny, jsou právě proto, že mají přijet.\n„Alice, co to znamená?“ zeptal se vedle mě Edward své sestry, která nepřítomně koukala před sebe. Věděla jsem okamžitě, že má další ze svých vizí, a tak jsem jenom očekávala, co se dozvím.\n„To znamená, že Jane s Felixem se k nám zítra nestaví,“ odpověděla, když se probrala a na tváři měla spokojený úsměv. Edward se trochu mračil, jak se mu nelíbilo to, že by Volturiovi tak náhle změnili rozhodnutí, ale nemohl s tím nic dělat. Jenom já jsem z celé rodiny věděla, co se děje a byla jsem spokojená, že mi to všechno vyjde, tak jak plánuju.\nVšichni z rodiny měli z jejích slov radost. Teď se nemuselo přemýšlet, co bude s Jeremmym, když sem přijdou. Nemuselo se ani vymýšlet, kam se schovám já. Vlastně bylo všechno skvělé.\n„Beth, mám pro tebe malé překvapení,“ oslovila mě Esme a Edward vedle mě se potutelně usmál. Podívala jsem se tedy na ni a Esme něco držela v rukou. „Ten domeček, cos chtěla postavit už je hotový,“ řekla slavnostně a podávala mi klíč od dveří.\n„Děkuju, Esme,“ vyskočila jsem nadšeně z křesla, objala Esme a dala ji pusu na tvář. Tohle byla jediná menší nepříjemnost, co mě teď trápila. Měla jsem strach, že to Esme nestihne včas dokončit, ale jak je vidět, tak mě nezklamala.\n„Nechceš se na něj jít podívat,“ zeptal se mě šeptem Edward a já se na něj jen překvapeně podívala, jak přesně vyčetl mé myšlenky. Nadšeně jsem tedy přikývla a tak jsme se mohli jít ruku v ruce podívat na mou malou chaloupku.\n„Beth,“ zastavil mě kousek před chaloupkou, na kterou jsem zůstala okouzleně zírat. Byla přesně jako ten malý domek v Anglii. „Víš, přijde mi, že poslední dobou spolu netrávíme skoro žádný čas,“ postěžoval si, a tak jsem se k němu obrátila.\n„Edwarde, vím, že ti to tak přijde, ale… omlouvám se, potřebuju teď nějaký čas pro sebe,“ zašeptala jsem mu. Bolelo mě vidět smutek v jeho očích. Zvedla jsem volnou ruku a pohladila ho po tváři.\n„Já to chápu,“ řekl a potom změnil rychle téma, „tak v takovém domě jsi žila?“\n„Jo, takový domek stával kdysi v Anglii a já ho nazývala svým domovem. Tady, víš, vypadá to tu skoro jako u mě doma,“ přiznala jsem. „Esme se to skutečně povedlo,“ pochválila jsem stavitelku.\n„Ano, je to nádherné,“ souhlasil se mnou, „Esme si dala záležet, aby splnila všechny tvé podmínky. Sice občas trochu kroutila hlavou nad tím tvým požadavkem na pevnost stěn, ale jinak nic nenamítala,“ dodal a já se usmála.\n„Takže je to tak pevné? Jako, že by se nikdo nedostal ani ven?“ zeptala jsem se pro jistotu. Bylo by velmi nemilé zjistit, že stěny nejsou tak silně, jak potřebuju, až by vevnitř byla Jane s Felixem.\n„Ano, je to skutečně pevné. Nemusíš se bát, nikdo ti tu nebude moct ublížit. Nedovolil bych to,“ řekl, ochranářsky mě objal a položil si hlavu na mé rameno. Oba jsme se dívali na ten domeček a já se usmívala.\n„To je dobře,“ zašeptala jsem s myšlenkami někde u zítřka.\n„Ano, stejně se ale chci zeptat, proč?“ zeptal se zvědavě a mě v hlavě začaly kolečka šrotovat na plné obrátky, abych mu vymyslela důvěryhodnou lež.\n„To abys mi nemohl utéct. Co kdybych tě někdy chtěla unést?“ zeptala jsem se nevině a Edward se začal smát. Potom, co se trochu uklidnil, si mě otočil v náručí, až jsem se dívala do těch jeho jantarových očí a pak jsem viděla, jak se přibližují a nakonec mě vášnivě políbil.\nPolibek jsem mu opětovala, ale už se mnou nedělal stejné věci, jako když jsme se líbali tehdy na chodbě, nebo v tom hotelovém apartmá v New Yorku. Snažila jsem se tu vášeň znovu oživit, zapletla jsem mu prsty do vlasů a přitiskla se na něj celou délkou těla, ale ani to nepomohlo. Zatracený Patrik! Takhle mi kazí vztah.\n„Miluju tě,“ zašeptal znovu, když se trošku odtáhl a zůstal mi hledět do očí.\n„Já tebe taky,“ myslím a doufám v to. Dodala jsem v duchu. Nechápu, co se mnou mohl ten letmý polibek od Patrika udělat. Tenhle polibek byl plný lásky, Edward mě miloval a já jeho přece taky, tak proč mu nedokážu polibek opětovat s takovou vášní, jakou do něj vkládá on?\nHlavu jsem měla zase plnou otázek, ale doufala jsem, že brzy na ně najdu odpověď nebo se mi ta hlava rozskočí. Jak můžu být s Edwardem šťastná, když cítím nějaké pochybnosti?\nDomů jsme dorazili až někdy odpoledne. Esme mi mezitím nachystala lehkou večeři a musím se přiznat, že jsem měla skutečně velký hlad, a poté jsme si s Edwardem sedli za ostatními do obývacího pokoje.\nEdward si mě posadil na klín a tak jsem poslouchala, o čem se baví. Zrovna projednávali otázku týkající se výchovy malého Jeremmyho. Jestli by hned od malička měl být seznámen s tím, že žije v domě plném upírů a jedním fextem a taky, že je adoptovaný, nebo právě naopak, všechno před ním tajit.\nRose nakonec prohlásila, že bude dobře, když to bude vědět hned. Nebude mít aspoň poté spoustu otázek, na které by se nedalo jen tak odpovědět a jednou by se s pravdou ven přece jen muselo a to by potom dopadlo bůh ví jak. Všichni jsme to tedy Rose odsouhlasili a ta šla dát malého opět spinkat. Byl zlatíčko, skoro vůbec nebrečel a Rose si jako matka mohla libovat. S Emmettem jsou jediní rodiče, co si nemusí stěžovat na to, že je dítě v noci nenechá vyspat.\nLehnout jsem si sama šla také poměrně brzy. Zítra budu potřebovat spoustu energie, takže nesmím ponocovat, aby můj plán vyšel tak, jak potřebuju, a neměl ani jedinou chybičku.\nEdward za mnou přišel ve chvíli, kdy jsem si lehala na postel. Viděla jsem, jak jeho oči pomalu nabírají tmavou barvu, a byla jsem si jistá, že je to mou košilkou, ale teď jsem neměla zrovna myšlenky na to ho svádět a splnit to, co jsem slíbila, že udělám. Unaveně jsem se na něj tedy usmála a lehla si. On si ke mně přilehl a vzal mě do náruče stejně jako včera v noci.\n„Dobrou noc, lásko, vždy tu pro tebe budu,“ zašeptal mi do vlasů a já jenom zavřela oči a doufala, že ten povzdech, který mi unikl ze rtů, nebyl tak hlasitý, jak jsem si myslela. Za zavřenými víčky jsem totiž znovu uviděla Patrika a jeho modrošedé oči.\nMusím na něj zapomenout, nabádala jsem sama sebe a snažila se vyhnat ho z myšlenek a konečně usnout.\nDiskusní téma: 10. Návrat domů?


Znamení podle zvěrokruhuKomentáře (0)\nDělá si život těžší, než ve skutečnosti je, jelikož má tendence žít v minulosti a svá zbytečná břemena si přináší do současného života.\nNedokáže se přenést před svůj vlastní neúspěch a používá všechny možné prostředky, aby na svou osobu upozornil.\nJakmile ucítí, že pozornost kolem něho utichá, vymýšlí další způsob, jak na sebe upoutat pozornost a zůstal tak ve středu dění. Dívá se na lidi a svět kolem sebe z pozice – všechno vím nejlépe.\nMálokdy dovede ocenit činy a moudré postoje druhých, čímž stejně jako v minulosti vytváří vnitřní odsudek.\nNeuvědomuje si, že tím v podstatě odsuzuje pouze sám sebe.\nŘada Kozorohů si své odsudky nechává pro sebe a dělá to potají. Dobře si uvědomují, že kdyby navenek vypustili jakoukoliv kritiku, narušilo by to jeho prvenství a váženost.\nNemají rádi povrchnost, nepotřebují utvrzení jako druhá znamení – pro ně to tak je, nebo není. Nenechají se opít rohlíkem. Když jim někdo ukáže, jak jít, jdou sami.\nKozoroh se učí pracovat se svou vnitřní silou a neměl by na věci a situace tlačit. Nechat vodu téct a řešení si ho najde samo.\nNaučit se druhým nastavit hranice. Přestat se sebou manipulovat, jelikož manipulátoři, které do svého života přitahuje, jsou jen odrazem jeho nitra.\nÚstředním úkolem Kozoroha je naučit se druhým omluvit, přestat je vinit za své nezdary, nechtít druhé ovládat a řídit.\nPtáte se: „Jak na malého Kozoroha?"\nJsou to velcí učitelé.\nVětšinou přicházejí k rodičům, kteří se mají učit trpělivosti, většímu vnitřnímu klidu a nejednat impulzivně.\nRodičům, kteří je mají vést k otevřenosti a sdílení.\nMalí Kozorožci mohou být odtažití, chladní a nedůvěřiví. Působí dospěle, a i jejich oči nepůsobí jako oči malého dítěte. Dokážou vás propálit a bodnout pohledem, později i slovem.\nU těchto malých tvrdohlavých, zádumčivých rohatečků, je třeba rozvíjet soucit a empatii. Aby neviděl jen sebe a své problémy. Rozvíjet v něm, aby v lidech neviděl jen to špatné.\nTaké na něho netlačit: „Pověz mi to, no honem, povídej!" to ho ještě více zatvrdí.\nPotřebuje cítit důvěru, a i beze slov mezi vámi může probíhat sdílení.\nVhodné polodrahokamy: achát, ametyst, granát, hematit, jantar, jaspis, karneol, křišťál, labradorit, lapis lazuli, malachit, měsíční kámen, onyx, rubín, safír\nNáramek ze Smaragdu Kozorohům pomáhá přitáhnout hojnost a prosperitu. Kozorohové milují materiální věci, a proto je pouhý pohled na tento skvost uvede do stavu dostatku (peněz, vztahů, zdraví...)\nZobrazit >> Náramek Brazilský Smaragd\nVŠECHNY NÁRAMKY PRO KOZOROHA NAJDETE >> ZDE\nMoc děkuji Ester Davidové za poskytnutí informací z knihy Cesty duše v číslech a znameních.


Osteoartróza nohou - symptomy a léčba - Kolena 2022\nProgrese deformující osteoartrózy;\nNoha přetížení v důsledku vysokého růstu a nadměrné hmotnosti (v případě artrózy kostí nohou je často spojován s osteoartrózou kyčelního a kolenního kloubu).\nPokud přidáte čajovou lžičku z eukalyptového oleje do polovice sklenice vodky a navlhčete v ní bavlněný tampon, můžete oblast postižených kloubů otřít několikkrát denně. Také tento olej je široce používán pro přípravu krémů a olejů pro masáž nohou.\nArtróza nohy - častý druh abnormalitami v kloubech; onemocnění může být izolován, se vyskytují jako dvoustranné léze zastavit, stejně jako součást kloubní polyartrózy několika skupin. Vzhledem k tomu, že dolní končetiny mají složitou strukturu, že je schopen vyvíjet osteoartritidy v každém spojení kostí; preferenční lokalizaci region degenerativní procesy - artritida palce. Onemocnění se může projevit v jakémkoliv jiném spojení kostí chodidla - subtalárním, plyusneklinovidnyh, kalkaneokuboidního, talonavicular.\nOsteoartritida kloubů nohou: překonání nemoci\nV tomto článku se dozvíme charakteristiku artrózy kloubů nohy. Jaké jsou léky, které se zbavují nepříjemných příznaků onemocnění.\nVýrazně mladší onemocnění jako artróza kloubů nohou. Toto onemocnění přináší bolesti a nepohodlí při chůzi.\nV osobě v produktivním věku způsobuje onemocnění negativní emoce a omezení pohybu, takže je důležité vědět, jak předcházet onemocnění, její příčině a léčbě. Složitá situace je, že během progrese zánětlivého procesu v kloubu se jeho struktura nevratně mění.\nPříčiny onemocnění nejsou zcela pochopeny, protože jedna osoba způsobuje stejný rizikový faktor, druhá se vyhýbá tomuto osudu. Artróza, která deformuje klouby nohy, vzniká v důsledku předisponujících faktorů.\nNepohodlné boty, které člověk po dlouhou dobu nosí.\nObezita nebo extra libra pacienta.\nVrozené ploché nohy.\nŠpatná strava s přebytkem tuků, uhlohydrátů. Některé proteiny, naopak, jsou pro tuto chorobu nezbytné.\nPracovní činnost, kdy člověk musí strávit většinu pracovní doby na nohou.\nDůležité! Včasná diagnóza onemocnění poskytuje záruku snížení intenzity zánětlivého procesu, při vzniku artritidy, kloubní artrózy, léčba by měla začít okamžitě.\nHlavním důvodem této nemoci je trauma a dislokace kloubů nohou. Pro kloub je všechno nebezpečné: trauma k noze, mikrotrauma, chronické mikroúrazení osobám zapojeným do sportu.\nDůležité je také pro vývoj nemoci konstantní podchlazení nohou. Zbývající příčiny této nemoci jsou uvedeny výše. Léčba deformující artrózy kloubů nohou je dlouhá, měla by být zahájena co nejdříve.\nZnámky onemocnění člověk cítí hned po nástupu zánětlivého procesu. V kloubu dochází ke konstantní bolest. Je doprovázena zarudnutím, otlakáním, lokální teplotou, člověk se při chůzi pohybuje v pohybu. Různé stupně mají artrozu malých kloubů nohy, příznaky se liší v závislosti na nich.\nDiagnostika onemocnění v poslední fázi není obtížná. Problémy nastávají již při léčbě této fáze. Proto je čím dříve diagnostika určena, tím lépe.\nHlavní diagnostickou metodou je radiografie. Obrázek ukazuje, jak se velikost kosti zvýšila a kloub se změnil. Diagnóza deformující artroze nohy není vizuálně obtížná: osoba se pokouší poskytnout co nejmenší váhu postiženému kloubu, proto chodí více na vnější straně nohy.\nPorážku tvoří chrupavková tkáň kloubů, která se nachází v blízkosti kostí. Současně dochází ke ztrátě tlumení funkce kloubů, jejich pružnost je snížena. Poté se začnou zhroutit. V důsledku zničení kostí se zátěží na nohou jsou poškozeny vazky a šlachy.\nV této fázi je už kvůli morfologickým změnám narušena průtok krve a klouby jsou opatřeny potřebnými látkami. Kvůli tomu dochází k "růstu" kostí a chrupavků, objevují se osteophyty.\nDeformace vede k výraznému rozdílu v površích kloubů, což je doprovázeno omezením pohybu a svalové atrofie. Výsledkem tohoto procesu je vzhled zhrubnutí kloubu a cysty. Tento vývoj má také artrozu malých kloubů nohy, příznaky této choroby jsou podobné těm, které jsou uvedeny výše.\nDůležité: změny jsou viditelné i zvnějšku: nejprve se změní pozice špičky prstu, pak se deformují druhý a třetí prst.\nLéčba této choroby by měla být složitá, protože v kloubech dochází k mnoha změnám. Lékař předepisuje léčbu ke snížení bolesti, snížení zánětlivého procesu, prevenci vzniku nemoci a ovlivnění příčiny onemocnění.\nDodatečná léčba bez léků\nPokud pacient zná příčiny onemocnění, udělá vše, aby zabránil jeho vývoji. Při nadměrné tělesné hmotnosti je důležité začít snižovat váhu. Tím se uvolní dodatečné zatížení nohou, což pomůže obnovit klouby rychleji. Podívejte se na toto video téma v tomto článku.\nPacient by se měl pokusit stát méně, pokud možno sednout, a zabránit tak zbytečnému namáhání. To zahrnuje vyvarování se těsné a nepohodlné obuvi. Na podpatcích nad 3-4 cm se nedoporučuje.\nNemocní artróza kloubů nohou, než k léčbě? Léky na léčbu jmenují odborníka, který hodnotí stupeň vývoje patologie a potřebného komplexu léků.\nAnestetika. Jsou nezbytné pro to, aby pacient přestal bolet, zvláště když vzniká osteoartróza kloubů nohou. Použité nesteroidní protizánětlivé léky, které mají analgetický účinek. Jedná se o takové léky jako Paracetamol, Diclofenac, který je prezentován v různých formách uvolňování. Tyto léky mohou ovlivnit žaludeční sliznici, instrukce obsahuje všechny kontraindikace. Méně kontraindikace jsou léky proti bolesti Meloxicam, nimesulid.\nChondroprotektory. Jedná se o léky, které chrání chrupavku. Takové léky přispívají ke zlepšení metabolismu chrupavky, snižují pravděpodobnost osteoartrózy (snížení funkce kloubu). Hlavními léky této skupiny jsou chondroitin a glukosamin sulfát, Arthra, kyselina hyaluronová. Poskytují chrupavkám další buňky, které udržují funkci kloubu. Ostenil a Synvisc - drogy jsou zcela nové a jsou injektovány přímo do kloubu. Jejich cena je poměrně vysoká, ale jedná přímo na příčinu onemocnění. Takové léky jsou ve třetím stádiu nemoci zbytečné.\nSteroidy. Zavedení intraartikulární, pokud předchozí léky nemají správný účinek.\nArtroza interfalangiálních kloubů nohou je účinně léčena pomocí fyzioterapie. Doporučené metody, jako je infračervená laserová terapie, léčebné lázně, UHF terapie, fonoforéza, bahenní terapie, elektroforéza, magnetoterapie, další metody. Jsou užitečné pro klouby nohy tím, že snižují zánětlivé procesy v kloubech, současně snižují bolest a podporují rychlé zotavení.\nTento způsob léčby je lepší začít s prvními příznaky onemocnění, když se ještě nedeformovala deformace chrupavky. Společně s fyzioterapií léčebná gymnastika a tělesná výchova účinně pomáhají vyrovnat se s onemocněním. Doporučení pro použití těchto metod jsou uvedeny odborníkem, jak je uvedeno na fotografii.\nPro nohy je třeba vytvořit oteplovací lázně, které mají analgetický a protizánětlivý účinek. V těchto lázních přidejte tymián, třezalku, jalovec a mořskou sůl. Experimenty s včelím jedem a hirudoterapií jsou možné. Takové ošetření se však používá pod dohledem lékaře, jestliže neexistuje žádná alergie na včelí produkty.\nDieta je další metodou léčby, ale je velmi důležitá, protože kloub potřebuje dodat živiny k výkonu všech funkcí.\nVe druhé fázi onemocnění je bolest výraznější, dochází k ní nejen po fyzickém namáhání, ale také spontánně (zvláště častěji se změnou počasí) a může být také trvalá. Mobilita nohy je omezená.\nJedním z charakteristických příznaků osteoartritidy nohy v pozdějších fázích změny chůze - chůze pacient leží na vnějším okraji nohy, dochází k mírnému kulhání, což zhoršuje s průchodem patologického procesu. Vývoj křehkosti vzniká v důsledku bolestivých pocitů v postižené končetině, pacient se snaží přenést tělesnou hmotnost na zdravou nohu. Existuje zvýšená únava nohou, dochází ke ztrátě účinnosti. Během pohybu nohy je slyšet křehkost kvůli vzniku nepravidelností na kloubních površích. S progresí patologického procesu je tvar prstů postižené dolní končetiny zkreslený, na místech s vyšší zátěží se tvoří bolestivé kýly. Když jsou špičky nohy poškozeny, u pacientů jsou zaznamenány rytmické mechanické pocity bolesti. Ve většině případů, s artrózou nohy, je postižený kloub hrudníku dolní končetiny, pod tlakem se deformuje druhý a třetí prst. Při lokalizaci patologického procesu v oblasti paty se při chůzi objevuje i krize. Obvykle se při artróze nohou podílí na patologickém procesu několik částí chodidla.\nmagnetickou rezonanční tomografií (umožňuje detekovat změny v metatarzálních kloubech, stejně jako v malých kloubech prstů dolní končetiny a určit stupeň jejich poškození);\nOsteoartróza v pozdních stadiích má nepříznivou prognózu, funkce nohy jsou ztraceny, vyloučení postižení je možné pouze nahrazením zničeného kloubu umělou.\nPři včasné diagnostice artrózy chodidel a správně zvolené léčby v počátečních stádiích je prognóza příznivá. Navzdory skutečnosti, že destrukce chrupavky je nevratná, lze předejít další progresi patologie s destrukcí kloubů. Osteoartróza v pozdních stadiích má nepříznivou prognózu, funkce nohy jsou ztraceny, vyloučení postižení je možné pouze nahrazením zničeného kloubu umělou.\nchirurgická léčba. Onemocnění v posledních fázích vývoje se nedá léčit doma, takže lékař se uchýlí k chirurgickým metodám. Eliminovat kloubů osteoartrózy nohy pomocí následujících chirurgických zákroků: artrodéze, artroskopie, náhrada kyčelního kloubu.\nRuce jsou nejdůležitější částí lidského těla, protože s jejich pomocí může člověk provádět širokou škálu činností: psaní, kreslení, vytváření různých zařízení a výrobků, řízení vozidel apod. A pokud máte nějaké problémy s prsty, toto velmi ovlivňuje kvalitu lidského života. Jedním z nejnepříjemnějších onemocnění, které se mohou dotýkat prstů, je artritida. Při artritidě se tkáň, která je základem kloubů, zapálí, stane se velmi tenkou a později zcela zničena.\nZjistíme, kdo je v roce 2018 přidělen kvótám, jak je získat.Jaká je kvóta pro náhradu kyčelního kloubuStát podporuje občany, kteří se sami nedokáží vyrovnat se svými problémy.\nHra "Operace na noze"\nJak si vybrat podpitochniki podpatku s patou?\nObdobí zotavení zahrnuje nejen fyzický dopad na poškozenou kost, ale také formulaci správné stravy. Pravidelný příjem minerálů je nezbytný k doplnění oslabeného organismu.\nSmíšené onemocnění pojivové tkáně (Sharpeův syndrom)


Zpátky do minulosti – Honza na výletech\nZáří 9, 2015 Říjen 2, 2015\nČau kamarádi, je středa a tudíž další díl mého blogu. Nedávno jsem jel kolem Letohradu a dopředu si zjistil, zda se tam něco neděje. Člověk by řekl Letohrad…co tam, ale byl jsem překvapen a mé srdce kluka zajásalo…\nKdo jako malý neměl doma autodráhu nebo modely vláčků s železnicí, jako by nebyl. Po škole se vždy šlo k někomu domů a tam se závodilo, či se přepadával vlak. Dnes to teda bude o tom vlaku. Pardubický kraj totiž zavedl jízdy historických vlaků z Letohradu do Hanušovic a zpět. Cesta se vine krajinou pod Králickým Sněžníkem a cestou navštívíte například pevnostní objekty. Výlet pro táty a kluky jako vyšitej!!\nZaparkovat u nádraží těsně před odjezdem není nic jednoduchého, neb o jízdu vlakem je velký zájem. Vybíhám z auta, kupuju jízdenku (dle tarifu ČD) a upaluju mrknout na tu nádheru, co potáhne vagony. Líbí se mi ty nový moderní aerodynamický lokomotivy, ale na tohle to nemá… člověk vidí, že se v tý lokomotivě prostě něco děje. Občas si odfoukne, zapíská, stejně jako ty děti co stály vedle ní a lekly se 🙂 Požádal jsem mašinfíru, zda by mi neukázal svůj “kokpit“ (video zde). No nebyl moc nadšenej, ale nakonec svolil, když viděl moje dětská očka, co prosí 🙂 . Vzal to trochu hopem, protože se už mělo za 2 minuty vyjet. Vyskočil jsem z lokomotivy a utíkal si nastavit kamerku před lokomotivu, abych měl natočenej odjezd (domluvil jsem se s jednou paní, která právě vypravila svého manžela a syna na cestu a čekala tam na ně, že mi kameru pohlídá). video zde\nCesta má úplně jinou atmosféru než klasická jízda vlakem. Všichni lidé kolem jsou nadšení a usmívají se a ne jako při normální jízdě z Pardubic do Prahy, kde si prakticky občas nesednete, v létě vám tam někdy ještě topí a v zimě se se spolucestujícíma nenápadně tulíte, protože to topení nejde. Nebudu Vám tady ukazovat, co uvidíte cestou (jednak, aby jste se měli na co těšit a pak taky proto, že má GoPro kamera zůstala na nádraží u hodné paní a můj telefon udělal všechny fotky rozmazaný – ten půjde). Je to tedy na Vás. Historické vlaky jezdí do 19.9.2015.\nPodívejte se na další fotky na mém instagramu\nBudu rád, když na mou stránku pozvete své kamarády, kteří rádi cestují a mohli mi zasílat své tipy na zajímavé výlety.\nMěj te se fajn\n← Ráj jménem Dolní Morava\nRychlý tip – Legiovlak →


Rusko nedovolí, aby USA realizovaly “tajný scénář” v Sýrii – Nová republika\n17. 9. 2015 zdroj\nProblém se syrskými uprchlíky by se mohl stát perfektní záminkou pro “humanitární intervenci” koalice v Sýrii, která je vedena Washingtonem, ale Rusko je schopno zabránit takovému vývoji, píše bývalý indický velvyslanec v Uzbekistánu a Turecku, dopisovatel Asia Times Melkulangara Bhadrakumar.\nSpojené státy jsou zcela soustředěny na změnu syrského režimu, což je podle analytika potvrzeno “faustovským ujednáním” Washingtonu a Turecka o zavedení bezletové zóny podél turecko-syrské hranice a o používání tureckých základen americkými letadly pro letecké údery koalice na pozemní cíle. Americký prezident Barack Obama také získal povolení Kongresu k leteckým úderům (zejména na pozice syrských vládních sil) s cílem chránit vojenské jednotky podporované Washingtonem. Tato taktika znehodnocuje snahy Moskvy k rozvinutí mírového procesu mezi různými silami Sýrie a svědčí o “utajeném programu” v politice USA na Blízkém východě.\nBhadrakumar předpokládá, že Washington se pokusí použít “Islámský stát” k destabilizaci situace na jižních hranicích Ruska – posílením pozice teroristů potenciálně hrozí jejich pronikání na ruské území přes střední Asii a severní Kavkaz. Moskva nastavuje svou “červenou čáru”, protože tento vývoj představuje závažnou hrozbu pro ruské regiony s většinovou muslimskou populací.\n“Vážnost, s níž Rusko vnímá povahu hrozeb pro svou národní bezpečnost, zdůrazňuje i rozhodnutí prezidenta Vladimíra Putina vystoupit na Valném shromáždění OSN v New Yorku s výzvou k mezinárodní spolupráci v boji proti” Islámskému státu”, dodává expert.\nPodle něj se USA snaží realizovat již od dob studené války dobře známý scénář využití radikálních islamistů proti Rusku. Kreml to ví díky aktivní práci ruské diplomacie.\nNejsilnější rána americké strategii zadržování Ruska přichází z Evropy – problémy kontinentu s uprchlíky ze Sýrie podkopávají jednotu koalice. Půda pro koordinovanou politiku Západu ohledně zadržování Moskvy se stává vratkou po výroku německé kancléřky Angely Merkelové o tom, že Rusko a Evropa musí spolupracovat na problému syrské krize. Evropané jsou nespokojeni s tím, že Washington dal impuls k rozvoji občanské války v Sýrii a snaží se dosáhnout svržení Bašára Asada, a poté se stáhl od problému, zatímco Evropa se musí sama vypořádávat s důsledky eskalace bojových akcí. USA jsou podle Obamy připraveny přijmout 10 tisíc syrských uprchlíků, ale to je jen kapka v moři vzhledem k tomu, že 4 miliony osob, které opustily Sýrii od začátku války, zamířily k hranicím Starého světa, ne do Ameriky.\n“Mohla by to být největší katastrofa zahraniční politiky Obamova prezidentství. USA jsou sevřeny mezi mlýnskými kameny a je nepravděpodobné, že by Rusko ustoupilo ze svých pozic. Klíčovým zájmem národní bezpečnosti Moskvy je boj proti IS a pro boj proti teroristům je nutná účast vládních vojsk Sýrie,” soudí bývalý diplomat.\nNa druhé straně však regionální spojenci Washingtonu a neokonzervativní lobby v zemi přesvědčují Obamu “udělat alespoň něco”, zatímco evropští partneři, naopak, dali jasně najevo, že chtějí skoncovat se syrskou krizí. V tomto ohledu je v současné době pro USA nejschůdnější variantou boj proti “Islámskému státu” prostřednictvím společné fronty, ale v tom případě bude muset být pohřben projekt manipulování islamisty za účelem provádění svého regionálního programu, stejně jako strategie zadržování Ruska, na což není Bílý dům pravděpodobně zatím připraven jít, uzavírá analytik.\ncenzura média manipulace a lži náš svět Ukrajina příprava války demokracie 5. kolona USA energetická krize válka volby fašizmus Rusko EU ekonomika zdražování energetika Evropská unie NATO


Koronavirus: Nákaza se potvrdila u prvního Brita - Seznam Zprávy\nZprávyKoronavirusKoronavirus: Nákaza se potvrdila u prvního Brita\nOční lékař Li Wen-liang před koronavirem varoval už loni, policie ho obvinila z šíření falešných zpráv.\n6. 2. 2020 6:32\naktualizováno • 6. 2. 2020 22:38\nPočet nakažených koronavirem v Číně stoupl z 24 324 na 28 018, mrtvých je 563. S odvoláním na čínskou národní zdravotnickou komisi (NHC) o tom informovala agentura Reuters. Třiasedmdesát mrtvých je zatím největší nárůst obětí ze dne na den. Ve čtvrtek také zemřel lékař, který snažil varovat své kolegy, když loni v prosinci zaregistroval sedm případů nákazy neznámým koronavirem.\nOční lékař Li Wen-liang 30. prosince varoval před možným propuknutím epidemie a radil kolegům, aby nosili ochranné oblečení a pomůcky. Lia ale navštívili policisté a obvinili ho ze šíření falešných zpráv a rušení veřejného pořádku. Ve čtvrtek oční lékař Li Wen-liang zemřel poté, co se při ošetřování infikované ženy sám nakazil.\nChu-pej ohlásila k dnešnímu ránu tamního času dalších 70 obětí nového koronaviru. Počet úmrtí v této provincii tak vzrostl na 549. Celková bilance potvrzených případů nákazy zde vzrostla na 19 665 lidí.\nNejmladším pacientem je teprve 30 hodin starý novorozenec, u jehož matky se nákaza projevila také. U nakažených dětí do 12 let se navíc symptomy nemusí vůbec projevit.\nO jedné oběti koronaviru ve čtvrtek dále informovaly severočínské město Tchien-ťin, provincie Chej-lung-ťiang na severovýchodě země a provincie Kuej-čou na jihozápadě.\nItálie hlásí případ nákazy\nPodle italského webu corriere.it se v Itálii objevil první případ nákazy novým typem koronaviru. Údajně jde o jednoho z 56 lidí, které v minulých dnech z Wu-chanu evakuoval vládní speciál.\n🔴 primo italiano positivo al Coronavirus https://t.co/QfCdDfd8qv\n— Marco Castelnuovo (@chedisagio) February 6, 2020\nWuchanská nemocnice nakonec smrt lékaře Wen-lianga potvrdila\nPředchozí pochybnosti nemocnice ve Wu-chanu definitivně rozptýlila a potvrdila, že čínský lékař Li Wen-liang, kterého policie obvinila z šíření poplašné zprávy, když se už v prosinci snažil varovat ostatní kvůli koronaviru, zemřel na nákazu.\nLékař Li Wen-liang je podle nemocnice v kritickém stavu, ne mrtvý\nRozporuplné informace panují ohledně osudu čínského lékaře Li Wen-lianga, kterého policie obvinila z šíření poplašné zprávy, když se už v prosinci snažil varovat ostatní kvůli koronaviru. Podle dřívějších zpráv čínských médií zemřel v nemocnici ve Wu-chanu na nákazu koronavirem. Podle novějších informací agentury AP, která se odvolává na wuchanskou nemocnici, není doktor Li mrtvý, ale v kritickém stavu.\n„Během boje proti epidemii nového koronaviru se Li Wen-liang, oftalmolog naší nemocnice, bohužel nakazil. Nyní je v kritickém stavu a my se ze všech sil snažíme ho zachránit,“ uvedla Ústřední nemocnice ve Wu-chanu v prohlášení zveřejněném o půlnoci místního času na sociálních sítích. Čínské sdělovací prostředky předtím informovaly o tom, že Li zemřel, a Světová zdravotnická organizace (WHO) zveřejnila na Twitteru kondolenci.\nU prvního Brita se potvrdila nákaza koronavirem\nPrvní britský státní příslušník se podle Guardianu nakazil koronavirem, došlo k tomu po návratu do Spojeného království ze Singapuru.\nČína propustila dva úředníky po smrti nezletilého chlapce\nDva úředníci Komunistické strany Číny ve střední provincii Chu-pej byli propuštěni po smrti mladistvého chlapce, který měl dětskou mozkovou obrnu. Ten byl bez dostatečné péče po dobu šesti dnů, jeho příbuzní mezitím byli v karanténě kvůli koronaviru, uvedla čínská média.\nCDC bude dodávat testovací soupravy do kvalifikovaných laboratoří\nAmerické Středisko pro kontrolu a prevenci nemocí (CDC) začalo tento týden ve středu rozesílat do amerických státních laboratoří testovací soupravy na koronavirus.\nTesty, které mohou přinést výsledky za pouhé čtyři hodiny, umožní státům potvrdit, či vyloučit případy nového koronaviru, aniž by musely čekat na potvrzení od CDC. Doteď bylo CDC jedinou laboratoří ve Spojených státech, která byla schopna přítomnost nového koronaviru testovat.\nKlíčové poznatky z tiskové konference WHO\nWHO požaduje k zastavení šíření koronaviru 675 milionů dolarů a vyzvala země, aby nyní investovaly do prevence a výzkumu.\nOrganizace nezná zdroj nákazy, neví, co je její přirozené prostředí, ani správně nechápe, jak se virus přenáší. Zatím neexistuje ani vakcína, která by šíření nákazy zabránila.\n„Naším největším znepokojením je možnost rozšíření v zemích se slabšími zdravotními systémy,“ uvedl generální ředitel Světové zdravotnické organizace (WHO) Tedros Adhanom Ghebreyesus. „Jsme jen tak silní jako nejslabší článek.“\nInfluencer si vymyslel nákazu koronavirem. Letadlo se muselo vrátit do Toronta\n28letý raper James Potok v letadle z Toronta na Jamajku z legrace prohlásil, že se zřejmě nakazil koronavirem, poněvadž se právě vrátil z provincie Chu-pej.\nLet, který měl na palubě 243 cestujících, se odklonil zpět do Toronta asi dvě hodiny po vzletu. Když letadlo přistávalo, Potoka s maskou a jednorázovými rukavicemi odvedla policie.\nPozději se ukázalo, že Potok není koronavirem nakažený ani nenavštívil Čínu.\nReuters: Koronavirus tlačí vzhůru dodávky ropy z USA do Evropy\nDodávky americké ropy do Evropy by se měly v nejbližších týdnech zvyšovat, protože poptávka v Asii prudce klesla v důsledku nového koronaviru šířícího se z Číny. Informuje o tom agentura Reuters s odvoláním na obchodníky a zprostředkovatele námořní přepravy.\n„Spojené státy musejí přesměrovat barely ropy určené pro Čínu a všechno nyní posílají do Evropy,“ uvedl jeden z obchodníků. Čínská společnost Sinopec, která je největším zpracovatelem ropy v Asii, podle zdrojů Reuters snížila objem své produkce o zhruba 600 000 barelů denně.\nÚstecký kraj poskytne pomoc čínské provincii kvůli koronaviru\nÚstecký kraj je připraven poskytnout materiální a případně i finanční pomoc partnerskému regionu, čínské provincii Anhui. Provincie je vzdálená asi 250 kilometrů od Wu-chanu.\n„Máme informace, že by měla požádat naše partnerská provincie Anhui, takže čekáme, kdy od nich ta oficiální žádost přijde,“ uvedl hejtman. Radní se podle něj dohodli poskytnout pomoc bezprostředně po obdržení žádosti.\nZemřel lékař, který varoval před koronavirem už loni\nJeden z lékařů v čínském městě Wu-chan se snažil varovat své kolegy, když loni v prosinci zaregistroval sedm případů nákazy neznámým koronavirem, který se podobal viru způsobujícímu nemoc SARS. Ve čtvrtek oční lékař Li Wen-liang zemřel, poté co se při ošetřování infikované ženy sám nakazil.\nV ústřední nemocnici ve Wu-chanu, kde oční lékař Li Wen-liang pracoval, bylo koncem loňského roku umístěno do karantény sedm lidí, kteří údajně prodávali nebo nakupovali na zmíněném trhu. Li 30. prosince poslal zprávu svým lékařským kolegům v diskusní skupině, varoval je před možným propuknutím epidemie a radil jim, aby nosili ochranné oblečení a pomůcky.\nO čtyři dny později ale Liho navštívili policisté a obvinili ho ze šíření falešných zpráv a rušení veřejného pořádku. „Pokud budete tvrdohlavě pokračovat v ilegálních aktivitách, budete povolán ke spravedlnosti – rozumíte?“ stálo v dokumentu, který musel Li podepsat.\nVietnam potvrdil dva nové případy koronaviru, školy zůstávají zavřené\nVietnam potvrdil dva další případy nákazy koronavirem, čímž se celkový počet potvrzených případů v zemi zvýšil na 12.\nPodle vietnamských státních médií jsou dva poslední nakažení rodinnými příslušníky pracovníka, který byl nedávno po návratu z Wu-chanu na přítomnost koronaviru testován pozitivně.\nMístní úřady ve všech 63 provinciích Vietnamu oznámily, že školy budou i nadále zavřené.\nHojně sdílené video ukazuje podmínky ve wuchanské nemocnici\n„Uvnitř nově vybudované nemocnice ve Wu-chanu pro karanténní pacienty s koronavirem. Žádné toalety, žádní lékaři (za tři dny), nikdo se o věci nestará. Pozdní příchozí spí na podlaze,“ tvrdí se v hojně sdíleném tweetu.\nPodle některých hlasů byli pacienti do těchto „neizolovaných, špatně vybavených nemocnic“ přijati „jen proto, aby tam zemřeli“, bez naděje na řádné ošetření.\nUSA k WHO: Zapojte se do dění na Tchaj-wanu\nVelvyslankyně USA při OSN Kelly Craftová vyzvala Světovou zdravotnickou organizaci (WHO), aby „se přímo spojila s tchajwanskými zdravotnickými organizacemi“.\nNa Tchaj-wanu, který není členem OSN nebo WHO, je nejméně 13 potvrzených případů viru.\nSi Ťin-pching: Epidemie je zkouškou pro čínský systém\nČínský prezident Si Ťin-pching nazval epidemii hlavní zkouškou pro čínský systém a kapacitu vlády. Také oznámil, že lidé, kteří podkopávají úsilí vlády o kontrolu nákazy, se dočkají trestů. Tvrdě zasahovat má vláda i proti lidem útočícím na zdravotnický personál, vůči těm, kteří prodávají falešné ochranné pomůcky anebo šíří fámy.\nKoronavirus ohrožuje čínskou Grand Prix\nZávod ve formuli 1 Grand Prix Číny, který se měl konat v polovině dubna, je kvůli rostoucím obavám z šíření koronaviru ohrožen.\nPořadatelé závodů podle CNN situaci pozorně sledují, konečné rozhodnutí Mezinárodní automobilová federace (FIA) učiní v příštích dnech.\nPokud bude závod zrušen, dojde uprostřed kalendáře formule 1 k čtyřtýdenní přestávce. Vietnamská Grand Prix se koná začátkem dubna, bez Šanghaje se další závod nepojede až do květnové Grand Prix Nizozemska.\nČína ve Wu-chanu dostavěla druhou novou nemocnici\nČína dokončila ve městě Wu-chan výstavbu druhé nové nemocnice s 1500 lůžky, která poslouží pacientům nakaženým novým typem koronaviru. Informovala o tom agentura AP.\nPráce na druhé nové nemocnici Lej-šen-šan začaly 25. ledna a podílelo se na nich více než 12 000 dělníků. Už o víkendu bylo oznámeno dokončení stavby první nové nemocnice s 1000 lůžky.\nVe Velké Británii potvrdili třetí případ nákazy\nJednoho nového nakaženého oznámila také Británie.\n„U dalšího pacienta byly testy pozitivní na koronavirus. Celkový počet případů ve Spojeném království tak stoupl na tři,“ uvedl ve čtvrtek vrchní zdravotnický činitel v zemi Chris Whitty. Zdůraznil, že pacient se nakazil mimo Británii.


Na severu Moravy se nebývale daří živnostníkům - Novinky.cz\nNovinky.czKariéraNa severu Moravy se nebývale daří živnostníkům\nNa severu Moravy se nebývale daří živnostníkům\n28. 1. 2008, 12:45 – OSTRAVA\nHospodářské oživení v Moravskoslezském kraji mění k lepšímu i situaci živnostníků, tedy osob samotně výdělečně činných. Svědčí o tom nejen fakt, že se loni opět snížil počet jejich evidencí na úřadu práce, ale zejména přibylo po třech letech těch, kteří vykonávali samostatnou výdělečnou činnost.\nPodle mluvčí ostravského úřadu práce Svatavy Baďurové v kraji loni přibylo přibližně 2000 majitelů nových živnostenských listů, na úřady práce jich pak zamířilo o pětinu méně než v roce 2006.\n"Určitě tím hlavním důvodem, proč také živnostníci míří méně na úřad práce je to, že jejich živnosti se stabilizovaly, že mají dostatek zakázek a nemusejí nějakou dočasnou krizi řešit tím, že se zaevidují na úřad práce. To také souvisí s tím, že je v kraji stále více lidí zaměstnáno, mají peníze a mohou si nakupovat nebo jinak využívat služby živnostníků," dodala mluvčí.\nO zprostředkování zaměstnání loni na moravskoslezských úřadech práce požádalo podle Baďurové celkem 3308 lidí, kteří před evidencí vykonávali samostatnou výdělečnou činnost. Ve srovnání s rokem 2006 to bylo o 853 osob méně (-20,5 procenta). V roce 2006 tento pokles představoval meziročně 848 osob (-16,9 procenta ).\nVýrazný vliv má sezónnost\n"U některých sezónních činností jako je stavebnictví, práce v lese, obchodní činnost, stravovací služby, se některé osoby samostatně výdělečně činné evidují i vícekrát v roce v období, kdy mají málo zakázek a nemohly by ze svých omezených příjmů hradit zdravotní a sociální pojištění. Ve chvíli, kdy se situace změní, svou evidenci na úřadu práce ukončují," uvedla Baďurová.\nNapříklad kvůli sezónnímu omezení prací ve stavebnictví, v němž řada lidí pracuje na živnostenský list, také loni mířilo na úřady práce nejvíce živnostníků v lednu (760) a v prosinci (476 osob).\nK hospodářskému oživení v Moravskoslezském kraji přispívají noví investoři, které do regionu přilákala výstavba nošovické automobilky Huyndai. Například v Ostravě loni ubylo 4900 evidovaných nezaměstnaných, což bylo nejvíce od vzniku úřadu práce. Přesto Moravskoslezský kraj zůstává druhým nejproblémovějším regionem z hlediska nezaměstnanosti, hůř je na tom jen Ústecký kraj.


Posíláme na Haiti materiál pro další mise - Praga-Haiti: Voda pro Haiti | Fidcon\nPosíláme na Haiti materiál pro další mise\nHlavní stránka / Aktuality / Posíláme na Haiti materiál pro další mise6.5.2012\nBezprostředně po příletu našich vrtařů z Haitii posíláme do Karibiku materiál pro další mise. Dostali jsme nabídku na bezplatný transport materiálu z Evropy na Haiti z italské misie, které provozuje misijní stanici v Mare Rouge. Zde jsme během dubna vybudovali pro potřeby misie 2 studny. Italové na ostrov posílají prostřednictvím lodní dopravy vlastní kontejner, ve kterém nám nabídli prstor. Kontejner s nákladem nám dokonce dopraví až do vesnice v blízkosti Baie-de-Henne, Mare Rouge, kde mají vlastní misii. To je pro nás mimořádně výhodné, neboť materiál bude v bezpečí a nemusíme na dálku řešit jeho proclení a uskladnění.\nV uplynulých dnech jsme proto intenzivně sháněli věci, které nutně na Haiti budeme potřebovat pro další práci. Jedná se především o náhradní zadní nápravu pro Pragu V3S, která se těsně před návratem vrtařů porouchala. Dále jsme na Haiti poslali náhradní nápravu pro kompresor (také porouchané) a listová pera a 8 vrtacích tyčí, díky nimž budeme moci vrtat až do 100 metrů hloubky. Mezi dalšími položkami jsou různé další náhradní díly pro naši techniku (především filtry jak na kompresor, tak na Santanu).\nZbývá dodat, že transport je nyní na cestě do Itálie, odkud odpluje lodí na Haiti 10. května.


Prodám střešní tašky - Ústí nad Labem - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Dům a zahrada > Stavební materiál > Inzerát č. 115025797\nProdám střešní tašky, stará německá výroba (Kodersdorfer Dachziegel). Ručně sundáno ze střechy RD a složeno. Vhodné ještě pro zastřešení kůlny, stodoly, stáje... K dispozici cca 150m2. Cena 5Kč/ks.\nStřešní latě 31x52 ohoblované - 4m / 5m - [28.2. 2020]\nStřešní latě oboustranně ohoblované 31x52 a délky 4m a 5m. Odběr ve Mšeně u Mělníka. Cena 10 korun za běžný metr.\nStřešní tašky jirčany 88 holandky - [28.2. 2020]\nCca 2000 kusů možno i jednotlivé starší ale dobré cena za kus 5 Kč\nStřešní tašky Standard - [28.2. 2020]\nProdám nové střešní tašky Standart. Skladované pod střechou,cca 300ks.\n252 17 34 x\nStřešní tašky - [27.2. 2020]\nProdám několik set použitých tašek sejmutých při výměně střechy. V případě zájmu mohu počet odhadnout přesněji. Nutno vyskládat ze sklepa a zajistit vlastní odvoz. Cena je 3kč za 1 ks, odběr celého množství není podmnínkou, ale preferuji větší počet ks. Uloženo na Praze 10 Kolovraty, možnost nezávaz ...\nStřešní latě - [27.2. 2020]\nProdám střešní latě 6/4 délka 4 m cena 10 Kč metr\nBetonová taška HC Bzenec cihlová, 4200 ks - [26.2. 2020]\nProdám betonovou střešní krytinu HC Bzenec, cca 10 let starou. Zachovalá, vytříděná bez úlomků. Pouze povrchové omechování. Paletováno po 200 kusech. Po domluvě nakládku v místě zajistím ve vlastní režii. Cena za kus 12 Kč v případě omytí tlakovou vodou - viz foto. Bez omytí 8 kč za kus.\n691 09 30 x


7. a 8. kolo ČP MTBO 2012 - Middle, Long\nAktuality Rozpis Pokyny Prostor závodu TransKras 2012 Startovka Výsledky - Sobota Výsledky - Neděle Kontakt RSS\n20.6.2012 Zbylé fotky o našich dalších fotografů Aleš Humlíček, Libor Ivánek, Honza Sochor a Honza Dressler\n20.6.2012 Další várka fotek od Otakara Tománka\n20.6.2012 Máme tu jednu cenu fair play, kdy Franta Pašek po vyčtení GPS loggeru zjistil, že jel mimo cestu a nechal se disknout ze skvělého sedmého místa. Ve výsledcích už to opravovat nebudeme, nicméně závod se mu do žebříčku nezapočítá.\n18.6.2012 První várka fotek od Jardy Jágra\n17.6.2012 Výsledky zveřejněny\n17.6.2012 Tak jsme identifikovali závodníky, kteří v sobotu porušili zákaz přenášení a buď přenášeli nebo jeli lesem u kontroly 69, kde si je zapsali naši rozhodčí. Jsou tak v sobotním závodě diskvalifikováni.\n609 - Ištok Martin - BLI8001 - H21C\n611 - Kadlic Pavel - TBM8808 - H21C\n620 - Boček Milan - TBM9228 - H21C\n322 - Borufková Lenka - SMR8450 - D21A\n17.6.2012 Tak je to za námi. Děkujeme všem za účast.\nVýsledky, tu budou co nevidět.\nFotky a mapy ze závodů tu budou během pár dní\n15.6.2012 Tak se navezly zásoby na víkend. Čeká tam na vás 2200 piv Černá Hora Páter 11°, 700 točených limonád Grena, 400 točených nealko piv Forman a 120 točených ochucených piv Refresh. Přepověď slibuje tropy, tak se vychlazené občerstvení bude hodit.\n15.6.2012 Uvolnila se jedna 2 lůžková chatka (410,- noc), tak pokud máte někdo zájem, tak se ozvěte buď na mail sbk@sbk-ob.com nebo na telefon 602 714 715 (Roman) nebo 604 543 447 (Honza)\n15.6.2012 Orientační mapku centra závodů najdete zde\n14.6.2012 Lístečky na kontroly zanešeny, bohužel lesáci se poslední týden docela činili a vytvořili pár nových cest a u některých změnili totálně sjízdnost. Naštěstí se týká jen nedělního závodu. Důležité změny budou vyvěšeny na startu.\n14.6.2012 Mame mensi chybku ve startovce na sobotu dle kategorii. Bude co nevidet opravena. Start je opravdu az v jednu hodinu, tak jak je napsano v pokynech\n14.6.2012 Zveřejněny startovky. Startovka po oddílech sobota, neděle. Startovka po kategoriích sobota, neděle\n14.6.2012 Info k ubytování: Chatky jsou vybaveny povlečením, takže není potřeba spacák\n14.6.2012 Jídlo a pití máme pro vás zajištěno ve stáncích v centru závodu. V párty stanech budete mít možnost doplnit ztracené tekutiny, minerály a vitamíny. Podávat se bude točené 11° pivo Páter, nealko pivo Forman, novinka Refresh a limonáda Grena. Vše z produkce lokálního pivovaru Černá Hora. K doplnění kalorií vás pozveme na polévku, párky, těstovinové saláty, steaky, domácí klobásy apod. Na snídani budou připraveny koláče, pečivo, debrecínky. Občerstvení nehodláme podcenit ani při večerní párty. Zásobeni jsme velmi dobře.\n14.6.2012 02:02 Požadavků na brzké, pozdní či rozdílné starty je takové množství, že startovky budou až ráno :-(\n13.6.2012 Doplněny pokyny. Důležitá změna: KOMPLETNÍ ZÁKAZ PŘENÁŠENÍ!!! Porušení bude trestáno diskvalifikací.\n13.6.2012 Zveřejněny pokyny závodu včetně délky tratí. Starovka bude v noci.\n12.6.2012 Hezčí polovičky našeho pořadatelského teamu připravily pro vaše ratolesti školku s aktivním programem. Mimo hraní v písku, kreslení po papíře či po chodníku je na sobotu připraven dětský MTB závod po fáborkách v okolí rybníka Budkovan a pro ty úplně nejmenší po oba dny dětský pěší OB v prostorách kempu. Podrobné informace naleznete v obálce na prezentaci.\nTakže vyražte i s dětmi a nezapomeňte je, pokud zvládají, vybavit vlastními bicykly. Naše "tety" se už moc těší.\n11.6.2012 Sponzor CYKLO PLUS RÁJEC ve spolupráci s firmou MERIDA pro vás připravil možnost otestování kol, které přinášejí nejvíce otazníků. Připraveny budou pevné bajky s 29“ koly a celoodpružené stroje Merida Ninety-Nine. K dispozici vám bude terén na východ od rybníka Olšovec směrem k Senetářovu, nebo můžete zajet do blízkého Moravského krasu. Doba pro testování je maximálně 2 hod a je ZDARMA. Pro zapůjčení je nutná rezervace na info@cykloplus.cz\nDále bude v centru připraven servis kol. Vzhledem k tomu, že se v lese aktivně těží a v nedávné době byl postižen kalamitou, nachází se na cestách velké množství klacků a větví. Buďte prosím připraveni a vybavte se náhradní patkou rámu. Případné opravy kol po middlu si můžete nechat provést v centru mezi 14-18 hod. V ostatním čase po oba dny, vám bude vybavený servisní stánek včetně základního materiálu připraven jako samoobsluha.\n10.6.2012 Máme pro vás informaci z táborové kuchyně, která se nachází přímo v centru závodu. Paní kuchařka, která je vyhlášená domácí kuchyní nabízí polopenzi v podobě pořádného řízku s bramborem, polévkou a na ráno debrecínky. Pokud chcete zajistit stravu, dejte vědět nejpozději do 11.6. večer na mail sbk@sbk-ob.com. Případně na telefonu 602 714 715. Cena za sobotní večeři a nedělní snídani je 155,- Kč. V případě nedostatečného množství objednávek, budeme nuceni polopenzi odvolat.\n4.6.2012 Termín přihlášek je sice až zítra, ale kapacita chatek je již téměř vyčerpána a na noc ze soboty na neděli tak zbývá už jen posledních 5 čtyřlůžkových chatek\n1.6.2012 Máme tu menší várku fotek a ukázky mapy. Shlédnout můžete zde\n23.5.2012 Přidány informace ohledně ubytování a kempu\n14.5.2012 Pořádání ČP v plném proudu. Nicméně letos nepořádáme jen závod ČP v MTBO, ale hned první víkend v srpnu i druhý ročník závodu dvojic TransKras, který vás letos provede zákoutími Moravského krasu a Drahanské vrchoviny. Více informací najdete na http://www.transkras.cz. Pro včas přihlášené bude možnost i nočního prologu.\n11.5.2012 Zveřejněn rozpis závodu\n2.5.2012 Spušteny stránky, v brzké době se tu budou zveřejňovat aktuální další důležité informace. Zatím se čeká na poslední potřebná povolení, nicméně již nyní můžeme prozradit, změnu závodního prostoru na Tipeček/Proklest. Bohužel nový majitel původně plánovaných prostorů je silně proti kolům a jiným aktivitám konaným v lese.\n© xob 2012


a taky borůvky\nborůvky tam rostou. Mraky borůvek. Mňam\nSmrk z druhé strany:-)\nSmrk je bezesporu krásná hora... To jo! Dva roky po sobě jsme vykonali přechod Beskyd... A dva roky na rozcestí Polana tak neuvěřitelně chcalo, až to pěkný není... Na Smrku jsme neviděli na krok, vše v mraku, výhledy nás svou monumentalitou přímo OKOUZLILI!!! Na vrcholu je u rozcetsníku v přihrádce sešitek, kde mohou poutníci napsat nějaký ten vzkaz, a všechny byly takové, a mí známí se na hoře Smrk v létě též nesetkali s pěkným počasím:-)))\nNicméně, Beskydy krásné jsou, ale jakákoli zmínka o hoře Smrk je rozčilující:-) Nicméně, myslím, že by byla opravdová škoda to zabalit, a třeba to za 10 let vyjde! Už proto, co o této hoře píšete... Bodejť by ty výhledy neměly být krásné, když leží v samotném srdci Beskyd, mezi Radhoštěm a Travným...\nNe že by Smrk nebyl pěkný kopec, ale poněkud bych polemizoval s autorem o tom, že 900 m převýšení u nás nemá obdoby. Což takhle například žlutá turistická trasa z Jeseníku na Keprník, kde je na pár kilometrech převýšení mírně přes 1000 metrů, z Koutů podél Desné na Praděd a podobně?\nDíky autorovi článku a idnes za hezčí den, já mu teď říkám smrkový\nSouhlasím s tím,že Smrk je nádherna a vyjimečná hora.Každý v ní pozna něco hezkého i z jiné stránce věci.Cele Beskydy jsou ovšem stejně hezké ale to i tím,že tvoří i lepší živočišný biotop i jiný geologický útvar než takový KRNAP.V Beskydech žijí běžně vlci ,medvědi a rysi to dnes již stabilně, nikoli, že by migrovali mezi ČR a SR.Myslím si že Beskydy ve vyjimečnosti stojí nejvýše ze všech pohoří u nás a to mi potvrdí každý kdo tam byl více než jedenkrát.\nCo to tady vy zastánci panenské přírody melete?\nNejdřív žvaníte o tom, že by o podobných místech neměl autor psát, aby se o nich náhodou někdo nedozvěděl, protože by se nejspíš při nejbližší příležitosti sebral a jel tam vyhodit nějaké odpadky a nakonec to zakončíte tím, že jestli to někdo chce vědět, stejně si to najde někde jinde, protože protože ty informace není těžké sehnat, to je trochu rozpor nemyslíte. Podle mě to autor napsal jednak samozřejmě protože je to jeho práce a také určitě protože chce lidem, kteří tu horu neznají, ukázat že je to krásný kout země a na tom nevidím nic špatného. To by se podle vás zřejmě neměli točit ani dokumenty o přírodě, moři atd., protože co kdybych se třeba náhodou dozvěděl, že existuje nějaký velký bariéroý útes a jel tam okamžitě vylít trochu vyjetého oleje. Chápu, že se zrovna vy "zasloužilí zálesáci a milovníci přírody" se považujete za jediné , kteří by měli mít do hor přístup, ale přiznejte si, že tu nejste sami a že jste sobci\nV naší zkorumpované zemi, kde se pod zaklínadlem zvýšení zaměstnanosti a rozvoje regionu může takřka cokoliv, není problém vybudovat lanovku a asfaltku kdekoliv a například Moravskoslezský kraj veřejně o takové výstavbě uvažuje a již vybírá vhodné lokality. Je tedy zřejmé, že za několik desítek let bude z každé "lukrativní" hory turistická atrakce podobně jako Sněžka nebo Pustevny.\nProto každý návštěvník, který hory nenavštíví, snížuje "lukrativnost" konkrétní hory a tím oddaluje její přeměnu na turistickou atrakci.\nZ těchto důvodů je za současné prohnilé situace nutné hory zapírat.\nAle jo, psát\nPánové pode mnou, sorry, ale nesouhlasím. Zrovna na příští léto plánuju trek z (zřejmě) Púchova do Ostravy a zrovna tenhle článek mi pomůže naplánovat líp cestu. Myslím, že problém není v tom, že se o tom napíše jednou na iDnes. Pustevny jsou profláknuté už dlouho a problém je v tom, že se tam dá dostat i autem a je tam plno hotelů a typické architektury, na Sněžku vede lanovka a je to nejvyšší hora ČR. Proto je tam tolik lidí a tolik odpadků (taky je z lesů odnáším, když mám místo). Nebo si myslíte, že vyžranej mastňák, co to smetí háže kolem sebe poleze tři hodiny na kopec, když může vyjet vedle na Lysou autem? Dost o tom pochybuju. Tenhle článek poslouží jen lidem, kterým ten výhled a pocit stojí za ty tři hodiny lezení do kopce. A takových není podle mne zatím dost na to, aby to tam vypadalo jako na dálnici...\nPresne - nepasat, nemluvit, zapirat a kdyz jen septat. Smrk je jen prelud - ta hora neexistuje a v Beskydech uz vubec ne.\nMlcet a zapirat\nNepiste clanky o horach. Cim min lidi tam pujde tim lepe. Bezte se podivat na Snezku nebo Pustevny, kam to dospeje. Hnus.\nLidi posilejte na Karluv most a do Narodniho Muzea, tam jsou na turisty zarizeni.\nRe: Mlcet a zapirat\nPlne souhlasim. Cim mene lidi o takovych nadhernych kopcich jako Smrk vi, tim lepe. Kdo chce, najde si cesty jak se o krasnych a pritom malo znamych kopcich dovedet, existuje jich mnoho. Nerozumim autorovi, ze napise takovyto clanek. Proc? Aby tam bylo vice lidi, az tam priste pujde? A vice bordelu okolo chodniku, ktery pak casto treba i ja snasim dolu? Hory jsou posvatne misto a clovek si musi vazit toho, ze i u nas existuji mista, kde muze cely den jit a skoro nikoho nepotkat. A tyhle mista bohuzel mizi.\nAutoruv duvod psani tohoto clanku ale bude ponekud jiny, ze.....\nRe: Re: Mlcet a zapirat\nTak proto autor prilozil fotku kaplicky, protoze jsou hory posvatne, aha uz mi to doslo. chi chi. Mimochodem, máte pravdu, že je třeba vážit si míst kam moc lidí nechodí. Někdy jdu u nás po lese a nevím proč mě strašně znechutí když potkám lidi. Už tam není místo, kde by byl klid, vždycky se někdo najde kdo vám vyleze za zády z křoví. Jediný recept je možná zima, to pak je pak v přírodě méně lidí...\ntucnaku kde sou v cechach hory ? znam par kopecku kam se vyskrabou za vodpoledne i babky s nusi, ale hory fakt ne\nRe: Re: Re: Mlcet a zapirat\nTo je bohuzel pravda. Ale par mist, kde to vypada opravdu jako na horach se i u nas najit da. I kdyz ze vsech okolnich statu jsme na tom v tomto ohledu jednoznacne uplne nejhur.\nRe: Re: Mlcet a zapirat - nesouhlasím\nNevím, proč jsou autoři těchle diskuzních příspěvků tak nepřející... Jsem už dva měsíce nemocný a tenhle článeček mě tak mile potěšil na duši, a chcete snad říct, že nemám právo se na tenhle kopec, až se uzdravím, vyrazit podívat? Díky za všechny krásné myšlenky, hezká místa a dobré lidi, kteří si těchhle míst budou vážit a opatrovat je\nRe: Re: Re: Mlcet a zapirat - nesouhlasím\nAle jo. Hlavně aby nahoře nikdy nepostavili hospodu.\nŽádný strach, pokud na Smrku nepostaví hospodu, bud tam pořád klídek. Párkrát jsem tam i nocoval a bylo to úžasné.


Architekt s tělem diskobola, kulturista s cejchem písmena „S“ na prsou a věčný elegán s duší dobrodruha. Takový je dnes již 72letý Ing. arch. Juraj "Ďuro" Višný, který kam přišel, zanechal nesmazatelnou stopu.\nKdyž jsem si připravoval materiály pro rozhovor s Jurajem, setkal jsem se s názory, že "stará generace kulturistů" by již neměla oproti dnešním borcům žádnou šanci. Snad?! Na druhou stranu mě napadá otázka: "Proč je například v souvislosti s tradiční olympijskou disciplínou - maratónem stále připomínán heroický výkon posla Feidippida, jenž ve starém Řecku uběhl zhruba 39 kilometrů, aby přinesl zprávu o vítězství nad Peršany a posléze vyčerpáním zemřel?" Ten člověk asi neměl běžecké tretry, intenzivní tréninkový plán pod lékařským dohledem s přesně stanovenou stravou a všemi možnými doplňky výživy. Zřejmě by se opravdu nemohl rovnat svým výkonem dnešním rekordmanům. Je to ale smyslem samotné legendy? Ať už je historický výklad této události jakýkoli, bez lidí jemu podobných, kteří prošlápli cestu těm dalším, by dnes těžko padaly takové výkony, jaké z pohodlí svého vyhřátého domova vidíme v televizi a na internetu.\nP. S.: Tento rozhovor věnuji všem starým vlkům československé kulturistiky - hodně zdraví a sil, pánové.\nPro každou generaci v rámci československé kulturistiky budete vždy velkou legendou, která s několika dalšími velkými osobnostmi stála u vzniku kulturistiky v ČSSR. Jak teď, s odstupem několika desítek let, hodnotíte začátky kulturistiky v ČSSR ve srovnání s kulturistikou v tehdy vyspělých zemích?\nV první řadě bych rád poznamenal, že se v dnešní době s těmi "legendami" nějak hodně rozhazuje a téměř každý druhý už je legendou. Ale kdo vlastně legenda je a jménem čeho jedná? Je to velmi lichotivé, že mě snad někdo za legendu považuje, ale osobně si myslím, že pokud jsem, tak především díky mému pokročilému věku. Pojďme ale raději k odpovědi na první otázku.\nOSOBNÍ SETKÁNÍ SE STEVEM REEVESEM\nVelkou náhodou se mi v březnu 1957 dostal do rukou americký časopis Muscle Power, ve kterém jsem na fotkách poprvé uviděl elegantního Steva Reevese s úžasným charismatem. To na mě tak silně zapůsobilo, že dnes mohu klidně říct, že mi Steve změnil celý můj život. Po mnoha letech jsem se s ním osobně setkal ve švýcarském Lucernu a mohl jsem mu za to i osobně poděkovat.\nJak k tomu vlastně došlo? Ještě doma jsem se dozvěděl, že poslední film natočil Reeves v roce 1967 a potom jej ta herecká "sláva" přestala bavit a věnoval se především osobním zájmům s manželkou po boku, a to životu na ranči a chovu nádherných koní. Herecká sláva ho i přes velkou vzdálenost od Hollywoodu nadále pronásledovala, a tak se oba rozhodli dočasně žít ve švýcarském, moc pěkném a klidném městečku Lucern, kde je nikdo neobtěžoval. No a v zimě 1972 nějak můj kamarád Dušan Bylinský zjistil jak jeho adresu, tak i telefon. Se svojí znalostí angličtiny mu zavolal, byl ale slušně odmítnut. Bylo mu řečeno, že oni se všemi interview už skončili a nebudou dělat žádnou výjimku.\nTo by ale nebyl Dušan Dušanem, aby to vzdal. Odjel do Lucernu osobně, tam koupil květiny a jel přímo za paní Aline Reeves (polského aristokratického původu). Využil znalosti polštiny a vysvětlil, že máme zájem jen Stevovi poděkovat, jakým byl pro nás v mládí vzorem. A tak když paní Aline zjistila, že nejsme žádní lovci senzací, přemluvila manžela. Telefonicky nám pak jen předala termín setkání. O pár dní později jsme se tak mohli konečně setkat se svým vzorem v životní velikosti.\nPřicházel k nám elegantní, vysportovaný, velmi sympatický 46letý muž a už z dálky se usmíval, když zjistil, že jsme to my, kdo na něj čeká. Po vzájemném představení jsme si tedy Steve, Dušan (překládal), moje manželka Alice, dcerka Andrea a já šli sednout do útulné kavárničky. Byly to dvě nezapomenutelné hodiny zajímavého rozhovoru. Přešli jsme postupně od tématu Stevova oslovení přes věnování knihy Vysoké Tatry až po popsání našeho příchodu do Švýcarska během emigrace, včetně současné práce. Všechno ho velice zajímalo a později přešlo téma i na bodybuilding. Vycítili jsme, že Steve - jeden z nejúžasnějších bodybuilderů všech dob, který byl vzorem miliónům mladých kluků - je zklamaný a smutný z vývoje kulturistiky. Už tehdy v roce 1972 ovlivněném chemií jako by tušil, kam půjde její vývoj dál. Také mluvil o tom, že není smyslem života přechodná sláva díky herectví, ale být šťastný ve svém prostředí a tím, co dělá, hlavně poctivě. A pokud možno být zároveň ve společnosti příjemných lidí. To vše je nejkrásnější na životě. Vyzařovala z něj úžasná dobrota a člověk se cítil v jeho společnosti neuvěřitelně příjemně, jako by ho znal velice dlouho. V podstatě ano, ze všech těch fotek a filmů, které ovlivnily milióny mužů a žen. A my ho zažili na "vlastní kůži".\nVždy, když si na toto a pak ještě další dvě setkání se Stevem vzpomenu, tak si uvědomím, že se mi tehdy splnil jeden z mnoha dalších, taktéž splněných snů. Ovlivnil můj život. Steve Reeves je jedním z neúžasnějších lidí minulého století a musím zdůraznit, že je podle mě stále ideálním vzorem pro ty kulturisty, pro které je bodybuilding životním stylem.\nPorovnávat začátky kulturistiky v ČSSR s kulturistikou v tehdy vyspělých zemích je velmi těžké, protože v době mých začátků v roce 1957 se u nás o kulturistice vědělo opravdu velice málo - vlastně skoro nic. Velkou náhodou se mi v březnu 1957 dostal do rukou americký časopis Muscle Power, ve kterém jsem na fotkách poprvé uviděl elegantního Steva Reevese s úžasným charismatem. To na mě tak silně zapůsobilo, že dnes mohu klidně říct, že mi Steve změnil celý můj život. Po mnoha letech jsem se s ním osobně setkal ve švýcarském Lucernu a mohl jsem mu za to i osobně poděkovat.\nV časopise byly fotky nebo i kresby různých cviků, tak jsem viděl, s jakými činkami a nářadím se cvičí. Začal jsem si představovat, s čím bych vlastně mohl cvičit, protože malé nakládací činky u nás byly neznámým pojmem. Ty pevné s velkými koulemi různých velikostí a vah se nikde nedaly sehnat, o speciálních lavičkách ani nemluvě. Tak mi nezbylo nic jiného než začít improvizovat. První moje náčiní, které mělo "jakous takous" váhu a dobré držátko, byl vysavač (kovový, díky tomu měl slušnou váhu). O pár dní později jsem od kamaráda, který pracoval v tiskárně, vyžebral dva olověné pláty. Měly také tvar dobrý na uchopení a každý vážil asi 8 kilogramů. Posloužily mi jako jednoručky, takže jsem měl možnost provádět cviky, které jsem okoukal z amerického časopisu - dokonce i vleže na "šamlíku" (malá nízká lavička). Protože se váha nedala měnit, pomohla mi kompenzace počtem opakování - výsledek byl po dalších třech měsících i za těchto primitivních podmínek doslova neuvěřitelný. I dnes mi po 52 letech potvrzuje, že kdo opravdu chce, dokáže dosáhnout velmi mnoho i přes špatné podmínky. Tento poznatek platí vždy i pro vše ostatní.\nMoc mi pomohlo seznámení s Mikim Červeňanským počátkem léta 1957. Byl sice postavou nižší, ale moc šikovný a ovládal gymnastické cviky. Společně jsme začali vymýšlet, jak by se dalo cvičit na koupališti. Ze dřeva jsme udělali "přenosnou šibenici" s kladkou, kterou jsme vždy připevnili na zábradlí. Pak jsme jen zavěsili vědro naplněné pískem z dětského hřiště a mohli jsme provádět plno cviků s kladkou.\nSvým počínáním jsme samozřejmě vzbudili velký zájem - každý to chtěl vyzkoušet. Brzy se k nám přidali další kluci. V zimě jsme cvičili v oddíle vzpěračů TJ Dozab (Tělovýchovná jednota - Dopravní podnik Bratislavy), kde byly kvalitní velké i malé činky - pevné s koulemi. Tři tréninky týdně však byly málo, a tak jsme chodili i do oddílu zápasníků TJ Dunajplavby. Tam měli velkou olympijskou činku. S kotouči jsme nahrazovali cviky určené pro malé činky. Tímto způsobem jsme "přezimovali".\nKdyž se pak oteplilo, mohli vzpěrači trénovat v Petržalke dokonce i venku a v podstatě každý den, což nám vyhovovalo. Ke konci léta 1958 jsme začali přemýšlet, kde bychom sehnali vlastní místnost pro cvičení. Protože byla většina party z Bělehradské ulice a jejího okolí, podařilo se zajistit větší část jedné z místních sušáren. Museli jsme ji jen rozdělit vestavěnou stěnou. Vznikla tak naše první posilovna, která nesla už na jaře vlastní jméno - "Činkárna na Bělehradské". Později jsme založili i kulturistický oddíl u TJ Lokomotivy Bratislava, a tak jsme mohli cestovat vlakem na soutěže a první exhibiční vystoupení zadarmo. Dokonce i do zahraničí. Osobně jsem tréninkem strávil tisíce hodin a během každého z nich jsem zvedl 30 až 40 tun. Takových tréninků jsem měl 6 týdně, a to po deset let (v letech 1958 - 1968).\nTrochu jsem se rozpovídal, ale jedině tak lze osvětlit mladší generaci naše začátky. Byla to opravdová doba kamenná, a to z každé stránky. Ať už z hlediska vybavení, prostorů, znalostí, stravování a zkrátka všeho, co ke správnému tréninku patří. Kromě toho jsme byli tehdejším režimem ocejchováni jako "vyznavači kapitalisticko-imperialistického sportu a způsobu života". Proto nebylo naše sledování příslušníky veřejné bezpečnosti ničím neobvyklým.\nNa druhé straně jsme měli jednu obrovskou výhodu vzhledem k ostatním zemím. Tehdejší mládež se do cvičení doslova zbláznila, a to moc sympatickým způsobem. Ve městech vyrůstaly malé posilovny téměř v každé ulici ve velmi primitivních podmínkách a mnohokrát v hospodských prostorách. Ti šikovnější začali vyrábět malé nakládačky, různé lavičky a stroje na cvičení. Druzí zase sháněli vhodné místnosti na cvičení a ostatní se slovníkem v ruce překládali z angličtiny tréninkové metody z toho mála zahraničních časopisů, které se k nám dostaly. Dnes je po mnoha letech patrné, že právě malé skupinky sportovců položili i přes krušné období základní kámen kulturistiky v Československu. Kromě toho jsme zřejmě byli i vzorem pro ostatní v dalších zemích socialistického bloku.\nPodmínky tehdy nebyly vůbec lehké, jak kvůli politické situaci v ČSSR, tak i kvůli nedostatku informací, možnosti cvičení v provizorních posilovnách a v podstatě bez dnes již naprosto běžných doplňků stravy. Zkuste popsat jeden tehdejší tréninkový den včetně toho, s čím jste cvičili a co jste jedli.\nV prvních letech jsme o tréninkových metodách věděli opravdu málo a co jsme se dozvěděli jen z několika amerických časopisů, byly útržky. Byli jsme doslova samouci, kteří vyzkoušeli vše, co se dalo, a přes prvotní malé znalosti jsme dosahovali slušných výsledků. Věděli jsme, že je potřeba především silná vůle, ale o důležitosti stravy jsme netušili vlastně absolutně nic! To, že má strava minimálně z padesáti procent podíl na úspěchu v závodní kulturistice, jsme se dozvěděli až po dlouhém čase. Můj trénink probíhal první tři měsíce ve vlastním pokoji, aniž by o tom někdo věděl. Když jsem se pak poprvé objevil na koupališti, všichni kamarádi a známí nemohli uvěřit, co se z 68kilogramového hubeňoura (při výšce 186 cm) stalo. To bylo otázek a vysvětlování. A jak už jsem uvedl, brzy se přidávali další. Trénink byl založený v počátcích na zařazení minimálně dvou cviků na svalovou partii, přičemž jeden měl vždy 3 až 5 sérií a každá série 6 až 12 opakování. Od začátku jsme dělali velkou chybu, protože jsme se domnívali, že čím více budeme cvičit, o to rychleji budeme úspěšní a svaly rychleji porostou. Proto jsme zanedbávali poměr mezi tréninkem a odpočinkem. Hnala nás obrovská ctižádost se vyrovnat tehdejším kulturistům známým jen z fotek. O stravování a důležitosti bílkovin, vitamínů, minerálů a dalších doplňků jsme neměli ani ponětí. Jedli jsme jen to, co bylo doma na stole. Na množství jídla se často podepsaly i finanční důvody. Takže pokud bych měl popsat začátky tréninku, byla to především improvizace a zkoušení jednotlivých cviků. Dnes se na to vše dívám s úsměvem, ale na druhou stranu mě zpětně fascinuje tehdejší elán do cvičení. Opravdu stačí mít jen silnou vůli, trochu talentu - vše ostatní už se dá koupit.\nV roce 1968 jste se stal historicky prvním absolutním mistrem ČSSR v kulturistice, konaném v Bratislavě. Kolik kilogramů jste tehdy vážil? Na jaké své partie jste byl hrdý, s jakými jste nebyl moc spokojen? Koho jste považoval za velkou konkurenci?\nNa prvním Mistrovství ČSSR v kulturistice jsem při výšce 186 cm vážil jen 87 kg a ačkoli jsme měli výškové kategorie, tělesná váha hrála svoji roli. Podle ní se určoval limit ve dvou silových disciplínách, kterými byly tlak s velkou činkou v lehu a dřep s činkou vpředu na ramenou. Každý závodník měl 3 pokusy a kdo v nich limit nesplnil, ten se do soutěže nekvalifikoval. To byl poslední kompromis pro tehdejší funkcionáře tělesné výchovy, aby oni byli spokojení a my jsme mohli mistrovství uspořádat.\nNa tomto prvním mistrovství hned několik závodníků, myslím, že asi sedm, nesplnilo předepsané silové limity. Ale musím říct, že už tento kompromis byl obrovským úspěchem, protože všechny dosavadní soutěže byly založené na větším podílu silového ohodnocení. To znamená 40 % celkových bodů obsahovala silová část a 60 % estetická. Silný závodník se slabší postavou se pak mohl dobře umístit na úkor výborně estetického kulturisty.\nPrvní den se dopoledne odehrály kvalifikace na silové limity. Odpoledne se konala první část estetiky, tj. hodnocení celkového dojmu postavy, svalstva a symetrie v uvolněném postoji a ze všech stran a poté i při několika předepsaných pózách se zatnutým svalstvem. Druhý den večer proběhla ve druhé části před obecenstvem volná sestava za doprovodu hudby.\nJe těžké ohodnotit, se kterými partiemi jsem byl spokojen. "Bratislavská škola" (pokud tomu tak mohu říkat) měla hlavně borce s výborně rozvinutým prsním svalstvem, myslím, že i já jsem mezi ně patřil. Protože jsme od počátku roku 1957 neměli žádné vyhlídky na soutěže, dělali jsme kromě kulturistiky i jiné sporty, což samozřejmě ovlivnilo náš trénink. Já jsem musel být například při volejbalu, kterému jsem se věnoval v letech 1954 - 1963, hodně mrštný při až akrobatických rybičkách a bylo nutné mít dobrý odraz při smečování. Potřeboval jsem se odrazit minimálně 60 cm od země, a proto byl můj kulturistický trénink zaměřen nejen objemově. Zkrátka byl vždy přizpůsoben jiným sportům, což mi vydrželo až dodnes.\nMoje poměrně krátká závodní činnost v kulturistice začala v podstatě v listopadu 1964, kdy se u nás uskutečnily oficiálně první kulturistické závody "Velká cena Mladé gardy" (vysokoškolská kolej) v Bratislavě, a skončila květnovým Mistrovství ČSSR v roce 1968. Takže trvala vlastně 3,5 roku. V té době byli mými největšími konkurenty v mé výškové kategorii Ing. Ivan Uríček a v kategorii nižší Juraj "Mackie" Pipasík. Oba moji tréninkoví partneři. K dalším konkurentům patřili ještě Ing. František Pánek z Mariánských Lázní, Pepík Bartoš z Prahy, Ladislav Kléri z Košic a Ing. arch. Peter Uríček - též z naší činkárny, tou dobou byl ještě juniorem.\nNaše parta z posilovny na Bělehradské ulici dříve veslovala na osmiveslici na Dunaji, a to pod vedením trenéra Borise Reiskupa (6. místo na olympiádě v Melbourne 1956), což bylo časově velice náročné. Už jen se dostat do Petržalky, ať "propelerom", nebo přes jediný most, vyzvednout loď z loděnice, donést na vodu, odtrénovat a potom zpátky vrátit, umýt, usušit a uložit. Už tak je to dlouhé na popsání, natož to i udělat. Když pak Boris, se kterým jsem si velice rozuměl, tragicky zemřel na Roháčích v lavině, skončili jsme s veslováním, i přesto, že vedle kulturistiky bylo fajn odreagováním ve skvělé partě. Jak u nás kulturistika začala získávat nadějnou budoucnost, věnovali jsme jí i my více svého času. Většina z nás ukončila studia (já v roce 1962) a začala pracovat. Oženil jsem se, šel na vojnu a zakrátko se nám narodila dcera. Měl jsem tím pádem méně času, a proto jsem se i já začal více věnovat především činkám.\nJaká byla atmosféra samotné první soutěže a jak se první úspěch promítl ve Vašem soukromém životě? Jak vypadaly tehdy vztahy mezi soutěžícími?\nAtmosféra na první oficiální soutěži v ČSSR, která se konala koncem listopadu 1964 ve společenském sále vysokoškolského internátu Mladá garda v Bratislavě, byla skvělá, což pomohlo k rozvoji a dalšímu úspěchu kulturistiky v ČSSR následujících let. Popravdě, ten úspěch už trvá 45 let. Tehdy se setkalo mnoho registrovaných i neregistrovaných kulturistů z celé republiky, bylo to vlastně první velké setkání sportovců se stejnou "vlnovou délkou", kteří byli šťastní, že byl u nás jejich sport konečně po sedmi letech zápasu oficiálně uznán.\nVztahy mezi soutěžícími byly v té době velmi dobré. Ačkoliv jsme byli konkurenty, byli jsme v první řadě přátelé, kteří se sice navzájem kritizovali, ale tím si vlastně pomáhali. Měli jsme upřímnou radost jak z úspěchů vlastních, tak i těch druhých. Tehdy vznikaly úžasné vzpomínky na celý život...\nAbsolutní vítězství na republice, následující fotky v novinách a časopisech a záběry v kinech a televizních zprávách byly zřejmě rozhodující pro to, že mě na Barrandově zaregistrovali a pozvali na casting do filmu "Kdo chce zabít Jessii?" Dokonce nejen tam. Během mého zaměstnání jsem měl také možnost psát články do různých časopisů o tréninkových metodách, přednášet na školeních trenérů a rozhodčích. Stal jsem se i spoluautorem (Jozef Bača, Alexander Bačinsky, Braňo Bohuš, Milan Jablonský, Juraj Višný) velice úspěšné knihy o kulturistice, která vyšla v letech 1965 - 1968 ve třech vydáních (dokonce i v ruštině) v celkovém nákladu 71 tisíc knih a stala se tak "přes noc" biblí nejen pro kulturisty, ale i pro účely posilování v jiných sportech.\nKromě spoluzakladatelství kulturistiky v ČSSR jste se zapsal i do československého filmu prostřednictvím již zmíněného snímku "Kdo chce zabít Jessii?" (1966) a "Objížďka" (1968). Jak jste se vlastně k filmu dostal?\nKoncem roku 1964 jsem po vítězství v první soutěži v Mladé gardě dostal z pražského Barrandova dopis, ve kterém mi nabídli možnost účasti na castingu do jednoho českého filmu. Odepsal jsem, že jsem pro každou legraci, takže proč ne. Za několik dní za mnou do Bratislavy přijel producent připravovaného filmu a s ním i asistent režie. Po dlouhém rozhovoru mě pozvali na první výběr, kde se tehdy sešlo dvacet urostlých, dobře vypadajících mužů. Vzali nám míry, vyzkoušeli na nás různé kostýmy a nafotili nás ze všech stran. Nakonec nás po individuálních pohovorech propustili s tím, že nám osobně odepíší. Až později jsem se dozvěděl, že měli fotky celkem asi dvou set dobře urostlých sportovců, ze kterých udělali užší výběr.\nKrátce nato mi přišlo další pozvání na Barrandov a to už jsme v šatně ateliérů stáli jen tři kandidáti. Na každého z nás už čekal na míru ušitý kostým supermana, ve kterém jsme absolvovali kamerové zkoušky. Každý zvlášť, za zavřenými dveřmi. Chtěli po mně, abych v místnosti, která představovala kuchyň, poshazoval a rozbil vše, co mi přišlo pod ruce, podobně jako pak ve filmu. Potom jsem měl vyskočit z okna ve druhém poschodí, chytit se asi dva metry vzdáleného lana a sešplhat dolů. To bylo vše. Co dělali druzí dva kandidáti, netuším. Po převlečení se s námi rozloučili s obligátním: "Výsledek vám sdělíme písemně." Než jsem však vyšel z budovy ateliérů, přiběhl ke mně kameraman Jan Němeček, chytil mě za rameno a zašeptal mi: "Juro, ty tu roli supermana máš!" Jeho slovům jsem uvěřil ale až po natočení několika dalších scén s mojí účastí...\nNiekedy ma tak napadne, že čo by bolo, keby?\nPak jsem ještě před svou emigrací (6. září 1968) hrál během roku 1967 v několika televizních filmech, jako byly "Povídky O´Henryho", a v roce 1968 v české filmové veselohře režiséra Josefa Macha "Objížďka".\nFilm "Jessii" chtěla ještě jednou po mnoha velkých úspěších natočit americká filmová společnost, přičemž by zůstalo stejné obsazení komiksových postav, tj. Olga Schoberová, Karel Effa a já. Všechno bylo už připravené včetně nového scénáře a s natáčením se mělo začít na podzim 1968 v New Yorku. V důsledku událostí v srpnu 1968 však padl celý projekt do koše. "Niekedy ma tak napadne, že čo by bolo, keby?"\nNejvíce jste asi znám právě díky zmíněnému filmu "Kdo chce zabít Jessii?", kde jste ztvárnil roli Supermana po boku moc krásné Olinky Schoberové. Jaké byly mezi vámi vztahy? S kým z herců jste nejlépe vycházel?\nKdyž už mluvíme blíže o filmu "Kdo chce zabít Jessii?" režiséra Václava Vorlíčka, je nutné připomenout, že film získal v roce 1966 na IV. mezinárodním festivalu vědecko-fantastických filmů v italském Terstu 1. cenu, tzv. "Zlatý asteroid". Vzápětí pak na XIX. festivalu ve švýcarském Locarne, kde se účastní jen nejlepší filmy natočené za posledních 6 měsíců, dostal cenu Macka Senetta a měl velký úspěch jak u obecenstva, tak na dalších festivalech v mexickém Acapulcu, Moskvě a Karlových Varech, kde film promítali mimo soutěž. Možnost hrát ve filmu byla pěknou epizodou v mém životě. Byla to pro mě coby architekta technického oddělení ve Slovenském národním divadle v Bratislavě i zajímavá zkušenost při poznání procesu výroby filmu, práce režiséra, kameramanů a dalších spolupracovníků televize a filmu. Kromě toho jsem se seznámil se spoustou známých a populárních herců, jakými byli například Dana Medřická, Vlasta Chramostová, Karla Chadimová, Jiří Sovák, Vladimír Menšík, Rudolf Hrušínský a samozřejmě moji dva komiksoví partneři Olinka Schoberová a Karel Effa, se kterými jsem vytvořil skoro nerozlučnou trojici. Všichni patřili do elity českého filmu a kromě toho to byli i mimořádně milí a vtipní lidé. Od prvního okamžiku mě mezi sebe přijali a ve všem mě podpořili. Dodnes vzpomínám na všechny ty zajímavé a veselé zážitky a moc pěkné chvíle.\nPři předběžném telefonátu s Vámi jste mi zmínil své kontakty na pana Pipasíka a v té souvislosti i na Sylvestera Stalloneho. Dostal jste ještě někdy po emigraci nabídku nějaké filmové role?\nNe přímo ve filmu, ale krátce po mém příchodu do Švýcarska jsem dostal možnost nafotit reklamní fotky pro jedno velmi známé pivo. Ležel jsem na nich ležérně na boku úplně nahý a jen intimní partie mi zakrýval velký 1,5litrový "krígel piva" s pěknou pěnovou čepičkou. Dostal jsem za to dobře zaplaceno. Reklama a nápad na ní měl tak velký úspěch, že jej od společnosti odkoupila velká reklamní firma. Do puntíku ho pak zopakovala se slavným americkým hercem Burtem Reynoldsem. Jeho fotka se potom stala slavnou po celém světě, zatímco moje letěla do odpadkového koše. A protože jsem už na takovéhle "srandičky" neměl náladu, věnoval jsem se plně svým architektonickým návrhům.\nKdybyste zpětně prohledal své fotografie, telefonní kontakty a vzpomínky, s jakými velkými osobnostmi jste měl možnost se ještě setkat a blíže je poznat?\nMým největším vzorem byl od počátku elegantní Steve Reeves. Obdivoval jsem ale ještě i další, například Rega Parka, Arnolda Schwarzeneggera, Franka Zaneho a Serge Nubreta. Byli to všichni velmi estetičtí a souměrně působící kulturisté nejen během soutěže. Byli rozeznatelní podle postavy, aniž byste viděli tvář. Jsem rád, že jsem měl možnost se setkat během svého života i s jinými hvězdami kulturistiky, sportu a filmu. Mít například tu čest se seznámit se Stevem Reevesem, Arnoldem, Frankem i Sylvestrem...\nZajímá Vás, jak se legendární Juraj i ve svém pokročilém věku stále udržuje? Jaké si nese cestovatelské\nzážitky z více než sta navštívených zemí, nebo na který svůj architektonický výtvor je nejvíce hrdý?\nPočkejte si na druhou část rozhovoru, kterou Vám přineseme v některém z následujících dnů!\n11.03. 21:18 MaXimus2 - tak to klobouk dolů...všechny fotky super..a rok 2007 nemá.. +2\n18.01. 09:39 prophetx1 - článek dobrý, nevěděl jsem,že J. Višný je čech. +2\n17.01. 23:14 david.lee.hat - Tyhle članky jsou super,těšim se na dalši *79* +2\n17.01. 21:38 spider1029 - suhlasim ze ta 15 mesacna premena je neuveritelna... a to .. +2\n17.01. 15:51 mrolympiais - ta proměna za 15 měsíců je ohromující, někdo by tohle nezv.. +3\n17.01. 11:48 Lunreal - Ja netvrdim ze je to v prvni den treninku, je mi jedno kol.. -2\n17.01. 11:37 axxa - -- Příspěvek porušil pravidla diskusí (vulgarita a osobní.. -2\n17.01. 11:20 Pipo - když je druhá fotka `Po 15 měsících tréninku` nemusí to hn..\n17.01. 09:59 Lunreal - Jste si jisti ze ta fotka je jen 15 mesicu vzdalena od te .. -2\n16.01. 22:48 Fugin - opravdu pěkné +2\n16.01. 16:25 mustang - pěkný článek!*79* +3\n16.01. 16:03 I.N.G. - Výborný článek a vzpomínky na hardcore začátky kulturistik.. +5\n16.01. 15:26 J.K - na té fotce z 2007 je tam dost podoba se sylvestrem stallo.. +1\n16.01. 14:10 CZEBLADE - ..mazec, tesim se na pokracovani*2* +5\n16.01. 14:08 pixla - super clanek chtel bych se zeptat zda by bylo mozne pridat.. +4\n16.01. 13:38 JoeC - Na té fotce z roku 2007 vypadá na svůj věk hodně dobře. Re.. +4\n16.01. 13:21 J.K - Parádní článek, jak vidím, nebylo to v té době lehké něco .. +3\n16.01. 13:18 strudlik - *79* +4\n16.01. 13:06 jari - LEGENDA +4


Sarah Fergusonová myslela na sebevraždu - iDNES.cz\n20. září 2018 12:16, aktualizováno 12:16\nVévodkyně z Yorku Sarah Fergusonová (58) přiznala, že pomáhat dětem jí v temných chvílích, které zažívala po rozvodu s manželem, zachránilo před sebevraždou. Promluvila i o svém kontroverzním rozhodnutí z minulosti, díky kterému se stala lepší matkou.\nSarah Fergusonová (Classic Brit Awards 2018, Royal Albert Hall, Londýn, 13. 6. 2018) | foto: Profimedia.cz\nFergusonová přiznala, že si před lety prošla peklem. Když se s manželem, britským princem Andrewem (58), rozešli, měla psychické problémy a bála se vycházet ven z domu. V těchto chvílích myslela na nejhorší.\n„Byly chvíle, kdy jsem nechtěla vycházet ani ven z místnosti. Jedna moje přítelkyně mi sdělila, že kdykoli za mnou šla do místnosti, měla strach, že mě najde, jak se pokouším o sebevraždu,“ uvedla vévodkyně v rozhovoru pro pořad London’s China Exchange.\nFergusonová se v roce 1992 navzdory nevoli královské rodiny vydala do Polska, kde se setkala s dětmi umírajícími kvůli tamnímu extrémnímu znečištění ovzduší. Polsko patří mezi země s nejhorším znečištěním ovzduší v Evropě, zejména z hlediska zamoření jemným prachem a rakovinotvorným benzo(a)pyrenem. Situace tehdy vedla k jedné z nejvyšších úmrtností dětí v Evropě.\n„Nikdy nezapomenu na mladou dívku Anyu, se kterou jsem se tehdy setkala. Umírala na rakovinu. Byla jednou z mnoha dětí, které velice trpěly. V té době nebyly dostupné potřebné léky, chyběla anestetika a jedna jehla na chemoterapii byla používána pro všechny pacienty,“ popsala.\nV roce 1992 bylo rozhodnutí Fergusonové mnohými považováno za kontroverzní. Ona sama je ráda, že se nenechala odradit přístupem a radami královské rodiny. Jak sama říká, tento silný zážitek ji následně přiměl k založení první vlastní charitativní organizace.\n„Díky cestě do Polska jsem získala mnohem větší rozhled a schopnost dívat se na věci z více úhlů. Moje babička vždy říkávala: Když jsi na dně, jdi a udělej dobrý skutek pro někoho jiného. Opravdu to pomáhá. Zachránilo mě to nejspíš před nejhorším. Jsem díky tomu lepší matkou svým dvěma dcerám Beatrice (30) a Eugenii (28),“ říká bývalá žena prince Andrewa.\n12.července 2018 v 17:42, příspěvek archivován: 04.září 2018 v 11:03\nTo se mi líbí Komentáře (253)\nPrincezna Eugenie poděkovala matce za záslužnou práci a pomoc dětem na sociálních sítích. Na svůj Instagram nasdílela fotku Fergusonové s dětmi z její nedávné návštěvy v Nepálu a informovala o sloučení charitativních organizací Children in Crisis a Street Child UK. „Budeme společně usilovat o to, aby všechny děti měly šanci získat vzdělání,“ napsala princezna Eugenie.\n„Nová charitativní organizace bude pomáhat napříč deseti zeměmi a nadále bude expandovat. Já budu její patronkou a Beatrice a Eugenie se stanou ambasadorkami,“ oznámila Fergusonová.\nZavzpomínala i na svou švagrovou, princeznu Dianu, která jí stále velmi chybí. „Postrádám ji, byla s ní taková legrace. A byla by moc pyšná na své dva syny,“ dodala vévodkyně z Yorku.\nTémata: Sarah, vévodkyně z Yorku, charita, rakovina, sebevražda, Rozvod, vévodkyně, Polsko, Poradna: Rakovina, Poradna: Rozvod, Princezna Eugenie


Veselý nezachránil Fenerbahce v Eurolize před nadílkou od Olympiakosu — Míčové sporty — ČT sport — Česká televize\nVeselý nezachránil Fenerbahce v Eurolize před nadílkou od Olympiakosu\n1. 2. 2018 23:02, autor: ČT sport\nPo pěti výhrách za sebou přišla tvrdá porážka. Basketbalisté Fenerbahce Istanbul podlehli ve 21. kole Evropské ligy v Řecku Olympiakosu Pireus vysoko 70:95. V sestavě poraženého celku nechyběl Jan Veselý, který v tomto ročníku teprve popáté v této soutěži nedal dvouciferný počet bodů.\nČeský basketbalista v týmu tureckých obhájců titulu zaznamenal osm bodů, pět míčů doskočil a na dva koše přihrál. Lepším střelcem mezi jeho spoluhráči byl v repríze loňského finále jen autor 24 bodů Ali Muhammed.\nFenerbahce, které mělo už po úvodní čtvrtině šestnáctibodovou ztrátu, neuspělo po sérii pěti vítězství a na druhém místě tabulky má nyní stejnou bilanci jako třetí Olympiakos (35 bodů). O tři body víc bodů má první CSKA Moskva.\nBasketbalisté Barcelony v Eurolize prohráli s Milánem\nOlympiakos Pireus - Fenerbahce Istanbul 95:70 (za hosty Veselý 8 bodů, 5 doskoků, 2 asistence), Anadolu Efes Istanbul - Valencie 82:66, CSKA Moskva - Real Madrid 93:87, Žalgiris Kaunas - Maccabi Tel Aviv 99:84, FC Barcelona - Milán 81:83.