Reportáže pro deníky Bohemia\nExpedice nazvaná „Sidecar Ride 2008“ povede Evropou, přes Německo, Itálii, Francii do Španělska, odkud se Zdeňkův bavorák se sidecarem Velorex i Hošťálkova doprovodná Yuki přeplaví trajektem do Tangeru. Trasa Marokem pak bude směřovat vnitrozemím na jih, přes Fes do Ar Rachidie a přes Marákeš se stočí do Casablanky. Odtud pak zpět po pobřeží do Tangeru. Oba motocykly absolvují přejezd pohoří Atlas a na své cestě se dostanou i do míst, která projel ve třicátých letech s malou aerovkou „cililink“ legendární český cestovatel a novinář F.A. Elstner.\nMyšlenka adrenalinové motocyklové cesty, uspořádané pro celoživotně postiženého člověka, vznikla původně mezi kamarády Jiřím Ledínským, Janem Žlábkem a Radkem Krieglerem z pražského motocyklového BMW klubu. Ledínský dal k disposici svého bavoráka, ke kterému společně v pražském Carservisu připojili upravený sidecar Velorex, stejný, s jakým Hošťálek před třemi lety projel trasu z Českých Budějovic do vzdáleného Pekingu a zpět. Sidecar je upraven tak, aby v něm bylo dost místa pro Zdeňka i pro jeho invalidní vozík. Celý projekt od samého začátku podporoval ředitel Jedličkova ústavu, pan doktor Jan Pičman, záštitu převzal i zástupce hejtmana jihočeského kraje, Mudr. Vladimír Pavelka a sponzorsky podpořil jihočeský Motor Jikov, Roděj polyuretan a J. Mrázek.\n„Hlavním smyslem cesty, říká Hošťálek, bude v následujících třech týdnech dopřát opravdové cestovatelské zážitky a motocyklový adrenalin člověku, pro kterého by jinak cestování na motocyklu nebylo možné. Ačkoliv je Zdeněk Krupička navzdory svému handicapu sportovně založený, hraje úspěšně sledge hokej, sám by takovou cestu nemohl absolvovat. Ne, že by řídit motocykl se sidecarem po určitých úpravách nedokázal, ale naše zákony takto postiženému člověku nedávají šanci regulérně získat řidičský průkaz. Zdeněk se tudíž poveze v sajdě a řidiče mu bude dělat Radek Kriegler. Já jedu s sebou, abych během cesty pomáhal a psal z ní průběžně reportáže. O tom, jak může takovou cestu absolvoval celoživotně postižený člověk, i o tom, že upoutáním na kolečkové křeslo aktivní život nemusí končit.“\nZahájení jízdy „Sidecar Ride 2008“ bude mít ovšem ještě jeden důležitý aspekt: dávno se ví, že v Americe, v Německu, Švýcarsku i v dalších zemích se každoročně pořádají „Love Ride“ – benefiční jízdy motorkářů, při jejichž příležitosti se vybírají příspěvky na konto tělesně postižených. U nás bude, při příležitosti startu Zdeňka Krupičky na jeho vysněnou jízdu do Casablanky, odmávnut nultý ročník naší, české, Love Ride 2008. A tak mají všichni motorkáři šanci vytáhnout motorky z prochladlých garáží a přijet v 10. hodin na pražský Strahov, vyjádřit své sympatie postiženým a potřást před odjezdem rukou a popřát štěstí Zdeňku Krupičkovi, i jeho řidiči Radkovi. A my se můžeme, na stránkách Deníku, opět těšit na pravidelné reportáže Petra Hošťálka z jejich společné cesty.\nČlánek pro Motoxpress\nSide Ride 08\nZačalo to tím, že jsem si na jaře 2008, při procházení každoroční pražské výstavy Motocykl, všiml u exposice firmy Wunderlich bavoráka se specielně upraveným sajdkárem Velorex. Ta kombinace mě okamžitě zaujala. Jednak proto, že stejný sajdkár jsem použil k mé Kawě W 650, když jsem se s ní vydával na cestu z Budějovic do Pekingu a následně do Paříže. A jednak proto, že vedle tohohle BMW R 1150 R se psalo, že má před sebou cestu z Prahy do Casablanky, kam má vézt jakéhosi postiženého. Složený invalidní vozík byl připoután na extra plošince mezi mašinou a sajdou…\nVzápětí na mě vykoukl z pozadí stánku autor a majitel vystavovaného stroje a já s překvapením zjistil, že to je můj dlouholetý kamarád Jirka Ledínský z pražského BMW klubu. Dozvěděl jsem se, že on tuhle akci jen podporuje. Z časových důvodů jet nemůže, ale je ochoten svého bavoráka pro připravovanou akci půjčit. Za řidítky prý bude nějaký Radek Kriegler, který to celé vymyslel a oním postiženým, který se má vézt v sajdě, bude nechodící Zdeněk Krupička.\nS Ledínským jsme ještě chvíli popovídali, vyměnili si pár poznámek, co by to možná ještě potřebovalo (přeci jen pár zkušeností jsem za třicet tisíc kilometrů s Velorexem nasbíral) a pak se rozešli s tím, že kdyby bylo třeba, tak pomůžu.\nUž jsem na celou záležitost zapomněl, když mi nečekaně zazvonil v kapse mobil. Ozval se v něm Radek Kriegler, že se musíme okamžitě sejít, ještě ten samý den! Expedice Sidecar Ride 08 do Maroka startuje už za týden a oni počítají s tím, že pojedu s sebou! Chtěli by, abych dělal doprovod, posílal z cesty reportáže a až dobrodružství skončí, napsal o tom knížku. Protože okamžitě se sebrat a vyrazit do Prahy se mi nehodí, svoluji, že si dáme sraz napůl cesty, v Táboře. Dodělávám práci, u které hoří termín – a najednou mám na krku žhavý termín další!\nVyrazit na třínedělní cestu do Maroka znamená v první řadě sehnat peníze. Pomáhají mi osvědčení sponzoři, dva kamarádi z Budějovického Oldtimer-clubu, Motor-Jikov, Krajský úřad a pár dalších. Pak by to chtělo motorku. Samozřejmě bych mohl vzít některou z těch, se kterými jsem jel cesty předchozí, ale pak mě napadá zavolat do Yuki. Vysvětluji kam a proč máme jet a z telefonu se stručně ozývá, že mám druhý den přijet. Nová motorka prý bude v průhonické prodejně připravená!\nNa cestu dostávám Yuki LF 400 Darker, čínskou kopii známé Yamahy Virago. S ing. Jirkou Sudíkem, šéfem firmy, se domlouváme na absolvování dlouhodobého testu, jehož úvodem bude právě připravovaná cesta do Maroka.\nDarker má dvouválcový motor do V, obsah 400 ccm, pětirychlostní převodovku a kardan, vše v rozumných rozměrech. Není to žádná obří obluda, je celkem svižný a díky svému původu by hlavně měl být spolehlivý. Ve své kategorii býval totiž čopr Virago pro své vlastnosti jednoznačně nejprodávanějším strojem v Evropě…\nU firmy Moto S&P v Berouně mě sponzorsky vybavují třemi kufry Giwi a plexisklem, místo originálních vysokých „opičích řidítek“ montuji řidítka sportovnějšího tvaru, pak do kufrů nabaluji vše potřebné a nový foťák Olympus k tomu – a může se vyjet!\nZ Prahy startujeme s obrovským doprovodem harleyářů z HOGu a kluků na nejrůznějších BMW, sjeli se, protože náš odjezd má být první českou, vlastně nultou, Love Ride. Doslovně přeloženo Jízdou lásky, tedy akcí, na které by se v budoucnu měli každoročně sjet motorkáři, aby mezi sebou vybrali peníze na kamarády, kteří přesedlali ze svých motorek do vozíčků pro postižené. Nebo, pokud měli štěstí ještě míň, pro jejich pozůstalé rodiny. Účast je nečekaně vysoká, ale iluze stranou. Jsme v Česku, možná se sjelo tolik lidí proto, že napoprvé se ještě nevybírá…\nZačínáme Mnichovem. V plánu máme návštěvu firemního muzea BMW, ale to je kvůli rekonstrukci zavřené a tak jen procházíme novou reprezentační prodejnou BMW World. Neznám chlapa, který by u dvousedadlového roadsteru BMW dokázal zůstat v klidu. Platí to i pro Zdeňka Krupičku – na rozdíl ode mne ho v téhle chvíli ani tak nezajímá cena, jako spíš to, jestli by se sporťák Z 4 dal předělat na invalidní řízení.\nAž při cestě dál mi začíná docházet, jak je vlastně ta Evropa ohromná! Po tom, co jsem přes Ukrajinu projel Rusko, Mongolsko, poušť Gobi, Čínu a zpátky, začalo mi připadat, že v Evropě už jsem vlastně doma, že to je jen pár kilometrů. Teď, zvlášť když nám téměř denně prší, zjišťuji, že budeme docela rádi, když to z Prahy do Algecirasu na trajekt stihneme za týden!\nMáme za sebou Německo, kousek Rakouskem a přes Švýcarsko směřujeme do Itálie. V Rakousku kolem nás většinou zatím ještě zasněžené hory, ve Švýcarsku místy také. Všecko to jedeme podle džípíesky, což je pro mě novum. Já byl až doteď zvyklý jezdit po starém způsobu, tedy podle mapy a vlastní hlavy. Jenže Radek má ten elektronický zázrak na řidítkách a když nás to k večeru dovede do cílového města, bere mobil a volá domů ženě, aby nám našla na internetu nějaký nocleh. Když mu pak Barbara zpětně mobilem udá souřadnice, chvíli dloube prstem do displeje a následně bloudíme městem, dokud džípíeska neprohlásí, že už jsme prakticky na místě, jen těsně o mrňavý kousek vedle. A pak obvykle nezbývá, než ptát se a hledat. Nejnapínavější to zatím bylo v Janově. Bloudění jsme měli okořeněno deštěm, mezitím stačila padnout tma a my objížděli nejvyšší kopec ve městě dobře třikrát, než jsme asi po hodině kýžený „Ostello de la gioventu“ našli.\nV Itálii mě potkává první defekt – na 1862. kilometru se mi daří lehnout na dálnici. Pro Darkera to znamená rozbité sklo a žárovku reflektoru, přihnutou páčku spojky a uraženou stupačku. Tedy nic podstatného a hlavně ne zaviněného motocyklem. Reflektor přelepuji kusem igelitového pytlíku, místo uražené stupačky montuji stupačku zadní a hurá dál!\nVe Francii máme před sebou také pěkný kousek cesty. Projíždíme krajinou bílých koní z Camarque, o kterých u nás vyšla knížka Chantal Poullain, míjíme spousty vinic a kousek od Andorry, kde nám ani džípíeska není schopná poradit cenově únosné přenocování, rozbalujeme stany na plácku, kde jsou utábořeni francouzští cikáni. Poprvé vidím Zdeňka, jak je i se svýma nepoužitelnýma nohama obdivuhodně soběstačný. Při stavění svého stanu je skoro rychlejší než já! Večeříme tuňáka z konzervy a protože jsme v supermarketu po cestě koupili pětilitrový plastikový kanistr stolního vína, usíná se nám dobře. Vedle podupává uvázaný kůň a hlasitě dlouho do noci duní muzika. Francouzští cikáni mají rádi disko…\nNa tuhle roční dobu je nezvykle zima. Když vstáváme do mírně vlhkého rána, říkám si, že pro Zdeňka v sajdě, střídavě moknoucího nebo zavřeného v boudě pod kterou místy zatéká, to určitě není ten nejpříjemnější způsob poznávání půvabů cestování na motocyklu. Ale kupodivu – on je neustále v pohodě, v dobrém rozmaru!\nMám pocit, že by možná bylo v tomhle počasí líp jet po pobřeží moře, ale Radka to táhne do hor. Když ale liják přituhuje, vracíme Se, necháváme Andorru stranou a míříme do Španělska. Když dojíždíme do Madridu, má Darker na tachometru číslici 3624 a poprvé se hlásí o dolití necelého půllitříku oleje. Na to, že se jedná o úplně nový motocykl a o nějakém „slušném zajíždění“ nemůže být ani řeč, abych stačil Radkovu bavoráku, jedu ustavičně nadoraz, je to spotřeba oleje takřka nepatrná!\nŠpanělsko nám dává zabrat. V životě jsem snad nejel v takovém větru! Zešikma zepředu, nejhorší možná varianta. Jedu v neuvěřitelném náklonu, jako bych jel nekonečnou narovnanou zatáčku. Motor se zdá, že netáhne, ani na plný plyn nechce ručička tachometru přelézt pětaosmdesátku a k benzínce musím s prázdnými nádržemi (Darker má dvě, tu druhou schovanou pod sedlem) skoro každých sto kilometrů. Jinak se cesta centrálním Španělskem vyznačuje neobyčejnými stoupáními, u nás na dálnici nemyslitelnými, na každém kopci se tyčí černá silueta býka, veliká jako třípatrový barák a taky jsem u silnice jsem zahlédl ceduli, že jsme právě projeli krajinou Dona Quijota a jeho druha Sancho Panzy…\nV Granadě potkáváme známé Čechy s obytným karavanem. Každoročně utíkají před zimou na jih, ale letos, říkají, je prý nepředstavitelně špatné počasí. Takovou zimu a déšť tu nikdo nepamatuje dobrých dvacet let.\nKdyž jsme vyjížděli, kdekdo ze známých záviděl, jak se máme, že můžeme před nevydařeným jarem ujet a užívat si horko a slunce v Africe. Ale zatím to na to nevypadá. I přeplavba trajektem z Algecirasu do Ceuty je smáčená deštěm.\nJenže Zdeňkovi jako by to bylo jedno. Celou třičtvrtěhodinu tráví s vozíkem na ledově profukující noční mokré palubě, mokne a střídavě kouká na vzdalující se světla Evropy a na blížící se obrys Afriky. Je fakt v euforii! Říká, a já mu věřím, že si nikdy nepředstavoval, že by se sem, se svým postižením, mohl někdy dostat.\nPárkrát jsem před odjezdem zaslechl, jaký to má smysl tahat vozíčkáře v sajdě někam do Afriky? V téhle chvíli se stačí podívat na Zdeňkovu radost, aby bylo jasné, že to smysl má…\nCeuta je poslední španělská výspa. Přístavní město, sice už na africkém břehu, ale ještě patřící Španělům. Tady končí Evropská unie, takže musíme absolvovat celní formality. Ve frontě před závorou se nám vnucuje mírně tmavší chlapík s černým knírem, že nám pomůže s vyplněním papírů. Je oblečený v dlouhé pruhované galábiji, která mu sluší asi jako noční košile až na paty. Ne, že by nám něco platný byl, vyplnit těch pár řádků na anglicky předtištěných formulářích bychom dokázali i bez něho, ale svůj bakšiš si zaslouží přinejmenším za projevené jazykové znalosti. Ovládá španělštinu, francouzštinu, angličtinu a když nereaguji ani na jednu z těchhle řečí, chytá se v němčině a dost zevrubně vysvětluje, že Casablanka je jen velkoměsto jako každé jiné. Tam toho moc neuvidíme. Ale v žádném případě si nemáme nechat ujít Marrakech a Fés. To jsou stará města, dýchající historií, ta stojí za to…\nJeště první den, kdy přes pobřežní hradbu kopců míříme do Tangeru, nás provází zima a občasný déšť. Tak takhle si nikdo z nás Afriku nepředstavoval. Zjišťujeme první skutečnosti: místní se neradi fotografují a když už, tak okamžitě natahují ruku, chtějí za to peníze. Nejčastějšími vozidly na silnicích jsou staré Mercedesy, osobní i dodávkové, které z Evropy vymizely dobře před deseti lety. Bez katalyzátorů, bez centrálního zamykání a hlavně – bez elektroniky! Auta, která se ještě dají opravit pár matkovými klíči a šroubovákem. Šťastná to země! Když se ptám Radka, jaké vybavení si vzal na cestu, říká, že nic. Kdyby se mu na bavoráku něco stalo, tak že spoléhá na mě. Nebo by volal mobilem do Prahy, Jirkovi Ledínskému…\nKdyž druhý den africké cesty hledáme po setmění nocleh, oslovuje nás u benzínky Achmet, pomenší tmavší chlapík s otlučeným francouzským mopedem. Jeho kámoš má prý penzion pro postižené, jezdí k němu z celé Evropy, z Francie, Španělska i Portugalska. Dobrou půlhodinu s ním telefonuje, ale cena, kterou nám pak říká, je naprosto neakceptovatelná. Říkáme tedy ne a chystáme se jet dál. Jenže Achmet navrhuje, že u něj na zahradě si můžeme postavit stany zadarmo. A pokud bychom chtěli, za desetinu ceny nám dá k disposici pokoj ve vlastním domě. Tak uháníme temnou nocí za šíleně prášícím mopedem do neznáma a Zdeněk je nadšen z prvního pořádného dobrodružství.\nZ Achmeta se vyklubal soukromý učitel, ukazuje se, že doma má na zdi malou tabuli, před kterou denně učí místní děti, odpoledne pak bere mopeda a starý foťák a jezdí dělat po okolí profesi fotografa. Dostáváme silný sladký čaj s plovoucími voňavými bylinami, Achmetovi kluci řádí na Zdeňkově vozíčku a paní domu nám narychlo dělá večeři po místním způsobu. Když už všichni spí, zve mě Achmet na plochou střechu, dát si cigaretu před spaním a popovídat pod hvězdami. Nekouřím už přes dvanáct let, ale tohle se nedá odmítnout.\nDruhý den, na dálnici do Casablanky, zahýbám k benzínce. Víčko nádrže už mám otevřené, hadici s pistolí v ruce, když za mnou dojíždějí kluci a řvou „Hoříš!!!“\nNo jo, cítím nějaké nezvyklé teplo na pravém lýtku! Mrknu dolů a bleskem zavěšuji pistoli zpátky. Pak utíkám od stojanu i motorky a zároveň oplácávám pravé lýtko! Nohavice mi hoří plamenem.\nTěsně před odjezdem jsem od Steva Edwardse z pražské firmy Senzormet získal vysněné motorkářské džíny s kevlarem vyztuženými koleny a zadkem. Parádní, příjemně se nosící a v elegantní pískové barvě. Teď mám v pravé nohavici ještě nezaplacených kalhot očouzenou díru, elegance je v tahu a je štěstí, že přitom nevyhořela marocká benzínka. Po tom nešťastníkovi, co se mu nechtě povedlo zapálit národní park a následně pořádný kus Jižní Ameriky, jsem mohl být další celosvětově nechvalně známý Čech…\nZa vznícenou nohavici mohl ten, kdo přivařil ochranný kryt výfuku o tři centimetry vedle nežli měl. Kryt nechránil, nohavice se dostala na žhavé roury a už to bylo. Můj Darker je první z ověřovací série a já se, až pár týdnů po expedici, dozvím, že sériové kusy, které mezitím přišly na náš trh, už to mají vyřešeno lépe.\nCasablanka je naším oficiálním cílem a tak tu českého vozíčkáře Zdeňka Krupičku osobně vítá primátor města spolu s marockým ministrem sportu a ještě dvěma dalšími oficiálně se tvářícími pány. Zdeněk dostává stříbrně se tvářící plechový pohár, vlajku města a nějaký diplom. Má z toho upřímnou radost, tahle pocta ho těší, ze všeho nejvíc nás ale těší, že už konečně neprší a že jsme o pár set kilometrů jižněji, je konečně slunce a horko! Večer, když sedíme před nevelkým hotýlkem u piva, se nám místní týpci snaží vnutit hašiš. Povečeřeli jsme vedle, u konkurence, kde nás obsluhovalo milé děvče mluvící dobře rusky. To nás teď varuje, že se máme od podsvětí držet dál, že nás určitě budou chtít vzít na hůl. No, mě těžko, já určitě hašiš kupovat nehodlám. Spíš mi není jasné, jak je možné, že se tu pivo prodává a pije. Vždyť to muslimové mají přece zakázané..!\nMarrakech je úplně jiné město. Casablanka byla ve znamení šedobílých betonových staveb velkoměsta, tady je všechno oranžově hnědavé. Písek okolo, stavby, prostě všechno. Nesmírně upravené předměstí je osázené stromy, kolem makají na úpravách parků dělníci ve žlutooranžových kombinézách a přílbách a nikde se neválí sebemenší odpadek. Zajíždíme do centra, navštívit medinu, hlavní tržnici. Zdeněk na vozíku, já pěšky, couráme spoustou turistů mezi stánky s ovocem, hrozny a nejrůznějšími suvenýry. Nejlepší nápad byl dát si v africkém vedru sklenici pomerančové šťávy. Stánkař, který má pomeranče proložené skutečnými kusy ledu, jich musí vylisovat dobrou desítku, než naplní vysokou sklenici – je to za pár drobných a je to neskutečná dobrota, kam se na to hrabou všechny u nás prodávané „zaručeně stoprocentní pomerančové džusy“…\nDervišové vyhánějí hady z košíků, hudebníci v krojích tančí a nechávají se fotografovat a tmavší i světlejší Afričanky nabízejí, že vám na ruku namalují hennou štíra. Každý prostě kouká, jak na cizineckém ruchu vydělat dirham.\nAbychom se dostali až do oblasti, kde chceme navštívit písečné duny západního výběžku Sahary, musíme přejet pohoří Atlas. Nádhera! Silnice se kroutí do kopců a v každé zatáčce stojí v cestě chlapík, který i za cenu, že ho přejedete, vám strká pod nos neuvěřitelně krásné šutráky, uvnitř plné krystalů. Koupíte si jeden, na památku, pak přemýšlíte, že by se to líbilo i někomu z vašich blízkých a pak už jen uvažujete, kam to všechno na motocyklu naložit. Zadní guma je čím dál placatější a ovládání těžkne.\nNěkde v půlce kopců projíždíme malinkaté městečko. Před obchůdky u silnice sedí dva Marokánci u stolečku a kývají, ať zastavíme a posvačíme s nimi. Mají před sebou mističky jak talířky zpod kávových šálků a v nich olivový olej. V něm si namáčejí kousky chlebové placky a zajídají to zelenými olivami před sebou. Horký sladký čaj je před námi okamžitě, chleba s olejem nám přinášejí vzápětí. Jak jsme se Zdeňkem namlsaní z Marrákeše, říkám, že bychom si dali čerstvě vymačkanou pomerančovou šťávu, protože vidím, že jeden z nich ji prodává. Hned vedle má pod deštníkem lis i zásobu pomerančů. To největší překvapení přichází, když se loučíme a odjíždíme. Ptám se, co budeme platit, protože až doteď všude a každý natahuje ruku a chce peníze. Oba chlápci svorně vrtí hlavou, že neplatíme nic. To oni nás pozvali. A s úsměvem se uklánějí…\nJednou ze známých marockých atrakcí je soutěska Todra. To samozřejmě Radek naplánoval předem, že vidět musíme. Todra je ohromný skalní masiv, puklý uprostřed, kterým protéká říčka a vedle ní vede cesta. Skála je tak vysoká a průrva úzká, že ani v nejparnějším slunečném dni sem sluneční paprsky nedosáhnou, je tu chladivý stín. Tady se Zdeněk škrábe do sedla bavoráka, Radek usedá do sajdy vedle a soutěsku projíždějí s tím, že já mám Krupičku za řidítky natočit na video. No, to si kluci moc nevybrali! Já kameru držím v ruce poprvé.\nZe soutěsky Todra se obvykle všichni vracejí cestou, kudy přijeli. Ne tak my. Projíždíme skrz a vydáváme se úzkou prašnou cestou mezi stoupající kopce. Máme před sebou víc než sto padesát kilometrů dlouhou dobrodružnou etapu, na které je řada spadlých úseků a říčních brodů. Nejedeme na žádných endurech, ani kluků bavorák s cestovní sajdou, ani můj čopr Darker nejsou do takovýchhle podmínek to pravé a tak je samozřejmě, že v jednom z brodů Radek zůstává viset. Místo abych fotil, nechávám Darkera hned za brodem stát a ženu se, tak jak jsem v Baťovo polobotkách, doprostřed proudu, abych pomohl místním čumilům kluky z vody vytlačit. Jako reportér tudíž stojím za nic, akční fotka z toho nebude.\nNejzazším bodem je pro nás nocování v hotýlku nedaleko Xalucy, odkud kluci vyrážejí k dunám. Zdeněk se touží svézt na čtyřkolce po saharském písku. Jenže tady naráží na proradnost místních kšeftsmanů. Čtyřkolek je tu k půjčení nepřeberně, terénních motorek a of-roadů rovněž, jenže za nehorázné ceny. Nakonec kluci skočí na lep jednomu, co slibuje cenu poloviční a jedou s ním dobrých třicet kilometrů, kde čtyřkolky u písečných dun má. Jenže tady domorodec všechno, co slíbil, zapírá a chce za půjčení cenu dvojnásobnou. A předem. I natěšený Zdeněk ho v té chvíli posílá tam, kam si za ten podraz zaslouží. Navléká si motocyklové rukavice a vydává se pokořit doběla rozžhavený písek tak, jak by to nedokázal nikdo z nás, zdravých. Po rukou!\nPak už nás čeká vnitrozemím Maroka jen návrat zpátky. Ten večer u Xalucy mi zničehonic upadla nožní řadička. Zanýtovaný čep povolil a vytřásl se, páka naštěstí zůstala viset na táhlu. Ráno improvizuji, sháním v nedalekém městečku šestku šroubek, dvě matičky a hrst podložek a tímhle čep provizorně nahrazuji. Skepticky říkám, že šlapat na tohle nohou při řazení, to bude držet tak možná osmdesát kilometrů. Radek se ale sází, že šroubek vydrží až do Prahy, na což já v tom případě rád dám basu piv!\nJeště nám zbývá navštívit starobylý Fés, s jeho úzkými a příkrými uličkami krámků pro cizince a celou čtvrtí, kde jsou doma barvíři a koželuhové. Pak už definitivně míříme k severu, zpátky k pobřeží. Jen malý kousek za Fésem potkávám v zatáčce šoféra, který se tak zvědavě ohlíží za Radkem, jedoucím přede mnou, že volant stařičkého Golfa stáčí přímo na mě! Bleskově uhýbám z asfaltu do štěrku krajnice, ale dál už není kam. Vedle je sráz dolů. Vzadu to drclo, motorka se pode mnou stáčí a předním kolem náhle míří doprostředka silnice. Smyk jsem ustál, nepraštil sebou a tak jen pořádná odřenina na boku levého kufru je svědkem tvrdého střetu naší civilizace se třetím světem…\nDojíždíme do Ouezzane, do levného a podezřele vyhlížejícího hotýlku Bouhlal, který klukům doporučil někdo ještě doma, v Praze a Radek si ho uložil do džípíesky. Motorky zastrkujeme do garáže v ulici vedle, věci taháme po šíleně strmých schodech do druhého patra a Zdeněk mezitím čeká venku na vozíku. Jako večerní program máme úkol najít, kde by se dalo koupit pivo. Ale ani tady, mezi samými muslimy, to není tak složité. Stačí vyslovit „beer“ a už nás podezřele úslužný místní chlapík vede ostražitě k něčemu, co vypadá jako garáž s ocelovými dveřmi. Venku hlídá kluk, který se ptá, co chceme. Když říkám pivo, vpouští mě dovnitř, kde mlkne hovor, všichni na mě podezřívavě koukají a rychle a bez dlouhého ptaní mi strkají šest velkých plechovek do tmavé a silné igelitky. Platím za ně, bez dvou dirhamů, rovnou stovku…\nNa 6.782 kilometru, to už směřujeme zpátky do Ceuty, najednou Darker ztichne. Vypadá to na benzín, jenže nádrže zdaleka ještě nejsou prázdné. Tak rozebírám benzínové čerpadlo. Opálené kontakty stačí oškrábnout švýcarským nožíkem, který mám vždycky po ruce a pumpa už zase tiká! Kdyby všechny problémy bylo takhle jednoduché řešit, říkám si, když na palubě trajektu opouštíme zářivě osvětlený africký břeh. „Kdoví, jestli se sem ještě někdy podíváme…“ vypadne ze mě i ze Zdeňka ve stejné chvíli. Mrknem na sebe a usmějeme se. Nikdy mě nenapadlo, že po čtrnácti budeme s tímhle vozíčkářem - sympaťákem jak dva bráchové.\nRáno, po probuzení na evropském břehu, se jedeme kouknout na gibraltarskou skálu. Vypadá úplně jinak, než jsem si ji jako kluk představoval. Je jak špičatý zub. Nebo, možná, jak obrovská žraločí ploutev, zlověstně vystrčená z okolní vody. Pak už zas frčíme nekonečné kilometry Španělskem a zastavujeme jen kvůli vykoupání na krásné pláži v Esteponě. Neuvěřitelné! Tady mají specielně dlážděnou cestu pískem pláže skoro až k vodě, značenou symbolem vozíčkáře. A speciální toaletu a převlékárnu k tomu! Teprve na téhle cestě jsem si poprvé v životě začal takovýchhle detailů všímat. Musím po pravdě přiznat, že nebýt téhle cesty se Zdeňkem, nejspíš by mi to ani v budoucnu nic neříkalo…\nNa kilometru 7.201 najednou motor výrazně přestává táhnout, je to jasné, jedu na jeden válec! Zastavujeme, zadní válec se zdá studenější, tak měním svíčku, ačkoliv se nezdá špatná. Motor chytá, na volnoběh jde na oba jak hodinky, tak uklízím nářadí a rozjíždíme se. Ale jen přidám, už zas to jde jen na jeden! Po rozebrání zadního karburátoru objevuji trhlinu v membráně. Je to jasné! Na volnoběh v pořádku. Ale když má po přidání plynu podtlak zvednout šoupátko, tak se nic neděje. Jediné řešení je záplata vystřižená švýcaráčkem ze stříbrné izolepy. Naštěstí jí vezu s sebou celou špulku. Jediné co nevím je, jak bude záplata z izolepy držet v karburátoru, kde je všude benzín. Když ne v kapalném stavu, tak určitě aspoň v parách. Doufám, že karburátor nebude potřeba rozebírat a záplatu dělat znova aspoň takových každých padesát kilometrů. To raději ale neříkám nahlas. Kluci jen přihlížejí, jak řeším další defekt a Zdeněk se ptá, jestli mi po téhle epizodě může uctivě říkat Mc Gywwer?\nRadek měl naplánováno poslední víkend naší cesty strávit na srazu Love Ride ve Švýcarsku. Ukázat se tam se Zdeňkem a udělat kousek reklamy zahajovacímu srazu české Love Ride, jejíž zahajovací jízda naši expedici do Maroka odstartovala. Jenže máme za sebou tři neděle života na motorkách a Zdeněk, který na rozdíl od nás dvou v sajdě moc pohybu neměl, už toho má až až. Nedivím se mu. I tak to je od něj výkon, strávit tři neděle ve stísněné karoserii Velorex by dalo zabrat i zdravému, natož postiženému bez funkčních nohou! A tak říká, že obrátíme domů. Místo švýcarské Love Ride se raději hodlá zúčastnit přeborového utkání ve sledge – hokeji, nechce kamarádům svého týmu chybět.\nNávrat přes hranice je posledním triumfem naší navigační techniky. Místo, abychom to před Passau vzali na Strážný, džípíeska Radkovi zavelela udělat okliku přes Železnou Rudu a ten jede přede mnou tak, že je naprosto nemožné ho dojet, nebo přimět houkáním k zastavení. Zbytečně nám tak naskočila spousta kilometrů, ale ani to nestačí! Ze Železné Rudy najednou Radek zahýbá doprava na stále se úžící cestu a okamžitě mi mizí. Asfalt najednou končí, hodně ubírám a jedu s kopce, nejdřív prašňačkou, pak úvozem a nakonec rozbahněnou lesní cestou kolem zákazu vjezdu do Šumavského národního parku. Tudy přece nemohli jet, říkám si v duchu, ale žádná jiná možnost není. Začíná pršet, stmívá se a já dobře půl hodiny jedu lesní stezky, chvílemi blátem s oběma nohama na zemi. Na tohle čopr doopravdy není to pravé, to i etapa za soutěskou Todra byla jednodušší. Když v údolí, za nějakými chalupami konečně čekající kluky dojíždím, ani oni neví, kde vlastně jsme. Až místní domorodec, divící se, odkud jsme se tu vzali, nám objasňuje, že jsme v Rejštejně. „Ale z druhý strany, přes potok! Silnice je, pánové, támdle!“ ukazuje…\nExpedice Side Ride 08 byla spoustou zážitků pro všechny nás tři. A taky pořádnou prověrkou Darkera. Dostal jsem ho s nula kilometry na tachometru a držel naplno od samého začátku, abych Radkovi a jím řízenému BMW 1150 stačil. O nějakém ohleduplném zajíždění ani řeč. K uvedeným pár drobným defektům, které jsem po cestě opravil, přibyly po cestě zjištěné dva prasklé dráty v zadním kole. Při pokračování dlouhodobého testu praskl ještě jeden další a na 12.386 km přestalo fungovat počítadlo kilometrů v tachometru. Nevydržela ozubená hřídelka z umělé hmoty. Dlouhodobý test byl následně ukončen po odjetí 20.000 kilometrů.\nResumé: Darker LF 400 je ideální čopr středně těžké kategorie, který je možné mít nový a se zárukou za zcela bezkonkurenční cenu. Jak z testu vyplývá, všechno, co je na motorce důležité, drží a spolehlivě funguje. Testovaný vzorek byl navíc z ověřovací série, což znamená, že u dalších, už prodejních strojů bylo ještě pár maličkostí dořešeno. A můj osobní pohled? Jelo se s ním fajn a vůbec by mi, v mé soukromé sbírce motocyklů, nevadil…\nJá se k tomu dostal tak, že mě tahle parta oslovila, jestli bych nejel s sebou jako novinář, že by chtěli, aby se o tom trochu psalo, aby se život vozíčkáře přiblížil lidem, kteří o tom nic nevědí.\nPřevlékáme se do nepromoků, protože padají první kapky, já si beru velkou přílbu a vyrážíme na první kilometry do Německa. Jedeme přes Dingolfing do Mnichova, kde se ubytováváme v nějakém hostelu za deset Euro na osobu a noc, ale bez povlečení, vlastní spacáky do postelí. V pokoji je osm lůžek, z toho dvě obsazená jednou ženskou a jedním tmavším klukem. Motorky zůstávají před hostelem na chodníku, věci z nich si bereme na noc na pokoj. Doufám, že ta moje neupadne, odpoledne se nějak hnul stojan, stojí teď v hrozném náklonu. Radek je obě svazuje k sobě řetězem a zamyká.\nAle druhý den ráno je pro nás BMW World zklamáním. To je v podstatě jen velká a hodně reprezentační prodejna s různými atrakcemi, jako je třeba předvádění chytrého principu rozdělování hnací síly motoru na všechna čtyři kola – u bavoráků mají různé novinky a rádi se s nimi chlubí, jenže mi chtěli vidět spíš něco z historie. A to se nám nepovedlo. Museum je zavřené a ještě prý asi do června bude. Škoda…\nTak bereme za plyn, přední kola míří na Garmisch a už zanedlouho se před námi začínají objevovat bílé vrcholky Alp. Jedeme se ohřát do Maroka, ale vypadá to, že tady ještě chvíli budeme drkotat zubama! Za Garmischem je všude kolem silnice sníh a jak se blížíme ke svatému Mořici, přitvrzuje! Kousíček cesty absolvujeme Rakouskem, pak projíždíme švýcarskou celnicí, kde nám švýcarští celníci jen salutují a hned za čárou je luxusní prodejní kiosek, kde se prodávají snad všechny existující varianty známých švýcarských kapesních nožů Viktorinox. Nejen, že nezastavujeme, ale ani mě to zastavit neponouká, já ho mám v kapse a používám na všech svých cestách už léta… Za městečkem Maloya se kroutíme neuvěřitelnými serpentinami dolů do údolí. Sjezd je tak dlouhý, že si teprve teď uvědomuji, jak vysoko jsme museli být. A taky proč tam ležel pořád ještě sníh a byla taková zima. Dole, kde teče potok, jsou kolem silnice najednou domky se střechami pokrytými tlustě naštípanými kusy břidlice. Už jsme tedy v Itálii a pokračovat v cestě se bude příště…


Válka o reklamu v metru dostala digitální podobu. Rencaru se vyplatí - iDNES.cz\n18. března 2016 11:56, aktualizováno 11:56\nPříběh Národní třídy je ale důležitý z toho důvodu, že jako první svého druhu (podobné obrazovky zatím jinde v metru nejsou) do určité míry nastavuje pravidla pro digitální reklamu. | foto: JCDecaux\nSázka na digitál i s koupí „obrazovek do ponorek“ se firmě Rencar ve stanici metra Národní třída vyplácí. Vedení společnosti si pochvaluje nový byznys, ale hlavně – mají s Dopravním podnikem hlavního města Prahy (DPP) výhodnou smlouvu, která zisky z digitální reklamy ponechává na účtech Rencaru.\nZatímco za běžnou reklamu v MHD odvádí Rencar zjednodušeně řečeno přes 50 procent ze svých tržeb, v případě digitální reklamy na Národní je to 20 procent. Avšak až po skončení zkušebního provozu v roce 2018. Do té doby nedostává dopravní podnik podle dodatku smlouvy vůbec nic.\nPodle dodatku č. 9 smlouvy mezi firmou Rencar a dopravním podnikem má DPP plynout 20 procent tržeb z digitální reklamy. Po dobu zkušebního provozu, který skončí 30. dubna 2018, nemusí Rencar platit DPP nic.\n„Infrastrukturu včetně nosičů samotných jsme nakoupili a vybudovali za šestnáct milionů korun,“ zdůrazňuje místopředseda představenstva Rencaru Bohumil Chomát. „Ve stanici metra na Národní třídě jsme nainstalovali obrazovky určené pro ponorky. Nejedná se o běžná elcédéčka za pár tisíc,“ argumentuje Chomát.\nPoukazuje na to, že kdyby investoval do digitalizace DPP, byly by podmínky dohody jiné. A zkušební provoz? Ten je Rencar ochotný zkrátit, bude záležet na jednání s vedením městské firmy.\nDohoda o zkušebním provozu vyplývá z dodatku číslo 9 stávající smlouvy mezi DPP a společností Rencar. Ten říká, že po dobu zkušebního provozu nemusí reklamní společnost DPP odvádět část tržeb, které jí reklama generuje. Po ukončení zkušebního provozu má do DPP plynout 20 procent tržeb z digitální reklamy.\nKolik Rencar z digitální reklamy získává, firma zveřejnit nechce. Ostatně to nečinila ani v minulosti, kdy se MF DNES společnosti na tržby, které jí byznys v hlavním městě generuje, dotazovala. Hájí si prý své know-how, které by mohlo být zneužito v konkurenčním boji.\nPříběh Národní třídy je ale důležitý z toho důvodu, že jako první svého druhu (podobné obrazovky zatím jinde v metru nejsou) do určité míry nastavuje pravidla pro digitální reklamu, které bude ve městě přibývat. Klasická papírová reklama je na ústupu. A pokud vstoupí v platnost magistrátní dokument Pražské stavební předpisy, množství billboardů na ulicích se výrazně sníží.\nAudit zpochybňuje smlouvu z roku 1997\nNárodní ale není jediné ožehavé téma ve spojitosti se společností Rencar. V současnosti se řeší její smlouva s DPP na pronájem všech reklamních ploch v MHD. Obě strany se ohledně ní rozkmotřily natolik, že hrozí vypovězení kontraktu. Rencar v podstatě hraje „vabank“ o obchod, který společnost z většiny živí, i o klienty, jimž reklamní prostor prodává.\nDopravní podnik tvrdí, že mu kvůli současné podobě smlouvy do kasy plynou nízké příjmy, a kontrakt je tak nevýhodný. Dle informací MF DNES přijalo představenstvo DPP v pondělí usnesení o tom, že většina dodatků ke smlouvě z roku 1997 je neplatná (dodatku devět se to netýká). Vycházelo z auditu, který zpochybňuje dokonce i platnost celé smlouvy.\n„Vedení společnosti posuzuje ekonomické i právní aspekty smluvního vztahu s Rencarem a pečlivě zvažuje další postup. Problematika by měla být projednána na jednání dozorčí rady,“ uvedl mluvčí DPP Jiří Štábl.\nVe čtvrtek vedení Rencaru sdělilo, že je ochotné platit dopravnímu podniku za reklamu 110 milionů ročně. Ovšem za podmínky, že dostane víc reklamní plochy než nyní – například city light vitríny v metru.\n„Cesta ke zvýšení příjmů pro dopravní podnik jednoduše vede přes zvýšení tržeb,“ řekl včera Bohumil Chomát s tím, že když bude Rencar víc vydělávat, dopravní podnik také dostane víc peněz.\nProblém je, že i toto řešení vede do začarovaného kruhu. Dopravní podnik se třeba právě kvůli city lightům v metru soudí se společností euroAWK. Nemůže tedy místo uvolnit Rencaru.\nAutoři: František Strnad, Kateřina Frouzová\nTémata: reklama, válka, Brigáda, Bydlení , Dohoda o provedení práce, Dopravní podnik hl. m. Prahy, JCDecaux, Ponorka, Příjem, Rencar, Zisk


XXL Dámské župany\nDámský župan DKaren Diana blue\nTeplý dámský župan krátkého střihu Dkaren v módní modré barvě. Dámský župan má kapuci, která sahá do půli zad. Dámský župan je tvořený s delším chlupem. Kvalitní dámský župan je velmi příjemný a jemný na dotek. Módní dámský župan má pásek vsazený do poutek a po stranách jej zdobí dvě funkční kapsy... Zjistit více >>\nBlancheporte Froté župan z bio bavlny bílá e-shop >>\nTento pareo župan z bio bavlny Vás zahrne jemností, až vyjdete ze sprchy, vany - je naprosto praktický! Horní pružný lem pro perfektní držení a nastavitelný pomocí suchého zipu. Jemný. Skvělý i na pláž. Jednotná velikost. Bavlna s certifikátem GOTS pocházející z biologického zemědělství, pěstovaná bez použití pe.. Blancheporte >>\nBlancheporte Krátký kimono župan s potiskem exotických květů purpurová 3436 e-shop >>\nSvěží potisk exotických květů na bavlněném materiálu, pro zaručeně skvělý výsledek! Krátký kimono župan oceníte zejména pro chvíle pohody a oddechu. Střih do "T". 3/4 rukávy. Dvojitý výstřih a spodní lem. Odnímatelný pásek protažený poutky. Lze prát v pračce. Blancheporte Krátký kimono župan s potiskem exoti.. Blancheporte >>\nBlancheporte Dětský župan s kapucí, froté zn. Colombine bílá 46 let - 114cm e-shop >>\nMěkké a savé froté v kvalitě Colombine. Výborně se hodí pro dětský župánek, rychle osuší tělo a příjemně zahřeje. Kvalita zn. Colombine. Z materiálu vybraného pro svou jemnost a odolnost. Barvy odolné praní. Jednobarevný, s praktickou kapucí. Dlouhé rukávy, 2 našité kapsy. V pase pásek na zavázání. Standard 100.. Blancheporte >>\nSkvěle doplní Vaše pyžamo nebo noční košili, to je župan s potiskem vážek! Výstřih do "V". Dlouhé rukávy jsou v ramenou nařasené. Ve výstřihu, vpředu a na spodním lemu nařasené volánky. Zapínání na kontrastní mašli. Našité kapsy. Lze prát v pračce. Blancheporte Župan s volány a potiskem nám.modrá 34/36 od v�.. Blancheporte >>\nBlancheporte Jednobarevný župan s kimono límcem, pro dospělé osoby kari 3436 e-shop >>\nŽupan zn. Colombine v kvalitě 380g/m2 je velmi pohodlný, absorpční a jemný? Z buklé froté, osuší mrknutím oka. Z materiálu vybraného pro svou pevnost a odolnost. Kimono límec. Dlouhé rukávy. 2 našité kapsy. V pase poutka a protažený pásek. Standard 100 podle Oeko-Tex. Tato známka označuje textilní výrobky, které byly .. Blancheporte >>\nBlancheporte Saténový župan s potiskem květin, v kimono střihu černábordó 3436 e-shop >>\nSkvělý přes noční košili nebo pyžamo, díky tomuto saténovému županu budete elegantní i u Vás doma. Okamžitě jsme si zamilovali jeho vzdušný materiál, který je velmi lehoučký na nošení. Ve výstřihu vsazený jednobarevný konstantní lem. 3/4 rukávy s jednobarevným saténovým lemem. Spodní lem a odnímatelný pásek .. Blancheporte >>\nRegina 965 růžový plus Dámský župan 2XL růžová\nDámský župan s kapucí:- z měkké bavlněné froté- zapínání na zip- kapsySložení: 80 % bavlna, 20 % polyester.. Zjistit více >>\nRegina 965 růžový Dámský župan M růžová\nRegina 965 modý plus Dámský župan 3XL modrá\nRegina 965 modrý Dámský župan M modrá\nŽupan Satinia robe grey - Obsessive XXL Šedá shop >>\nSatinia župánek šedýNemusíte být zlatou rybkou, aby jste splnila přání svého muže. Šedá je stejně dobrá jako zlatá, takže už nemusíte déle čekat, oblečte si Satinia župánek a zeptejte se svého rybáře, o čem sní. Žhavé noci? Rozpustilé scény? Zní to skvěle, ne.. Zjistit více OBSESSIVE >>\nŽupan Satinia robe black - Obsessive XXL Černá shop >>\nSatinia župánek černýMáte černý pás, ale to neznamená, že se budete prát. Ach ne! Máte mírumilovné záměry. Přenesete nejen klid, ale také lásku, požitek a potěšení. Černý pás ve společnosti černého, saténového župánku s tangy je atributem obsedantní pacifistky.. Zjistit více OBSESSIVE >>\nŽupan Obsessive Satinia robe black XXL Černá shop >>\nSatinia župánek černýMáte černý pás, ale to neznamená, že se budete prát. Černý pás ve společnosti černého, saténového župánku s tangy přinese požitek a potěšení.Black Satinia župánek:- vyroben z lesklého materiálu v krásné, temně černé barvě.. Zjistit více OBSESSIVE >>\nŽupan Obsessive Piccorosa robe L XL Černá shop >>\nPiccorosa župánek a tangaUž znáte scénář pro dnešní večer? Bude to velmi smyslné. S tímto elegantním župánkem, bude vaše tělo zabaleno.... než se Váš muž rozhodne prozkoumat, co se pod ním schovává. Buďte záhadně svůdná a inspirujte se svými smysly! Dalš.. Zjistit více OBSESSIVE >>\nAlluria peignoirSmyslný outfit pro svůdnou ženu, jako jste vy? Stačí se podívat na tento! Alluria peignoir má všechny detaily, které se k Vám dokonale hodí. Úžasně jemný design bude krásně pokrývat Vaše tělo. Vše, co musíte udělat, je - obléci se a spustit fantazii n.. Zjistit více OBSESSIVE >>\n854-PEI-1 Tady je přesně to, co chcete! Tak na co čekáte? Průhledná síťovina, koketní krajka a frivolní, saténový pás - je to fantastická kombinace a ... to prostě musíte mít! Vsadím se, že tato okouzlující peignoir bude vypadat ohromně na vašem těle. Udělejte to h.. Zjistit více OBSESSIVE >>\nŽupan Lovan - Anais S Bílá shop >>\nElegantní župánek princesového střihu, živůtek je ušitý z květinové krajky. Župánek je na zavazování saténovou mašlí, stejnou mašlí je lemován krátký rukávek a hluboký výstřih. Délka pod zadeček. Součástí jsou tanga.Materiál: 80% polyamid, 20% elastan.. Zjistit více Anais >>\nŽupan LivCo Corsetti Sorana L Růžová shop >>\nBavlněný dámský župan Sorana LivCo s dlouhými rukávy z příjemného materiálu, který se skvěle přizpůsobí Vašemu tělu, je ozdobený výšivkami růží. Župan neobsahuje kalhoty. K županu je možno dokoupit pyžamo KAME LivCo, který je vyroben ze stejného materiálu ve st.. Zjistit více Livia Corsetti >>\nŽupan LivCo Corsetti Lavinia L Krémová shop >>\nLuxusní dámský župan Lavinia LivCo nad kolena, se zavazováním v oblasti dekoltu. Rukávy jsou zakončené luxusní krajkou, stejně jako rozparky na bocích.94% Viskóza + 6% Elastan.. Zjistit více Livia Corsetti >>\nŽupan Gorgeous Islla - Anais Černá 5XL 6XL shop >>\nTento nadčasový a výjimečně smyslný návrh značky Anais Apparel představuje skvělou nabídku určenou milovnicím efektivních, a zároveň univerzálních kusů spodního prádélka ve verzi plus size. Svůdný župánek ISLLA, to je perfektní nápad na chytré zakrytí případných ne.. Zjistit více Anais >>\nŽupan Daralis Dressing Gown - LivCo Corsetti L XL Bílá shop >>\nLehoučký župánek Daralis LivCo je z jemného a pružného tylu (průsvitný) s puntíkatým vzorem, rukávek je zdobený krajkou, délka pod zadeček. Tanga nejsou součástí balení.Baleno v dárkové krabičceMateriál: 90% Polyamid + 10% Elastan.. Zjistit více Livia Corsetti >>\nŽupan Alluria peignoir - Obsessive L XL Černá shop >>\nAlluria peignoirSmyslný outfit pro svůdnou ženu, jako jste vy? Stačí se podívat na tento! Alluria peignoir má všechny detaily, které se k Vám dokonale hodí. Úžasně jemný design bude krásně pokrývat Vaše tělo. Vše, co musíte udělat, je - obléci se a spustit fantazii na p.. Zjistit více OBSESSIVE >>\n825-PEI-6Vy, elegantní modrá, sexy krajka a saténová mašlička - tato kombinace bude nádhernou podívanou pro vašeho partnera! Oblečte si krásný peignoir a nechte ho rozvázat váš pásek. Je to jen začátek, takže ... máte spoustu sexy času společně!Perfektní, přesně.. Zjistit více OBSESSIVE >>\nVzdušný župan Monelita black - LivCo Corsetti L XL Černá shop >>\nVzdušný župan z čirého tylu. Okraje jsou zakončeny saténovým lemováním, velice elegantní. Rukávy širší na zápěstí jsou zajímavým zakončením celku.Materiál: 90% polyamid, 10% elastan.. Zjistit více Livia Corsetti >>


Skříň ZALMAN Z3 Plus | eShop s výpočetní technikou a spotřebním materiálem | jhcomp.cz\nÚvod Skříně a zdroje Skříně Middle Tower Middle Tower bez zdroje Skříň ZALMAN Z3 Plus\nZALMAN Z3 Plus Stylová počítačová skříň v provedení Middle tower nabízí čtyři 3,5" a jednu 2,5" pozici pro pevné a SSD disky. Z externích pozic jsou k dispozici dvě 5,25" pozice. Na horním panelu jsou umístěny dva USB 2.0... více\nStylová počítačová skříň v provedení Middle tower nabízí čtyři 3,5" a jednu 2,5" pozici pro pevné a SSD disky. Z externích pozic jsou k dispozici dvě 5,25" pozice. Na horním panelu jsou umístěny dva USB 2.0 porty, jeden USB 3.0 port, sluchátkový výstup, vstup pro mikrofon a tlačítko pro ovládání ventilátorů. Skříň je osazena čtyřmi 120 mm ventilátory, z toho přední má navíc modré podsvícení. Ve skříni je dostatek prostoru pro grafickou kartu o délce až 360 mm. Aby se zabránilo prohnutí těžších grafických karet, je uvnitř skříně předinstalován speciální držák, který lze využít i pro instalaci dalších ventilátorů. Samozřejmostí je prachový filtr nebo gumové podložky pro snížení hluku a vibrací. Boční strana skříně disponuje částečně průhlednou bočnicí. Skříň je dodávána bez zdroje.\nModelové číslo: Z3 Plus


Apple se v Číně dohodl na urovnání sporu kolem značky iPad - Deník.cz\nŠanghaj - Americká firma Apple se dohodla, že zaplatí čínské společnosti Proview Technology 60 milionů dolarů (1,2 miliardy Kč) za ukončení sporu kolem vlastnictví značky iPad. Informoval o tom dnes čínský soud. Apple vyrábí pod značkou iPad populární počítačové tablety. Dohoda o urovnání sporu podle agentury AP odstraňuje potenciální překážku pro prodej těchto tabletů v Číně.\n"Tento spor kolem iPadu skončil," uvedl čínský soud. "Apple převedl 60 milionů dolarů na účet soudu, jak bylo požadováno," dodal. Společnost Proview předpokládala, že jí spor přinese větší částku. Byla však tlačena k uzavření dohody, protože potřebovala splatit své dluhy. Podle jednoho z právníků firma doufala, že získá až 400 milionů dolarů.


Jak odstranit Msiexec64.exe | Jak odstranit\nJak odstranit Msiexec64.exe\nPokud máte Msiexec64.exe proces běžící na vašem OS, máte důvod k obavám. Tento proces ukazuje na infekci. Váš počítač skrývá ošklivé Trojský kůň. Tento konkrétní virus není obyčejný Trojan, ale horník. To ukradne váš počítač zdrojů, aby moje kybernetické měny. Parazit vstupuje do vašeho zařízení v naprostém tichu a kazí celý systém. To doesnâ€™t mít žádné příznaky, takže nelze předejít instalaci v čase. Parazit poškodí zásadní pro váš systém, procesy a přidává vlastní položky v Registru Systému. Jakmile úspěšně stanovena, nicméně, virus přestane být stealth. Jeho začne zasahovat do každého aspektu vaší každodenní činnosti na PC. Můžete si všimnout, že váš počítač zaostává. Vaše Internetové připojení by se také zdát pomalejší, než je obvyklé. Některé programy z váš bude mrznout a pád častěji. Další aplikace wonâ€™t zatížení vůbec. Zvláštní pop-ups mohou také objevit na obrazovce. Tyto otázky jsou jen příznaky z procesů, které běží na pozadí. Na Msiexec64.exe virus nutí vaše zařízení k provádění účetních operací na kybernetické mince platformy. Výměnou za své služby, vaše zařízení dostane odměnu s mincí. Čím delší je váš stroj sloužit, tím větší zisk. Přesto, že peníze nebudou převedeny na vás, ale na crooksâ€™ peněženku. Dělají máta, zatímco budete trpět vedlejšími účinky. Bohužel, vaše pohodlí není jediný problém. Mince těžba je intenzivní proces, který trvá mýtné na váš hardware. Pokud jste dona€™t přijmout opatření proti Trojan, můžete skončit s zbytečný stroj. Takže, donâ€™t ztrácet čas. Odstranit Msiexec64.exe virus před tím, než způsobí nevratné poškození!\nNa Msiexec64.exe virus překvapil vás jeho vzhled. Budete ještě více překvapeni, až zjistíte, že jste to byl vy, kdo tohle způsobil infekci. Ne, nejsme si legraci. Msiexec64.exe Trojan, jako sofistikovaný, jak to je, nemůže infikovat váš počítač bez vaší pomoci. Virus se spoléhá na svou neopatrnost a zvědavost. Zmatený? Letâ€™s to vysvětlit. Trojan skrývá v softwarových balíčků, bystřinami, spam e-mailů a falešné aktualizace. Pokud jste opatrní a ostražití, můžete snadno zabránit tyto metody distribuce od uspět. Přesto, pokud jste lehkomyslná a impulzivní, počítač doesnâ€™t mít šanci. Letâ€™s spam e-maily jako příklad. Podvodníci připojit viru, aby se jejich zprávy. Oni také vložit škodlivé odkazy. Jedním kliknutím je vše, co má pro virus, které mají být staženy. A věřte nám, budete v pokušení klepněte na tlačítko. Podvodníci psát na účet z vaší banky, pošta, oblíbené značky, etc. Popisují odkazy jako další užitečné informace. Být silný! Neklikejte na tyto odkazy. Pokud obdržíte neočekávanou zprávu, se chvíli ověřit odesílatele. Můžete jednoduše zadat pochybnou e-mailovou adresu do vyhledávače. Pokud to bylo používáno pro stinné podnikání, někdo by si stěžovali. Také, pokud se vám obdrží dopis od organizace, jít na jejich oficiální stránky. Porovnat e-mailové adresy uvedeny s tím, že jste obdrželi zprávu od. Pokud oni donâ€™t zápas, odstranit the pretender ihned. Pouze vaše upozornění může udržet vaše zařízení, virus-free. Takže, nebuďte nedbalí! Vždy dělat svou due diligence!\nMsiexec64.exe Trojan je narušení své bezpečnosti. To pronikl vaši bezpečnost jednou, může to pomoci dalších parazitů udělat to samé. Co je ještě horší je schopnost vetřelce špehovat své oběti. Trojské koně byly původně vytvořeny jako špionážní zařízení. Oni jsou nejvíce obával počítačové infekce pro to důvod. Tito škůdci jsou nepředvídatelné. Mohou plnit různé úkoly. Všechny s potenciálně zničující. Virus se v současné době používá svůj stroj jako horník. Tento proces se opotřebovává váš hardware. To používá vaše CPU při velmi vysokých teplotách a tím se zkracuje jeho životnost výrazně. Pokud váš systém chlazení je dostatečně efektivní, váš OS se často zhroutí. To vede ke ztrátě dat a obávaný Modrá Obrazovka Smrti. Nemluvě o tom, jak nepříjemné to je. Mezitím, váš počítač je pomalé a odpovídat. Trojan bere, co váš počítač má co nabídnout. To doesnâ€™t omezit jeho používání zdrojů a způsobí, že váš přístroj horší. Nedávejte se s touto situací. Získat zpět kontrolu vašeho PC. Odstranit Msiexec64.exe virus při první příležitosti!\nManuální Msiexec64.exe Odstranění podle Pokynů\nNa Msiexec64.exe infekce je speciálně navržen, aby se peníze na jeho tvůrců jedné cestě nebo jiný. Odborníci z různých antivirových firem, jako je Bitdefender, Kaspersky, Norton, Avast, ESET, atd. radí, že není neškodný virus.\nPokud provádíte přesně níže uvedených kroků, měli byste být schopni odstranit Msiexec64.exe infekce. Prosím, postupujte podle pokynů v přesném pořadí. Prosím, zvažte vytištění této příručky nebo máte jiný počítač k dispozici. Nebudete potřebovat žádné USB klíčenky nebo Cd.\nKROK 1: Vystopovat Msiexec64.exe související procesy v paměti počítače\nKrok 2: Vyhledejte Msiexec64.exe spuštění umístění\nČisté Msiexec64.exe virus z windows registru\nKrok 4: uvolněte možné škody způsobené Msiexec64.exe\nPozor! to může zlomit vaše připojení k internetu. Předtím, než změníte nastavení DNS použijte Google Veřejné DNS pro Msiexec64.exe, ujistěte se, že zapsat aktuální adresy serveru na kus papíru.\nUpozornění, mnohonásobný anti-počítačový virus snímač rozpoznání možné malware v Msiexec64.exe.\nIntegruje do webového prohlížeče prostřednictvím rozšíření prohlížeče Msiexec64.exe\nSpolečné Msiexec64.exe chování a některé další text emplaining som informace vztahující se k chování\nMsiexec64.exe je připojen k Internetu bez vašeho povolení\nStáhnout nástroj pro odstraněníChcete-li odstranit Msiexec64.exe\nMsiexec64.exe uskutečněné verze Windows OS\nEliminovat Msiexec64.exe z Windows\nZ Windows XP, odstraňte Msiexec64.exe:\nOdebrat Msiexec64.exe z vaší Windows 7 a Vista:\nMazání Msiexec64.exe od Windows 8 a 8.1:\nZ vašeho prohlížeče odstranit Msiexec64.exe\nMsiexec64.exe Vyjmutí z Internet Explorer\nVymazat Msiexec64.exe z Mozilla Firefox\nUkončit Msiexec64.exe od Chrome\n« Jak odstranit Support.windows.com\nJak odstranit 0x80072ee7 »


Česká veřejnost nyní přetřásá nejnovější zlodějnu. Většinu lidí to asi rozčiluje. Jde o to, že zloděj okradl zloděje. Pohoršujeme se, závidíme nebo nezávidíme. Jsme třeba spokojení s tím málem, co máme. Možná jsme spokojení s vlastním okradením, neboť schovat se někde s lupem, když vám jdou všichni po krku, je asi obtížné. A navíc, když národ slídilů, fízlů a udavačů slintá nad tučnou odměnou. Nebo je nám to všechno jedno, protože jsme rezignovali, jsme apatičtí a lhostejní. Nebo se tím příliš nezabýváme z důvodu stoického klidu.\nDocela jsme možná také zapomněli na to, že po pádu přežile zbytečné Železné opony a po renovovaném posílení té zcela dostačující finanční, jsme si přece slíbili, že budeme krást a nyní se nad kradením rozčilujeme. Nejásali jsme: "Zloděj umřel, ať žije zloděj!" Jistě, řekli jsme si to jinými slovy a domnívali jsme se, že tím sami sebe i navzájem oklameme. Nějak se to však moc nepovedlo a rozčarování nad zlodějnou střídá rozčarování nad zlodějnou. Není potom divu, že v ráji zlodějů se zlodějové vše možně vytahují, naparují a promenádují. Jistě, jsou přece jedni nejlepší z nejlepších.\nZapomněli jsme na to, že peníze jsou zloděj. Matematicky přece zhodnocují (okrádají) materiální a duševní hodnoty. Jsou dobrým sluhou, ale špatným pánem. Již samotný vztah pán a sluha předpokládá rozpor, nerovnost, vzájemný boj, podvádění a okrádání.\nPřírodní vztahy jsou založeny na vzájemném okrádání hostitele parazitem. Tvoří tak horizontální a vertikální patra biologické pyramidy na jejímž vrcholu trůní premiér všech primátů, lidoop, který narcisticky sám sebe nazval tím nejmoudřejším z moudrých. Dokonce i dítě, které saje z prsu své matky mateřské mléko, je vlastně parazitem. Pravda biologické reality je velmi tvrdá a vyžaduje neustálé nalhávání sobě a sebe oklamávání, kterým se musí domestikovaní a civilizovaní primáti neustále častovat, aby se duševně nezhroutili, Jsou totiž obvykle morálně slabí a proto si musí stále něco nalhávat. A mimoto, jimi několika násobně umocněná zlodějna by jinak nefungovala.\nNení potom problémem je jakkoliv mnohonásobně navíc a nepřirozeně okrádat, když vyznávají zlodějský systém hodnot, vzájemného ohlupování a lakování reality na růžovou barvu. Legální zákonná zlodějna není nakonec povazována za zlodějnu. Zlodějnou se stala pouze ta nelegální. Ovšem ty zákony definující, co je a co není zlodějna, jsou zlodějské - napsali jsme si my sami a nejsou shodné se zákony univerzálními. Vítězný zloděj píše zákony, aby mohl druhé okrádat a oni jej nemohli. Není to pošetilá snaha hraničící se slabomyslností?\nTak dlouho jsme zbytečně okrádali planetu, až se nám stala jaksi ukradená. A nyní hrozí, že nám bude ukradena - že nám bude vzata. Dokonce je možné, že námi samotnými. Možností na to máme mnoho. Jak budeme potom moci žít bez planety, bez matky Země?\nPředpokládám, že moje slova někteří čtenáři nepochopí a že je zvednou ze židle. Oni přece nekradou a jsou poctiví a slušní. Nebo kradou, protože kradou i ostatní. Mnozí se jistě rozčílí a budou požadovat, abych sdělila jiné řešení, když jsem tak moc chytrá a všechno nazývám zlodějnou. Nesdělím je. Jistě by vyvolalo nesouhlas a bouřlivý odpor.\nPrvním krokem k pochopení jiného řešení, je střízlivé uvědomování si stávající situace - bez sebeklamu, příkras, překřtívání...a napořád. Pravda je přece věčná, nebo ne?


Opel Vivaro Combi 1.5 CDTi (88kW/120k) Start/Stop - nafta, manuál - Autohled.cz\nod 694 990 Kč\n694 990 Kč/měsíčně\nOpel Vivaro Combi1.5 CDTi 88kW\nMotor 1.5 CDTi (88kW/120k) Start/Stop\nNaftový motor o objemu 1499ccm a výkonu 118 koní přenáší sílu tohoto na přední kola pomocí šestistupňové manuální převodovky. Díky tomu zrychlí z 0 na 100km/h za 13.9 sekundy a dosahuje maximální rychlosti 170km/h. Pro srovnání, naftový motor 1.5 BlueHDi Peugeotu Expert o objemu 1499ccm generuje 118 koní a na stovku zrychlí za (neznámo) sekundy, maximálně pak dosáhne rychlosti 172km/h.\nKombinovaná spotřeba okolo 4.8 litrů na sto kilometrů znamená, že ujetí 1km vás při současných cenách nafty bude v tomto minibus od Opelu stát 1.2 Kč a při nájezdu 30 tisíc km ročně zaplatíte za palivo celkem 36 000,00 Kč.\nOpel Vivaro Combi měří 1.89 metru na výšku, 2.01 metru na šířku a 4.96 metru na délku. Rozvor činí 3.28 metru. Do kufru se vejde 0 litrů nákladu, resp. 4200 litrů při sklopených sedačkách. U Peugeotu jsou hodnoty následující: 1.94 metru na výšku, 1.92 metru na šířku a 4.96 metru na délku, rozvor činí 3.28m. Objem kufru je 3061 litrů.Při sklopení zadních sedaček se dá dostat až na hodnotu 3968 litrů . Zajímavá je také hmotnost obou vozidel. Opel má pohotovostní hmotnost 1.74 tuny, Peugeot o 75kg méně, váží tedy 1.66 tuny.\nNázev 1.5 CDTi (88kW/120k) Start/Stop\nObjem kufru 0 / 4200 l\nHmotnost 1735 / 2830 Kg\nCena 694 990 Kč\nMinimální výbava Combi M\nMax. rychlost 170 - 182 km/h\nSpotřeba 4.8 - 5.4 l\nZrychlení 12.6 - 13.9 s\nCena 664 990 Kč - 777 990 Kč\nPojistit tento vůz Opel lze tedy o 11 Kč levněji než je průměr, v tomto ohledu se tedy provoz modelu Vivaro Combi oproti konkurenci vyplatí. K povinnému ručení je možné sjednat připojištění skel, případně rozšířenou asistenční službu.\nZákladní havarijní pojištění s 10% spoluúčastí v modelovém příkladu (muž 40 let, Středočeský kraj, 3 roky bez nehod) vás vyjde pro vůz Opel Vivaro Combi s motorem 1.5 CDTi na 15 868 Kč ročně, což je na poměry o 2 277 Kč méně než je průměr.\nNa letních pneumatikách Vivaro Combi v drtivé většině případů přijíždí z výroby, nákup nových vás tedy čeká až po přibližně 25 tisících kilometrech. I tak je vhodné je brát v potaz již při nákupu. Větší kola totiž vypadají velmi lákavě, nicméně je třeba počítat s vyššími náklady na pneumatiky.


Angelina Jolie má humanitárního Oscara – Novinky.cz\nAngelina Jolie má humanitárního Oscara\nAmerická herečka Angelina Jolie v sobotu v Los Angeles za dlouholeté humanitární aktivity obdržela čestného Oscara. Ocenění uděluje americká Akademie filmových věd a umění za nějakou mimořádnou činnost. Letos se podle agentury AFP jednalo o pátý podobný předávací obřad.\npondělí 18. listopadu 2013, 9:01\nCenu Jeana Hersholta v podobě sošky Oscara hollywoodská kráska Jolie převzala z rukou tvůrce Hvězdných válek George Lucase. A to před publikem, které tvořila řada hvězd, například Tom Hanks, Jake Gyllenhaal, Diane Keatonová, Emma Thompsonová, Harrison Ford, Amy Adamsová a Matthew McConaughey.\nOsmatřicetiletá Jolie se léta velmi angažuje v humanitární pomoci a od roku 2012 je zvláštní vyslankyní Vysokého komisariátu OSN pro uprchlíky, pro který již vykonala více než 40 misí v různých částech světa. Svou zodpovědnost vůči druhým lidem prý nejlépe pochopila právě při cestování.\n„Když jsem se setkala s lidmi, kteří přežili války, hladomor a znásilnění, pochopila jsem, jaký je život většiny lidí na této zemi a jaké mám štěstí, že mám co jíst, střechu nad hlavou, místo k bezpečnému životu a zdravou rodinu,“ řekla herečka před asi 600 hosty akademie. Kromě Jolie převzali na slavnostním večeru v Los Angeles čestné Oscary také italský tvůrce hereckých kostýmů Pietro Tosi, britská herečka Angela Lansburyová a americký herec Steve Martin. Cenu obdrželi za svou celoživotní mimořádnou kariéru.


Nejlepší vibrační pěchy roku 2022 | Recenze & Jak vybrat vibrační pěch\nChytrýVýběr.cz Dílna Nejlepší vibrační pěchy\nNejlepší vibrační pěchy\nHledáte spolehlivý vibrační pěch pro zhutnění zeminy a nevíte si rady? Pak jste na správném místě! Představíme vám ty nejlepší hutnící pěchy a poradíme, jak si snadno vybrat ten nejvhodnější vibrační pěch. Navíc vás seznámíme s technickými parametry, kterým se vyplatí věnovat pozornost.\nNaftový motor s vysokým hutnícím účinkem. Pěchovací síla 18 kN je srovnatelná s profesionální technikou. Vhodné i pro problematické zeminy.\nVýkonný pěch s benzinovým motorem a robustním rámem. Pěchovací síla 10 kN a hloubka hutnění až 60 cm.\nVibrační pěch s benzinovým motorem a pěchovací silou 10 kN. Vhodné pro běžné zhutňovací práce.\nTest a porovnání vibračních pěchů\nNejlepší vibrační pěchy podle Heuréky\nJak vybrat vibrační pěch\nRecenze NTC NT 70H – Výkonný vibrační pěch s vysokou pěchovací silou\nPěchovací síla: 18 kN | Motor: HATZ 1B20 | Palivo: nafta | Hmotnost: 70 kg | Výkon motoru: 3,6 kW | Počet úderů za minutu: 600–700 | Rozměr patky: 285 × 345 mm | Cena: od 113 000 Kč\nVelký výkon, vysoká pěchovací síla (18 kN)\nSrovnatelné s profesionální technikou\nVhodné i pro těžko zhutnitelné zeminy, jako je jíl\nRobustní konstrukce a ochranný rám\nPokud hledáte opravdu výkonný vibrační pěch, vsaďte na model NT 70H od osvědčené značky NTC. Svým výkonem a vlastnostmi je srovnatelný s technikou používanou profesionály. Díky vysoké pěchovací síle 18 kN si hravě poradí i s problematickými povrchy, jako jsou jílovité zeminy.\nNa naftový motor HATZ 1B20 se můžete opravdu spolehnout. Čtyřdobý motor vás potěší výkonem až 3,6 kW. Vibrační pěch NT 70H zvládá 600 až 700 úderů za minutu, což z něj, v kombinaci s vysokou hutnící silou, dělá opravdu skvělého pomocníka. Pěch je vhodný pro zhutnění všech typů zeminy, včetně písku, jílu i štěrku. Stejně jako většina vibračních pěchů však není určený pro zámkovou dlažbu a živice.\nSnadnou a bezpečnou manipulaci s pěchem zajistí jeho masivní konstrukce disponující ochranným rámem. Vzhledem k hutnící patce s rozměry 285 × 345 mm je pěch ideální pro práci ve všech typech výkopů. Snadno se s ním dostane i do úzkých a hůře přístupných míst. Jistě oceníte také možnost dokoupení kompatibilního počítadla motohodin.\nRecenze Scheppach VS 1000 – Spolehlivý vibrační pěch s antivibrační ochranou\nPěchovací síla: 10 kN | Motor: 4-taktní, jednoválec | Palivo: benzin | Hmotnost: 78 kg | Výkon motoru: 4,0 kW | Počet úderů za minutu: 600–700 | Rozměr patky: 310 × 300 mm | Cena: od 26 300 Kč\nObstojná pěchovací síla 10 kN a počet úderů za minutu\nVhodné pro hutnění většiny zemitých povrchů\nNevhodně upevněné víčko od nádrže, při práci může dojít k jeho ztrátě\nVibrační pěch Scheppach VS 1000 je ideálním řešením pro všechny, kteří chtějí kvalitní stroj za rozumnou cenu. Díky pěchovací síle 10 kN a vysokému počtu úderů za minutu s ním hravě zvládnete zhutnit i ty nejproblematičtější místa.\nVibrační pěch je poháněn benzinovým, čtyřtaktním motorem o výkonu 4,0 kW. Pěchovací síla 10 kN a zvládá až 700 úderů za minutu. Hloubka hutnění až 60 cm činí z toho stroje opravdu výkonného pomocníka. Perfektně se hodí nejen pro zhutnění všechny typů výkopů, ale skvěle se s ním pracuje i na těžko přístupných místech, jako je okolí zdí či potrubí. Patka o rozměrech 310 × 300 mm je ideální do úzkých výkopů, kam se jiné stroje nedostanou.\nVelkou výhodou tohoto vibračního pěchu je protiprachová ochrana, která zajistí delší životnost motoru. Při práci s pěchem VS 1000 pak jistě oceníte také systém tlumení vibrací. Kvalitní silentbloky spolehlivě redukují vibrace a práce se strojem je o poznání snazší. Pro snadnější manipulaci a přesuny je hutnící pěch vybaven pojezdovými koly.\nRecenze Güde GVS 80 – Základní vibrační pěch pro nenáročné\nPěchovací síla: 10 kN | Motor: OHV Power-Engine | Palivo: bezolovnatý benzin | Hmotnost: 93 kg | Výkon motoru: 3,2 kW | Počet úderů za minutu: 450–650 | Rozměr patky: 330 × 290 mm | Cena: od 27 000 Kč\nVhodné pro většinu zemitých povrchů\nNižší pěchovací síla a počet úderů za minutu\nMenší hloubka zhutnění\nVibrační pěch GVS 80 značky Güde je skvělou volbou pro nenáročné uživatele. Slušný výkon i pěchovací síla bez problémů vystačí na běžné zhutňovací práce. Tento hutnící pěch se sice nemůže svými vlastnostmi srovnávat se stroji používanými profesionály, ale při občasném užívání svůj účel splní na výbornou.\nJednoválcový čtyřtaktní motor OHV Power-Engine poháněný bezolovnatým benzinem se pyšní výkonem 3,2 kW. Motor zajišťuje pěchovací sílu 10 kN a 450 až 650 úderů za minutu. Pěchovací hloubka je však oproti jiným strojům pouze 45 cm. Pro dosažení optimálního výsledku je v některých případech potřeba provádět zhutňování po vrstvách.\nVibrační pěch s patkou o rozměrech 330 × 290 mm se hodí pro práci ve všech typech výkopů a poradí si také s většinou zemitých povrchů. Bez problémů s ním zhutníte hůře přístupná místa, jako je okolí domů, bazénů či velmi úzké výkopy.\nMezi výhody tohoto stroje bezpochyby patří jeho ochranná konstrukce a transportní podvozek, jenž velice usnadňuje manipulaci s ručním pěchem. Jako nevýhodu je třeba zmínit jeho vyšší hmotnost oproti jiným modelům. Práce s pěchem GVS 80 je tak poněkud náročnější.\nLumag LVS 80\nPřibližná cena 113 000 Kč 26 300 Kč 27 000 Kč 72 000 Kč 28 000 Kč 29 500 Kč 29 900 Kč\nPěchovací síla 18 kN 10 kN 10 kN 12 kN 12 kN 10 kN 11,5 kN\nMotor HATZ 1B20 ? OHV Power-Engine Honda GXR 120 OHV ? Honda GX 120\nPalivo nafta benzin bezolovnatý benzin benzin benzin benzin benzin\nHmotnost 70 kg 78 kg 93 kg 58 kg 90 kg 80 kg 80 kg\nVýkon motoru 3,6 kW 4,0 kW 3,2 kW 2,6 kW 4,8 kW 4,8 kW 2,6 kW\nPočet úderů /min 600–700 600–700 450–650 600–700 600–700 600–700 640–680\nRozměr patky 285 × 345 mm 310 × 300 mm 330 × 290 mm 230 × 345 mm 300 × 280 mm 360 × 285 mm 340 x 285 mm\nExistuje více způsobů, jak hutnit zeminu při provádění výkopových prací. Vibrační stroje slouží k zpevnění podloží, zamezují sesuvu půdy, redukují propustnost vody a celkově zlepšují stabilitu podloží. Zhutnění je nutné nejen při stavbě základů, příjezdových cest, ale vibrační stroj budete potřebovat také při pokládce zámkové dlažby či potrubí. Pěchovací stroje zhutňují zeminu a jiné povrchy pomocí silných vibrací. Na různé výkopové práce se však hodí jiný typ pěchovacího stroje.\nPro zhutnění zeminy při stavbě základů, chodníků či parkovišť se používají pěchovací desky či pěchovací válce. Ty je možné využít také pro zhutnění štěrku pod zámkovou dlažbu či pro zhutnění živic (asfaltu). Vibrační pěchy by se naopak na zhutňování dlažby a asfaltu používat neměly. Nejsou také vhodné ani pro úpravu podkladu pod zámkovou dlažbu. Perfektně se hodí do výkopů pro potrubí či kabely nebo na místa, kam se větší zhutňovací stroje nedostanou. Lze je využít pro upěchování zeminy podél zdí, bazénů či okolo lamp a stožárů. Díky malým rozměrům pěchovací patky zajistí zhutnění zeminy i na hůře dostupných místech.\nDruhy vibračních pěchů\nMůžete se setkat s různými typy vibračních pěchů. Nejčastěji narazíte na motorové stroje poháněné benzinem či naftou, ale dostupné jsou také elektrické vibrační pěchy vybavené akumulátorem. Pro většinu stavebních prací se spíše hodí motorové pěchy, neboť se nemusíte zdržovat nabíjením baterie. Nejčastěji se setkáte s benzinovými pěchy, ale větší a výkonnější stroje mají často dieselový pohon. Druh paliva by však neměl být zásadním atributem při výběru vibračního pěchu. Je potřeba zohlednit jiné, důležitější vlastnosti stroje.\nHmotnost a celkové rozměry stroje\nDůležitým faktorem při výběru pěchovacího stroje je jeho celková hmotnost a rozměry. Zde rozhodně neplatí, že čím těžší stroj, tím lépe je zemina upěchována. Míra zhutnění je dána zejména pěchovací silou a dalšími parametry, které zmiňujeme níže. Příliš vysoká hmotnost i rozměry pěchu naopak manipulaci a práci se strojem zbytečně komplikují a ztěžují.\nPracovní rozměry hutnící plochy\nPři výběru pěchovacího stroje byste měli vzít v potaz také rozměry hutnící plochy. V případě vibračních pěchů se zaměřte na rozměry hutnící patky. Jelikož jsou vibrační pěchy určené pro použití na těžko dostupných místech, hutnící patky jsou obvykle menších rozměrů. Pokud víte, že budete potřebovat zhutnit zeminu v opravdu úzkém výkopu, zvolte hutnící pěch s co nejmenší patkou. V ostatních případech se příliš malé patky vyvarujte a pořiďte si stroj s větší patkou, který upěchuje stejnou plochu za kratší dobu.\nPěchovací síla a vibrace\nZásadní roli při výběru vibračního pěchu by měla hrát jeho pěchovací síla. Právě pěchovací síla určuje míru zhutnění zeminy. Pro běžné a občasné zhutňovací práce jsou dostačující stroje o pěchovací síle okolo 10 kN. Jestliže vás čekají velké zhutňovací práce či víte, že stroj budete používat často, určitě zvolte stroj s pěchovací silou nad 15 kN. Vedle pěchovací síly se zaměřte také na počet úderů za minutu a na hloubku zhutnění. Při nižší hloubce zhutnění je potřeba pěchovat zeminu po vrstvách, což práci prodlužuje.\nVedle samotného výkonu stroje je vhodné zohlednit také vlastnosti zajišťující pohodlnou a bezpečnou práci s vibračním pěchem. Jedním z hlavních faktorů je nepochybně ochranný rám a redukce přenosu vibrací. Jelikož vibrační pěchy fungují na principu rázového účinku, je zásadní, aby přenos vibrací do rukou byl co nejmenší. Věnujte tedy pozornost stavbě ochranného rámu a volte stroje disponující antivibrační ochranou.\nKromě vibrací se zaměřte také na úroveň hluku, který stroj za chodu vydává. I přesto, že ochranné pomůcky, jako jsou chrániče uší, by měly být při práci s vibračními pěchy samozřejmostí, míra hluku je faktor, který se určitě vyplatí při výběru zohlednit.\nPři koupi vibračního pěchu nezapomínejte na ochranné pomůcky. Při stavebních pracích by bezpečnost měla být vždy na prvním místě. Již jsme zmiňovali důležitost ochrany sluchu, kterou zajistí kvalitní chrániče uší, sluchátka. Ochranu uší je potřeba používat vždy pokud hluk překročí úroveň 80 dB, přičemž úroveň hluku většiny hutnících pěchů se pohybuje nad 100 dB. Při práci s vibračními stroji se vyplatí sáhnout spíše po mušlových chráničích, které zajistí vyšší ochranu než pěnové špunty do uší. Můžete si třeba pořídit chrániče, které lze snadno připevnit na pracovní helmu.\nVedle sluchátek neopomeňte vhodnou pracovní obuv a rukavice. Pracovní obuv by měla být pevná a disponovat vyztuženou, případně ocelovou špičkou. Pro práci s vibračními pěchy jsou ideální i antivibrační rukavice, které napomáhají redukovat přenos vibrací ze stroje do rukou a paží.\nPři práci v prašném prostředí byste neměli zapomenout na respirační ochranné pomůcky. Kromě klasického respirátoru můžete zvolit respirační masky či polomasky, které obsahují jeden či více výměnných filtrů a spolehlivě ochrání vaše dýchací cesty.\nKde koupit vibrační pěch\nVýběr vibračního pěchu vám velmi usnadní nákupní rádce Heureka.cz, kde najdete velké množství modelů, které si můžete snadno a rychle porovnat. Široký sortiment kvalitních pěchovacích strojů najdete také v internetovém obchodě Svářečky-obchod.cz. Jestliže dáváte přednost bazarovému zboží, můžete se poohlédnout po vibračním pěchu na portále Bazoš.cz.\nMezi neoblíbenější značky stavební techniky bezpochyby patří česká značka NTC. Svůj věhlas si získala nejen na domácím trhu, ale také v zahraničí. Zabývá se i výrobou spárovací techniky či elektrocentrál, ale její doménou jsou pěchovací stroje. Pokud hledáte vibrační pěch profesionální kvality, vsaďte na produkty NTC. V pestré nabídce najdete kvalitní hutnící pěchy se spolehlivým výkonným motorem a ochranným rámem.\nVibrační pěch Scheppach\nDalší osvědčenou značkou na poli pěchovací techniky je německá značka Scheppach. Vedle stavební techniky se soustředí na výrobu dílenského nářadí jako jsou vrtačky, pily, kompresory, ale také štípačky dříví. Velmi široký sortiment, a především kvalita a spolehlivost produktů, činí ze značky Scheppach jednoho z nejoblíbenějších výrobců techniky a nářadí. Vibrační pěchy Scheppach patří mezi nejžádanější hutnicí stroje. Svým kvalitním zpracováním, výkonem a výdrží si získal pozitivní ohlasy nejen na domácím trhu.\nHutnící pěch Lumag\nKdyž je řeč o vibračních strojích, nesmíme opomenout značku Lumag. Tento německý výrobce již několik let vyrábí spolehlivou stavební i dílenskou techniku. Vedle hutnící techniky v jejich sortimentu na vás čekají štípače dřeva i řezačky dlažby či kamene. Vibrační pěchy Lumag se vyznačují robustní konstrukcí a obstojným výkonem. Všechny nabízené měchy disponují moderními motory, na které je spolehnutí.\nCena vibračních pěchů\nDo 20 000 Kč můžete sehnat vibrační pěch pro běžné hutnící práce. Od strojů v této cenové relaci nemůžete očekávat nikterak velký výkon, ale pro občasné použití bez problému postačí. S ohledem na nižší výkon a menší hloubku zhutnění může být nutné zeminu zhutňovat po vrstvách. Práce se strojem pak stojí více času i námahy.\nV této cenové hladině lze pořídit již velmi kvalitní vibrační pěch s důstojným výkonem. Pěchovací síla těchto strojů obvykle přesahuje 10 kN a také hloubka zhutnění je bývá obstojná. Vibrační pěchy z této cenové kategorie stojí na pomezí mezi stroji pro občasné užívání a stroji používanými profesionály.\nJestliže hledáte hutnící pěch pro profesionální či velmi časté používání, vyplatí se vám investovat do opravdu výkonného stroje. Pěchy s cenou nad 50 000 Kč se pyšní nejen nezvykle vysokým výkonem, ale také velice precizním zpracováním. Kromě pěchování síly okolo 18 kN a velké hloubky zhutnění získáte stroj s lehčí konstrukcí a kvalitním ochranným rámem. Stroje jsou uzpůsobeny pro časté používání, proto je práce s nimi méně fyzicky i časově náročná.\nPráce s Sheppach VS 1000\nNejprodávanější vibrační pěchy podle Heuréky\nCelkové hodnocení: 4.2 (31 hlasů)


Jágr se zranil a nedohrál. V Calgary ale válí - Deník.cz\nStihl čtyři střídání a na ledě byl docela vidět. „Je škoda, že musel odstoupit. Hrál dobře, měl i nějaké šance. Uvidíme, jak na tom bude,“ řekl Glen Gulutzan, trenér Calgary. Později kanadský klub informoval, že Jágr utrpěl blíže neurčené zranění v dolní polovině těla a o nejbližší budoucnosti se teprve rozhodne.\nI takhle nekonkrétní údaj (zámořské hokejové kluby bývají jen zřídkakdy sdílnější) stačil rozpoutat vlnu spekulací o tom, jak na tom Jágr ve skutečnosti je. Nepřekvapí, že nejvíc se mluví o zranění třísel. S těmi měl problémy prakticky celou kariéru, a i když v posledních letech mu dopřávala spíš klid, letos v létě se znovu ozvala.\nTým Calgary bez Jágra prohrál doma s Minnesotou 2:4. „Nehráli jsme ale špatně. Na Jaromírovo zranění jsme zareagovali tak, že hráči jako Gaudreau či Tkachuk dostali víc prostoru,“ uvedl trenér Gulutzan. Po nezdaru s Carolinou šlo o druhou porážku Flames na jejich ledě v řadě.\nJágrovo zranění snad nebude vážné. Český veterán totiž jinak zanechal v Calgary skvělý úvodní dojem rychle se rozkoukal, zabydlel se v sestavě, dostával dost příležitostí v elitních formacích. Ve čtyřech odehraných mačích nasbíral dvě asistence, měl ale i dost střeleckých příležitostí. „Baví mě s ním hrát. Rád tvoří hru, drží puk a vytváří útočné šance pro ostatní. Je v lize strašně dlouhou a pořád je to výjimečný hráč. Je skvělé nastupovat po jeho boku, už jsem se od něj hodně naučil,“ povídal třiadvacetiletý Sean Monahan, jeden z ofenzivních klenotů Calgary.\nGulutzan začal Jágra brzy zařazovat do prvního útoku právě k Monahanovi a Gaudreauovi. „Poslední dobou se nám pravá křídla docela střídala, ale na vybudování patřičné chemie je potřeba čas. Doufám, že s Jágrem se nám to podaří,“ řekl Johny Gaudreau. Vrátí se Jágr do sestavy už v noci z úterý na středu proti Nashvillu?


PČR, PS 2010-2013, 49. schůze, část 56 (6. 12. 2012)\nNacházíte se: Digitální knihovna › PČR, PS 2010-2013 › Stenoprotokoly › 49. schůze › Čtvrtek 6. prosince 2012\nPoslankyně Marta Semelová: Vážená paní ministryně, má interpelace se týká domu v památkové zóně na rohu Václavského náměstí a Opletalovy ulice, nad nímž se dlouhodobě vznáší nebezpečí demolice. Podotýkám, že proti ní se stavějí mnozí občané, občanská sdružení, uznávaní památkáři a architekti, např. Památková rada Národního památkového ústavu či Klub za starou Prahu, kteří apelují na ministerstvo a zodpovědné úředníky, aby neupřednostňovali zájmy soukromých investorů nad zájmy ochrany kulturního dědictví a památek.\nVčera proběhla už poněkolikáté demonstrace za zachování této stavby. Připomínám, že nejdříve povolil demolici svým rozhodnutím památkových odbor magistrátu. Památkáři z ministerstva však shledali jeho stanovisko jako nezákonné a o půl roku později ho zrušili. Překročili však lhůtu, během které tak mohli učinit. Následovalo jednání a rozhodnutí rozkladové komise Ministerstva kultury, která rozhodnutí ministerským památkářům doporučila zrušit. Tehdejší ministr Jiří Besser stanovisko komise potvrdil. Odborníci následně podali návrh na prohlášení domu za kulturní památku. Na konci řízení úředníků však padlo rozhodnutí, že přestože dům vykazuje vysoké umělecké, urbanistické a architektonické hodnoty, památkou nebude. Na jeho místě tak má vyrůst administrativně-komerční centrum za miliardu korun.\nPodle veřejně dostupných informací doporučuje rozkladová komise ministryni přezkum. Chci se proto zeptat, v jakém je to stadiu a jaký bude další postup Ministerstva kultury.\nMístopředseda PSP Jiří Oliva: Děkuji. Prosím paní ministryni o reakci na interpelaci.\nMinistryně kultury ČR Alena Hanáková Vážený pane předsedající, milé kolegyně, kolegové poslanci, přemýšlím, jestli mám ještě jednou shrnout genezi a vracet se k základním důležitým bodům, které ve věci domu na rohu Opletalovy ulice probíhaly, které byly stěžejní a díky kterým jsme dospěli do bodu, o kterém jste se zmínila v závěru, což bylo doporučení rozkladové komise o zahájení přezkumného řízení ve věci rozhodnutí Ministerstva kultury, kterým tento předmětný dům nebyl prohlášen za památku.\nJiž předtím, než komise o tomto rozhodla, jsem byla přesvědčena, že toto přezkumné řízení bude nezbytné. Zároveň jsem rozhodla, že toto doporučení budu akceptovat, že přezkumné řízení tedy proběhne. S tím souvisí také velmi důležitá věc, že jsem rozhodla, že se pozastavují veškeré právní účinky přezkoumávaného rozhodnutí tak, že tento objekt bude po dobu průběhu přezkumného řízení požívat předběžné památkové ochrany. V tomto případě není tedy možné jeho případnou demolici povolit. Tento dům je tedy do té doby ochráněn.\nDůvodem pro zahájení přezkumného řízení jsou závažné věcné a také procesní pochybnosti o zákonnosti tohoto rozhodnutí, zejména jsou to důvody z nedostatečného odůvodnění. Pokud budou tyto pochybnosti v přezkumném řízení prokázány, pak bude celé toto rozhodnutí zrušeno a věc bude vrácena zpátky Ministerstvu kultury k novému projednání. Tolik v této chvíli, pak se uvidí.\nDěkuji za dotaz a přeji hezké odpoledne.\nMístopředseda PSP Jiří Oliva: Děkuji, paní ministryně. Paní kolegyně Semelová již nemá doplňující otázku, takže přistoupíme k interpelaci pana poslance Paroubka na ministra zdravotnictví Leoše Hegera ve věci kauzy metanol.\nPoslanec Jiří Paroubek: Vážený nepřítomný pane ministře, máme smůlu, ale všichni, na které jsem se obrátil interpelacemi, zůstali - já doufám že ne doma, ale někde jinde v práci, ale tady by mělo být podle zákona jejich pracoviště.\nTakzvaná metanolová aféra trvá více než tři měsíce. Zdá se však, že za tu dobu se nepodařilo s touto závažnou situací závažněji pohnout, neboť oběti na lidských životech přibývají. Dnes jsou jich téměř čtyři desítky a další velmi pravděpodobně bohužel přibudou, neboť další otrávení lidé jsou hospitalizováni v nemocnicích. Někteří odborníci očekávají, že nastávající svátky mohou počet obětí ještě podstatně navýšit. Rizikem může být např. i nepečené - nepečené - cukroví s obsahem alkoholu, které by mohlo v případě použití závadného alkoholu, tedy otráveného alkoholu, ohrozit zejména děti. Podle policejních odhadů se totiž mezi lidmi nachází ještě pět tisíc litrů nezajištěného jedovatého alkoholu, možná je to i více.\nO závažnosti celé aféry vypovídá i výsledek nedávného průzkumu, kdy se 93 % občanů vyslovilo v tom smyslu, že metanolová kauza ještě stále není vyřešena. Mám ostatně podobný pocit. Jak se v průběhu posledních tří měsíců ukázalo, i vaše ministerstvo muselo minimálně prostřednictví Státní zemědělské a potravinářské inspekce i hygienické služby dlouhá léta vědět o obrovském rozsahu černého trhu s pančovaným alkoholem. Jedná se přibližně o čtvrtinu trhu s tvrdým alkoholem.\nVážený pane ministře, jste schopen odpovědně říci, jaké další konkrétní akční opatření v metanolové kauze vaše ministerstvo podnikne? Již na začátku celé aféry jsem nabídl celou řadu konkrétních opatření, která by měla vést nejen k potlačení černého trhu, ale zároveň k minimalizaci rizik dalšího šíření pančovaného alkoholu mezi občany. Jaké konkrétní kroky připravuje vaše ministerstvo v této věci do budoucna např. ve spolupráci s Ministerstvem financí či Ministerstvem vnitra? Děkuji za vaši písemnou odpověď.\nMístopředseda PSP Lubomír Zaorálek: To byla interpelace na nepřítomného omluveného Leoše Hegera. Nyní je tady Antonín Seďa, který bude interpelovat přítomnou paní ministryni Ludmilu Müllerovou ve věci nezaměstnanosti mladých. Prosím, pane poslanče.\nPoslanec Antonín Seďa: Děkuji, pane místopředsedo. Vážená paní ministryně, nezaměstnanost je obrovským problémem, protože snižuje příjmy na sociální a zdravotní pojištění a daňovou výnosnost, zároveň zvyšuje výdaje na sociální dávky a podpory, ale zejména snižuje životní standard těchto osob a jejich rodin. Podle statistik Evropské unie největším problémem je nezaměstnanost osob mladších 25 let, kde průměrně tato nezaměstnanost dosahuje téměř 23 %. Dokonce se hovoří o této ztracené mladé generaci. Také v České republice je bez stálého zaměstnání téměř pětina mladých lidí.\nEurokomisař pro sociální politiku předložil unijní plán boje s nezaměstnaností mladých s využitím zkušeností z Nizozemí, Rakouska a Norska, kde nezaměstnanost mladých je kolem 8 až 10 %. Evropská unie hodlá využít prostředky Evropského sociálního fondu.\nPaní ministryně, uvědomujete si závažnou situaci mladých lidí, kteří, pokud nemají praxi, nepobírají podporu v nezaměstnanosti a mají obrovské problémy získat zaměstnání po svém studiu, ať už středoškolském, či vysokoškolském? Proč vaše ministerstvo snižuje podporu aktivní politiky zaměstnanosti? Jaká konkrétní opatření přijme vaše ministerstvo pro zvýšení zaměstnanosti mladých a pro zlepšení jejich uplatnění na trhu práce? Děkuji za vaši odpověď.\nMístopředseda PSP Lubomír Zaorálek: Požádal bych paní ministryni Müllerovou, aby se ujala odpovědi, na kterou má maximálně pět minut. Prosím, máte slovo.\nMinistryně práce a sociálních věcí ČR Ludmila Müllerová: Vážený pane předsedající, ještě jednou dobrý den, pane poslanče. Dovolte, abych odpověděla na vaši interpelaci ve věci nezaměstnanosti mladých. Dovolte mi nejdříve pár čísel.\nV České republice je 1 250 tisíc mladých lidí ve věku 15 až 24 let, tzn. zhruba 11,9 % z celkového počtu obyvatel, z toho je 310 tisíc osob zaměstnaných, tzn. ekonomicky aktivních, činných, a to je plná jedna čtvrtina. Tři čtvrtiny jsou ekonomicky neaktivní, 810 tisíc osob, a z nich naprostá většina studuje, téměř 70 %. Zbývá necelých 11 %, kteří jsou buď na rodičovské dovolené, nebo jsou nezaměstnaní. ***


SAABINFO.NET - Unofficial Czech Saab Web Site - Proč zrovna Saab je sláb?\nProč zrovna Saab je sláb?\nNeděle, 22 leden 2012\nMagazín Auto, motor a sport se pozastavují nad automobilkou Saab: Michael Kudela o klinické smrti jedné z kdysi nejprogresivnějších značek. A rození spousty dalších „neautomobilek".\nPrezident Klaus a obránci češtiny doufám prominou použití „hradního" záporu v termínu neautomobilka, ale k popisu spousty nových firem, které montují auta mrzké technické a čertvíjaké kvalitativní úrovně, se takové komolení hodí výborně. Podobně jako děsí spousta prapodivných paslov obhájce rodného jazyka, totiž i nové pseudo-automobilky mohou rmoutit fanoušky automobilů. Tím spíše, že leckdy vznikají na úkor tradičních výrobců.\nAktuálním příkladem takové firmy je Saab, který zřejmě nezvratně míří do automobilového nebe. Progresivnímu výrobci, který vždy udivoval překvapivými nápady, se proto detailněji věnujeme v tomto vydání. Připomenout si můžete jeho originální prvky (jako turbo, stěrače a ostřikovače světel, zesílený rám čelního skla atd.). Více však stojí za pozornost celkový přístup, jímž Saab bez přehánění zásadně ovlivnil konstrukci automobilu.\nSaab šel ostatním příkladem v oblasti hledání limitů spalovacích motorů, posilování aktivní i pasivní bezpečnosti, zdokonalování výhledu i komfortu jízdy.\nA dnes je na pokraji definitivního konce. Zatímco například jeho dlouholetá sesterská značka Buick, pravda také slavný výrobce, ale z hlediska inovací či osobitosti produkce několik desítek let jako bez duše, jede na plné obrátky. A to hlavně zásluhou zaklínadla současného automobilového světa: čínského trhu. Číně se totiž buicky prodávají jako teplé housky na krámě. Co na tom, že s emblémem amerických korábů tu jezdí astry? Čína Buick i díky šéfům GM zachránila. A titíž manažeři mnohem inovativnější Saab pohřbili. Při nákupu Saabu v 90. letech sice vycítili značný konstruktérský potenciál v novátorské firmě, ale vůbec jej nevyužili k záchraně či rozvoji značky. Jen v duchu doby vyzobali to nejlepší pro další modely koncernu, to špatné nechali nebo ještě zhoršili v marné představě, že si toho ultrakon-zervativní uživatelé saabů, kteří léta svým unikátním autům promíjeli kdejaké stylistické či funkční prohřešky, třeba nevšimnou. A poslední dobou ještě bránili prodeji firmy Číňanům ve snaze zamezit odliv unikátního know-how do té samé Číny, v níž se jim s Buickem tolik daří.\nŽe celkem rychlý konec potkal „umělé" značky jako Saturn (GM, snaha o moderní koncept včetně ojedinělé péče o zákazníka) nebo Eagle (Chrysler, vznikl v 80. letech jako reakce na Saturn a stejně jako u něj i pro boj s nástupem japonských značek), to se ještě dá přijmout. Že GM zavřelo spolu se Saturnem v roce 2009 neperspektivní Oldsmobile, jinak slavnou společnost založenou už v roce 1897, je spíše smutné než nepochopitelné. Ale jak to, že místo Saabu vesele prosperují značky jako čínská Chery, která svůj převážně domácí úspěch založila na kopii Chevroletu.\n(Daewoo) Matiz, a GM prodeji tohoto plagiátu dnes už jen nečinně přihlíží? Zřejmě si šéfové koncernu spočítali, že v Číně montovanými buicky si budou tuto de facto krádež bohatě kompenzovat.\nVýsledkem je ovšem jeden z nejsmutnějších paradoxů současného automobilového průmyslu. Proti tomu je změna Rovem na Roewe, kvůli tomu, že Číňani nemají práva na tradiční britskou značku, pozoruhodnou epizodkou v jejích dějinách. A rázný „rebranding" Lancie, někdejší konstruktérské a designérské ikony, do strohých modelů Chrysleru div ne šikovným nápadem, jak tuto značku aspoň jakž takž zachovat...\nLabutí píseň (Vladimír Löbl)\nVšichni doufali, že to skončí jako v nějakém tuctovém americkém filmu happy endem. Místo toho jsme byli svědky psychologického thrilleru. Švédský Saab pod taktovkou firmy Swan zazpíval svou labutí píseň. Co bude dál? dyž koncem roku 2008 americký koncern GM oznámil, že se chystá ukončit činnost švédské automobilky Saab, byl to z dnešního pohledu její faktický konec. Ten nakonec nastal až 19. prosince 2011 poté, co byl vyhlášen její bankrot. Nic z toho, co se od původního oznámení GM udalo, již ale nedokázalo zvrátit tento osud.\nNaději živili kromě věrných příznivců značky i její noví nizozemští vlastníci, zatímco švédská vláda od ní dala již dříve ruce pryč, a ani švédská média si již dlouho nedělala žádné iluze. „Saab je jako podnik nahý," napsal ekonomický list Dagens Industri a deník Dagens Nyheter šel ještě dál, když svůj článek nazval „Už konečně ukončete to trápení!". To se koncem roku 2011 skutečně stalo. Victor Muller, šéf společnosti Swedish Automobile N. V. (Swan), která ještě jako Spyker Cars N. V. v lednu 2010 Saab od GM v přepočtu za 7,8 miliardy Kč koupila, bezpochyby učinil vše možné i nemožné, aby švédského výrobce zachránil. Není pochyb o tom, že mnohé finanční operace nebyly zcela čisté. Do obrody Saabu se totiž výrazně zapojil kontroverzní ruský podnikatel Vladimír Antonov, který byl dlouho v hledáčku tajných služeb a nedávno byl zatčen kvůli podezření z praní špinavých peněz a styků s organizovaným zločinem. Od Mullera v lednu 2011 koupil značku Spyker (později ji prodal americké investiční společnosti North Street Capital) a prostřednictvím své banky Snoras koupil pozemky pod továrnou Saabu v Trollháttanu. Saabu dlouhodobě chyběly peníze na provoz. Zkraje loňského roku oslavil první výročí nezávislosti, při němž jeho šéf Jan Áke Jonsson vedl plamenné řeči: „Saab ušel během uplynulého roku dlouhou cestu. Naše společnost je na počátku nové a jasné budoucnosti." Ale již v dubnu 2011 byl Saab nucen zastavit výrobu, neboť mu dodavatelé kvůli platební neschopnosti přestali dodávat díly. Victor Muller stále intenzivněji hledal pomoc při financování stále více se finančně propadajícího Saabu. A vypadalo to, že ta přijde z Číny.\nZájem nejdříve projevila firma Hawtai a později především společnosti Pang Da Automobile Trade (na ni se provalilo, že je zapletená do finančních transakcí spojených s obchodem s kradenými vozy) a Zhejiang Youngman Lotus Automobile, které v průběhu roku uvolnily prostředky výměnou za dodávky automobilů a avizovaly zájem převzít i většinový podíl v Saabu. K tomu ale nakonec z více důvodů nedošlo. S transakcí totiž nesouhlasila čínská schvalovací komise, která se v poslední době staví k podobným investicím čínských firem většinou zamítavě. Na tom skončila například i uvažovaná koupě Hummeru firmou Tengzhong. Transakci se Saabem nebyl navíc nakloněn ani někdejší vlastník GM, klíčový dodavatel motorů a řady komponentů. Ostatně všechny současné modely jsou postaveny na jeho platformách, poslední generace modelu 9-5 dokonce na zcela nové. Není tedy divu, že GM jednalo tak, jak jednalo. V Číně má navíc ve spojení s firmou Shanghai Automotive Industry Corporation silnou pozici.\nV posledních patnácti letech byl Saab již jen stínem někdejší inovativní automobilky, která v minulosti přicházela s pokrokovými řešeními zejména v oblasti bezpečnosti (viz vložený článek na str. 38). Těžko říci, zda by to dopadlo lépe, kdyby ho nepohltil koncern General Motors, ale patrně by narazil na stejné problémy.\nRodina Wallenbergových, která v něm měla významný vlastnický podíl, by mnoho nezmohla. Objem roční výroby v nejlepších letech byl jen na úrovni 130 000 kusů, což nestačilo na to, aby Saab mohl dostatečně investovat do nových modelů. Vzhledem k poměrně dlouhé modelové obměně (ve své 64leté historii Saab postavil jen osm automobilů vlastní konstrukce!) již nestačil reagovat na nejnovější trendy. Plíživý konec Saabu začal již před dvěma dekádami. Saab se nedokázal přizpůsobit stále náročnějším požadavkům. Žil jen z podstaty inovativní prémiové evropské značky charakteristické nezvyklým originálním designem, vysokou mírou bezpečnosti a přidanou hodnotou v podobě kouzla spojitosti s výrobcem stíhaček. Švédské modely zastarávaly, což by sice klientele, která si většinou své vozy nechávala řadu let, neboť na ně byla zvyklá, nevadilo, ale Saabu se vzhledem k tomu jen velmi těžko dařilo získávat nové zákazníky. GM i u Saabu navíc uplatnilo svoji strategii badge engineeringu a pod označením 9-7X začalo v USA nabízet SUV vycházející z Chevroletu Trailblazer a model 9-2X na základě Subaru Impreza, přičemž na model 9-6X, vycházející ze Subaru Tribeca, nakonec již nedošlo (jediný exemplář stojí ve firemním muzeu). V letošním roce byl v USA zahájen prodej crossoveru 9-4X, konstrukčně spřízněného s Cadillakem SRX. Tento guláš identitě švédské značky, která byla v USA v letech 1982 až 1986 (tedy před útokem luxusních divizí japonských automobilek) nejrychleji rostoucí prémiovou značkou, příliš neprospěl.\nPod křídly koncernu GM si v nově nastolené ekonomické situaci Saab nedokázal najít své místo a ztratil mnohé ze svého kouzla. General Motors s celou řadou aktivit ve všech koutech světa měl hodně problémů sám se sebou, navíc na každém prodaném saabu údajně prodělával v přepočtu téměř 90 000 Kč. Představení prvního nového modelu v režii Američanů bylo rozčarováním. Saab 900 z roku 1993 vypadal téměř stejně jako předchozí devítistovka, navíc výběhová platforma Opelu Vectra k jeho prestiži zrovna nepřispěla. Oproti svému předchůdci v podstatě nic nového nepřinesl, navíc se objevily některé problémy s kvalitou.\nNebýt tak trochu zvláštního postavení Saabu, tak by situace asi nevzbuzovala tolik emocí. Zkrátka jen další značka v pořadí, která ukončila činnost. Saab si ale v rámci automobilového průmyslu vybudoval velmi zvláštní postavení díky své specifické, silně loajální klientele, oceňující jeho nezávislost a unikátní charakter (platilo to ale stále méně), která je ochotna se za „svou" značku i bít.\nPoté, co koncern GM oznámil, že Saab uzavře, se příznivci značky dokonce rozhodli uspořádat sbírku na jeho koupi. Nedávno zase okupovali na Facebooku profil koncernu GM, protože ten se postavil proti prodeji stoprocentního podílu čínským zájemcům, a po celém světě pořádali mnohá shromáždění na jeho podporu. Řadu příznivců má Saab i v České republice. Velmi dobré jméno si tu získal již v době totality, neboť byl jako jedna z mála západních značek dovážen do tehdejšího ČSSR již v 60. letech. Modely 96 a později i 99 jezdili zejména umělci či lékaři. Jednalo se o nejdražší vozy v nabídce Mototechny a Tuzexu. Ceny se pohybovaly od 125 000 do 144 000 korun, přičemž průměrný plat byl přibližně 1600 Kčs. Jednalo se o první vozy na českém trhu vybavené bezpečnostními pásy a předními kotoučovými brzdami. Po sametové revoluci se opět prodeje saabů rozeběhly zásluhou firmy Wallicar. Té se roce 2001 dokonce podařilo prodat sedm vozů Saab 9-5 na Pražský hrad, kde nahradily konkurenční volva v roli vozů pro dopravu státních návštěv.\nAle vraťme se k nedávné situaci. Ani pokud by GM prodalo Saab někomu jinému než Spykeru (tehdy bylo přes 20 zájemců, mj. i švédský výrobce super-sportů Koenigsegg), ani kdyby se ho podařilo prodat čínským zájemcům, neměl by vyhráno. Podle konkurzního správce Guye Lofalka by v následujících letech potřeboval pro pouhé udržení v chodu minimálně 13 miliard Kč a do roku 2015 investici ve výši minimálně dalších 20 miliard Kč. Roční produkce na úrovni 30 000 kusů, tedy několikadenní výroby Toyoty, nepřinášela žádný zisk. Zatímco ještě v roce 2007 Saab vyrobil 125 397 vozů a o rok později" 89 086, v letech 2009 a 2010 to již bylo jen 20 905 a 32 048. Loňský výsledek ještě není znám, ale asi nebudeme daleko od pravdy, když odhadneme 11 000 vozů.\nNyní se všichni se ptají - a co bude dál? V době psaní tohoto článku počátkem ledna to nebylo vůbec jasné. Převažovaly sice názory, že bude Saab nejspíše rozdělen a rozprodán po částech. I při tomto parcelování bude mít jistě hlavní slovo koncern GM, který si bezpochyby pohlídá, aby se jeho technologie nedostaly do nepovolaných rukou. „Chováme naděje, že konkurzní správce bude usilovat o řešení, v jehož rámci bude společnost prodána jako celek," doufá v téměř nemožné starosta Trollhattanu Paul Ákerlund, jemuž jde o zaměstnanost pro dosavadních 3000 zaměstnanců Saabu. V době současného přebytku výrobních kapacit v Evropě si ale lze představit, že se v továrně v Trollháttanu již nebudou vyrábět automobily. Ostatně švédská ministryně obchodu Maud Olofssonová se již před časem vyjádřila, že by se tam mohly vyrábět kupříkladu větrné elektrárny.\nJe velká škoda, že se se Saabem nepovedlo to, co s britským Jaguárem. Ten na tom nebyl rovněž nejlépe, ale v posledních letech se jeho obroda povedla a je opět na vzestupu.\nSaab se tedy ocitl na kolenou, mnozí ale přesto stále věří, že se mu podaří vstát a že to nakonec přece jen „nějak dobře" dopadne. Naděje totiž umírá poslední. Podle posledních informací má o továrnu Saabu zájem čínská státní automobilka Dongfeng. Těch, kdo by ho chtěli koupit za „hubičku", bude\nsamozřejmě víc. Jen stěží se ale někomu podaří ho vrátit do těch správných kolejí. Na to je již pozdě. Nezbývá tedy než se překvapit, jak to s ním nakonec dopadne.\n1937 založení letecké továrny Saab\n1946 Saab začíná vyvíjet malý osobní vůz\n1947 oficiální vznik automobilové divize, představení prototypu modelu 92\n1949 sériová výroba modelu 92\n1955 představení Saabu 93\n1956 představení modelu Sonett\n1959 představení Saabu 95 Combi\n1960 představení Saabu 96\n1962 Erik Carlsson vítězí v Rallye Monte Carlo\n1966 Saab začíná používat čtyřdobý motor od Fordu\n1967 představení modelu Sonett II\n1968 začátek produkce modelu 99\n1969 spojení Saabu se Scanií\n1970 představení modelu Sonett III\n1972 automobilová divize oddělena od Scanie\n1974 Saab 99 hatchback\n1977 představení modelu 99 Turbo\n1978 představení modelu 900\n1980 Stig Blomqvist s 99 Turbo vyhrává Švédskou rallye\n1984 představen model 9000\n1986 počátek výroby modelu 900 Convertible, překonání rychlostních rekodů na americkém oválu v Talladeze\n1990 50% akcií kupuje americký koncern GM\n1993 nová generace modelu 900\n1994 900 Coupé a Convertible\n1997 představení modelu 9-5\n1998 představení modelu 9-3 a 9-5 Wagon\n1999 Saab 9-3 Viggen a 9-5 Aero\n2000 GM kupuje zbytek akcií od Investor AB 2002 nová generace modelu 9-3\n2005 představení 9-3 SportCombi\n2006 výrobní rekord 133 167 vozů\n2008 GM uvažuje o likvidaci Saabu\n2009 pod bankrotovou ochranou, jednání o prodeji, modely 9-3X a 9-3 Wagon, nová generace modelu 9-5, o koupi se zajímá Koenigsegg\n2010 GM prodává Saab nizozemskému Spykeru\n2011 od dubna Saab nevyrábí, v květnu je Spyker přejmenován na Swedish Automobile N.V., od září v režimu soudní ochrany před věřiteli, 19. prosince vyhlášení bankrotu\nSaab je do historie zapsán také jako průkopník přeplňování. Jeho model 99 Turbo (na obr.) představený v sezóně 1977 se stal prvním velkosériově vyráběným automobilem se zážehovým přeplňovaným motorem, v roce 1981 si Saab nechal patentovat systém APC, řídící tlak přeplňování. O tři roky později konstruktéři z Trollhattanu přišli s prvním přeplňovaným motorem se čtyřventilovou technikou (model 900 Turbo 16S) a v roce 1990, tedy více než dvě dekády před boomem downsizingu, představili u modelu 900 S nízkotlaké přeplňování. V roce 2000 Saab představil koncept motoru s mechanicky přeplňovaným zážehovým pětivál-cem s proměnným kompresním poměrem SVC, který z objemu 1,6 I dokázal vydolovat 168 kW. Ten se ale již do výroby nedostal.\nSaab byl vždy poměrně malým výrobcem, který navíc v počátcích využíval převzaté konstrukce motorů. Postupem času se ale vypracoval na světově uznávaného propagátora nových konstrukčních a technických řešení. A to především v oblasti bezpečnosti, ale i ochrany životního prostředí a uživatelského komfortu.\n1962 standardně bezpečnostní pásy\n1963 dvouokruhová brzdová soustava\n1970 v nabídce ostřikovače a stěrače světlometů\n1971 vyhřívané sedadlo řidiče\n1972 bezpečnostní výztuhy dveří 1979 pylový filtr ventilace\n1981 vnější zpětná zrcátka s asférickou plochou\n1983 bezazbestové brzdové obložení\n1985 přímé zapalování\n1988 boční airbag řidiče a protiprokluzový systém\n1991 jako první zavádí bezfreonovou klimatizaci\n1992 systém elektronického řízení motoru Trionic zajišťující nižší exhalace\n1993 funkce Black Panel\n1996 první zavádí aktivní přední opěrky hlavy\nŠVÉDOVÉ VE VZDUCHU - Saab v tom stále létá\nLetecká divize Saabu je v současné době součástí švédsko-britského konsorcia Saab/BAE Systems, jehož hlavní náplní je výroba vojenského proudového stíhacího letounu JAS-39 Gripen, který nahradil předchozí stroje Tunnan, Lansen, Draken a Viggen. Čtrnáct gripenů má pronajato i Česká republika. Kromě toho Saab vyrábí i mobilní radiolokátory, výcvikové kamuflážní systémy či komunikační sítě. V 80. a 90. letech ale stavěl i dopravní letouny jako Saab S-340 a Saab 2000.\nzdroj: Auto motor a sport\nnapsal: Michael Kudela , Vladimír Löbl


Publikoval galeriebutovice 24.1.2019 24.1.2019\nZanechat komentář na Bylinkové království\nBylinky jsou součástí naší kuchyně už od nepaměti. Jejich pěstování je velmi jednoduché a každé jídlo dokážou povznést na jinou úroveň. Na následujících řádcích jsme vám připravili několik tipů, jak bylinky začít pěstovat doma, včetně inspirace na vytvoření bylinkového ráje ve vaší kuchyni.\nPěstování bylinek není vůbec náročné a díky jednoduchému postupu to zvládnete levou zadní.\nV případě, že chcete začít od píky, doporučujeme zakoupit semínka, popřípadě malé vzrostlé sazenice, a zasadit do truhlíku, kde je necháme trochu povyrůst. Poté přesadíme do samostatných květináčů.\nPokud ale chcete čekání zkrátit a užívat si bylinkové království okamžitě, můžete nakoupit povyrostlé bylinky v supermarketu. Ty stačí následně přesadit do substrátu určeného na bylinky a užívat si zelenou voňavou zahrádku.\nPak už stačí jen vytvořit prostor, který bude bylinkám vyhovovat a věnovat jim dostatek péče. Pamatujte, že bylinky milují světlo, nikoliv slunce, které je může spálit. Bavíme se o bylinkách pěstovaných doma, nikoliv na zahrádce.\nVlastnosti: inspirace kuchyň\nPředchozí příspěvek Vzhůru na hory, zn. s dětmi!\nDalší příspěvek Knižní tipy (nejen) pro rok 2019