Raw kaše jako něco, co tělo denně vyžaduje a potřebuje - Ranní čaj.cz\nHome » Zdraví » Raw kaše jako něco, co tělo denně vyžaduje a potřebuje\nRaw kaše jako něco, co tělo denně vyžaduje a potřebuje\n06/07/2018 Redakce Off Zdraví,\nPřemýšlíte nad tím, co ráno posnídáte? Už přemýšlet nemusíte, vystačíte si s raw kašemi, které jsou ke snídani ideální. Tedy nejen k nim. Raw kaše jsou pokrmem, který můžete snídat, obědvat i večeřet. Jedná se o takzvané complete food, což je poměrně nový pojem ve stravování, který označuje pokrm z jednoho balení, jenž v sobě obsahuje všechny makro a mikro elementy, vitaminy, minerály a jiné tělu prospěšné látky, které dokážou tělo nastartovat do nového dne.\nRaw kaším se také přezdívá živé kaše. Je to z toho důvodu, že nebyly tepelně upraveny, tudíž v nich zůstaly všechny živiny ve své “živé podobě”. Ani při samotné přípravě raw kaší nedojde ke zničení potřebných živin. Kaše totiž stačí zalít vodou a jsou připraveny ke konzumaci. To, že šetří čas, však není jejich jedinou výhodou.\nCo v sobě raw kaše obsahují?\nJak jsme zmínili, raw kaše spadají do skupiny complete foods, tedy do skupiny pokrmů, jež tělu dodávají všechno potřebné ke správnému fungování. Pokud bychom měli být konkrétní, zmínili bychom například sacharidy nebo rostlinné bílkoviny, které se v kaších nachází.\nKromě bílkovin a sacharidů se v raw kaších nachází také vláknina, hořčík, chrom a lithium, dále také vitamin E a C, nesmíme zapomenout ani na vitaminy skupiny B.\nJaké raw kaše jsou nejlepší?\nNa trhu však naleznete hromadu prodejců, kteří se zaměřují na prodej raw kaší. Poradíme vám, na koho se obrátit. Nejlepší raw kaše má internetový e-shop Vitagrass, který kromě živých kaší nabízí také detoxikační nápoje nebo naklíčená semena.\nOtázkou nyní je, proč jsou raw kaše Vitagrass kvalitnější a zdravější než jiné, proč jsou nejlepší na trhu. Odpověď je však prostá. Raw kaše Vitagrass jsou jedinečné díky svému složení, které se skládá z naklíčených semen, jež jsou obohacena o superpotraviny. Raw kaše jsou tak daleko zdravější a tělu prospěšnější než jiné raw kaše na trhu. Mezi použitými superpotravinami najdeme například plody goji nebo kopřivu či konopné semínko.\nPrevious: Hudební festivaly hýbou Českem. Na jaké a kam vyrazit?\nNext: Tři nejlepší kavárny v Praze


Clintův pirátský klub - Stránka 1966 - Hospoda - ŠKODA Forum - SKODAHOME.cz\n54 826 příspěvků k tomuto tématu\nStránka 1966 z 2194\nstanmar 1 633\n3 871 příspěvků\nV 2. 1. 2017 at 17:15, kokta7 napsal:\nTakže nazdar chuligáni, sraz je 21.1.2016 v Pardubicích. Parkoviště velký jak Praha, super žrádlo(jak česká klasika, stejky, atd) a KOFOLA. Mají i denní nabídku.\nTak kdo tam teda pojede ? kokta dělá sraz a nikdo nic neví....\na moje maličkost\nPawouk 5 379\n24 143 příspěvků\npřed 25 minutami, motosman napsal:\nPawouku, tak jsem po dlouhé době studoval ZPK a jak jsi dával ten odkaz na ZIP:\ntak bych řekl, že tam kecá nesmysly ohledně průběžného a odbočovacího pruhu. Dle mého, pokud se průběžný změní v odbočovací, tak tam pravidlo ZIPu platí. Viz definice průběžného pruhu:\nz) průběžný pruh je jízdní pruh probíhající v původním směru (bez odbočení) křižovatkou nebo v místě, kde se mění počet jízdních pruhů.\nA pak se v tom vyznej....\nHeh, tak na toto dnes nemám mentální kapacitu...\nmotosman 2 749\n5 757 příspěvků\nAd sraz. Pokud by se někdo domníval, že mu auto cestu do Asie nevydrží, tak se ozvěte.\nMne vydrzi, mam skodovku\nA je to vůbec na mapě?\nPardubice?? To bude někde u Hradce Králové ho nebo asi u Chrudimi.\nJo, tam někde.\npřed 31 minutami, PavkaKorčagin napsal:\nZobrazit skrytý obsah\nKulový, to je asi nějaká vesnice u Prahy\nNo jasně. Vždyť psal parkoviště jako Praha.\nAha, zaparkuju na okraji Prahy na parkovišti, přejdu pěšky přes parkoviště, okolo Hradce Králové ho a pak už budu v Pardubicích?? Chrudim bude na horizontu.\nkokta7 1 952\n14 632 příspěvků\nOdesláno 10. Ledna (upraveno)\npřed 54 minutami, motosman napsal:\nještě že v odstavném to jde předjíždět.\nsem dnes na benzíně tankoval po delší době N95 a oni tam mají nějakou posranou rekuperaci ve stojanu, takže mě to furt vyskakuje z hrdla nádrže. fakt kreténi na benzíně.\nUpraveno 10. Ledna uživatelem kokta7\nTo je o seřízení pistole. U nás jezdím jen na jeden stojan a mám klid. Pokud zajedu vedle, tak taky furt vyhazuje.\nto je možný, ale je to pěkně debilní když musíš dýchat ty výpary a furt to tam rvát zpátky.\nTo dělá mráz. Mně takto skoro nešla natankovat i nafta do té zelené FIII. Asi chyba pistole.\nJo a kde je plačka Petrrr? Na forum chodí, ale nic nepíše. Naposledy 31.12. Že by si dal nějaké novoroční předsevzetí, že se už nebude vůči ŠA negativně vyjadřovat, a teď zjistil, že vlastně nic jiného ani neumí napsat?\nClint 3 980\n13 344 příspěvků\nJak jsem psal, má omrzlé pazoury z nádraží, je ve špitálu a sestřičky mu nosej bažanta. Leží tam s Vencou od páté koleje. Proto nepíše, Venca psát neumí a tak mu drží notes u hlavy\nTak jak startuje Clinte tvuj milacek a kdy topi. 1.4 TSi startuje na drc, ale netopi, evidentne nema spiralku, zajimalo by me jestli ji naftaci maj. F2 Elegance TDi neco mela, vzdy pohasinaly svetla kdyz se ten drat sepnul.\nCelou cestu jsem jel na sytic.\nTeplotu oleje nema, ale ani start-stop.\nChybi Peetr a je nezvestny i Barbadosa, rikak ze vzdy kdyz jede do prace (na lod), tak si pousti predtim alespon 2x film trosecnik, pry se mu libi jak tam hanej postu.\nKam nas to Kokta zene, zadal jsem tu vesnicu do gugl map a vidim, Kolin - to mi neco rika, tak jedu dal, Caslav - sakra tam jsem uz asi byl. Pote vidim Hermanuv mestec a sem doma. Bejvalka byla z Tremosnice, tam to vsude okolo znam - az na ty Mikulovice, ale neco mi rika ze tam bydlela jeji sestrenka asi. Tak nevim jestli mam jet nebo ne a jestli sam nebo s pritelkyni.\nTo Radius: nevim, jak Clint, ale muj chrochta nastartoval v - 16 na cvrnknuti, jen dyl zhavil. Topil cca po 5 minutach, ma opravdu el. vyhrev. Ale pro jistotu jsem si jeste zatopil i pod prdeli . Halelujaaaa\nBylo to baterkou. Nějak jsem ji vyšlusnul, asi ty Ozákovy ledky ve zkratu\nUkázala to i diagnostika. Po dobití baterky už žádný problém. Startuje na poprvé. Elektrickou spirálu mám, topí to dobře. Horší je to v mrazu se zahříváním motoru, trvá to někdy i deset kilometrů.\nPři slabší baterce zřejmě startér točí, ale žhavení už neproběhne dostatečně k nastartování motoru.\nV 10. 1. 2017 at 11:08, Hurikan88 napsal:\nOlll RS byla moje v zakladu za 616tis a ted je za 696tis\nJJ, a konkurence taky nespí ...\nToz to je pekne, ale neni to zdrazeni, nybrz klasika, za drazsi auto dostanes nasobne lepsi vybavu. Jako to delaj operatori. Nedaj slevu, radsi ti daj neomezeny sms, protoze to je stoji 000 prt. U předchozí generace byla za 290tis jen holota na 15' plechacich s 1.4 atmo motorem - to radsi nic nez tohle. Metaliza podrazila, byla tusim za 15tis. Komu je to drahy, muze mit na vybavu chudší Kiu, ale za 330tis se stejnou litrovkou. Trosku to zacina pripominat Skodovky a Volkswageny. VV je drazsi, ale v prepoctu na vybavu je i kolikrat levnejsi a hlavne lepe odhlucneny atd.\nPockej pul roku a budou zase balicky a bude stat 350tis v solidni vybave.\ntodle posrali, byla fakt za dobré peníze....klidně bych si to zase koupil ale takhle je to jiné..\nV tědlech mrazech nebude topit pořádně většina aut!\nRadiovko...stačí když vyfotíš radio a nemusíš nám dávat tudle nálož fotek :-)\nUpraveno 11. Ledna uživatelem Hurikan88\nHuri, ja ti radio vyfotim , budes vejrat.\nNa Prahu byla dnes ráno slušná kosa -16°C.


Jak uložit dětské oblečení | Ženské Krásy Časopisu\nRozvinuté dětské oblečení se může hromadit rychle, zvláště během těch prvních měsíců, kdy se zdá, že dítě zdvojnásobuje velikost mezi množstvím prádla. Pohřbený v lavinách příliš těsných a neskutečně malých ponožek? Je čas vykopat!\nBalení těchto drobných pokladů pro budoucího sourozence vám pomůže získat zpět vaše školky - a vaše duševní zdraví. Potřebujete pomoc při organizaci? Máme tě pokryté. Naučte se ukládat dětské oblečení jednoduchým způsobem pomocí těchto pěti jednoduchých kroků.\n1. Vyčistěte a připravte\nPřed tím, než odevzdáte oděv pro budoucí použití, umyjte vše v teplé vodě jemným mýdlem. Udělejte si čas na osvěžení bílků a na ošetření všech skvrn. (Ano, budete muset před použitím vyčistit všechno, ale delší šaty zůstávají vybledlé a obarvené, tím je těžší je vrátit do původní slávy.) Nakonec se ujistěte, že jsou všechny předměty úplně suché, než je zabalíte. Jedna vlhká košile "Hello Kitty" plná do plastového koše může způsobit, že celý obsah bude plísní!\nDětské oblečení bít a přestože to může být lákavé držet se každého drahocenného malého kusu, některé věci prostě nestojí za záchranu. Buď silný! Pokud je trvale znečištěné nebo příliš opotřebované, nechte to jít. Měli byste také předat dobře opotřebované dětské boty, které se obvykle vytvářejí na nohou svého prvního vlastníka, což je pro mladší sourozence nepohodlné.\n3. Řadit podle velikosti\nTřídění podle velikosti zvuků je snadné, ale dávejte si pozor na nekonzistentní označení.\nVýstroj označený jako "12 měsíců" jedním výrobcem může být ve skutečnosti stejný jako oblečení označené "9 měsíců" jiným, což by mělo být docela namáhavou úlohou do nudné hry zápasu a měření. Spolehněte se pouze na štítky a můžete otevřít tyto pečlivě zabalené krabice, abyste zjistili, že vaše nové dítě již vyrostlo o třetinu jeho ruky-dolů.\nPoužijte svůj nejlepší úsudek. Vytvořte hromady podle značené velikosti, ale nezapomeňte, že pokud jde o dětské oblečení, velikost není daleko od vědy. Pokud se něco zdá na místě, neváhejte ho odložit s další velikostí nahoru nebo dolů. Další taktika? Zkontrolujte značku položky pro konkrétní hmotnostní rozsah, který vám může poskytnout lepší představu o tom, kde skutečně patří.\n4. Třídit podle typu\nPo roztřídění oděvu podle velikosti oddělte každou tříděnou hromadu do ročních období. Odstraňte jakékoli speciální předměty, jako jsou plavky, sváteční oblečení, kostýmy oblečení nebo formální oděvní doplňky a uchovejte je odděleně. (Budete pravděpodobně jít hledat tyto konkrétní položky později, a nebudete chtít převléknout přes celou krabici oděvu najít je.) Deky, zábaly, hračky a další doplňky, jako jsou ponožky a vlasy luky, by měl také být zastrčeny odděleně, takže je snadné zjistit, kdyby vznikla potřeba.\n5. Sáček, štítek a úložiště\nChcete-li, aby vaše piloty byly organizovány, investujte do sbírky plastových igelitových sáčků. Prostorové sáčky, které mohou být uzavřeny vakuově za účelem dosažení maximálního skladovacího potenciálu, jsou skvělou volbou, ale také budou fungovat extra velké sáčky Ziploc nebo jakýkoli jiný těžký, opakovaně uzavíratelný sáček.\nSbalte každou hromadu oblečení do svého vlastního pytle a značně označte, aby zahrnovala pohlaví, velikost a vhodnou sezónu.\nOznačte všechny tašky obsahující speciální položky se seznamem jejich specifických obsahů, které vám umožní najít na první pohled to, co potřebujete.\nNakonec balení tříděných a označených pytlů do několika velkých krabic. Plátna nebo lepenkové krabice fungují dobře pro vnitřní skladování, ale pokud ukládáte oblečení v podkroví nebo v garáži, plastové vany poskytují lepší ochranu před vlhkostí - nemluvě o těch otravných šestinářských vetřelcích.\nOznačte jednotlivé krabice dobře a uložte je v chladném, suchém prostředí.\n← Slovníček bot: Ballerina Flats\nTipy, kde si vzít obuvní třídu →\nHledání práce, když máte tetování, piercingy nebo změny těla\n6 Témata konverzace pro páry\nJak překvapit svého manžela s dovolenou\nJak zdobit základní džíny - Průvodce Street Style


Zeman vede džihád proti ČT? Petr Žantovský je ohromen nad argumentací zaměstnance ČT. I nad slovy dalšího novináře, že žijeme ve válce | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Zeman vede džihád proti ČT? Petr Žantovský je ohromen nad argumentací zaměstnance ČT. I nad slovy dalšího novináře, že žijeme ve válce\nÚvaha spisovatele Vlastimila Vondrušky, která pod titulkem „Dejte nám s tím vším už pokoj“ vyšla v MF Dnes, vybudila na stránkách Reflex.cz ke zlostné reakci Vladimíra Mertlíka. „Pan Mertlík vyjadřuje značný nesouhlas s názory, které ve Vondruškově článku nalezl. Nevím, jestli to bylo z jeho, nebo editorovy hlavy, ale v úvodu je fotka pana Vondrušky, pod níž je popisek ‚Spisovatel Vlastimil Vondruška, skrytý ideolog Babišova ANO‘. Sice s otazníkem, nicméně už tenhle v podstatě dehonestační začátek naznačuje, co tak můžeme od Mertlíkova článku čekat. Vyberu jen několik naprostých lží a nesmyslů. Hned ve druhém odstavci napsal: ‚Od listopadové Letné trvá mediální i politický tlak mířící nejen na akci samu, ale sofistikovanými nátěry zpochybňující smysl a morální oprávněnost vyjádřit nesouhlas s kroky státní administrativy,“ uvádí pro ParlamentníListy.cz Petr Žantovský.\nSám sledoval všechny možné reakce od politických elit jak koaličních, tak opozičních, ale od nikoho neslyšel slovo pochybností o tom, že občané mají právo na to vyjádřit svůj souhlas, nebo nesouhlas s tím, co dělají jejich volení zástupci. „Všechny reakce na chvilkařské demonstrace, zejména ty kritické, směřovaly spíše k vyjádření názoru, který také sdílím, že demokracie stojí na všeobecných a pluralitních volbách. Když v nich někdo vyhraje a dokáže sestavit vládu, tak má plné právo, ale také plnou povinnost a plnou odpovědnost ve volebním období vládnout. A už poněkolikáté od různých Impulsů 99, Děkujeme, odejděte, Cest změny a podobně se opakuje výkřik o nepolitické politice. O tom, že vlastně vládnout mají elity, že není důležité, kdo a jak uspěl ve volbách, že podstatné je, aby vládla pravda a láska nad lží a nenávistí. Kde je pravda a láska a kde je lež a nenávist, si samozřejmě kategorizují ti, kdo o tom ve veřejných projevech mluví,“ upozorňuje mediální analytik.\nKdo nešel na Letnou, je nepřítel pravdy a lásky\nChvilkařské demonstrace je tak třeba chápat v podstatě jako protest proti volebnímu demokratickému uspořádání společnosti a volání po nějaké autokracii, oligokracii, aristokracii či něčem dalším, co nepodléhá volební proceduře. „To je úplně nejzákladnější věc, která zazněla ve dnech po 17. listopadu mnohokrát. Pan Mertlík to však asi přeslechl nebo tomu nevěnoval dostatečně pozornost, protože obviňuje každého, komu se třeba nechtělo jít na Letnou demonstrovat s chvilkaři s párkem a pivem v ruce – jak jsem se dozvěděl, bylo tam bohaté občerstvení – že je nepřítel pravdy a lásky. V podstatě je popírač pluralitní demokracie. Ve finále tam šermuje se slovy většina a menšina. K tomu ho inspiroval pan Vondruška tím, když napsal, že ‚v demokracii se má menšina podřídit většině, vládu máme nechat vládnout a u voleb jí vystavit účet‘, To je jinými slovy to, co jsem říkal před okamžikem,“ podotýká Petr Žantovský.\nVladimír Mertlík na tato slova zareagoval podivuhodnou analogií, proč tedy svět nenechal dovládnout většinově zvolenou administrativu Třetí říše, aby ji v dalších volbách mohl německý lid vystavit účet a proč řádně zvolené představitele německého lidu pověsil. „To je ale mimořádná porce demagogie, která zaslouží pozastavení, protože pan Mertlík zřejmě nechodil do základní školy na dějepis. Nebo chodil, moc neposlouchal a tohle mu uniklo. Jinak by věděl, že se od roku 1933 v Německu žádné volby nekonaly. Ty v roce 33 vyhrál Hitler, stal se říšským kancléřem a od té doby tam žádné volby nebyly. O žádné demokracii se nedalo mluvit, tudíž tahle analogie kulhá na obě nohy. A vzal si na paškál ještě jiný citát z Vondrušky: ‚Za konflikty nemohou ti, kteří s idejemi lásky a pravdy nesouhlasí, ale ti, kteří je na celém národu mermomocí vynucují, jako by to byla jediná pravda všehomíra‘. Mertlík to doprovází slovy: ‚hřímá spisovatel Vondruška, jeden z těch, kdo jsou prý svědomím národa‘," kroutí hlavou mediální odborník.\nDemagogické házení opozičních stran do jednoho pytle\nTa ironie totiž z každého řádku vytéká po hektolitrech a je zřejmé, komu se Vladimír Mertlík chce zavděčit. „To ale nechme na jeho svědomí, pokud nějaké má. Zas je tady ta obrácená rukavice. Ti, kdo prosazují v podstatě za každou cenu nějaké ideje, které prohrály ve volbách, jsou údajně terčem diskriminace od těch, kteří na základě výsledků voleb vytvořili stávající mocenské poměry. To je opět stavění koně za vůz a demagogie poměrně značného stupně. Největší demagogie přijde úplně na konec, pokud pominu toho Hitlera, který mě zvedl ze židle. Nejdřív pan Mertlík tvrdí, že na Letnou chodí stále víc lidí. Mám pocit, že sami organizátoři říkali, že tam 16. listopadu rozhodně nebylo víc lidí než minule, ale to nechme stranou. Pak tam vypisuje různá procenta z voleb za poslední tři roky a k nim dává cosi jako většina a menšina. Přitom nepíše, jaké politické subjekty si pod tím máme představit, čili si ta jeho čísla nemůžeme zkontrolovat, ani způsob, jak k nim došel,“ kritizuje Petr Žantovský.\nU voleb do Poslanecké sněmovny v roce 2017 uvádí většinu 44,64 procent a menšinu 41,42 procent. „To zřejmě odvodil od toho, jak se sestavovala koalice, ANO, ČSSD s podporou KSČM. Menšina jsou všichni ostatní. Nevím, jestli by se volič Pirátů ztotožnil s programem ODS. Pan Mertlík naprosto demagogicky hází do jednoho pytle všechny strany způsobem, který by jim umožnil se podílet na sestavování vlády. Takhle to uvádí u více voleb, také u nich se naprosto bezostyšně lže a malují se zdánlivě důvěryhodná čísla, která ale nemají vůbec žádné opodstatnění. Třikrát vypichuje zvlášť SPD, jako by to byla nějaká skupina, která má lepru nebo co, nedal ji k většině ani k menšině. Jen píše, že se přidá ke komukoliv. Nevím, proč ji vyčleňuje, to nevysvětluje, asi ji nemá rád, jinak si to neumím vysvětlit. Každopádně tenhle článek má velký nárok na to být označen jako hloupost týdne,“ tvrdí mediální analytik, i když konkurenci bude mít Mertlík i v dalších dnešních ukázkách.\nVyhrožovat šibenicí a chovat se jako hulvát je hodno následování\nVelkou konkurencí, která se o hloupost týdne také vehementně hlásí, je úterní článek Martina Fendrycha pod titulkem „Starosta Řeporyjí svlékl Rusko donaha. Projevil kuráž, která slušňákům často chybí“ na Aktuálně.cz. „V duchu toho titulu pan Fendrych, můj ‚oblíbený‘ komentátor, píše: ‚Starosta Pavel Novotný ukázal odvahu, šel do rizika, v tom je hoden následování. Je snadné útočit, když sloužíte Putinovi nebo Zemanovi, o to je cennější, když se těmhle týpkům někdo vzepře. Vzpírat se můžeme, musíme, jinak ztratíme svobodu‘. To je teze, která stojí za zamyšlení. Teď budeme všichni polonazí tancovat po ulicích, svým ideovým odpůrcům budeme vyhrožovat šibenicí, budeme na veřejnosti mluvit sprostě, budeme vystupovat dost nekulturně, jak to předváděl pan Novotný při telemostu televize Rossija 1, budeme se prostě chovat jako hulváti. To je teď podle pana Fendrycha klíč k naší liberální demokracii,“ říká pro ParlamentníListy.cz Petr Žantovský.\n„To, že se Pavel Novotný chová jako hulvát, je jeho soukromá věc, může si dělat, co chce. Mě na tom spíš silně zaráží, že strana, která vytěsnila ze svého středu Václava Klause mladšího za jedno historické srovnání, tak se dál pere jak o život za starostu Novotného. Lze to brát v duchu toho krásného Kalouskova citátu, když reagoval na ty maily v Pirátské straně, co v nich jedna členka nazvala druhou tím čtyřpísmenným označením dámského pohlaví. Komentoval to, že si sociální demokraté říkají ‚příteli‘, lidovci ‚bratře‘, komunisté ‚soudruhu‘, no a teď už víme, jak si mezi sebou říkají piráti. Z téhle analogie bych začal chápat, co je za stranu dnešní ODS. Jestli je dnešní ODS odrazem mentality a chování pana Novotného, tak je to docela výrazný vzkaz jakýmkoli možným budoucím voličům té strany,“ tuší mediální odborník, že se voliči mohou v případě ODS rozhodovat i podle řeporyjského starosty.\nFendrych od Rumla má v rétorice vynikající učitele z minulosti\nZastavit se musí u Fendrychovy věty, že „Novotný je bezohledný bitkař, rváč, ale podstatné je, že v nejznámějších rvačkách stojí na antitotalitní, antiputinovské straně“, která mu moc připomíná komunistickou minulost. „Lidé, co nestáli na správné straně, byli označováni antikomunisty, rozvraceči, ztroskotanci nebo samozvanci. Je úžasné, jak se ta totalitní rétorika proměňuje v rétoriku těch tzv. liberálních demokratů a jak mnoho podobných slovních a myšlenkových obratů se tady odráží. O kousek dál píše Fendrych o ruské televizi, že má ‚úpadkové pořady‘. Slovo ‚úpadkové‘ známe z dřívějška. Úpadková byla jazzová hudba. Kdo četl nějaký text od Škvoreckého, tak ví, že nacisté označovali jazz za úpadkovou – oni ještě navíc židobolševickou – kulturu. V padesátých letech byl u nás jazz označován také za úpadkovou, ale pro změnu židozednářskou, kulturu nebo či hudbu. Teď tu máme úpadkové pořady. Hle, pan Fendrych má vynikající učitele z minulosti. Je dobré to o něm vědět,“ míní Petr Žantovský.\nBývalý Rumlův náměstek z ministerstva vnitra se ve svém článku neopomněl zastavit u „statečného“ starosty Prahy 6 Koláře – syna Petra Koláře, zakladatele Evropských hodnot, svého času také pretendenta na Pražský hrad – který chtěl zlikvidovat Koněvovu sochu. „A komentuje to větou: ‚Jsme národ po léta vychovávaný ve zfalšovaných dějinách‘. Připomnělo mi to větu pana Klvani, že v pětačtyřicátém nás sovětská armáda neosvobodila, nýbrž dobyla. To je v podobném gardu. Myslím, že ten, kdo falšuje dějiny, bude spíše pan Fendrych nebo lidé z jeho názorové skupiny. Kdo chodil do školy, zřejmě ani pan Fendrych moc ne, to všechno ví. Ví, jak se dějiny odehrály, a neví to jenom z ‚bolševických‘ učebnic. Je dostatečně dostupná historická literatura i od západních historiků. Za posledních třicet let u nás vyšlo mnoho publikací o druhé světové válce, takže kdo nemá zavřené oči a umí číst, se dozvěděl všechno, co potřeboval,“ vysvětluje mediální analytik.\nČT si uvědomuje, co je zač, a tak nechce pomocníky prozradit\nV tom případě pak nemusí mást čtenáře takovými propagandistickými výkřiky, jimiž perlí Martin Fendrych. „Pointa jeho článku je v těchto větách: ‚Novotný díky své účasti v onom ruském televizním pořadu připomněl, že žijeme ve válce, že prezident Putin a jeho lidé štvou Rusy proti Západu a neváhají demokracii, svobodu názoru, právo stavět pomníky lidem, kteří nám pomohli, ať už byli jacíkoli‘ – podotýkám i nacisté, to se týkalo Vlasova – ‚vydávat za fašismus‘. No to je docela zásadní tvrzení, že žijeme ve válce. Konečně to někdo vyslovil. Mnoha lidem se to do dneška mohlo zdát jako velmi smutný příznak špatné doby a špatného politického počasí, ale Fendrych to řekl naprosto jasně. A protože to je propagandistický a režimní novinář, režimní ve smyslu toho liberálně demokratického režimu, a slouží těmto myšlenkám, tak je třeba ho vzít vážně. Vůbec bych to nepodceňoval, protože Fendrych nám sem přivolává válku. Je dobré to vědět,“ nabádá Petr Žantovský.\nTřetí dnešní téma se týká článku, který pod titulkem „Česká televize v tichosti využívá influencery. Brání ji před ‚džihádem‘ z Hradu“ vyšel na Info.cz. „Autor Vojtěch Kristen nás v něm upozorňuje na zajímavou věc, která by neměla uniknout těm, co se zajímají o Českou televizi. Podstatou informace je, že Česká televize si uvědomuje, že její důvěryhodnost upadá, že je předmětem kritiky a že nezabírají tradiční sebeobranné mechanismy jako tiskové zprávy a podobně. Tak si najímá tzv. ambasadory nebo influencery v různých sociálních strukturách. Podle Víta Koláře, který šéfuje komunikaci ČT, nebudou tyto lidi deanonymizovat, protože by je údajně poškodili. No u toho bych se zastavil. Jestliže spolupráce s Českou televizí znamená pro někoho ostudu a poškození, tak to samo o sobě vypovídá, že Česká televize si uvědomuje, co je zač,“ jedovatě poznamenává mediální odborník.\nČeská televize není svatá, hospodaří nenormálně a bez kontroly\nŘeditel komunikace Vít Kolář tvrdí, že ambasadorům Česká televize nijak neplatí, protože za ni orodují z přesvědčení. „Třeba na sociálních sítích píšou, jak je Česká televize báječná, aby vyrovnali množství kritiky, které se ČT po právu valí na hlavu. Pan Kolář to pointuje úžasně, že za tím, že Česká televize není ten nejhvězdnější piedestal, stojí ‚džihád‘ Miloše Zemana proti České televizi. Doslova praví: ‚Jsem přesvědčený, že to je jeden z důvodů. Džihád? Asi to je správné slovo, jinak se to říct nedá‘. Pan Kolář taky do školy asi moc nechodil, protože džihád je svatá válka vedená muslimy v nějakých historických souvislostech. Nevím o tom, že by pan prezident přestoupil na islámskou víru, ani o tom, že by zahájil džihád. Pokud vím, jedinou zbraň, kterou kdy v životě držel, byla ta dřevěná atrapa samopalu s becherovkou místo zásobníku, kterou dostal při jednom z výjezdů mezi občany na Vysočinu,“ konstatuje pro ParlamentníListy.cz Petr Žantovský.\nTo, že by prezident Zeman vedl nějakou svatou válku, je nesmysl už proto, že svatá válka se vede za svaté věci a proti svatým věcem. „A Česká televize rozhodně není svatá. Česká televize je normální, nebo spíš nenormální podnik, kde se nenormálně hospodaří. Nenormální je na ní hlavně to, že ti, kteří ji platí, tedy my, nemají šanci nahlédnout do toho, jak hospodaří. Teď se nebudu bavit o tom, jaké politické názory ta televize dominantně zastává, jak vypadají její politické komentáře a pořady. Jen bych se zastavil u hospodaření. A to je předmětem velice vážné a plošné kritiky. To, že se tomu Česká televize brání nějakými trolly, kteří se snaží přesvědčovat, jak je Česká televize bezvadná, pouze potvrzuje, že Česká televize nemá čisté svědomí. Kdyby ho měla, vyloží karty na stůl. Zatím to ještě nikdy neudělala,“ dodává mediální analytik.\nČeská televize , Fendrych , Vondruška , Zeman , Žantovský , týden v médiích


Na zvířátka do Dolní Lomné – MámeDítě.cz\nNa zvířátka do Dolní Lomné\n27. 7. 2014 27. 7. 2014 / Výlety / dolní lomná,farma,zoo,zvířátka / Napsal Veronika Kubátová\nSoučástí zemědělského dvorku v Dolní Lomné, který byl nově otevřen v květnu roku 2014, je dřevěná salaš s ukázkou tradičních výroby produktů z ovčího mléka. V salaši si mohou návštěvníci prohlédnout různé vybavení jako je kotlík, máselnice, kožený měšec, skladovací sud, okov ke studni, stylová jídelní sestava a jiné. Pro děti může být zajímavá možnost osahat si i seno.\nVlastní ZOO dvorek zahrnuje sedm zastavení u domácích zvířat. K vidění jsou králíci, kozy, ovce, slepice, husy, prasata a velkou atrakcí je kráva s teletem. Velmi zajímavý je zdejší „skleněný úl“, který umožňuje návštěvníkům nahlédnout do nitra včelího úlu a vidět pilné včeličky při práci. Zvířátka je možné pozorovat velmi zblízka a většinu z nich je možné pohladit či nakrmit s na místě prodávaným krmivem. A pokud budou malí návštěvníci číhat zvláště tiše, třeba spatří i divokého jezevce, který má noru přímo pod salaší.\nDolní Lomná se nachází asi 6 km jihozápadně od Jablunkova, nejlepší dosažitelnost je autem. Dvorek se nachází na konci táhlé obce vzdálenějším od Jablunkova. Parkování možné asi 100m od dvorku u místního infocentra. Vstupné je lidové a personál dvorku velmi přátelský.


O názorech pánů profesorů [hostitelé pana Klause] se již bavit neb...\nTvrzení, že ústavní deklarace nadpozitivního práva má normativní účinky a omezuje tak ústavodárce v jeho činnosti, má dalekosáhlé následky. Není proto pravdou, pokud V. Knapp soudí, že "ústavní zákon nemůže být neústavní, resp.protiústavní", neboť "je - li v nesouladu s jiným ústavním zákonem, platí tu zásada lex posterior derogat priori, resp. lex specialis derogat generali, takže nejde o nesoulad ve smyslu čl. 2 písm. a), nýbrž prostě o derogaci jednoho zákona druhým." Domnívám se, že takovéto hodnocení není přesné a nevystihuje (při změně ústavy měnící její nezměnitelné komponenty) ani podstatu věci. S ohledem na to, že článek 9 odst. 2 expressis verbis zakotvuje antipozitivistické komponenty do naší ústavní úpravy, nelze s těmito komponenty nakládat pozitivistickou terminologií. Je tak podle mého názoru nepochybné, že jakékoliv ustanovení zakládající prioritu nadpozitivního práva obdobné našemu článku 9 odst. 2 má tyto následky:


Jindřich Orleánský, či Jindřich VII., hrabě pařížský, francouzsky Henri d'Orléans, (celým titulem princ Henri, hrabě pařížský, vévoda Francie, pro francouzské monarchisty - unionisty Henry VII.), je pretendentem francouzského trůnu z rodu Orléans (druhogenitura).\nNarodil se 14. června 1933 ve Woluwe-Saint-Pierre v Belgii jako nejstarší syn Jindřicha VI., hraběte pařížského a Isabely z Orléans-Braganzy. Narodil se v Belgii, neboť francouzské zákony do roku 1950 zakazovaly členům královské dynastie vstup na území Francie. Po smrti svého dědečka prince Jana, vévody z Guise, se stal dauphinem Francie. Vystudoval elitní Institut d'études politiques de Paris a poté sloužil jako řadový voják v Alžírské válce.\nJeho první ženou byla Marie Thérèse z Württembergu, s níž se oženil 5. července 1957. Pár má pět dětí, a to Marii Isabelu, Františka, Blanku Alžbětu, Jana a Euda. Manželství však nebylo šťastné a roku 1984 se rozvedli a ještě týž rok se Jindřich oženil s Micaëlou Annou María Cousiño y Quiñones de León. Rozvod rozlítil jeho otce, který Jindřicha vydědil, zbavil ho titulu hraběte z Clermontu a udělil mu místo něj titul hraběte z Mortain. Zatímco hrabství Clermont kdysi patřilo synovi Ludvíka IX., který se stal předkem Bourbonů, hrabství Mortain patřívalo Janu Bezzemkovi. Nicméně, po několika letech se otec a syn usmířili a Jindřich se opět stal dědicem trůnu.\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Henri_d%27Orléans_(1933)&oldid=15439297“\nStránka byla naposledy editována 7. 10. 2017 v 21:27.


Mötley Crüe - Neil Strauss — Kniha.cz\nÚvod Knihy Beletrie pro dospělé Literární biografie Mötley Crüe\nSex, drogy a rock’n’roll „Nejdivočejší rock’n’rollový příběh, který kdy kdo vyprávěl,“ tak charakterizoval jeden z recenzentů neuhlazenou autobiografii Mötley Crüe, jejíž členové své historky vyprávějí zcela bez ostychu. Tato... Více\nSex, drogy a rock’n’roll „Nejdivočejší rock’n’rollový příběh, který kdy kdo vyprávěl,“ tak charakterizoval jeden z recenzentů neuhlazenou autobiografii Mötley Crüe, jejíž členové své historky vyprávějí zcela bez ostychu. Tato barvitá kniha překypuje šokujícími historkami o hromadných orgiích, drogových mejdanech a úletech v zákulisí, jež by přivedly do rozpaků i Ozzyho Osbourna. Se svými příběhy vystupují celebrity jako Heather Locklearová a Pamela Andersonová; členové skupiny hovoří o heavymetalové filozofii, rvačkách při koncertech a o tom, jak správně nakládat s dívkami, jež se hrnou za umělci do šatny. Oživlá noční můra všech rodičů. Čtyřčlenná americká kapela Mötley Crüe má v deníčku kromě alkoholových a drogových eskapád i zápis z nominací na prestižní ceny Grammy.


Česká republika přijala výzvu vedení Severoatlatnické aliance, aby v boji proti mezinárodnímu terorismu byl - poprvé za 52 let existence aliance - použit článek 5 Washingtonské smouvy. Ozbrojený útok na jednoho spojence je podle tohoto článku útokem na všechny členy aliance. Připravenost české vlády zapojit se do boje proti terorismu vyjádřil v úterý v mimořádném televizním a rozhlasovém projevu premiér Miloš Zeman. Česká republika se podle něj musí rozhodnout, na které straně konfliktu bude stát. Měla by přitom vycházet ze své historické zkušenosti s hitlerovským nacismem. Ustupovat teroristickému agresorovi se podle premiéra Zemana nevyplácí:\n"Proto je vláda České republiky připravena poskytnout, nikoliv pouze slovy, ale činy, účinnou pomoc svým spojencům, a to ve svém vlastním zájmu a v rámci svých vlastních sil a možností. Konkrétně se jedná o nabídku vyslání polních nemocnic, protichemických jednotek a šesté brigády speciálních jednotek, které mimochodem zvítězily v soutěži NATO o nejvyšší výkonnost těchto speciálních jednotek."\nTaké 6. polní nemocnice, kterou Česko Severoatlantické alianci nabízí, má z válečných konfliktů dostatek zkušeností. Náčelník vojenské zdravotnické služby Jan Petráš připomněl, že tento chirurgický tým působil například ve válce v Perském zálivu nebo při katastrofálním zemětřesení v Turecku.\n"Nemocnice má celkem 120 osob, umí poskytovat dost velký rozsah pomoci po dobu tří dnů bez doplnění materiálu, samozřejmě s logistickým zabezpečením na místě."\nRychlou reakci České republiky na teroristický útok na Spojené státy ocenil v telefonickém rozhovoru s Václavem Havlem americký prezident George Bush. Šéf americké diplomacie Colin Powell po úterním setkání s českým ministrem zahraničí Janem Kavanem ve Washingtonu uvedl, že Amerika českou pomoc vítá.\nOd minulého týdne platí na území České republiky další zpřísněná bezpečnostní opatření, zejména v blízkosti amerických objektů. Přímo v centru Prahy střeží budovu Rádia Svobodná Evropa obrněné transportéry a příslušníci elitní brigády rychlého nasazení se samopaly. Tato opatření byla podle ministra obrany Jaroslava Tvrdíka zavedena na základě určitých informací ze zahraničí a především na žádost oficiálních představitelů Spojených států. Policisté se samopaly hlídají také americké velvyslanectví.\nDůvodem pro zavedení bezpečnostních opatření byla konkrétní rizika. Mluvčí ministerstva vnitra Gabriela Bártíková potvrdila, že policie byla varována:\n"Ta opatření, která byla přijata, vyplývají z jediného reálného rizika, které není v rovině teoretických úvah, ale v rovině konkrétních poznatků, se kterými jsme byli relevantními službami varováni. Jiný poznatek o konkrétním ohrožení v tuto chlíli nemáme."\nLidové noviny s odovláním na náčelníka generálního štábu Jiřího Šedivého napsaly, že před pumovým útokem na pražskou budovu Rádia Svobodná Evropa varovaly Česko minulou středu zahraniční tajné služby. Teroristé se údajně měli pokusit k rozhlasové stanice dopravit výbušniny v menším nákladním automobilu. To, že Praze hrozilo konkrétní nebezpečí, potvrdil podle Lidových novin také ministr vnitra Stanislav Gross.\nO nasazení těžké bojové techniky před Rádio Svobodná Evropa rozhodl krizový štáb, ale ministr obrany Jaroslav Tvrdík si není jist účelností tohoto kroku:\n"Já si obrněné transportéry v centru Prahy nedovedu z dlouhodobého pohledu představit. Je to otázka na zamyšlení o bezpečnostních režimech kolem amerických objektů i pro budoucnost."\nČtyři obrněné transportéry přímo v centru Prahy, jen několik desítek metrů od Václavského náměstí, vzbudily velkou pozornost kolemjdoucích. Vozidla OT-64 se ale v současnosti z armády vyřazují a používají se pouze k výcviku řidičů. Proč byly použity zrovna tyto transportéry?\n"V této situaci ten transportér by se stal pohyblivou bariérou,"říká ministr obrany Jaroslav Tvrdík.\nFaktem ale je, že právě stáří i technický stav značně zkomplikovaly přesun vojenské techniky na místo určení, kam dorazila až se sedmihodinovým zpožděním, protože tři ze čtyř vozidel se cestou porouchaly.\nI přes tyto peripetie je česká armáda v pohotovosti. Připravena je jednotka rychlého nasazení a rota chemické ochrany. Byl posílen dohled nad vzdušným prostorem země. Ochranu mimořádně posílily dvě letadla MiG-21 a vzdušný prostor tak nyní monitorují celkem čtyři stroje. Zajištěny byly jaderné elektrárny a v pohotovosti je i policie.\nProti návrhu zavést školné na vysokých školách protestovali v úterý studenti. Na Václavském náměstí v Praze postavili takzvanou Berlínskou zeď, a vyvěsili na ní bankovky v hodnotě čtrnáct tisíc korun. Na banovkách byl portrét poslance Unie svobody Petra Matějů, který školné ve této výši prosazuje. Protestní akci pořádalo sdružení SOS Student. Podle jeho mluvčího Zdenka Štefka Berlínská zeď rozděluje symbolicky studenty na bohaté a chudé:\n"Já si troufám jenom z toho prostředí, kde jsem, že samozřejmě těch chudých je víc."\nNa protestní akci přišel i navrhovatel školného poslanec Petr Matějů. Budování symbolické Berlínské zdi označil za nešťastný symbol, protože ta kdysi oddělovala vyspělý svět od světa nevyspělého:\n"Když neumožníme co největšímu počtu mladých lidí studovat, tak se spíše vrátíme do toho nevyspělého světa, protože dnes už naše konkurenceschopnost opět klesá. Je to evidentně způsobeno tím, že neinvestujeme do vědy, do vzdělání a do těchto typicky rozvojových sfér."\nZ průzkumu Centra pro výzkum veřejného mínění vyplývá, že 63 procent dotázaných nesouhlasí se zavedením školného na veřejných vysokých školách. Zastánci školného nejčastěji tvrdí, že vysokoškoláci si po jeho zavedení budou více vážit studia.\nPočátkem října zahájil provoz zpravodajský internetový server s názvem Český a slovenský svět, který je určen krajanům obou zemí žijícím v zahraničí. Server vznikl z podnětu Slovensko-českého klubu v Praze ve spolupráci s Československým ústavem zahraničním. Bližší informace nám sdělil šéfredaktor měsíčníku Dotyky Vladimír Skalský, který toto internetové periodikum provozuje:\n"Prvého októbra sme sa rozhodli spustiť internetový, denne aktualizovaný magazín Český a slovenský svet, ktorý je určený pre Čechov i pre Slovákov žijúcich po celom svete. Je určený práve pre oba tieto národy z toho dovodu, že mnohé krajanské spolky sa nerozdelili a ani sa nechystajú rozdeliť, a bolo by to asi i nezmyselné. Iné, ktoré fungujú samostatně napriek tomu veľmi živo spolupracujú, kooperujú. A my chceme vlastne týmto periodikom ešte naďalej prispieť ku komunikácii a to skrz hranice i medzi štátmi i medzi názorovými prúdmi. Chceme byť maximálne otvorené periodikum pre akýkoľvek názor z akejkoľvek krajiny, z akejkoľvek komunity."\nVladimír Skalský nám také přiblížil, co se objevilo v prvním vydání internetového periodika:\n"To, čomu sme asi vobec najradšej, je, že sa tam objavili úvodníky od oboch pánov prezidentov, pána Václava Havla i pána Rudolfa Schustera, ktorí vlastne podporili slovensko-český klub, vydavateľa tohoto serveru, i osobnými finančnými darmi. A objavili sa tam ďalšie materiály o osobnostiach ako je napríklad Waldemar Matuška, Vladimír Remek, ktrorý dnes vlastne žije v Moskve, ale i historické osobnosti ako je T.G. Masaryk, alebo populárna osobnosť ako je Adriana Sklenaříková, svetová top-modelka."\nJeště připomenu, že server má adresu: www.svet.czsk.net.


Apartment Vestergade C- 103 - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Romo Kirkeby\nApartment Vestergade C- 103 – podrobnější informace\nVýhodně umístěný ve městě Romo Kirkeby,je hotel Apartment Vestergade C- 103 skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého města. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nVyužijte bohatství bezkonkurenčních služeb a vybavení v tomto hotelu ve městě Romo Kirkeby. Pro komfort a pohodlí hostů hotel nabízí rodinný pokoj.\nAtmosféra hotelu Apartment Vestergade C- 103 je cítit v každém pokoji. televize, DVD/CD přehrávač, mikrovlnná trouba, myčka na nádobí, sprcha jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Hotel nabízí vynikající rekreační zařízení, jako je krytý bazén, aby učinil váš pobyt opravdu nezapomenutelným. Apartment Vestergade C- 103 je chytrou volbou pro cestovatele do města Romo Kirkeby, která pokaždé nabízí uvolněný a bezproblémový pobyt.


Plzeňskou kartu lze nově dobíjet v bankomatech České spořitelny | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Regiony | Související témata: karta Plzeň Plzeňský kraj Česká spořitelna dobíjení\n16:43 17. ledna 2013 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nDobíjení zatím funguje v sedmi bankomatech v Plzni, do konce března službu nabídnou všechny bankomaty v celém Plzeňském kraji.\n„Tou změnou a přechodem na systém bankomatů České spořitelny nabídneme našim cestujícím oproti stávajícím 26 samoobslužným zónám celkem 81 bankomatů, a učiníme tak naše služby výrazně dostupnější než dosud. Vezmeme-li v úvahu, že se najednou ocitneme i ve městech, jako je Sušice, Železná Ruda, Klatovy, Domažlice, Tachov a další, tak jednoznačně můžeme mluvit o lepší dostupnosti,“ říká generální ředitel Plzeňských městských dopravních podniků Michal Kraus.\nO novém způsobu dobíjení Plzeňské karty natáčela Monika Zettlová\nDobití Plzeňské karty nebo peněženky v bankomatu je bezplatnou službou, potvrzuje manažer bankomatové sítě České spořitelny Jiří Vajgl:\n„Veškeré služby týkající se Plzeňské karty, tedy dobití kuponu, peněženky, zůstatek na Plzeňské kartě, jsou pro klienty zdarma. A to nejen pro klienty České spořitelny, ale i pro ostatní držitele platebních karet. Služba je víceméně stejného charakteru, jako dobití mobilního telefonu. Z hlediska složitosti jsme se snažili, aby to bylo pro klienta pokud možno co nejjednodušší.“\nJak dobít Plzeňskou kartu v bankomatu České spořitelny předvedl projektový manažer Plzeňských dopravních podniků Radomír Kozler:\n„Vložíme platební kartu, následně si vybereme jazyk, kterým chceme komunikovat, zadáme PIN. V tom okamžiku si vybereme z nabídky funkcí dobíjení, zvolíme Plzeňskou kartu, a v menu máme na výběr dobití peněženky nebo dobití časového kuponu. Pokud si vybereme dobití peněženky, přiložíme svoji Plzeňskou kartu na místo označené nálepkou, v tom okamžiku se nám zobrazí, co máme v peněžence nahráno a zobrazí se i maximální částka dobití, která je možná. Zadáme požadovanou částku, potvrdíme a znovu přiložíme kartu na označené místo. S tím můžeme transakci ukončit.“\nRušení samoobslužných zón\nNový způsob dobíjení Plzeňské karty v bankomatech České spořitelny je pro dopravní podnik ekonomicky výhodnější, než kdyby rozšiřoval současný systém 26 samoobslužných zón, zóny se proto budou postupně rušit, jak potvrzuje ředitel plzeňských městských dopravních podniků Michal Kraus:\n„Předpokládáme, že první čtyři budou odpojeny do konce dubna. Následovat bude dalších asi sedm do konce června. A poslední ze zón by pak měly svoji činnost ukončit ke konci letošního roku.“\nProjekt dobíjení v bankomatech financovaly deseti miliony korun Plzeňský kraj a Plzeňské městské dopravní podniky. Ročně bude stát na provozu jeden milion korun.\nPlatební kartu dostávají děti už v osmi letech. Odborníci to kritizují\nCo si počít, když ztratíme nebo nám ukradnou platební kartu?


Papero amo: 13. KOMNATA / ALENA\nDneska si udělejte kávu do opravdu velkého džberu, neb tak dlouhý článek tu ještě nebyl! A že se toho hodně dozvíte! Vyzpovídaly jsme totiž naši nejextravagantnější členku týmu .. Alenu!\nLea: Já první, než mi tu otázku někdo vyfoukne. Aloušku, mě velice zajímají tvé změny barvy vlasů .. kolik jsi těch barev vystřídala, co tě vede k takovým odstínům a v jaké barvě a délce jsi se cítila nejlépe?\nPuff, Leouši, já a vlasy, to je kapitola sama o sobě. Ve čtrnácti jsem začala s melírem a následně barvou (blond), stahovala jsem vlastní "pochcanou" slámu. Ta mi, defakto až na nějaké to podbarvení hnědou, vydržela až na vysokou. V druháku jsem se obarvila komplet na hnědo a pak jsem postupně přecházela na asi bordó, ta tomu odpovídá nejvíc. No po roce a kousek jsem to opět stáhla na blond a protože vlasy dostaly zabrat, musela jsem je ostříhat na mikádo. Půlku hlavy jsem si dala na ježka. No a od té doby jsem blond a nechávám si vlasy dorůst. Můj crazy hairstyle má počátky už někde na střední, kde mi bylo povoleno mít na léto růžové proužky. Na VŠ jsem pak měla těch proužků tolik a v takové míře, že hlava byla skoro celá růžová. A od té doby, co bydlím sama, si každé léto barvím hlavu celou! Nejdřív byla růžová, loni tyrkys a letos jsem potřebovala dodělat zbytky barev, takže jasnej unicorn! Všechny tyhle barvy mají opodstatnění v letním festivalovém víkendu Mighty sounds, na který prostě musím jet barevná, protože Punk není mrkev! Většinou mě barví mamka, za což jí patří velké díky, ale od té doby, co se mi odstěhovala, zvažuji pravidelné návštěvy kadeřnice. Počítejme srpen za začatek nové éry. Jinak nelíp jsem se cítila a asi vždycky budu v dlouhých vlasech. Není nad culík a drdol. A co se týče barvy, nejsem schopná odpovědět. Všechny mají něco do sebe. Blond je blond (nejradši bych docílila stříbrné až šedé), hnědá je geniální v tom, že nejdou tak vidět odrosty a neničí se moc vlasy. No a kdo by nemiloval crazy hair.\nJana B. Jee, Leuš, díky ... jsi mě inspirovala. Takže, Alčo, kolik máš tetování? A kolik času zabral obraz na jedné noze? Neměla jsi někdy problém kvůli práci, jakože bys se musela zahalovat? A máš v plánu další?? PS: A kolik taková sranda stojí, jestli se mohu zeptat? Já se v tom totiž vůbec nepohybuji.\nAaaa. Já myslela, že už víš. No dobrá. Tetování jsem chtěla už na základce. Mamka řekla, "až ti bude 15". Pak "až ti bude 18" a pak "dokud bydlíš pod mojí střechou" ... ne dělám si srandu, ale to do těch 18 je to pravda. Pak jsem řekla, že jdu a ona šla se mnou. Jako podpora. Bála jsem se. Takže první dvě jsem si nechala udělat v létě svého osmnactého života. Jsou to hvězdičky na kotníku a pak mám ještě dvě na podbříšku. Tenkrát mě obě kérky staly myslím 1800,- a platila jsem si je sama. Další v pořadí byla na levém stehně, jež má význam korunka = Králová, štětec a tužka = já byla s papírem a kreslením vždy kamarád, no a srdíčko a klíč = nějak se to spojit musí, že jo. To bylo 05/2013. A poslední přibylo v 03/2015. A to je mexická posmrtná maska La Muerte, jež má význam v uctění tvých zesnulých předků. Ráda bych k ní jednou přidala růže.\nSamozřejmě, že další chci. To je asi trochu závislost. Momentálně bych chtěla přes paži magnolie, které budou pokračovat na záda a na těch jednou bude čičina. Kérky nejsou levná sranda, a tak každá noha vyšla na 3500,- (neměla bych si je pojistit?). Co se týče věčné otázky ohledně bolesti. Každý to vnímá jinak. Já jsem schopna u toho podřimovat. Kotník bolí. A bílá, jenž se tetuje jako poslední, už bolí dost. Časová náročnost nohou byla zhruba 2,5 hodiny čistého tetovaní/noha. Nikdy jsem kvůli nim problém neměla (možná je to i o tom, že jsou na místech, která se snadno překryjí), současná vedoucí si na popud mých nohou nechala taky potetovat stehno. A zakazníci se občas taky zeptají a pochválí. Snad jsem zodpověděla všechno. Jinak se k tomu nabízí, že mám momentálně sedm děr v uších a jednu v nose. Měla jsem pod rtem, ale ten jsem zrušila kvůli zubům, ale chtěla bych do nosu septum. Malé.\nJana S.: Ali, jak jsi se dostala k Esmé? Je to tvá první mazlíčkovská láska? mimochodem, co ty a Twilight? Edward nebo Jacob?\nMy měli doma vždy zvířátka. K sedmým narozeninám jsem dostala pražského krysaříka. Jmenovala se Sarah. Byla to potvora. Ale měla jsem ji moc ráda. Nejvíc když jsem doma dostala vylágož a mohla jsem si jí postěžovat anebo když jsem byla sama doma. Ale poté se narodila nejmladší sestra a museli jsme ji dát k babičce, protože hrozně žárlila a útočila na miminko. Pak přišel Back č.1, když Stázka trošku povyrostla. Jenže po pár měsících nám ho při venčení přejelo auto. Spíš si podle okolností myslím, že to dotyčný udělal schválně a najel na něj. A protože by to bylo těžké pro malou, měli jsme do týdne doma podobného pejska jménem Back č.2. Tento pejsek stále bydlí s mamkou. Někdy během dospívání druhého Backa si mamka domů přivedla tehdy čtyřletou kočičku jménem Boaška. Ta stále bydlí s mamkou. A tam někde začala moje láska k těmto stvořením. Do té doby byla kočka něco, co nepřipadalo v úvahu a jedině pes. No a když nastal čas se odstěhovat z hnízda, našla jsem si útulek a tam na mě z fotky koukala malá černá potvůrka jménem Esmé, co hledá nový domov. A bylo jasno. Mám ji letos 3 roky a stejně mě dokáže překvapit. A k tomu Twilight. Nijak se netajím, že jméno jí zůstalo kvůli této sáze. Esmé byla vždycky dobrá a já ji měla ráda. Vlastně takhle sága odstartovala mé čtení knížek. Tenkrát se mi líbily i filmy, ale řekla jsem si, že si to přečtu. Přítel mi celou ságu koupil k narozeninám a ja hltala. Knihy jsou lepší! Jak jinak. A ano, ja jsem na upíří straně! Takže Edward, ale víc se mi líbil Emmett a z holek Alice. A Bellu nesnáším, ale možná za to může filmová představitelka.\nPavlína: Jsi rozhodně nejextravagantnější člen týmu a přesně si pamatuju důvod, proč jsme se tehdy rozhodly právě pro tebe: "Ta je tak šílená, že tu chceme!" Ali, řekni, co dalšího bláznivého tě láká - v hobby, cestování, vizáži (tetování už víme)... Nešetři nás, nic nás nepřekvapí!\nJako vážně? Já si tak šílená nepřipadám. Nutně si potřebuji skočit tandem a bungee jumping, ale stále mi to ještě nikdo nedal k těm narozkám .. tak snad až mi bude třicet (hrozný číslo). Chtěla bych zkusit potápění s bombou a jednou plavat s delfíny. Mým snem je Nový Zeland a Austrálie ... jednou to snad bude svatební cesta. Musí, jinak jedu sama i přes jazykový blok, co mám. A jestli neuvidím klokany, tak umřu. Chtěla bych si nějakého malého pochovat. Stejně tak jako bych tohle chtěla s tygrem. Malé lvíče se mi splnilo loni v květnu.\nZpět k cestování. Chci vidět celou Evropu a nejvíc mě láká Skandinávie a Island. Nejsem zimomil, ale na chození po přírodě a památkách mám radši chladnější počasí. No a pak kdo by nechtěl jet do USA. S vizáží, těžko říct, já jsem kolikrát impulzivní, takže moc neplánuji, ale vzpomněla jsem si, že mimo těch magnolií a septa chci ještě kérku s Harry Potter tématikou. Jsem hrozný potterheads. A tím, jak dělám v optice, pořád bych kupovala brýle, ale s mýma očima je to složitější a je to poměrně drahá sranda.\nLucie: Ali, já vůbec nevím, co jsi studovala a kde pracuješ? A jaké by bylo tvoje vysněné zaměstnání?\nTakže to asi vezmeme popořadě od dětských snů. Na druhém stupni ZŠ jsem chtěla být právník, ale pak jsem zjistila, že ty studují hodně dějepis, a tak jsem to rezolutně zavrhla. Humanitní vědy nejsou moje parketa. Následně jsem se motala kolem soudního lékařství, nevím, co k tomu říct, dosud mě to hrozně fascinuje a na VŠ byly přednášky ze soudního lekařství jedny z nejoblíbenějších. Během let na gymplu jsem moc nevěděla. Pak chvíli visela ve vzduchu architektura. Tam mě možná trochu mrzí, že jsem se víc nekousla a nějak se s tou matikou víc nepoprala. Jen mi chyběl kvalitní učitel. Buňky na to mám. Takže jsem seminář s matiky vzdala a v pololetí přešla na biologii. Od té doby jsem šla s cílem dostat se na medinu. Za dva roky po maturitě a nultém ročníku se ukázalo, že na to asi fakt nemám. I když o 12 bodů, ale asi tak se stovkou dalších lidí pod čarou. Ten rok se otvíralo na ČVUT v Kladně Plánování a řízení krizových situací. Přijímali během prázdnin. A tak jsem skončila tam. Během půl roku jsem zjistila, že obor je sice zajímavý, ale ne úplně pro mě. Tutíž jsem si podala přihlášku na vedlejší obor Optika a optometrie. A vzhledem k tomu, že mi bylo líto zahodit ten jeden odstudovaný rok, rozhodla jsem se studovat oba obory najednou. Oba jsem zdárně ukončila v řadném termínu. Na navazující studium jsem se nedostala, ale dost jsem se na to vyprdla. O rok později už ano, ale po půl roce jsem to ukončila, s tím, že mě to faaakt neba. Takže teď jsem ohledně studia ve fázi, že bych jednou ráda to Ing., ale jen za předpokladu, že najdu obor, který mě bude bavit. Pracuji jako optometrista (ten, co vám v optikách změří zrak, případně vysvětlí vše ohledně kontaktních čoček). Práce je fajn. Každý den je jiný, ale ty lidi jsou někdy na pěst. Uvidíme, kam mě vítr jednou zavane, ale asi nejsem ten typ, co ve svých 26 letech ví, co chce.\nAnička: Ali, naše společná láska - Harry Potter! Prozraď nám, co všechno máš doma s motivy HP a kolikrát jsi četla a viděla všechny díly? Kdo je tvoje nejoblíbenější postava a kým bys v kouzelnickém světě byla ty?\nJupí, já doufala, že se zeptáš. No, u mě je to vtipné. Když byl HP boom, vůbec se mě to netýkalo. Tehdy jsem nečetla knížky skoro vůbec, a tak jsem viděla jen filmy. Ty se mi líbily. Postupně jsem to žrala víc a víc. Na každý nový díl jsme museli jít do kina. A já si někdy u šestého dílu řekla, že si to teda přečtu. S podmínkou, že nejdřív uvidím všechny díly zfilmované. Někdy na VŠ jsem s tím začala. Propadla jsem tomu ještě víc a díky novým informacím z knížek jsem si to užila dvakrát. Poslední díl jsem přečetla za týden a mamka se mě tehdy ptala, jestli bych taky nechtěla dělat něco jiného. "No nechtěla, mami, teď je to napínavé!". Od té doby jsem knížky přečetla dvakrát. Letos si pouštíme audioknihy před spaním, hrozně mě totiž štve, že přítel to nečetl. Filmy jsem viděla asi milionkrát a jednou. Upřímně, pokud nějaký díl nehraje alespoň jednou za měsíc, je něco špatně. Zásadně když lepím scrap a jsem sama doma (a někdy sama nejsem), mám ho pustěný jako kulisu. Znám to nazpaměť. Přítel vždycky, když přijde domů a slyší, co je puštěné, rezignovaně říká: "Už zase?" nebo "Vážně? Vždyť to hrálo nedávno.". Letos se chystám začít číst v AJ (podruhé), ale obávám se, že budu mít v ruce častěji slovník než knihu.\nCo všechno doma mám? Zase tolik toho není a fotky asi řeknou víc. Do budoucna chci posbírat celou sérii v AJ v barvách Nebelvíru a nutně, ale opravdu nutně, budu jednou mít to ilustrované vydání. Jinak v bodech: řetízek relikvie smrti, hrneček, šála Nebelvíru, Popfunk postavička Harryho (díííky, Sisi) a Rona (jednou budou všechny), plakát s relikví smrti (jsem si přivezla z Vietnamu, nepochopíš, tvrdím, že je to na nějakém vietnamském rýžovém papyrusu), jedny spoďáry z Primarku, všech 7 knížek plus scénář Prokletého dítěte a scénář Fantastických zvířat (to se taky počítá, ne?), učebnice Fantastická zvířata a kde je najít, Famfrpál v průhěhu věku a samozřejme Bajky Barda Beedleho. Letos jsem dostala omalovánky s HP tématikou a prý bude, ale někam se zatoulal, obraceč času. To je snad všechno. Moje nejoblíbenější postava je asi Snape a Lupin, nikdy se nemůžu rozhodnout. Joo a taky McGonagallová. Nesnáším ropuchu Dollores Umbridge. Škoda těch kočiček. A v kouzelnickém světě bych byla něco mezi Lenkou, Hermionou a Ginny. Rozhodně se smyslem pro porušování pravidel a školního řádu. Patronem by byla rozhodně kočka. Bavila by mě Obrana proti černé magii, Runy a Přeměňování. Ráda bych byla zvěromágem. A hůlku bych měla z dubového dřeva s žíní z ohonu jednorožce, nepoddajná.\nJana V.: Děvčátka mi všechno vyfoukla, co mě napadalo, tak já se pro doplnění obrázku naší Alči zeptám na její další záliby. Jak pokračuje krasopsaní a pole dance? Máš ještě další zálibu, o které nevíme (výtvarnou či nikoli). A kdo u vás doma vaří?\nKrasopsaní je super! Ale přiznávám se dobrovolně, že jsem lemra a trénuji vždy jen danou frázi, kterou potřebuji napsat. Do diáře píšu falešnou kaligrafií, takže jedu rovnou. Chtěla bych víc trénovat. Musím se dokopat a stáhnout nějaké ty písanky. Škoda, že to nemůžu praktikovat jako v první třídě. Pole dance jsem přes prázdniny zrušila, protože bych tam stejně víc nebyla než byla a asi začnu v pokračování během podzimu. Pokud se teda otevře kurz v nějakém rozumném čase.\nZálibu nějakou další asi vyloženě nemám. Snad jen, že jsem přes léto kvalitní knihomol. Neumím totiž číst v zimních měsících, protože hned usínám. A ráda bych se víc naučila používat svůj foťák, ale asi by to chtělo nějaký semestrální kurz. Jestli o něčem víte, pište! A kdo u nás vaří? Jednoznačně víc přítel. Mě to hrozně nebaví a jeho naopak moc. Navíc vaří fakt výborně! Mojí hlavní parketou jsou lasagne, ty musím dělat vždy já. Jinak vařím tehdy, když přítel nemůže a ještě jen jednoduchá jídla. Na druhou stranu, já peču a on ne. Máme to rozdělené. A poslední věc .. ten kdo vaří, nemyje nádobí!\nSilvie: Co sis kdysi dávno koupila na Paperoamo jako první? Jaký byl za tu dobu, co jsi v design teamu, tvůj nejoblíbenější kit? Co za materiál bys nikdy na projekt nepoužila? A jaká byla tvá první myšlenka, když ses dozvěděla, že jsi se dostala do design teamu Paperoamo?\nJako první jsem koupila roční předplatné tehdy PL kitu, Large starter pack a možná ještě něco. Největší fail byla kolekce kartiček Cinnamon (myslím) od Becky. Z ní jsem nakonec použila jen pár. Vůbec neodpovídaly barvy na fotkách u Becky na shopu a v reálu. Byla jsem tenkrát dost zklamaná. Nejoblíbenější kit? On každý má něco do sebe, ale přesně nevím, určitě to byl nějaký od tebe, třeba loňský podzimní, který jsem nejdřív zavrhla a pak jsem vypotřebovala celý. Co bych nikdy nepoužila? Neumím dělat takové ty extra vintage projekty. Můj největší vintage počin je nalepení papírových kytiček na přání nebo svatební album, tam to naopak neumím udělat bez nich. A co jsem si myslela, když jsem si přečetla kartičku, že jsem v DT? Tak to je hustý a volala jsem to s hysterickým smíchem Tomovi. A vzapětí mi došlo, že vlastně vůbec nemám žádné nápady na články.. a tak je to pořád.\nValika: Ak by to nebola ruzova a tyrkysova ... viem, ze zivot bez tychto farieb prakticky neexistuje ... tak aku inu farebnu kombinaciu by si si zvolila ? ake ine farby mas rada a ktoru nenavidis?\nMentolovou mi asi neuznážš, viď? Ne, dobře, miluji šedivou, modrou a poslední rok horčicovou. Nechovám zášť ani k fialové a svěže zelené. Vlastně ani khaki není svým způsobem špatná. Nemusím oranžovou, ta je fakt špatná, a hnědou. Ale jsou situace, kdy jsem je ochotná akceptovat, třeba na podzim na dýních. Černá a bílá je klasika a na červenou ještě jaksi nemám názor. Radši se koukám na pastelové barvy, ale nakonec vyberu nebo použiju syté.\nJana B. PS: Alčo, jak se spíchne ta panenka Woodoo? :)\nPuffin 5. září 2017 10:48\nSuper článek, početla jsem si... Jste dobrej spolek v tom DT, každá jinak zajímavá :))\nAlena Králová 5. září 2017 12:22\nTo jsem rada. Kdyby jsme byly vsechny stejne, to by byla nudaa..😂\nInmynécessaire 5. září 2017 11:15\nUfff, to dalo zabrat. A Alčo, kde se tetuješ? Ta cena 3500 za tak velkou (a barevnou věc) mě nadchla. Já chodím v Praze za ceny trojnásobné a trochu mě to štve, protože to pak člověk šetří na jedno rok... A Esmé jsem prostě byla přesvědčená, že je podle Terryho Pratchetta. Že čteš Twilight by mě nenapadlo ani ve snu (asi nic proti, ale beru to jako literaturu pro náctileté). Takže jsem se toho dozvěděla mraky novýho. Tyhle články mám fakt nejradši ;-)\nAlena Králová 5. září 2017 12:21\nTetovani, Pchery -Groe Tattoo, Jarda Block. Esme jsem nevymyslela ja, ale v utulku, ale nechala jsem diky Twilight. A tu jsem cetla, kdyz mi bylo nact. 18nact..😂.\nInmynécessaire 5. září 2017 12:58\nTak to jsi to krásně stihla ještě s ročním náskokem...:-) A její jméno je pro kočku super, prostě čarodějnický jméno. Na ty Pchery se mkrnu, já jedu duhovku a když strojek, tak Terry Emi a to jsou pálky.\nLucie Michková 6. září 2017 8:15\nAhoj Ali, pěkný článek, moc mě baví zjišťovat, kolik společného mám s jednotlivými členkami a musím uznat, že s tebou je toho hodně.\nAlena Králová 6. září 2017 17:28\nNo vidis to! Od toho to piseme, protoze z nalepene stranky, clovek zjisti prdlacku..🙂\nĽubicaMedvedica 7. září 2017 14:50\nPresne.. velké kafe + 2 croisanty to mi vyšlo akurát k tomuto 👍 článku\nP.S. tie hnedé vlasy fotka uuuplne dolu ti sekli Alenka\nSuper článok, dozvedela som sa o tebe toooľko nového ... ani som netušila, že mám s niekým toľko spoločného. Aj ja chcem precestovať Európu a najviac ma láka Škandinávia a Island (a mám jazykový blok a nemám parťáka na cestovanie). Milujem knihy o Harrym Potterovi. Potápanie s bombou som si vyskúšala tento rok (bez delfínov). Najprv som si myslela, že sa utopím, ale potom to šlo :-) Tiež ma na škole nadchlo súdne lekárstvo a doteraz si myslím, že by ma bavilo to robiť. Ale mali sme ho len jeden semester; inak som vyštudovala právo. To ma momentálne strašne nebaví, takže som vo fáze hľadania čo by ma bavilo ... Andrea Trokanová\nUnknown 8. září 2017 2:03\nSuper článek, moc jsem si ho užila :-)\nAnonymní 5. října 2017 2:29\nAhoj, potrebovala bych radu, kdyz pracujes jako optometristka. Poradis mi nejaky kvalitni eshop s kontaktnimi cockami? Nejvice pri procitani recenzi jsem narazila na tento - https://www.nejlevnejsikontaktnicocky.cz/ znas ho?


Newyorské derby dostane novou šťávu | NHL.com\nNewyorské derby dostane novou šťávu\nJack Hughes jde k Devils, Kaapo Kakko k Rangers. Bitva o Hudson bude mít rázem daleko větší grády\nA je zaděláno na velkou rivalitu! Jack Hughes a Kaapo Kakko sice dosud v NHL neodehráli ani jediný zápas, přesto už je jasné, že budoucí sezony budou příběhem jejich dechberoucích soubojů.\nKdyž pro nic jiného, tak už jen proto, že jejich novou adresou jsou díky draftu 2019 dva kluby proslulé nesmiřitelnou řevnivostí: Hughes nově patří New Jersey Devils, Kakko zase New York Rangers.\n"Už dlouho jsme s Kaapem různým způsobem spojováni a poměřováni. A do toho tahle nová dimenze. Derby, která nás čekají, budou asi dost vyhecovaná," těšil se Hughes krátce poté, co byl v noci na sobotu vybrán jako jednička.\n"Může to být něco podobného, jako když se v minulých letech střetávali Alex Ovechkin za Washington Capitals a Sidney Crosby za Pittsburgh Penguins. Neříkám, že jsme jejich nástupci, ale bude zajímavé."\nS tím lze souhlasit. Bitva o Hudson hned dostává další rozměr.\nOstře sledovaná přetahovaná mezi Devils a Rangers začala roku 1982, kdy se do blízkosti hrdého a tradičního klubu z Manhattanu přestěhoval výběr Colorado Rockies. Méně známý celek byl dlouho kvůli bídným výsledkům terčem posměchu, i Wayne Gretzky jej přirovnával k hokejovému Mickey Mouseovi.\nJenže Devils záhy zažili i slavná léta, třikrát získali Stanley Cup (1995, 2000, 2003). Boj o postavení na důležitém newyorském trhu byl najednou přinejmenším vyrovnaný, nejednoznačně ostatně vyznívá i historická bilance. Ta z pohledu Rangers zní: 136 výher, 108 porážek.\nVztah mezi kluby se během té doby měnil: Z vlažného vzájemného respektu až do vyšponovaně nenávistného, to třeba kvůli známé aféře z play off 2008, kdy Sean Avery provokoval Martina Brodeura máváním hokejkou před obličejem.\nJenže tohle je už minulost. Unikátní na současnosti je, že se dosud nikdy dřív nestalo, aby na tom oba kluby byly výsledkově tak špatně. Proto se vůbec poprvé současně dočkaly možnosti vybírat při prvních dvou volbách draftu.\n"Z pohledu rivality je to fantastické," mínil i uznávaný hokejový historik Stan Fischler.\nStejný názor má i generální manažer Ray Shero, který si užíval výsady jednoho z těch dvou mládenců zvolit.\n"Taky nechci tvrdit, že tohle je stejné, jako když byli v letech 2004 a 2005 draftováni Ovechkin s Crosbym," řekl šéf Devils. "Jisté ale je, že kdyby si tenkrát Ovechkina vzali Capitals, zatímco Crosbyho například Dallas Stars, přišli bychom v následujících sezonách o spoustu skvělých rivalských bitev, které nás takhle neminuly. Bez toho, jak to reálně dopadlo, by se někdejší superřevnivost mezi Washingtonem a Pittsburghem neobnovila. Pro hokej by to byla škoda."\nDuel mezi Hughesem a Kakkem navíc skutečně probíhá už dlouho před tím, než ti dva vůbec naskočí mezi elitou na led. Už dobrý rok se mezi fanoušky i odborníky řešilo, kdo z těch dvou by si spíš zasloužil post premianta draftu.\nŠikovný a skvěle bruslící drobný Američan ze známé hokejové rodiny? Nebo rychlý a mazaný Fin, který svého konkurenta předčil jak na juniorském, tak i seniorském mistrovství světa IIHF?\nZejména nedávný šampionát v Bratislavě jako kdyby přiklápěl váhy na stranu Evropana. Kakko se přece ze Slovenska nevracel jen s úžasnou bilancí 6+1, ale i se zlatou medailí.\n"Kaapo byl na tomhle turnaji fantastický," uznal Hughes. "Skauti nás ale sledují dlouhodobě, letos nás mohli vidět klidně v pětadvaceti dalších duelech."\nI kvůli tomu by bylo překvapením, pokud by Shero nakonec ukázal na Kakka. Hughese si vysnil, má ho tedy mít. A rivalitu klubů z obou břehů řeky Hudson najednou zdobí etiketa se dvěma mladými tvářemi.\n"Je to dobře pro Rangers, je to dobře pro Devils," poznamenal Shero.\nSluší se dodat: Dobře pro nás všechny. Pro každého, koho baví, když má hokej pořádnou šťávu.


Plynový gril WEBER Spirit II E-320 GBS | Zahradni-grily.com\nElegantní gril v nerezovém provedení - moderní plynový gril nové generace se třemi plynule regulovatelnými nerezovými hořáky a zapuštěným postranním vařičem na přípravu příloh. Tříhořákový systém umožňuje dokonale využít přímé a nepřímé grilování. Porcelánem smaltovaný litinový Gourmet BBQ System grilovací rošt, který je kompatibilní se všemi komponenty GBS (grilovací rošt s vyjímatelným středem pro vložení pánve, wok pánve, litinového hrnce, stojanu na kuře nebo pizza kamene) umožní velkou variabilitu přípravy pokrmů a dodá vašemu grilování novou dimenzi. Gril je vybaven třemi nerezovými hořáky s flavorizery, elektronickým komfortním zapalováním, ochranou hořáků před kapajícím tukem, přídavným tepelným roštem pro grilování při nižžší teplotě, nerezovým víkem s teploměrem, háčky na náčiní a utěrky, sklápěcí boční levý stolek, který šetří místo, takže se gril snadno skladuje. Gril má moderní otevřenou konstrukci, pevný rám a dvě velká kola, pro umístění termosondy I-Grill je na grilu připraven úchyt. Součástí dodávky je i přopojovací sada pro 5kg nebo 10kg plynovou lahev. Tento gril spňuje vysoce výkonný grilovací systém WEBER GS4, který se skládá ze čtyř klíčových částí pro snadnou a bezpečnou obsluhu, údržbu a provoz grilu: zážehový systém, výkonné hořáky, aromakolejnice a systém odvádění tuku.  ZÁRUKA na gril je 10 let.


(21) EF1: Pioneers–TJ Malešice 9:1 -\n(21) EF1: Pioneers–TJ Malešice 9:1\nHlavní stránka / Minulé ročníky / 2013 / Reportáže / (21) EF1: Pioneers–TJ Malešice 9:1\nSouboj českého a kanadského týmu měl od začátku do konce jednoznačný průběh a ani několik přesilovek Malešicím příliš nepomohlo. Vítěz skupiny A Pioneers tak navázal na své dosavadní úspěchy a přemohl tým TJ Malešice 9:1.\nZápas zahájili dvěma rychlými góly Taylor a L'Arrivee, třetí zasadil zpoza brány Johnson. V osmé minutě si Malešice zahrály přesilovku, místo malešických útočníků však ve vlastním oslabení skóroval Keith.\nTomáš Beran se na konci deváté minuty dostal ke slovu a z těsné blízkosti pálil na kanadskou bránu, ale ani tato osamocená šance pražského týmu neskončila úspěchem. Na 5:0 zvýšil vedení Pioneers Germain.\nMinutu před koncem první periody hráli Malešičtí znovu 5 na 4 a tentokrát i vážně ohrozili čistý štít kanadského gólmana. Ten ale Podroužkovu střelu chytil.\nDo druhé půle vkročili Kanaďané trefou Johnsona. Po zákroku Waddingtona zůstal na zemi ležet Šimon Vít a rozhodčí odpískal minutový trest. Tuto ani navazující přesilovku Pioneers žádný z týmů nevyužil, a tak další branka padla až v sedmé minutě opět za plných stavů střelou Waddingtona.\nBezbrankové prokletí TJ Malešice prolomil ve dvanácté minutěv další přesilové hře Pražanů Martin Tolar. Do konce utkání stihli Keith a Taylor potvrdit převahu svého týmu a upravit skóre na 9:1.\n(13) C: Love You to Death–TJ Malešice 4:2\n(17) D: Nova Scotia Privateers–Deutschland Adler 13:0\n(18) B: SK Lacrosse Jižní Město–London Knights 7:1\n(19) E: LC Custodes–Silver Birch Leafs 7:1\n(20) G: Megamen Boston–LC Slavia Praha 13:0


Zoufalý stav přirozeného člověka (Ef 2,1) | Reformace.cz\nZoufalý stav přirozeného člověka (Ef 2,1)\nV první kapitole listu Efezským jsme se dostali na nebeské výšiny. Viděli jsme ohromné věci, úžasné pravdy, průzračně jasné doktríny o našem Bohu a našem Spasiteli i o našem spasení. To, co jsme viděli, nás nenechalo chladnými, ale rozpalovalo to naše srdce a naši lásku ke Kristu a k Jeho církvi. První kapitola Efezským nás skutečně vynáší až do nebe, do místa dokonalé slávy, před Boží trůn, kde Pán Ježíš Kristus sedí po pravici Boží s veškerou mocí, s veškerou silou, kterou vládne nad stvořeným světem. Chodili jsme po nebeských výšinách, které byly naplněné zářivým světlem. Nyní jsme na začátku druhé kapitoly Efezským a sestupujeme do nejhlubšího a nejtemnějšího údolí, které je chladné a studené jako smrt.\nI vy jste byli mrtvi pro své viny a hříchy, v nichž jste dříve žili podle běhu tohoto světa. (Ef 2,1)\nTento text nám ukazuje, jak zoufalý je stav přirozeného člověka. Máme před sebou klíčové doktríny Božího slova. Učení o hříchu a o zkaženosti člověka nemůžeme brát na lehkou váhu, protože jde o naprostý základ učení o spasení. Bez pochopení lidské hříšnosti nelze rozumět spasení. Jak rosteme v porozumění tomu, co je to hřích, jak hrozný hřích je, a jak hluboko je v nás zakořeněný, oceňujeme velikost spasení a našeho Spasitele, stále více se radujeme z vysvobození a stále více také toužíme po druhém příchodu našeho Pána, při kterém dostaneme nové tělo a budeme vysvobozeni z tohoto těla smrti.\nI vy jste byli mrtvi pro své viny a hříchy… (Ef 2,1)\nTento verš je velmi prostý. Odhaluje jednu jedinou, ale naprosto zásadní a klíčovou duchovní pravdu. Přirozený člověk je mrtvý. Tento verš nás vede do márnice. Vede nás na místo, kde leží mrtvé lidské tělo, kde je temnota, zármutek, pláč, soužení, kde je smrt. To není nejveselejší téma pro kázání, ale máme před sebou text Božího slova, a proto nemůžeme uhnout stranou ani o milimetr. Boží slovo kategoricky prohlašuje, že dokud se člověk nestane křesťanem, ač žije, je mrtev. V Ef 2,1-3 Pavel mluví o duchovní smrti. Každý člověk na této planetě se rodí duchovně mrtvý. Jistě si pamatujete na to, co bylo příčinou potopy, kterou Bůh zaplavil starý svět – byla to lidská zkaženost. „I viděl Hospodin, jak se na zemi rozmnožila zlovůle člověka a že každý výtvor jeho mysli i srdce je v každé chvíli jen zlý“ (Gn 6,5). Bůh ohlásil soud, povolal kazatele spravedlnosti Noema a po sto dvaceti letech milosti a jasného vyhlašování Božího soudu přišel den, kdy Bůh smetl vše živé z povrchu země. Jenom osm lidí přežilo a z nich pochází všechno lidstvo. Ale spolu s nimi přežilo ještě něco dalšího – hřích. Ačkoliv byl Noe spravedlivý, bylo tady něco, co bylo hluboko v něm, takže po potopě Bůh říká:\nMusíme si ujasnit dvě věci, které se týkají zkaženosti. Především je to její:\nZkaženost se týká každého člověka. Každý lidský tvor se rodí jako hříšník a každý výtvor jeho srdce je od jeho mládí zlý. Toto je tragický popis lidského stavu. Pavel k němu používá slovo smrt. Je to velmi výstižné a biblicky oprávněné slovo. Člověk je duchovně mrtvý od svého narození, dokonce David říká, že od početí: „Vždyť nesu vinu už od narození, hříšný jsem od svého početí“ (Ž 51,7 B21). David byl Boží muž a toto duchovní porozumění mu bylo na rozdíl od mnoha dnešních křesťanů naprosto jasné. Učení o zkaženosti člověka bylo v průběhu celých dějin pod trvalým tlakem. Dnes tomu není jinak. V 18. a 19. století se rozšířil humanismus a racionalismus. Jeho klíčoví představitelé často prohlašovali, že člověk je od svého narození tzv. „tabula rasa“ (nepopsaná deska). Je čistý a je formován svým prostředím. Známé jsou spisy a experimenty Jeana Jasquese Rousseaua. Celá moderní psychologie je založená na těchto myšlenkách. To je také důvod, proč je psychologie neslučitelná s křesťanstvím. Náš pohled na člověka musí vycházet z Písma a to znamená, že bude začínat u zkaženosti člověka, a to od jeho narození, od jeho početí. Každý člověk se rodí jako hříšník, a to znamená, že se rodí duchovně mrtvý.\nV celé historii lidstva byli pouze dva muži a jedna žena, kteří se nenarodili hříšní. První byl Adam, představitel a praotec veškerého lidstva, který se nenarodil vůbec, ale byl stvořen a byl stvořen jako dobrý, a spolu s ním a z něj byla stvořena také jeho žena Eva. Druhým mužem byl druhý nebo také poslední Adam, druhý představitel lidstva, a to nikoliv padlého, ale vykoupeného – a tím je Ježíš Kristus. Nebyl počat mužem, ale byl počat Duchem svatým, a proto byl od svého početí svatý, jak nám dokládá Lukáš (Lk 1,35).\nDruhou oblastí, kterou si potřebujeme vysvětlit je:\nUčení o naprosté zkaženosti člověka je velmi nepříjemné pro každého přirozeného člověka, protože odhaluje naší pýchu a s ní i hloubku naší padlosti. Nechceme slyšet nic o hříchu, nechceme slyšet o vlastní zkaženosti, nechceme slyšet o tom, že problém zla je především a zásadně problémem našeho vlastního srdce. Ale právě to nás učí Boží slovo. Tam začíná hřích, tam je usídleno zlo a odtud se také projevuje. Neprojevuje se vždy stejně a ve stejném rozsahu, ale jeho kvalita je vždy stoprocentní.\nNejúčinnější jed, který existuje, je tzv. klobásový jed neboli botulin (botulotoxin). Smrtelná nitrožilní dávka je pro dospělého člověka jedna desetina mikrogramu, to je desetimiliontina gramu. To je tak nepatrné množství, že byste potřebovali velmi silný mikroskop, abyste takové množství mohli vůbec spatřit. Pokud se vám do krve dostane takto malé množství, zemřete. Bible říká, že v našich žilách koluje mnohem silnější jed, než je botulotoxin. U někoho je to třeba jen pár gramů, zatímco u jiného to bude několik deka – ale v obou případech je to zaručeně smrtelná dávka. Jsou lidé, kteří žijí slušně, poslouchají zákony, snaží se prospívat společnosti a lidem kolem sebe – to jsou lidé, kteří mají jen pár gramů „duchovního botulinu“ v krvi. Ale smrtelná dávka je desetimiliontina gramu. Smrtelnou dávkou je jeden jediný hřích! Proto jsou i ti nejslušnější lidé duchovně mrtví. Vedle nich jsou potom lidé, jako byl Hitler, Stalin nebo Polpot, masoví vrazi a skutečné stvůry, kteří měli v žilách několik litrů botulinu. Ale v obou případech je výsledek nakonec stejný – mrtví ve svých vinách a přestoupeních. Znamená to, že jsme mrtví skrz naskrz. Je to důvod, proč mluvíme o naprosté zkaženosti. Tato otrava, tato mrtvost zasahuje 100 % člověka. To je hřích, který v nás přebývá. Nebude se navenek projevovat u každého člověka stejně – mnohem méně se bude projevovat u nezkorumpovaného soudce nebo policisty a mnohem více to bude vidět u několikanásobného vraha nebo mafiána. Ale v obou případech je hřích přítomný, a mzdou za hřích je smrt (Ř 3,23).\nPojďme nyní o krok dále a podívejme se na:\nUvažování o katastrofálním stavu lidstva nás paradoxně vede na nejkrásnější místo, jaké dosud tento svět poznal. Vede nás do prvních kapitol Písma, do zahrady Edenu, k prvním lidem, k Adamovi a Evě. Když se Bůh podíval na celé stvoření na konci šestého dne, „viděl, že všechno, co učinil, je velmi dobré“ (Gn 1,31). Člověk byl stvořen dobrý. Nebyl stvořen ke smrti, ale pro věčnost. Bůh věděl, jak to s člověkem bude, a přesto stvořil Adama pro věčnost. Můžeme to vidět ze slov Pána Boha, kdy říká, že nepřipustí, aby člověk „vztáhl ruku po stromu života, jedl a byl živ navěky“ (Gn 3,22). Ale tento stvořený člověk měl schopnost zhřešit. A této schopnosti také využil. Důsledkem byla smrt. Bůh mu jasně řekl, že pokud poruší jeho příkaz, zemře. Smrt, o které je tady řeč, je dvojího druhu – je to duchovní smrt a fyzická smrt. V okamžiku, kdy Adam neposlechl Boha, zemřel duchovně a od téhož okamžiku začal také umírat fyzicky. Víme, že žil ještě dlouho (930 let), ale nakonec zemřel. Naplnilo se Boží slovo – neposlechneš, zemřeš. V okamžiku, kdy zhřešil, se součástí Adamovy přirozenosti stala smrt. Proto se každý potomek Adama rodí jako smrtelník a od svého narození směřuje ke smrti. A proto se také každý potomek Adamův rodí duchovně mrtvý. Kromě jediného, kterého jsme zmínili – Pána Ježíše Krista. On sám je dárce života, On je život, a protože byl počat z Ducha svatého, narodil se svatý.\nPrvní Adam měl schopnost zhřešit a zhřešil. Druhý Adam měl možnost zhřešit, a přestože byl pokoušen, nikdy nezhřešil. Potomci prvního Adama, tedy všichni lidé, se rodí s hříšnou přirozeností a tedy nejsou schopní nehřešit. To je význam toho, že jsme mrtví v hříších a vinách. Potomci druhého Adama, věřící v Pána Ježíše Krista, jsou skrze nové narození vysvobozeni z této spoutanosti hříchem a dostávají schopnost nehřešit. Ale protože jsou stále v těle, které je propadlé smrti, s touhou a nadějí vyhlížejí okamžik, kdy vejdou do dokonalé svobody, kdy budou oslaveni a dostanou nová těla, která už nebudou mít schopnost hřešit. To je dokonalá svoboda – neschopnost hřešit. To je svoboda, na kterou se těšíme. To je také skutečný život a naprostý protiklad toho, co čteme v Ef 2,1 a co platí o přirozeném, neznovuzrozeném člověku – že je mrtev ve svých vinách a hříších.\nPříčina je v Adamově vzpouře. On se stal vzbouřencem, nechtěl poslouchat Boha a Jeho slovo a my všichni jsme jeho potomci. Narodili jsme se jako vzbouřenci proti Bohu a každým svým hříchem k této vzpouře přidáváme další. Každý další hřích v životě člověka je jenom potvrzením této pravdy, je známkou rozkladu a ukazuje na to, co říká Písmo, že „nikdo není spravedlivý, není ani jeden, nikdo není rozumný, není, kdo by hledal Boha; všichni se odchýlili, všichni propadli zvrácenosti, není, kdo by činil dobro, není ani jeden“ (Ř 3,10-12).\nTato slova a toto učení upadly mezi současnými křesťany do zapomnění a někdy dokonce v nemilost. V jednom e-mailu, který jsem nedávno dostal, stálo: „Ti lidé, kteří opravdu upřímně litují svých hříchů, upřímně činí pokání, přijmou oběť Ježíše Krista a rozhodnou se následovat myšlení, slova a skutky Ježíše Krista, budou spaseni.“ To zní docela dobře, nemyslíte? Ale zamysleme se nad tím – je zde psáno, že člověk bude spasen, když bude litovat svých hříchů, když bude činit pokání, když přijme oběť Ježíše Krista, když bude následovat Ježíše Krista. Když bude člověk toto vše dělat, bude spasen a potom prý bude mít spasení jako dar! Moji milí, toto není evangelium slávy našeho Pána Ježíše Krista! „Milostí tedy jste spaseni skrze víru. Spasení není z vás, je to Boží dar; není z vašich skutků, takže se nikdo nemůže chlubit“ (Ef 2,8-9). Poslouchejte dobře, prosím. Já netvrdím, že křesťan může být křesťanem bez pokání, bez víry, bez následování Krista. Ale trvám na tom, že to vše je důsledek zachraňující Boží milosti a nikoliv její příčina. Nejsme spaseni kvůli tomu, co my děláme, ale co Bůh udělal. Co říká náš verš? Byli jste mrtví! To nás vede k tomu, abychom prozkoumali, jaké jsou:\nDůsledky tohoto stavu\nNyní navštívíme ponurou chladnou místnost, navštívíme márnici. Omlouvám se vám za to, ale pro porozumění tomu, co říká náš text, je to naprosto nezbytné. V Lukášovi 7 čteme o tom, že chudé vdově zemřel její jediný syn. Můžeme si trochu představit tu situaci. Ježíš potkal pohřební průvod, ve kterém nesli toho mladíka na márách. Podle židovských zvyků by tělo mělo být zabalené do nabalzamovaných látek, ale byl to jediný syn chudé vdovy, takže všechno ukazuje na to, že to tak nebylo. Nejspíš měl na sobě nejlepší oblečení, byl umytý a možná vypadal docela dobře. Nicméně byl mrtvý.\nVšechny jeho smysly byly mrtvé. Mohli jste na něj mluvit, mohli jste na něj volat a nebylo to nic platné. Jeho sluch vůbec nefungoval. Tak je to také s duchovní mrtvolou. Můžete jí vyprávět o Kristu, můžete vydávat svědectví, ale je to, jako kdybyste házeli hrách na stěnu. Duchovní sluch vůbec nefunguje, je mrtvý. Můžete se postavit úplně blízko až k jeho uchu a můžete dokonce křičet, ale bude to k ničemu. To ucho je mrtvé, nemůže slyšet.\nPodobné je to také se zrakem. Zrak vyhasl a oči zůstaly bez života. Můžete před ně dát sebekrásnější obrázek, oko vůbec nezareaguje. Duchovně mrtvé oko nevidí Krista, nevidí Krista ukřižovaného, nevidí Jeho probodené ruce, Jeho korunu z trnů, nevidí slávu nedělního rána, slávu Kristova vzkříšení, nereaguje vůbec na nic z toho. Právě tak to bylo s námi. Byli jsme mrtví ve svých vinách a hříších. Měli jsme hluché uši a slepé oči. Mohli jsme sedět pod tou nejlepší kazatelnou a naše srdce bylo tvrdé, kamenné, prázdné, mrtvé.\nNaše smysly byly mrtvé. Mrtvého mladíka na márách oblékli, dotýkali se ho, hýbali jeho tělem, ale nereagoval vůbec na nic. Nemohli jste mu už způsobit bolest, nemohli jste v něm způsobit potěšení svým dotykem, pohlazením, podáním ruky. To je důsledek smrti. A duchovně to je stejné.\nČlověk byl stvořen jako duchovní bytost a jednou z jeho nejhlubších tužeb je náboženské uspokojení. Ale jak je to s touhami mrtvého člověka? Po čem touží? Co hledá? Co ho stravuje? Vůbec nic. Je mrtvý. Právě tak je tomu s duchovními touhami člověka. Hledá přirozený člověk Boha? Touží po Boží přítomnosti? Ani náhodou! Takové věci jsou mu přímo odporné, protože je vzbouřenec, protože ve vztahu k Bohu je duchovní mrtvola. Není, kdo by hledal Boha, není ani jeden.\nMusíme se tady na okamžik zastavit a vysvětlit si důležitou věc. Mluvíme o duchovně mrtvém člověku, ale je třeba, abychom tomu rozuměli tak, že jde o duchovně mrtvého vzhledem k Bohu a k Božím věcem. Člověk je duchovně mrtvý ve vztahu k dobrým věcem, které přicházejí od Boha. Je vůči nim hluchý, je vůči nim slepý, je vůči nim naprosto necitelný, nehledá věci od Boha ani po ničem takovém netouží. Ale protože je člověk duchovní bytostí, není mrtvý nebo hluchý a slepý vůči duchovnímu světu jako takovému. Je zde duchovní svět, který je stejně jako člověk ve vzpouře proti Bohu. A vůči tomuto světu – vůči tomu, co je zlé a od Boha vzdálené, jakkoliv to tak na první pohled nemusí vypadat, je člověk stále otevřený a duchovně aktivní. A protože je mrtvý vůči Bohu, hledá naplnění této své touhy všude jinde. Všimněte si našeho textu – byli jste mrtvi pro své „viny a hříchy, v nichž jste dříve žili podle běhu tohoto světa, poslušni vládce nadzemských mocí, ducha, působícího dosud v těch, kteří vzdorují Bohu“ (Ef 2,1-2). Jsou zde duchovní moci, které působí v neznovuzrozeném člověku.\nDalším důsledkem smrti je, že v člověku není žádná:\nMrtvý člověk je naprosto bezvládný. Nevládne svým tělem. Nemá sílu cokoliv udělat. Nemůže vstát a chodit, nemůže vám podat ruku, nemůže dokonce přijmout ani ten nejkrásnější dárek, který byste mu přinesli. Není v něm žádný život a to znamená, že v něm není žádná síla.\nČasto mi lidé říkají, že spasení je dar od Boha a na člověku je, aby tento dar přijal. Spasení je skutečně dar. Ale přirozený člověk je duchovně mrtvý, takže ani tento úžasný dar není schopen přijmout. Je mrtvý! Jak by mohl někdo, kdo je mrtvý, přijmout nějaký dar? Nemůže! Jak tedy může být spasen? Poslouchejte! Poslouchejte velmi dobře a pozorně, co říká Boží slovo: „Ale Bůh, bohatý v milosrdenství, z velké lásky, jíž si nás zamiloval, probudil nás k životu spolu s Kristem, když jsme byli mrtvi pro své hříchy. Milostí jste spaseni!“ (Ef 2,4-5).\nMilostí jste spaseni! Ano, přijali jsme dar spasení, ale kdy k tomu došlo? Když nás Bůh probudil k životu spolu s Kristem. To je důvod, proč Pán říká, že se musíte znovu narodit. „Nenarodí-li se kdo znovu, nemůže spatřit království Boží“ (J 3,3). Jednoznačným východiskem z duchovní smrti je potřeba duchovního probuzení, znovuzrození. Apoštol Pavel o tom napsal, že Bůh „nás zachránil ne pro spravedlivé skutky, které my jsme konali, nýbrž ze svého slitování; zachránil nás obmytím, jímž jsme se znovu zrodili k novému životu skrze Ducha svatého“ (Tt 3,5).\nZe smrti jsme museli být probuzeni Duchem svatým. Teprve potom jsme skutečně uslyšeli slovo pravdy, evangelium, teprve potom jsme duchovním zrakem uviděli Krista ukřižovaného, teprve potom jsme ucítili Boží lásku a slitování a doopravdy zatoužili po spasení, které nám Bůh v Kristu daroval. Teprve potom jsme skrze Ducha svatého dostali moc reagovat na Boží volání k pokání a k víře a s radostí jsme běželi ke svému Spasiteli, vyznávali svou nevěru a své hříchy a s vděčností v srdci se radovali ze spasení. Toto je spasení z milosti bez skutků. Teprve tady vidíme, že se nikdo nemůže chlubit, protože to všechno je od začátku až do konce cele dílo Boží milosti. Teprve když porozumíme tomu, co znamená, že jsme duchovně mrtví, rozumíme milosti. Co to ale znamená pro nás? Když učedníci slyšeli podobná slova od Pána Ježíše Krista, vyvolalo to v nich stejnou otázku jako v nás: „‚Kdo tedy může být spasen?‘ [Ježíš] Odpověděl: ‚Nemožné u lidí je u Boha možné.‘“ (Lk 18,26-27).\nZnamená to, že nemáme usilovat o spasení? Naprosto ne! Když Pavel kázal v Athénách, jednoznačně říká to, co platí úplně všude: „Když tedy Bůh přehlédl ty doby nevědomosti, nařizuje nyní lidem, aby všichni a všude činili pokání“ (Sk 17,30 ČSP). Bůh přikazuje lidem, aby činili pokání, a používá tento příkaz k tomu, aby je duchovně probudil. Vraťme se do Ef 2,1 – je tu ještě jeden důsledek duchovní smrti. Mrtvý člověk nemůže mít s nikým žádné:\nKdyž Ježíš potkal pohřební průvod u města Naim, tak na márách leželo mrtvé tělo mladíka a Lk 7,12 říká, že jeho matku doprovázel na jeho poslední cestě veliký zástup. Přestože bylo tělo mladíka uprostřed velikého zástupu, neměl s nikým z tohoto zástupu žádné společenství. Je to jasné – byl mrtvý. Stejně tak duchovně mrtvý člověk nemůže mít opravdové duchovní společenství s duchovně živými, probuzenými. Neznovuzrozený člověk nemůže zakoušet duchovní jednotu, sjednocení v Kristu se znovuzrozenými.\n„Nedejte se zapřáhnout do cizího jha spolu s nevěřícími! Co má společného spravedlnost s nepravostí? A jaké spolužití světla s temnotou? Jaký souzvuk Krista s Beliálem? Jaký podíl věřícího s nevěřícím? Jaké spojení chrámu Božího s modlami? My jsme přece chrám Boha živého“ (2K 6,14-16). To je výzva ke svatosti, k oddělení se od světa, od společenství s nevěřícími lidmi. Neznamená to, že se s nimi nemůžeme stýkat, ale znamená to, že s nimi nemůžeme mít duchovní společenství. Proto si věřící nemají brát nevěřící. Manželství je duchovní svazek a víra v Krista způsobuje buď jednotu, pokud je na obou stranách, nebo rozdělení, pokud na obou stranách není. Proto křesťané nemohou provozovat duchovní aktivity s lidmi, kteří křesťany nejsou – společná modlitební shromáždění, evangelizace, koncerty, čtení Písma atd. Duchovně mrtvý člověk nemůže mít skutečné společenství ani s Bohem ani s Božími dětmi. Musí se nejprve znovu narodit. Potřebuje nejprve duchovní probuzení.\nTohle je vysvětlení toho, co to znamená, že jsme byli mrtví ve svých vinách a hříších. Mrtví znamená duchovně naprosto neschopní. Toto učení je dnes překrucováno, opomíjeno, ignorováno, opouštěno a někdy dokonce popíráno.\nToto učení není jenom nějaká teorie, ale je to učení, které má velmi hluboké praktické dopady. Především je to naprostý základ pro:\nEvangelium je dobrá zpráva o spasení z milosti bez lidských skutků. A toto je místo, kde evangelium musí začínat. Člověk je mrtvý ve svých vinách a hříších. To jsou jeho hříchy, jeho viny, je to jeho smrt, je to jeho vlastní zoufalý stav před Bohem. To není dílo okolností, to není problém někoho jiného, ale je to zodpovědnost každého člověka. Každý člověk se bude muset ukázat před Bohem, a pokud není v Kristu, pokud není znovuzrozený křesťan, bude souzen podle svých vlastních skutků. Ze skutků, kterým chybí mnoho před Bohem.\nEvangelium musí začínat u lidského hříchu. Pokud zde není usvědčení z hříchů, nebude tady ani žádná skutečná potřeba spasení. Pokud nerozumíme tomu, že jsme duchovně mrtví, potom nemůžeme chápat, že potřebujeme být znovuzrození. A život přichází jenom skrze evangelium, skrze Ježíše Krista. To nás vede k další věci, kterou vidíme přímo v našem textu:\n„Evangelium je moc Boží ke spasení“ (Ř 1,16). To je velmi důležité, moji milí. Jestliže člověk není duchovně mrtvý, jestliže je schopen sám přijmout evangelium, sám přijít ke Kristu, sám věřit a činit pokání, jakou mocí je evangelium? Všechna moc by byla v člověku samotném. Ale podívejme se do kontextu Ef 2,1. Pavel se modlil za to, abychom poznali, „jak nesmírná je velikost jeho moci vůči nám, kteří věříme v souladu s působením převahy jeho síly“ (Ef 1,19 ČSP). Toto je ta Boží moc – byli jsme mrtví, ale On nás vzkřísil k životu spolu s Kristem. Tak jako Kristus vstal, tak probudil i nás. To je Boží moc zjevená v evangeliu. A můžeme jí rozumět a můžeme nad ní žasnout teprve v okamžiku, kdy chápeme, co to znamená, že jsme duchovně mrtví. A pokud tomu skutečně rozumíme, tak to má ještě další dopad:\nKdyž nerozpoznáváme závažnost toho, že přirozený člověk je duchovně mrtvý, máme jenom malou touhu po záchraně lidských duší. Jak je skutečný stav lidské duše? Je mrtvá! Bez života, bez Boha, bez naděje, bez milosti, bez lásky, propadlá Božímu soudu.\nNejvětší problém současných evangelizací, z velké části tělesných a falešných, je, že nezačínají u doktríny o zkaženosti člověka, nezačínají u stavu člověka, ale soustředí se na lidské potřeby. Nezačínají u zoufalého stavu lidské duše, protože nerozumí tomu, co říká náš text. Ale pokud to chápeme, vidíme, že člověk je v zajetí ducha, který ovládá tento věk tmy, a rozumíme, že jenom Boží moc, moc Ducha svatého ho může vysvobodit. Pak už nespoléháme na lidské metody, na podmanivou hudbu, na přitažlivost společenství, na zábavné poselství nebo silnou výzvu, ale na moc Boží, na modlitby, které prosí Boha o smilování a o skutečné duchovní probuzení a znovuzrození z Ducha svatého. Nic víc udělat nemůžeme, protože nic v otázkách duchovního života není v naší vlastní moci. Kážeme Krista ukřižovaného, který je kamenem úrazu pro náboženské lidi a bláznovstvím pro ateisty, ale pro vyvolené Boží je dobrou zprávou, je evangeliem, je skutečnou Boží mocí ke spasení.\n‹ Pastoři trpí podvýživou z nedostatku Slova o úroveň výš … to je dost tvrdé, ne? ›


Do kontrol chatových oblastí byl nově zapojen i policejní dron | PŘÍBRAM.cz | www.pribram.cz\n27. března 2018 (18:03)\nPolicisté během posledních dvou týdnů pomáhali prověřovat rekreační oblasti na Příbramsku a Benešovsku.\nV chladnějším období roku jsou většinou rekreační chaty a chalupy opuštěné. Jejich majitelé do nich jezdí v zimním období zřídka, této skutečnosti pak využívají zloději. Kradou a odnáší vše, na co přijdou, především různé nářadí, jídlo, pití, jízdní kola, elektroniku apod.\nDo namátkových kontrol rekreačních oblastí, jako preventivní prvek majetkové trestné činnosti, byl v letošním roce zapojen i policejní dron s termovizí. Policisté během posledních dvou týdnů pomáhali prověřovat rekreační oblasti na Příbramsku a Benešovsku, např. Krňansko, Chotilsko.\nPříbramští policisté dron používají od května loňského roku a od srpna je povoleno létat i v lokalitě Chráněné krajinné oblasti Brdy. Prostředek je prioritně určen právě k nasazení v prostoru CHKO Brdy, kde je využíván především k hlídkovým a monitorovacím letům, a to v rámci spolupráce s ostatními složkami IZS, s pyrotechnickou službou a dále k odhalování či dokumentaci protiprávního jednání směřujícího proti životnímu prostředí, jako jsou nelegální skládky a nepovolená těžba lesních porostů. Rovněž byl nápomocen při pátracích akcích nebo při monitorovacích letech na hudebních festivalech.\nJde o moderní bezpilotní prostředek s kolmým startem a přistáním. Používá se v náročných podmínkách, kdy nelze ve výjimečných případech použít klasickou leteckou techniku, nebo je to ekonomicky nevýhodné. Prověří velké plochy území. Šest rotorů o průměru 71 cm poskytuje letadlu velikou stabilitu a dostatek výkonu pro plnění náročných úkolů. Dosahuje velmi nízké hlučnosti. Pro snadnou přepravu a manipulaci byl navržen jako skládací, vejde se do kufru běžného auta. Jeho předností je pokročilý řídicí systém s mapovými podklady. Je osazen HD a termo kamerou, dále padákovým záchranným systémem.\nDalší jeho parametry: průměr 120 cm, výška 50 cm, maximální vzletová hmotnost 8,8 kg, maximální zátěž 2 kg, letová výdrž 45 min, umí se sám vrátit, pokud mu dochází energie ve zdroji, maximální rychlost 50 km/h, letové podmínky - vítr do 10 m/s, maximální tah 180 N, příkon motorů 6 x 450 W.\nzdroj: Monika Schindlová


Autor: Jaroslav Teplý | Publikováno: 24.7.2006 | Rubrika: Evropa\nPři svých občasných návštěvách Paříže si někdy koupím noviny, abych věděl, co tam tak mají právě za starosti. Často při tom narazím na záležitosti, které by nás měly zajímat.Tentokrát se o to postarala bruselská dopisovatelka deníku Le Figaro Alexandrine Bouilhet svým rozborem stavu jednání o vstupu Turecka do EU (Les négociations entre l'Union européenne et la Turquie sont-elles un jeu de dupes? Le Figaro 24.-25. 6. 2006). Zde stručný výtah:\nV současné době je podle ní na pořadu otázka Kypru, která je závažnější než genocida Arménů. Jde o to, zda jde o skutečné vyjednávání nebo o komedii. Tuto otázku si klade mnoho lidí na obou stranách, tím spíše, že definitivní rozhodnutí o členství Turecka v EU mají v ruce Francouzi, kteří mají referendem schválit všechna příští rozšíření Unie kromě Bulharska, Rumunska a Chorvatska. K prvnímu vážnému testu dojde na podzim. Jestliže Ankara zase odmítne otevření svých přístavů pro lodě z "řeckého" Kypru, přeruší EU naráz jednání s Tureckem? Zdá se, že turecký ministerský předseda Erdogan je ochoten to riskovat. EU se připravuje na přerušení jednání aspoň v některých kapitolách (vnitřní trh, cla, doprava). Zkoumání ostatních kapitol by pokračovalo, což by Turecku ponechalo otevřené dveře. Podle jednoho bruselského experta se Unie technicky zařídí, aby "vlak zůstal na kolejích", ale politicky bude prý stále obtížnější jednání "prodat" veřejnému mínění. Arbitrem jednání je Evropská komise, která prý je nejvěrnějším spojencem Turecka, někdy až moc (podle jednoho italského diplomata). Záležitosti Turecka jsou spravovány v Bruselu švédským nadšeným příznivcem Turecka, jehož šéfem je Brit Michael Leah, pro něhož je rozšíření nejlepší a nejmodernější politikou Unie, zárukou míru a prosperity na kontinentu. (Názor toho pána mi bohužel trochu připomíná způsob myšlení poddůstojníka, který eskortoval Švejka a jednoročáka Marka z Budějovic do Lince - J.T.)\nTurecko může prý počítat s podporou Velké Británie, Švédska, Finska, Belgie, Itálie a všech (podtrhl J.T.) "nových" členů EU. (Možná vlád, podle mého názoru zcela jistě ne obyvatelstva - J.T.) Proti tomuto pevnému bloku je protiturecký tábor slabší a kolísavější. Podle Bruselu k němu patří Rakousko, Holandsko, Dánsko, Kypr a Francie po 29. květnu. Nicméně posice Francie je obojaká, rozdělená na prezidenta nakloněného vstupu Turecka ze strategických důvodů a často skeptičtější ministerstvo zahraničí. Podle Jacquese Chiraca má vstoupit Turecko do Evropy, aby tato nezůstala "křesťanským klubem". Řada francouzských diplomatů se naopak domnívá, že členství Turecka by mohlo "překroutit" evropský projekt. Tato dvojakost francouzské politiky je často nečitelná pro veřejné mínění kromě expertů, kteří již dešifrovali francouzskou hru. Podle jednoho vyjednávače jsou za kulisami s Kypřany zajedno až do detailů. Vystupňují tlak až do maxima, ale jakmile se už přiblíží těsně k roztržce, postaví se na stranu Ankary. Kypr se rázem octne v izolaci, sám proti všem a má nebo musí ustoupit. To také vysvětluje, proč si Erdogan myslí, že může klidně podle libosti riskovat.\nU toho "klubu" se musíme trochu zastavit. Chirac zde převzal názor tureckého poslance Ali Tekina, který v roce 2002 nazval Giscarda d'Estaing "křesťanským fundamentalistou“. Myslí si, že EU je „křesťanský klub", když Giscard prohlásil, že členství Turecka v EU by znamenalo konec Evropy. A pak, krátce před komentářem Alexandriny se objevil ve známém satirickém týdeníku Le Canard Enchaîné titulek "Chirac konečně v museu". Titulek obsahoval reálnou informaci, že Chirac otevřel nové museum pro neevropské umění na Quai de Branly. Mimo to ovšem také naznačuje postoj redakce k činnosti Chiraca jako prezidenta. Postoj, který už ani není satirou a s kterým se může kdokoliv ztotožnit, ať je levicově nebo pravicově zaměřen.\nJe na čase, aby si Evropský parlament pozval tu tureckou sekci z Bruselu k rozhovoru o metodách její práce a také, aby ji vytáhl energicky na veřejnou scénu. Je naprosto nepřijatelné, aby v EU někdo anonymně provozoval soukromou a nebezpečnou politiku bez jakékoliv kompetence a kontroly voleným orgánem. Ostatně je teď už jasné, že po porážce projektu ústavy měl pan Barroso vzít klobouk a s celou komisí odejít.\nP.S. Doufám, že čtenářům neunikl článek Zuzany Černé Opravdu je Turecko blíž Evropě? v LN 21. června 2006.\nvyšlo na Neviditelném psovi, 30.6.2006


„NA TRŮN MŮŽE USEDNOUT JEN JEDEN…“ – Děti noci\nPublikováno: 15.11.2012 27.11.2012 Autor: Redakce\nV Nakladatelství Epocha právě vychází nový titul z edice Fantastická Epocha Polibek stínů (Meredith Gentryová 1). Bestsellerová autorka, Laurell K. Hamiltonová, přichází s novou hrdinkou! Těšte se na akci, napětí a erotiku!\n„KAŽDÁ DÍVKA TOUŽÍ BÝT PRINCEZNOU Z ŘÍŠE KOUZEL. NENÍ O CO STÁT. VĚŘTE MI.“\nOd stejné autorky pochází i série Anita Blakeová – lovkyně upírů:\nSérie Anita Blakeová čítá již jedenáct vydaných dílů. Od osmého dílu, kdy cyklus převzalo Nakladatelství Epocha, vychází minimálně tři knihy ročně a spolu s dalším novým dílem vydává Nakladatelství Epocha dotisk jednoho staršího v pevné vazbě a v nové grafické úpravě. Spolu s novým vydáním nabízí nakladatelství Epocha exkluzivní možnost vyměnit si „staré“ díly série za ty „nové“, na které čtenáři v takovém případě dostanou 50% slevu!