Metodické pokyny k chovu spisovatele: dubna 2011\nPřijímačky na Oxford\nPo odstranění většiny postů z Omalovánek ze Štrasburku jsem zaznamenala nesouhlasný pokřik týkající se především jednoho - svého času (2006) nejkomentovanějšího postu na mém starém blogu: proč prý už se nedá nikde najít? Když už podnikám tuto autorskou recyklaci, ráda bych text upravila a cenzurovala, ale je to dlouhé, navíc je půl sedmé ráno a já pádím - pádím ani se neptejte kam, takže své retušérské snahy musím bohužel vzdát. Zřejmě mi to nedá, a tak až se vrátím z místa, kam právě pádím, napíšu druhý díl: Co se stalo po přijímačkách - aby se vidělo, že psaní se dá naučit, lépe řečeno, že se v něm lze alespoň zlepšit (věkem, tlačícími a množícími se termíny odevzdání, apod.).\nVystavil Blanka Čechová v 6:33\nCimrmanova teorie poznání a její uplatnění v politické praxi\nUsnula jsem u dnešních Událostí, komentářů. Přitom jsem se tentokrát opravdu chtěla dívat, protože jsem jako naivní volička měla zato, že právě ze zpravodajství bych se mohla dovědět něco bližšího o příčině a možném řešení současné situace ve vládě. (viz výklad Teorie níže: Pravda nepřesná - zpřesňování pravdy) Bylo to jako vzít síto a vypravit se k Vltavě rýžovat zlato. Ani valounek neulpěl, ba ani jediné zrnko...Prostě: nedověděla jsem se zhola nic. (Omyl přesný.) Obrazovku na půl hodiny zaplnilo jakési žánrově nezařaditelné blonďaté stvoření (viz vulgární materialista Bohlen), které 1) neodpovídalo na otázky moderátorem mu trpělivě kladené, 2) mlelo cosi o nějaké nahrávce, kterou pořídil konspirátor A), B) nebo C), jehož identitu nesmíme ani naznačovat, zatímco někdo další naznačoval už dávno dopředu, že nahrávat se bude, takže jasnozřivé stvoření záměrně lhalo mj. o tom, že politici se chtějí udržet u koryt (no nekecej!? to že říkala?), čímž, tedy, uštědřilo dobře vypočítanou ránu - eh? - komu? Neví se, protože je to patrně v režimu utajení. (Ubožák volič zažívá poctivý výprask každý den, takže už mu to ani nepřijde a nějaká další rána sem nebo tam nestojí za řeč.) V tomto bodě přestal můj intelekt na chápání situace stačit, takže jsem rychle a tvrdě usnula jako pes, u něhož dojde ke střetu dvou instinktů a on, chudák, neví, co má dělat. (viz Cimrmanova filosofie externismu. Konfrontace se zjištěním, že s existencí věcí se to má přesně naopak než jak odpovídá běžnému názoru.)\nPodvědomí se ujalo toho, na co vědomí nestačilo. Ve snu na mě číhaly obraty jako "dohodli jsme se, že se dohodneme" nebo "odvolávám, co jsem odvolal a slibuji, co jsem slíbil", které kroužily u stropu, zatímco je hovorná blondýnka ve spolupráci s redaktorem, který se snažil přijít věci na kloub, povznášeli o několik úrovní výš, hřímajíce: "odvolávám, že jsem odvolal, co jsem neodvolal" nebo "lhali jsme o tom, že vám lžeme, když vám lžeme" a podobně. Za oknem se prohnal na bicyklu Jan Tleskač, který se ovšem nemohl k celé věci vyjádřit - naznačil jen, že to, co kdysi nenaznačil, naznačil. Cimrman seděl na televizi a pomocí dvojtečkového operátoru na tabuli rozumně vysvětloval, proč se tak divíme, že nevíme nic, když vlastně víme vše, resp. že na konci poznávacího procesu sice nevíme nic, ale zato to víme přesně, načež nakreslil šipku a udělal krok stranou.\nProbudila jsem se hrůzou, že mi unikly existenčně klíčové informace. Ano, zprávy byly ty tam. Zaspala jsem celý závěrečný souhrn i sport, a zaznamenala už jen sdělení o tom, že na horách napadlo patnáct čísel sněhu. Na liště pod mapkou podchlazené České republiky běžela informace o tom, že sběratel chilských per Václav Klaus, zve zítra představitele vládních stran k vážnému jednání. (Pokud všechna dosavadní jednání byla nevážná, tak se tentokrát zřejmě máme konečně na co těšit.)\nOtrávena politickou situací i náhlým probuzením do krušné reality, šla jsem si uvařit čaj. Přitom jsem přemýšlela, jestli ze současného galimatyáše plyne jakýkoli, kterýkoli nebo číkoli závěr. Hlavou mi blesklo pouze to, že scenáristé brazilských telenovel by se z tohoto formátu mohli učit: jejich sekvence, kdy bratr otce strýce v osmašedesátém dílu shledá, že jeho manželka je vlastně tetou tety prasestřenice jeho matky, čímž je zcela jednoznačně jeho vnučkou, jsou ve světle současné ekvilibristiky na naší politické scéně trapnými a průhlednými triky v práci s logikou příběhu, na které divák - alespoň ten český - v žádném případě neskočí.\nTeorie, kterou lze beze zbytku aplikovat na stávající situaci v české politice, však skutečně existuje a byla vynalezena před více než čtyřiceti lety. Jde o slavnou Cimrmanovu teorii poznání, jejíž podrobný výklad naleznete zde. Vřele doporučuji ke sledování. Všechno vám bude okamžitě jasné a význam Událostí i komentářů ve světle Teorie navždy zbledne.\nA kdyby někoho zajímala diskuse o současné vládní situaci z hlediska Ústavy a práva, které v této zemi tu a tam pořád ještě trochu vládne, nechť zavítá sem nebo sem.\nVystavil Blanka Čechová v 2:12\nJak jsem projížděla státní hranicí\nDalší porce Ozvěn ze Štrasburku (2005). S odstupem několika let se následující vzpomínka na hraniční přechod Rozvadov bude možná jevit jako hodně velké retro, ačkoli to není tak dávno, co jsme při výjezdu ze země stávali ve frontách v očekávání velice tělesné prohlídky. A hraniční přechody, kde vám při troše smůly ochotně rozeberou auto na prvočinitele, od nás nejsou zas tak daleko: při mé loňské tradiční Ralley Západní Balkán, kterou jsem podnikla ve svém proklatě nízkém autě s děravou plastovou střechou, jsem strávila na jednom hraničním přechodu z Bosny do Chorvatska velice napínavou hodinku. Měla jsem za sebou deset hodin jízdy, bylo půl páté ráno, ale celník nedbal a nechal mě vypakovat z kufru naprosto všechno včetně ponožek s dírou a náhradní pneumatiky (taky s dírou). Když mi chtěl konečně zkonfiskovat vzácnou lahev domácí rakije, mlčky jsem se vytasila s dávno prošlou průkazkou štrasburského soudu s ustřiženým rohem a vyloudila škleb tak úřední, aby bylo jasné, že Carla del Ponte je moje kamarádka. Efekt, který tento žert způsobil, ve mě dodnes budí rozpaky: celník padl na kolena a blekotal něco jako - promiňte, ctihodnosti!, vypadáte jako otrhaný drban, kdo by se byl dovtípil... Hlavně si na mě, sáhibe, nikde nestěžujte - já mám rodinu! Mám rodinu! - Načež osobně naskládal moje saky paky zpátky do kufru. Takže pointa: Kdo ví, čeho se ještě dočkáme...\nVystavil Blanka Čechová v 9:44


dad knave - Přehrát film online - zkouknoutfilm.cz\nEmail: info@zkouknoutfilm.cz https://zkouknoutfilm.cz/sledovat?zanr=komedie&film=dad%20knave Koukat na celé filmy online zdarma. nejlepší novinky ze světa filmů a seriálů, filmové premiéry\nKomedie Komedie, Přehrát, film, dad knave, na výběr titulky Komedie\nPustit film dad knave, pustit online česky v HD, celý film online. Pustit celý online film zdarma a bez omezení. Přehrát online s možností stáhnout film. dad knave úžasné zpracování a skvělá kamera jsou…\nPřehrát dad knave\nPřehrávač je k dispozici také na mobilních zařízeních. pro notebooky a stolní zařízení. Sledujte film dad knave online zdarma na Android nebo iOS.PC nebo Mac.\nPřehrát film dad knave z alternativního zdroje 1 a otevřít reklamu v novém okně\nPřehrát dad knave z alternativního zdroje 1\nPřehrát video dad knave z alternativního zdroje 2 a otevřít reklamu v novém okně\nPřehrát dad knave z alternativního zdroje 2\nStáhnout film dad knave v HD kvalitě a otevřít reklamu v novém okně\nStáhnout dad knave v HD kvalitě\nPopis filmu dad knave\nfilm dad knave se odehrává …


Srpen 2009 « Archiv | Ayllu\n23. srpna 2009 v 22:45 | Martík | Poselství\nVěda: Nikdy mne nikdo nedonutí v Boha věřit.\nVíra: Nemáš také právo věřit, přece jsi mi však nedokázala, že Bůh není.\nVěda: Abych to mohla dokázat, musím nejdříve vědět, co Bůh je.\nVíra: To nikdy vědět nebudeš. Kdybys to věděla, mohla bys mne poučit; a kdybych to já věděla, nepotřebovala bych věřit.\nVíra: Nehádejme se o slova! Ty neznáš, v co věřím a já v to věřím proto,\nponěvadž ty to nevíš. Činíš si nárok na nekonečnost? Nejsi v každém okamžiku tísněna mysteriem? Mysterium bylo by pro tebe nekonečné neznámo, jež hranice tvého poznání snižuje v nicotu, kdybych je nezjasnila svojí žhoucí touhou a kdybych nezvolala, když tvrdíš, že nic nevím: Počínám věřit.\nVěda: Ale tvá touha a její předmět mohou pro mne být jen hypothesami.\nVíra: Samozřejmě, pro mne jsou však jistotou, poněvadž bych bez těchto hypothes byla nucena pochybovat o těchto jistotách.\nVěda: Když počínáš, kde já končím, budeš se vyvíjet vždy přiměřeně ke mně.\nVěda: Ty a pokračovat? Věčné sny! Opovrhla jsi zemí a tvoje nohy jsou ztrnulé.\nVíra: Dám se nést svými dětmi. ¨\nVěda: To jsou jistě oni, jež se vyhýbají propastem, když jiného nesou.\nVěda: Co tomu říká rozum?\nRozum: Myslím, moje milé učitelky, že byste mohly uskutečnit onu dojemnou bajku o chromém a slepém. Věda vyčítá víře, že neumí chodit po zemi, a víra vysvětluje, že věda nevidí ničeho v nebi tuh a věčnosti. Místo, aby se hádaly, měly by se věda a víra spojit; věda nechť nese víru a víra nechť utěšuje vědu a učí ji naději a lásce.\nVěda: Tato idea je krásná, ale utopická. Víra mi bude povídat nesmysly a já budu nucena pokračovat bez ní?\nVíra: Přestaň, neboť tato tvrzení tebou tlumočená jsou skutečnými nesmysly. Víš, co jest to počet v Bohu, ty, která Boha neznáš? Můžeš soudit o činnosti neznámého a rozumět tajemstvím lásky k bližnímu? Vždyť musím se ti zdát absurdní; neboť kdybys rozuměla, má tvrzení by se změnila ve tvoje poučky, já stala bych se tebou, a ty mnou, neb lépe řečeno, neexistovala bych již a rozum by byl pro vždy v přítomnosti nekonečna oslepen tvým pochybováním, nekonečným jako prostor.\nVíra: To jsem nikdy nečinila a také nemohu činit.\nVěda: Tedy jsi nikdy nevěřila, ku příkladu, že panna se může stát matkou, aniž by přestala být pannou, proti všem zákonům přírodním v řádu fysickém, přirozeném a positivním? Nikdy jsi netvrdila, že kousek chleba je nejen Bohem, ale i skutečným lidským tělem s kostmi, žilami, orgány a krví, takže své děti, které jí tento chléb, činíš národem lidojedů.\nVíra: Není křesťana, jemuž by to, co pravíš bylo nesmyslným. To jasně dokazuje, že nechápou moje nauky tímto hrubým způsobem. Nadpřirozené, o němž učím, jest mimo přírodu a proto nelze je s ní srovnávat; slovům víry porozumí zase jen víra; jakmile jich používá věda, dopouští se krádeže. Posluhuji si tvými pojmy, poněvadž nemám jiných; poněvadž však má řeč zdá se ti nesmyslnou, musíš z toho vyvozovat, že týmž slovům dávám význam, jenž ti uchází. Když Spasitel zjevil dogma o skutečné přítomnosti, zdaž neřekl: "Maso zde není ničím, moje slova jsou duch a život." Nepředkládám ti mysterium inkarnace jako jev anatomický, ani mysterium transsubstance jako zkušenost chemickou. Jakým právem mluvíš tedy o nesmyslu? Neposuzuji ničeho, co znáš: jakým právem můžeš říci, že třeštím?\nVěda: Počínám ti již rozumět, ba lépe, vidím, že ti nikdy neporozumím. V tomto případě zůstaňme odloučené; nikdy tě nebudu potřebovat.\nVíra: Jsem skromnější a uznávám, že ty mi můžeš být užitečnou. Možná, že budeš beze mne smutnou a zoufalou a odloučím se od tebe, jen bude-li souhlasit rozum.\nRozum: Střezte se toho! Vás obou potřebuji. A co bych si počal bez vás? Musím vědět i věřit, abych mohl být spravedlivým. Nikdy však nesmím to co vím, srovnávat s tím, co věřím. Vědět znamená již více nevěřit, a věřit znamená ještě ne vědět. Předmětem vědy je poznané, víra nečiní si na toto nároky a ponechává tento obor zcela vědě. Předmětem víry je neznámé, věda může je hledat, ale nikdy vysvětlit, jest tedy při nejmenším nucena, přijmout vysvětlení víry, avšak nemůže je sama kritizovat. Když věda se odloučí od víry, odřekne se také naděje a lásky, jichž důležitost pro vědu i víru je zřejmá! Víra náleží jakožto psychologická skutečnost do oboru vědy, a věda zase je zjevením božího světla v lidské inteligenci z oboru víry. Věda a víra musí se tedy vzájemně uznávat, sebe si vážit, ba i sebe navzájem podporovat a prokazovat si vzájemnou pomoc, aniž by však jedna pohltila druhou. Prostředek, jak je spojit, jest dbát, aby se nesmísily. Nutno, aby si vzájemně odpouštěly, poněvadž používají stejných slov, aniž by mluvily stejnou řečí.\nVěda: To jest katolickou, rozumím-li dobře. Co si mám však myslit o různosti náboženství?\nVíra: Zabíjí-li se jménem Boha, jenž pravil: Nezabiješ, pronásledují-li se lidé ve jménu Toho, jenž miloval své nepřátele, rozšiřuje-li se temno ve jménu Onoho, jenž chce, aby světlo nestálo pod kbelcem, jest spravedlivé zločin připisovat zákonu, který jej odsuzuje? Chceš-li být spravedlivou, pak řekni, že přes to, že náboženství existuje, se napáchalo na zemi mnoho zla. Ale jakým ctnostem dalo zároveň vypučet, kolika oddanostem a neznámým obětím! Počítalas ona vznešená srdce obojího pohlaví, jež vzdala se všech radostí, aby se stala služebníky všech bolestí? Duše oddané práci a modlitbě, jež zemřely, poněvadž konaly dobro? Kdo založil asyly sirotků a starců, nemocnice pro nemocné, útočiště pro nešťastné? Tato díla stejně slavná jako skromná jsou skutečnými výtvory; jimi jsou naplněny anály církve; náboženské války a popraviště sektářů patří politice barbarských století. Sektáři byli přesto sebevrahy. Zapomněl jsi hranice Michala Serveta a na revoluci našich otců, jež odsuzovala inkvisici a bartolomějskou noc, ale páchali stejné ohavnosti a k tomu ještě ve jménu lidství a rozumu? Vždy jsou lidé suroví, zvláště tehdy, zapomenou-li na žehnající a odpouštějící náboženství.\nVěda: Ó víro, odpusť mi, nemohu-li věřit, ale již vím, proč věříš. Vážím si tvých nadějí a sdílím tvoje přání. Ale poněvadž badám, nalézám, a musím pochybovat, abych mohla badat.\n23. srpna 2009 v 22:33 | Martík | Poselství\nZ knihy "Slepičí polévka pro duši"\nJestiže děti žijí obklopeny zesměšňováním, naučí se být stydlivé.\nJestliže děti žijí obklopeny zahambováním, naučí se cítit se vinnými.\nMolekulárně biologická pohádka\n23. srpna 2009 v 22:27 | neznámý | Něco ke čtení :o)\nRestrikční endonukleázy = restriktázy\nsekvenčně specifické endonukleázy, stěpí specifické sekvence na DNA, odbourávají cizorodé DNA\npořadí deoxyribonukleotidů (ribonukleotidů RNA) v DNA\nvzniká při přenosu AMP (aktivace aminokyselin při proteosyntéze, mastných kyselin, aj.)\nregulační proteiny, které se vážou na DNA, většinou pozitivně navozují transkripci\nbílkovinná tělíska skládající se ze dvou nestejně velkých, vážou mRNA a na základě informace v ní obsažené syntetizují proteiny\nkružnicová molekula DNA bez volných konců, vyskytuje se u virů\nDNA a RNA polymerázy\nenzymy katalyzujicí replikaci DNA (DNA-poly.) a transkripci DNA do RNA (RNA-poly.)\nspecifické enzymy v Golgiho aparátu a v endoplazmatickém retikulu, modifikují boční řetězce aminokyselin připojením sacharidů za vzniku glykoproteinů\nmembránový útvar ve kterém probíhá postsyntetická úprava proteinů\nenzymy, které hydrolyzují fosfodiesterové vazby v polynukleotidových řetězcích\nvýběrově propustná membrána\nmembrána oddělující jadernou hmotu od cytoplazmy\nváže chromatinové vlákno DNA v buněčném jádře\nbazické proteiny (obsahují hodně argininu a lysinu), spolu s DNA tvoří základ chromatinu\nvelký fragment DNA-polymerázy II\nzákladní stavební jednotka DNA a RNA, skládá se z pětiúhlíkatého monosacharidu\n(2-deoxy-b-D-ribóza nebo b-D-ribóza), kyseliny fosforečné a báze (pyrimidinová nebo purinová)\nPolymerace vedoucího řetězce\nkontinuální syntéza ve směru 5´ - 3´ (matrice DNA 3´- 5´ )\nPolymerace Okazakiho fragmentů\ndiskontinuální syntéza ve směru 3´ - 5´ (matrice DNA 5´- 3´)\nřídké medium uvnitř buňky obsahující organely\nkyselina ribonukleová, zpravidla tvořena jedním vláknem, sacharodová složka je b-D-ribóza,\nkyselina deoxyribonukleová, sacharidová složka je 2-deoxy-b-D-ribóza, je nositelka dědičné informace\nJednoho krásného dne šla malá DNA jako obvykle do školy. Ráno vstala, učesala si histony, starý taťka templát ji pomohl s taškou a říkal jí: " Ne abys chodila do cytoplazmatického lesa, tam nesmíš ". Ten den se malá DNA ve škole učila polymerovat levé ruce, ty pravé už uměla odmala. Levá ruka to byl problém, musela ji skládat z kousků jako puzzle a ne vždy se jí to povedlo. O přestávce zhltly něco nukleotidů, které jim naservíroval starý školník Klenow. Jen co skončila škola začaly malé DNA pronásledovat přidrzlé RNA, které je od rána zlobily štípáním mezi histony.\nV zápalu hry se dostala malá DNA až na pokraj cytoplazmatického lesa, když tu před sebou uviděla jednu obzvlášť protivnou RNA rozběhla se za ní a nakopla jí přímo do ramene. S pocitem uspokojeni se DNA rozhlédla kolem a s úžasem zjistila, že to tady vůbec nezná. Nechápala zákazy rodičů, proč se sem nesměla podívat, když je tu tak pěkně. K večeru dostala hlad a řekla si, že se sem určitě zítra zase přijde podívat. Začala tedy hledat cestu zpět, ale nebyly tady číslované pravoúhlé ulice jako doma, kde se nikdy neztratila. Když konečně došla na kraj cytoplazmatického lesa narazila na vysokou zeď, šla tedy podél zdi až našla bránu, která byla zavřená. Zabušila na ni a čekala.\nV okně se objevil strážný Semipermeabil a zeptal se: " Kdo je tam? "\n" Tady malá DNA, co se ztratila v lese " odpověděla DNA.\n" Kecáš a vypadni nebo na tebe pošlu kousavou nukleázu! "\nÚplně se setmělo a DNA začla mít strach, zalezla tedy do jeskyně. U vchodu byl poustevník Golgi, slušně se ho zeptala, jestli může dovnitř přespat. Řekl jí, že proti tomu nic nemá, ale že tady straší sladké strašidlo a každého, kdo se mu namane, toho strašlivě upatlá. Unavená malá DNA si nastlala něco lipidů a rychle usnula. Ráno poděkovala poustevníkovi a vydala se opět k bráně.\nVládl tam čilý provoz. Ven utíkaly RNA všech možných druhů, dovnitř se na povozech zase vezly hromady nukleotidů a sem tam nějaký ten obr, který div nezbořil bránu. Ze stínu cytoplazmatického lesa na malou DNA kdosi syčel. Za stromem stála dokulata zamotaná stuha a říkala : " DNA, prosím tě vem mě sebou domů, já ti poradím, jak projdeš přes bránu, stačí, když si mě zapleteš do vlasů - jenom tři nukleotidy vyštípnu a pak zase hned půjdu, nebudu ti nijak vadit, ještě stihneš ráno školu."\nMalá DNA souhlasila.\n" Musíš si dát pozor na toho zlého a strašného Semipermeabila stačí, když si otočíš rukávy naruby a nalepíš si na mě kus listí co roste tamhle na tom stromu Ribosomu a když se tě bude Semipermeabil ptát tak mu řekni, že jseš Transkripční faktor, co jde navštívit svou starou tetu DNA", poradila jí stuha.\nKdyž přešly přes bránu, bylo akorát za 10 minut osm a tak DNA běžela se stuhou rovnou do školy. Stará, přísná a nekompromisní polymeráza měla zrovna dneska zkoušet polymeraci levé ruky. Když na ní došla řada a začala vzpomínat, jak to včera bylo ve škole, zašeptala jí stuha: " Rozvaž mě já ti pomůžu."\nDNA začala polymerovat levou ruku a staré polymeraze se to velmi líbilo. Dala malé DNA výborně a vyvolala další. DNA řekla stuze: " Tak už prestaň to už stačí!" , ale stuha neposlechla. DNA se lekla, aby si nikdo nevšiml kdo jí pomohl, tak strčila ruku do tašky. Do konce školy chybělo jen pár minut, a tak si to potom se stuhou vyřídí.\nKonečně zvonek. DNA chtěla dát svůj sešit do batohu, ale už se tam nevešel. Batoh byl plný stuh, rychle ho zavřela a šla ven. U dveří stál starý dobrý školník Klenow. Co kdyby se mu svěřila. Vytáhla levou ruku z batohu, ze kterého vypadla jedna stuha a mazala pryč. Školník Klenow spráskl ruce, zašlápl plazící se stuhu a běžel rychle volat 155. Za chvíli už bylo slyšet sirénu přijízdějící sanitky, která naložila malou plačící DNA i s batohem a rychle se rozjela do nemocnice.\nTam již čekaly sestřičky nukleázy a chirurgický tým doktora Restriktora a začali hned operovat. Naštěstí toto je jen pohádka, a proto vše dobře dopadlo a malá DNA se uzdravila. Doma jí taťka templát pohrozil, že jestli ještě jednou půjde do cytoplazmatického lesa, dostane výprask pyrofosfátem. Ve skutečnosti byl moc rád, že je malá DNA zase doma.\nA jestli je nikdo neosekvenoval, žijí na pokraji cytoplazmatického lesa dodnes.\nKaždý den má cenu\n7. srpna 2009 v 17:57 | Martík | Poselství\n7. srpna 2009 v 17:54 | Martík | Poselství\nale zachovali proporce všech současných národů,\nměla by tato vesnice následující složení:\nDíváme-li se na svět tímto způsobem, je každému jasné, jak potřebná je\nsounáležitost ke všem obyvatelům naší planety.\n1. Záleží ti na ostatních.\n(jinak by jsi se nedostal až sem)\n2. Nepatříš ke 2 miliardám lidí, kteří neumí číst. A ...máš počítač!\nPokud si uvědomíte jak velké štěstí máte, možná ještě dnes\nprožijete den, na který nezapomenete.\nA pokud se budete pozorně dívat, možná také zjistíte, že váš život,\nkterý se zdá být v tak velkém světě malicherný,\nmá pro někoho velkou hodnotu.\nNeztrácejte už čas přemýšlením, jen buďte vděční za to co máte.\n..a dopřejte tato slova všem lidem na kterých vám záleží,\naby si své štěstí také uvědomili.\nPŘEJI ŠŤASTNÝ DEN!!!\n7. srpna 2009 v 17:44 | Martík | Poselství\nkterý měl špatný charakter. Jeho otec mu dal pytel plný hřebíků a řekl mu, že pokaždé, když s někým ztratí trpělivost, musí zatlouct jeden hřebík do zahradního plotu.\nPrvní den zatloukl kluk 37 hřebíků do zahradního plotu. V následujících týdnech se naučil ovládat. Počet hřebíků v zahradním plotu byl stále menší. Naučil se, že zatlouct hřebík je namáhavější než se ovládnout. Konečně přišel den, kdy kluk už nemusel zatlouci žádný hřebík. Takže šel za otcem a řekl mu to.\n"Můj synu, dobře sis počínal, ale i přesto se podívej na ten zahradní plot. Je plný děr. Ten zahradní plot už nikdy nebude jako dřív.\nKdyž se s někým hádáš a řekneš mu něco zlého, tak mu tady necháš ránu.\nNepomůže, když se mockrát omluvíš.\nPřátelé jsou vzácnými drahokamy, přivádějí tě k smíchu a dávají ti odvahu. Jsou připraveni ti naslouchat, když je potřebuješ, podporují tě a otvírají ti srdce."\nkteré zanechali ve vašem zahradním plotě...


Dokonalá a skrytá integrace stínicích zařízení do fasády.\nOkna a zařízení stínicí techniky se stávají flexibilní, na míru zhotovenou a dokonale namontovanou jednotkou. HELLA systémy schránek spoří čas a náklady, zabraňují stavebním chybám, optimalizují kvalitu stavby a splňují normy budoucnosti.\nAť už se jedná o rolety, venkovní žaluzie, textilní stínění nebo sítě proti hmyzu – každý výrobek stínicí techniky může být bez problémů integrován do různých schránek systému HELLA. Stínicí zařízení je v konstrukci dokonale uloženo, nic neklape, vše běží hladce, vše je stabilní a má dlouhou životnost.\nTRAV® systémy schránek\nNa míru zhotovené schránky systému TRAV® umožňují skryté zabudování stínicích zařízení do fasády budov. Předností je účinnost, snadná montáž a flexibilita.


Jak vyšperkovat obsah e-booku – Šperkařka textů\nNAPIŠTE E-BOOK, KTERÝ SE V ONLINE DAVU NEZTRATÍ\nVytvořte jedinečné dílo, ...\nkteré čtenáře vtáhne a nepustí, i kdyby trakaře internety padaly\nkteré bude nadšený čtenář sdílet a doporučovat na potkání\nčtivé, autentické a vyladěné do posledního detailu\nze kterého si sednete na zadek i vy sami\nkteré bude Chuckem Norrisem mezi ostatními e-booky\nKOUPIT E-BOOK A ZAČÍT ŠPERKOVAT ❤\nCo přesně vás čeká uvnitř téhle šperkařské e-parády?\n4 kroky k autenticitě\na vyšlapte si cestu ke čtenářově srdci.\n4 korektorské lahůdky\nVyhněte se nejčastějším\npravopisným a typografickým mizériím.\n4 fígle z copy světů\nPište jako profík\na zároveň zůstaňte sami sebou.\n4 detaily, ve kterých je síla\nZaostřete na detaily\na užijte si vzrušující finální šperkování.\n„Heleď, šperkařko jedna... Co ty jsi vlastně zač a odkud toho o tom e-bookaření tolik víš?“\nJmenuju se Martina a jsem textoholik. (Ahoj, Martino!)\nVětšinu svého života čtu, píšu, nebo o tom aspoň přemýšlím.\nJako korektorka a copywriterka pomáhám tvořit, pilovat a zdobit texty ostatním.\nRáda se šťourám ve větách, opravuju, uhlazuju, mazlím se s nimi.\nPíšu, co se dá (kdy se dá, kde se dá a kam se dá) – knihu, povídky, blogy, články, e-booky, deníčky... Na papír, na weby i fejsbůčky.\nPřátelím se s múzami. A můžu vás seznámit.\nPozor, pozooor! Pokud se do šperkaření svého e-booku pustíte spolu se mnou, hrozí tyto následky:\nPro čtenáře budete důvěryhodní a snadno se s vámi ztotožní. Získáte věrnou čtenářskou základnu, která jede na stejné vlně jako vy.\nČtenář porozumí vašemu sdělení a bude mu prospěšné. Rád se v budoucnu vrátí pro další informace k vám, a ne ke konkurenci.\nOd své služby/produktu neodradíte ani nejnáročnější čtenáře. Díky pravopisnému dostaveníčku totiž nebudete vypadat... ehm, zkrátka, jako blbec.\nVryjete se své cílovce pod kůži. Budete zapamatovatelní až nezapomenutelní. Čtenář vás rád doporučí dál a bude se těšit na vaše další počiny.\nJÓ, TAK TYHLE NÁSLEDKY BERU!\nTo asi nebude jenom za hubičku, co?\nPosílám e-knížku do světa za 320 Kč\nTo je dvacka za každý z 16 šperkařských fíglů.\nKdyby vám každý z nich přivedl byť jediného nového čtenáře (zákazníka)… Je to dobrá investice? Spočítejte si sami. :)\nZa tuto cenu si můžete zakoupit např. 32 svazků ředkviček.\nCHCI E-BOOK! KDE JSOU TADY POKLADNY?!\nO e-booku už si cvrlikají první čtenáři (a já se červenám)\n„Od tohoto e-booku se nebudete chtít odtrhnout. Nejraději bych ho nedoporučovala vůbec nikomu, abych si všechny AHA momenty schovala jenom pro sebe. Ale protože jsem se v jedné ukázce z něho dočetla, že karma je zdarma, budu se svým přáním opatrná. Tento e-book je pro každého, kdo pro své texty hledá něco navíc, chce být sám sebou a ocení smysl pro humor. Budu ho číst znovu a znovu, abych nezapomněla. Moc děkuji.“\n„E-book je naprosto super! Obrovská spousta přínosných informací v různých oblastech online psaní (už je aplikuju:-). Navíc miluju češtinu a záleží mi na tom, abych psala správně. A taky mám ráda Heší styl psaní. :-) E-book je skvělou inspirací, užitečným pomocníkem a průvodcem. Díky němu bude vaše e-dílo jedinečné. Doporučuju všem, kdo píší, chtějí podpořit svou osobitost, psát správně, ale zůstat originální a sví.“\nprůvodkyně žen těhotenstvím a mateřstvím\n„Myslím, že Heší e-book je povinnou četbou, než se pustíte do toho svého. Bavila jsem se, místy se usmívala, jinde zpozorněla. Zažila jsem pár aha momentů. E-book jsem si dávkovala postupně při šálcích kávy, abych ho nezhltla najednou. A když jsem ho pak zaklapla, měla jsem chuť pustit se hned znovu do psaní. Tvořit, jak nejlíp mi to půjde, a myslet při tom i na maličkosti, které text vyšperkují.“\ncopywriterka a povídkářka\n„Ťukne vám múza občas na rameno nebo se ukáže hned za rohem? Víte a cítíte, že se poblíž pohybuje skvělý nápad a nějak se vám ho nedaří zachytit? Jestli vám vytvoření skvělého díla (e-booku, článku, webu...) jemně proklouzává mezi prsty, je tenhle e-book přesně pro vás. Při jeho čtení se múza usadí hned vedle. Najednou ji vidíte a můžete si popovídat tváří v tvář. :)“\nBONUSY aneb... Šťastné a veselé šperkaření!\nMáte ve svém okolí lidi (nebo mezi ně patříte), co vás zvou na oslavu narozenin se slovy, ať ale proboha nenosíte žádné dárky? Tak tohle přesně ode mě asi nikdy neuslyšíte. Dárky miluju a baví mě je dostávat i rozdávat. A pro vás mám rovnou dva! Koukejte.\nTohle je akční zápisník.\nAutoři e-booků často označují podobný bonus jako „pracovní listy“, ale já se musím přiznat, že pod tímhle názvem se mi vždycky vybaví strašlivý loupežník Lotrando mladší a jeho: „Není to náhodou práce? Tak to já bohužel nesmím.“ :)\nAkční zápisník bude váš motivátor a nakopávač. Strhne vás s sebou do zeleného světa praxe a nenechá vás usnout na vavřínech pouhopouhých teorií.\nA tohle, pozooor, to je (ve vší heší skromnosti) úplná bomba, ze které mám sama velikánskou radost: mini e-book Jak se nebát poslat e-book do světa (a hejtry k šípku) aneb 4 fígle odvážného tvůrce.\nNa 10 bonusových stránkách vám pomůžu najít v sobě odvahu ke sdílení vlastního díla a otevřu nové pohledy na hejtry i na nás samotné.\nProtože všichni víme, že dopsáním e-booku jeho cesta nekončí, ale teprve začíná.\nE-book i oba bonusy poputují do vaší elektronické pošty ve formátu PDF.\nPřednákupní FAQ a garance vrácení peněz\nVáháte, jestli pro vás můj e-book nebude ztráta času, peněz, nebo obojího? Možná vám v hlavě problikávají některé z otázek níže. Stačí je rozkliknout. Nebo mi napište přímo – na hes@sperkarka-textu.cz :)\nJe šperkařský e-book pro mě, i když ten svůj ještě nemám napsaný?\nNo jasně. Budete psát a šperkovat současně. :)\nA je pro mě, když už mám naopak svoje dílo dávno hotové?\nNo jasně! :) Na šperkování není nikdy pozdě. Obzvláště u elektronických počinů, které můžete aktualizovat, kdy a jak se vám zachce.\nCo když po přečtení zjistím, že jsem se nedozvěděl/a vůbec, ale vůůůbec nic novýho?\nPak zřejmě sdílíme totožné myšlenky i životní zkušenosti, zajímáme se o stejné věci a možná jsou naše kreativní mozky dokonce identická dvojčata. :D Napište mi na hes@sperkarka-textu.cz, chci vás poznat! :) No a samozřejmě vám do 30 dnů od nákupu ráda vrátím peníze.\nCo když po přečtení zjistím, že už mám svůj e-book luxusně vyšperkovaný, i bez tvé pomoci?\nWow! V takovém případě vám pogratuluju, vrátím peníze (v rámci 30denní garance) a budu se ráda učit já od vás. :)\nCo když ani po aplikaci tvých supr fíglů nestoupnou prodeje mého e-booku? Jak já k tomu přijdu?!\nInu, to se může stát. Na záruku stoprocentních úspěchů jsem malá paní. Mám ale pro takový případ jeden prima nápad. Pošlete mi svůj výtvor na mail, já na něj hodím šperkařské očko, přikousnu dvě tři ředkvičky a třeba se nám společně povede vykopat nějaký pudly. Zároveň můžete do 30 dnů od nákupu využít garance vrácení peněz.\nCo když na prodeji e-booku kvůli tvým radám nechutně zbohatnu a nebudu vědět co s penězi?\nNapište mi! Ráda zašlu své číslo účtu nebo seznam knih, které mi schází v domácí knihovničce.\nAť už se vás přednákupní FAQ týkají nebo ne, 30denní garance vrácení peněz platí pro všechny. Bez výjimky. Pokud tedy zjistíte, že jste se s nákupem unáhlili nebo jste ve šperkařském e-booku nenašli, v co jste doufali, dejte mi vědět. Pošlu vám vaše kapříky zpět, odkud ke mně připluli.\nA ještě jedno závěrečné poselství...\nPocit z dokončeného díla je boží. A teď si představte, že takovýhle pocit zažíváte během celého procesu tvorby. Stejně tak si váš čtenář bude užívat čtení. A vás bude průběžně přepadávat chuť tvořit dál a dál. Poznejte ten pocit se mnou. Zašperkaříme si, co se do nás vejde!\nCHCI TO ZAŽÍT ❤


Výlet k Moherským útesům v Irsku • Autovýlet.cz\nÚvod » Irsko » Výlet k Moherským útesům v Irsku\nJeden víkendový den jsem se rozhodla využít služeb turistické kanceláře a společně s kamarádkou jsme se vydaly poznávat krásy jihozápadního Irska. Cesta začínala ráno okolo deváté hodiny, kdy jsme vyráželi směrem na západ. V průběhu cesty jsme zastavovali na místech, které byly něčím zajímavé včetně měst a vesniček.\nHlavním cílem ale byly Moherské útesy (Cliffs of Moher), kvůli kterým tam jeli téměř všichni.\nPo příjezdu k útesům jsme z autobusu viděli velký přírodní areál s parkovištěm zaplněným auty a autobusy. Už jen ta rozlehlá zelená krajina s ležícími krávami bylo něco krásného. Zaparkovali jsme, stanovili jsme si čas odjezdu a vyrazili jsme do jedné z nejžádanějších oblastí celého Irska.\nTIP na ubytování v Irsku.\nPo chvilce chůze jsme se dostali do bodu, kdy jsme se museli rozhodnout, kterým směrem vyrazíme první. Na pravé straně byla v dáli vidět nějaká věž a na levé straně spíše zelená plocha. Lidí bylo na obou stranách spousty a tak jsme si řekli, že na věž se půjdeme podívat později. Vyšlapaná cestička podél útesů byla v bezpečné vzdálenosti od okraje, nicméně dalo se jít i blíže. Ale předpokládám, že ne každý má na to odvahu. Fotila jsem černobíle, barevně, pomocí filtrů, které mám ve foťáku a fotek vzniklo opravdu hodně – v sedě, ve stoje, v nějaké netypické pozici, s jedním útesem, s druhým i se všemi dohromady.\nPodél útesů, které mají až 214 metrů nad mořem, jsme se posouvali stále dál a neustále se nám objevovaly nové úhly pohledů. Po asi hodině a čtvrt jsme si uvědomili, že bychom se pomalu mohly s kamarádkou vrátit zpátky, ať stihneme odjezd autobusu bez problému. Ani jsme si neuvědomily, jaký kus jsme ušly, nicméně to nádherné prostředí bylo tak okouzlující, že se nám nechtělo nazpět (ani stranu s věží jsme už nestihly). Počasí nám také vyšlo parádně, i přesto, že se u Atlantického oceánu a ještě v Irsku očekává především vítr a déšť.\nMusím říct, že Moherské útesy patří mezi nejkrásnější místa, která jsem navštívila. Něco tak krásného, okouzlujícího, přírodního a prostě úžasného jsem nikdy dřív neviděla. Jediné co mi trošku vadilo, tak davy lidí, které se tam pohybovaly, občas byl problém vyfotit fotku bez lidí. Ale to už se u tak známého a vyhledávaného místa k cestování dá předpokládat.\nA rada na závěr: udělejte si fotky, ale na chvíli si sedněte a nechejte se okouzlit samotnými útesy naživo a ne až z fotek!\nDublin – město whiskey a Oscara Wilda\n31.3.2022 22.8.2015 autor: Redakce Rubriky Irsko