Nikdo nebude nedotknutelný - Euro.cz\nNikdo nebude nedotknutelný\nRedakce Euro.cz, Jan Štětka, 3. 8. 2007\nVáclav Jehlička (59)\nVystudoval učitelství – výtvarnou výchovu a matematiku na pedagogické fakultě v Českých Budějovicích. Působil jako učitel v Polné, Dobroníně, Jihlavě a Telči. Tam se roku 1990 stal starostou, jímž zůstal po dobu dvanácti let. Od roku 1996 do současnosti je senátorem (předsedal senátnímu Výboru pro vzdělávání, vědu, kulturu, lidská práva a petice), před dvěma lety vstoupil do KDU-ČSL. V roce 1990 spoluzakládal Sdružení historických měst a obcí, jehož byl řadu let místopředsedou. Od 26. ledna 2007 je ministrem kultury.\nEURO: Pohrozil jste demisí, když vaše ministerstvo dostane v roce 2008 ze státního rozpočtu o miliardu korun méně než letos. Zabralo to na vaše kolegy ve vládě? Dostanete víc peněz?\nJEHLIČKA: Já jsem dostal jako ministr od vlády za úkol navyšovat rozpočet ministerstva kultury tak, abychom v roce 2010 dosáhli jednoho procenta ze státního rozpočtu. Zároveň můj kolega Kalousek, s kterým nejsem v jakémkoli rozporu, a pan premiér mají za úkol udělat reformu veřejných financí a snížit schodek veřejných financí tak, abychom dosáhli maastrichtských kritérií. Čili úkol můj jde jiným směrem než úkol Kalouskův, nezapadají do sebe. Když jsem se stal ministrem, řekl jsem, že když nesplním vládou a premiérem zadané úkoly, měl bych odstoupit. Chápu, že jsou tady daleko větší peníze, než je rozpočet ministerstva kultury, ale musím samozřejmě hájit barvy resortu. Kdyby na tom mělo být ministerstvo tak špatně, že mu zůstanou jenom peníze na mandatorní výdaje, pak tam asi nemám co dělat. Pak je moje role k ničemu. Ale věřím, že to nedopadne tak špatně, jak to vypadá. Že si vláda, kterou pokládám za kulturní, uvědomí, že turistika v této zemi je založena ze dvou třetin na kulturním dědictví a na tom, co se uvnitř něho odehrává.\nEURO: Zatím má ale kultura v návrhu rozpočtu k procentu daleko, pouhých 0,65 procenta.\nJEHLIČKA: Dovedu pochopit, že to teď třeba nebude jedno procento, že to bude 0,8 procenta. Ale rozhodně by na kulturu nemělo jít méně peněz než dosud. Na druhé straně jsem si vědom, že se uvnitř resortu dají najít úspory. Samo ministerstvo má kolem 260 úředníků, ale máme 32 příspěvkových organizací, celkem zhruba 7000 zaměstnanců. Od Národní galerie a Národního muzea, přes Národní technické muzeum a Národní divadlo až po skanzen v Rožnově pod Radhoštěm, Ústav lidové kultury ve Strážnici, Muzeum skla a bižuterie v Jablonci, Husitské muzeum v Táboře či Loutkářské muzeum v Chrudimi. Je to obrovský kolos s průměrným platem sedmnáct a půl tisíce korun na zaměstnance, takže je ve výsledku slabý.\nEURO: Kvůli plánovanému sloučení Divadelního ústavu a Národního informačního a poradenského střediska (NIPOS) jste dostal odmítavý dopis od Václava Havla. Co jste mu odpověděl?\nJEHLIČKA: Odpověděl jsem to, co říkám vám – nic není definitivně rozhodnuto. Ve své odpovědi ubezpečuji, že mým cílem není měnit vlastní činnost zmíněných institucí, ale změnit především jejich organizační formu.\nEURO: Protestoval i šéf karlovarského filmového festivalu Jiří Bartoška, který má přijít o část státní dotace. Prý jste kvůli tomu posunul termín kontroly festivalu.\nJEHLIČKA: Kontrola hospodaření festivalu v loňském roce byla pouze přerušena, akceptovali jsme totiž organizační problém na jeho straně a v kontrole budeme pokračovat 15. srpna.\nEURO: Nebojíte se, že úspornými kroky si proti sobě „poštvete“ kulturní frontu?\nJEHLIČKA: Obavy nejsou na místě, věřím v rozumnou dohodu rozumných lidí. Zároveň ale respektuji nutnost reformy veřejných financí, i když z důvodu snížení financí pro resort kultury jsem pro návrh rozpočtu nehlasoval.\nEURO: Na základě čeho tak závažné proměny fungujících celků vymýšlíte? Vždyť ministerstvo dodnes nemá ani vládou uloženou analýzu poskytovaných kulturních služeb nebo metodiku jejich řízení.\nJEHLIČKA: Ano, nemá. Jsou cíle dlouhodobé a krátkodobé. Rozpočet se ve sněmovně začne projednávat v září a my musíme být připraveni. Chceme teď nechat provést v našich příspěvkových organizacích kontroly hospodaření, audity, a necháme si odborníky navrhnout optimální formu jejich existence. Garantuji, že když to nebudeme mít podloženo audity, odbornými posudky nebo diskusemi s odborníky, nepřikročíme k žádným revolučním krokům.\nEURO: To znamená, že zatím jen nezávazně uvažujete či sondujete ohlas?\nJEHLIČKA: Samozřejmě, je to otevřené, jde jen o naše úvahy. Myslím, že seznam té dvaatřicítky našich příspěvkových organizací mnohdy postrádá logiku. Podporovat a koncepčně řídit by ministerstvo mělo instituce národního významu, jako jsou Národní galerie, Národní muzeum, Národní technické muzeum či souměřitelná moravská skupina Moravská galerie, Moravské technické muzeum. Jenže kupříkladu v Praze máme Národní divadlo i Státní operu, ale Moravská filharmonie a Národní divadlo v Brně jsou příspěvkovými organizacemi města Brna. To bylo již dříve nesprávně založeno. A proč zůstává Husitské muzeum v Táboře pod ministerstvem kultury, když je to vyloženě regionální nebo místní záležitost?\nEURO: Je pravda, že strahovský Památník národního písemnictví chcete začlenit pod Národní knihovnu?\nJEHLIČKA: Ano. O památníku veřejnost příliš neví, zato je slyšet o Národní knihovně pod vedením mladého a schopného ředitele Vlastimila Ježka. Obecně řečeno jednou z možností, jak dál s některými našimi příspěvkovými organizacemi, je transformovat je na veřejnoprávní instituce. Dostávaly by podobně jako vysoké školy od státu finanční základ, ale měly by své správní a dozorčí orgány. Je to však řešení nejobtížnější, protože vyžaduje změnu zákona.\nEURO: Kterých institucí by se to týkalo?\nJEHLIČKA: Třeba Národního muzea. Jiné instituce by mohly klidně přejít na obce, města či kraje. Například Husitské muzeum v Táboře nebo Loutkářské muzeum v Chrudimi. Tím ale moc neušetříme, protože obce a regiony od nás nic nepřevezmou, když jim nezajistíme peníze. A my ušetřit musíme, abychom měli na obnovu památek, na podporu kulturních projektů ve všech uměleckých oblastech, na podporu knihoven a podobně. Takže je tu možnost spojování jednotlivých institucí, kterou bude provázet jejich redukce. Rozpočtový návrh vlády je pro mě závazný a musím se připravovat na tu nejhorší alternativu.\nEURO: Takže připravíte úsporný plán a pak eventuálně podáte demisi? Navíc se do září žádné změny stejně nestihnou udělat.\nJEHLIČKA: Já musím změny alespoň nabízet. Vláda musí vidět, že hledáme úspory uvnitř, že to myslíme vážně. I když k zásadní reorganizaci příspěvkových organizací můžeme přistoupit nejdříve k 1. lednu 2008, průběžně lze udělat alespoň nějaké drobnější, například personální změny. Neradi bychom cokoli úplně rušili, ale ve spojování a v zeštíhlení vidíme cestu.\nEURO: Nebylo by bývalo solidnější a také taktičtější znát nejdříve výsledky auditu, a teprve pak avízovat například včlenění Divadelního ústavu do NIPOS?\nJEHLIČKA: Všechno chceme mít podložené audity. Nikdo tady nebude nedotknutelný. Přiměřeně spořit musíme všude, na současný provoz nemáme. Ale nejdříve jsme museli přijít s nějakými představami. Vzniká tím pohyb, diskuse, a vidíme, jak se kdo k čemu staví a co kdo hájí. Audity už zadáváme, jako první přijde na řadu Národní památkový ústav.\nEURO: Není spíš důvodem slučování, že ředitelem NIPOS je váš někdejší vysokoškolský spolužák František Zborník?\nJEHLIČKA: To nehraje žádnou roli. On je obecně pokládán za schopného, navíc není vůbec jisté, jestli ke spojení obou institucí dojde.\nEURO: Institucionální změny měl v plánu už váš předchůdce Vítězslav Jandák, téměř založena byla například státní umělecká agentura Artie, která se měla starat o prezentaci české kultury v zahraničí. Paroubkova vláda údajně jednala i o osmisetmilionovém projektu Vzpomínka na Brusel 58, podporovaném europoslankyní Janou Bobošíkovou. Pokračujete v těchto věcech?\nJEHLIČKA: Artií se nezabýváme. Ale neříkám, že to je špatné. Ve vládě se v minulosti ohledně kultury hlasovalo o lecčems a skutek utek‘. S kolegy ministry jsme se domluvili, že vyčistíme šuplík usnesení, která nejsou už dlouhou dobu plněna. Třeba usnesení z roku 2000, že v roce 2007 bude vybudováno Železniční muzeum, a přitom se nezačalo dělat nic.\nEURO: Počátkem července vznikla vládní komise pro narovnání majetkových vztahů s církvemi. Kdy bude tento „ležák“ české polistopadové politiky konečně vyřešen?\nJEHLIČKA: Ze skutečnosti, že byla zřízena vládní komise, mám radost. Je to důkaz, že celá záležitost není pouze nějakým dílčím problémem ministerstva kultury, ale že na jejím vyřešení je celospolečenský zájem. I církve mají svou komisi, která bude pro nás partnerem při hledání společně přijatelného řešení.\nEURO: A další postup?\nJEHLIČKA: V září by měla komise schválit věcný záměr zákona, který by měl dvě části. Jednak obecný restituční zákon, aby církve – pravděpodobně to budou pouze řeholní řády a kongregace – mohly požádat o navrácení majetku. A druhá část zákona by se týkala finanční kompenzace, která bude odpovídat nenavrácenému majetku. Ročně by byl církvím vyplácen určitý obnos, přibližně rovný tomu, co dostávají dnes. Protože majetek nelze přesně ocenit, půjde vlastně o politickou dohodu.\nEURO: A co s církvemi, které nemají majetkový nárok? Nepřijdou o státní dotaci?\nJEHLIČKA: Bude tady snaha o jistou velkorysost římskokatolické církve. Byť právě ona může nárokovat téměř 95 procent majetku, je připravena k určitému gestu velkorysosti a část z ročně vyplacené částky poskytne pro potřeby ostatních církví. V jakém poměru se bude roční splátka dělit, jestli například 75:25 nebo 85:15, však záleží na dohodě církví. Kromě roční splátky chceme, aby tady byl – v tom je ještě minimálně jasno – ještě nějaký další mechanismus financování církví, třeba daňovým zvýhodněním. Slovo asignace jsme ale ještě nevyslovili.\nEURO: Takže kdy bude odblokován nevydaný církevní majetek?\nJEHLIČKA: Během podzimu by měl být věcný záměr návrhu zákona připomínkován ministerstvy a do konce roku zřejmě doputuje do vlády. Jakmile kabinet záměr schválí, vznikne paragrafované znění a na jaře 2008 by zákon mohla projednat vláda. Projde-li pak Parlamentem, mohl by vstoupit v platnost snad na přelomu let 2008 a 2009. Ale raději nedělejme někomu plané naděje, stát se může ledacos. Chceme dát církvím krátkou, zhruba půlroční lhůtu pro uplatnění nároku, ale řády mají majetek zmapovány, takže umějí dát požadavky na stůl. No a pak by byl zrušen blokační paragraf.\nEURO: Stát potom nevydaný majetek – zejména lesy a půdu – prodá? Jakým způsobem?\nJEHLIČKA: O tom jsme ještě nemluvili Zřejmě to bude v režimu Úřadu pro zastupování státu ve věcech majetkových. Rozhodně se církvím nebude vracet majetek, který je dnes ve vlastnictví obcí a krajů. Jedinou povinnou osobou bude stát.\nEURO: V čem vidíte největší úskalí, kvůli kterému by majetkové narovnání s církvemi mohlo ještě ztroskotat?\nJEHLIČKA: Ve vládě žádné úskalí není. Kabinet má jasnou vůli vztahy s církvemi narovnat. A ani na straně církví problém nevidím. Všechny církve, s nimiž jsme jednali, vědí, že je před námi velká příležitost.\nEURO: Takže sněmovna?\nJEHLIČKA: Samozřejmě, to je úskalí. Ale myslím, že ze strany všech demokratických stran existuje dobrá vůle. Věřím, že sociální demokracie k tomu přistoupí konstruktivně. Chceme o tom jednat.\nEURO: Svou ministerskou kariéru jste letos v zimě začal neúspěšným pokusem zastavit demolici přerovského spolkového domu Trávník. Co jste od té doby udělal, aby se nic podobného nemohlo opakovat?\nJEHLIČKA: Tady musí především fungovat odborná památková péče a státní správa. Není možné, aby takové případy řešil ministr nebo jeho náměstci. Proto se snažíme ministerstvo odborně i personálně revitalizovat. Ředitelkou odboru památkové péče se stala velmi zkušená a vážená pracovnice doktorka Anna Matoušková, bývalá vedoucí odboru kultury a památkové péče na Středočeském kraji a také předsedkyně Sdružení historických sídel Čech, Moravy a Slezska. Otevřeli jsme ministerstvo krajům a obcím. Jde o to, aby tam byli odborníci a zkušení úředníci, kteří jsou zárukou toho, že se případ Trávník nemůže opakovat.\nEURO: Jenže co třeba bývalý první náměstek ministra kultury Zdeněk Novák, odpovědný léta za památkovou péči? Za jeho éry mimochodem došlo k dodnes vyšetřované korupční kauze Vrána. Ministr Jandák se předloni Nováka dramaticky zbavil, ale už za Martina Štěpánka nastoupil zpět, byť byl vzápětí po aféře s financováním své brněnské vily „uklizen“ na nižší post. Jak rozumět tomu, že dnes je Novák vrchním ředitelem sekce odpovědné za zahraniční vztahy, UNESCO a za oddělení koncepcí a analýz?\nJEHLIČKA: Lze říci, že je to zkušený odborník, který se dobře orientuje v problematice. Dnes má na starosti koncepce a památkové péči se nevěnuje.\nEURO: Drží Nováka na ministerstvu něčí politický zájem?\nJEHLIČKA: Ne, ne. Navíc pana Nováka nikdy nikdo nevyšetřoval.\nEURO: Jak si představujete budoucnost památkové péče? Předá stát část památek krajům nebo městům?\nJEHLIČKA: Stát má v současnosti ve správě na 102 hradů, zámků, klášterů a dalších památek. To je národní poklad. Nechceme tyto památky odstátnit, spíše uvažujeme, zda je mít dále v Národním památkovém ústavu pod jednou střechou s památkáři, zda nevytvořit oddělenou správní instituci.\nEURO: To se chystalo už před půldruhým rokem za ministra Jandáka.\nJEHLIČKA: Hovořilo se o tom, ale nic v tom uděláno nebylo. Nechci ale Jandáka kritizovat. Právě audit v NPÚ nám musí ukázat, jak s památkami nejlépe hospodařit. Vedle městských památkových rezervací a zón jde o to nejcennější, co máme, a je na tom postavený turistický ruch. Osobně dokonce uvažuji, zda by ministerstvo kultury nemělo jednou být ministerstvem kultury a cestovního ruchu. O budoucnosti resortu totiž lze přemýšlet tak, jako kdysi pan ministr Tigrid, totiž že ministerstvo kultury patří zrušit, a druhá úvaha může jít směrem, že by to mohlo být ministerstvo ekonomické. Aby kultura nebyla resortem s nastavenou rukou, ale i producentem peněz s nárokem na příspěvek.


Na vše dělám znalecké posudky. Vše prověřuji úplně znovu | Téma | Lidovky.cz\nKarla Šlechtová navštívila české vojáky v Afghánistánu. Šlo o její první cestu... | foto: ČTK\nMinistryně v demisi Karla Šlechtová (za ANO) v rozhovoru mimo jiné říká: „Od generálního štábu budu chtít vidět, že věc, kterou požadují, skutečně někde existuje. Ne že sem něco hodí na stůl: „Ministerstvo, zadej to.“ A pak budou prezentovat, že za všechno může obrana. Na ministerstvu to také není ideální, akviziční procesy také úplně nefungují, ale to jsou věci, které chci nastavit v rámci vnitřního kontrolního systému.“\nLIDOVÉ NOVINY: Hned na začátku jste se sešla s armádními představiteli a ptala se jich, proč tu kterou techniku, výzbroj nebo výstroj potřebují. Co jste zjistila?\nŠLECHTOVÁ: Překvapilo mě, když mi ukázali fotky ruských radarů, které naše armáda má. Řekli mi k tomu totiž, že jsou 15 let po životnosti. Seděla jsem tam jako nová ministryně a ptala se, jak je něco takového možné. S tím, že samozřejmě víme, že na ministerstvu leží zakázka na radary MADR. K tomu se, předpokládám, ještě dostaneme.\nPrvní týdny ve funkci jsem se jenom ptala. Jsou to cílené otázky, na jejichž základě budu dělat příslušné změny. A to jak v akvizičních procesech, tak personální. Protože nikdo nemůže očekávat, že nebudu hledat viníky za spoustu věcí, které mám na stole. Jsem velice překvapená, že tady nikdo za nic nenese odpovědnost: ani generální štáb, ani úředníci ministerstva.\nTrvalo mi asi hodinu, než jsem generály rozpovídala. Nakonec se to povedlo. Myslím, že byli překvapeni, do jak detailních otázek jsem šla. Ptala jsem se, proč potřebují opravu ruských děl. Proč místo nich nekoupíme více děl NATO. Odpověděli, že máme hodně munice a potřebujeme ji vystřílet. Na můj následný dotaz, proč máme moc munice, jsem odpověď nedostala.\nTakže ty první týdny ve funkci jsem se jenom ptala. Jsou to cílené otázky, na jejichž základě budu dělat příslušné změny. A to jak v akvizičních procesech, tak personální. Protože nikdo nemůže očekávat, že nebudu hledat viníky za spoustu věcí, které mám na stole. Jsem velice překvapená, že tady nikdo za nic nenese odpovědnost: ani generální štáb, ani úředníci ministerstva.\nHodí se to ministrovi: „Ministře, podepiš.“ A pak to skončí jako u paní Parkanové, že se neudělá znalecký posudek na cenu. Takže na všechno dělám znalecké posudky. Všechno prověřuju úplně od A do Z znovu. A zatím jsou má zjištění velmi negativní.\nLIDOVÉ NOVINY: Můžete uvést příklad?\nŠLECHTOVÁ: Takovou kauzou, opravdu to tak nazvu, je nákup víceúčelových vrtulníků. Probírali jsme jej i na výboru pro obranu. Teprve nedávno jsem se dozvěděla, že jde o marketingový průzkum. Dva roky jsme si všichni mysleli, že jde o akvizici, jejímž výsledkem bude nákup nových strojů. Ale nedostali jsme se téměř nikam.\nKauzou, opravdu to tak nazvu, je nákup víceúčelových vrtulníků. Teprve nedávno jsem se dozvěděla, že jde o marketingový průzkum. Dva roky jsme si všichni mysleli, že jde o akvizici, jejímž výsledkem bude nákup nových strojů. Ale nedostali jsme se téměř nikam.\nProto jsem vydala rozkaz ministryně obrany, aby mi náčelník generálního štábu dodal přesnou finální specifikaci. A nechci ji na science fiction vrtulníky. Říkám to velice rozhořčena a říkám to velice otevřeně, protože nenechám svoje lidi na ministerstvu dva roky vyjednávat se zahraničními partnery, kde si ohledně těch vrtulníků celkem uřízneme ostudu. A to garantuju.\nLIDOVÉ NOVINY: Moment, takže zakázka, která byla dlouhou dobu prezentována jako tendr, ve skutečnosti žádný tendr není? To mi vysvětlete.\nŠLECHTOVÁ: Dozvěděla jsem se, že to nebyl žádný tendr, ale čistě jen marketingový průzkum. Nic víc.\nLIDOVÉ NOVINY: Takže se žádnému definitivnímu nákupu neblížíme?\nŠLECHTOVÁ: V žádném případě. Budu to teprve zadávat. Jsem z toho také překvapena, ale fakt je takový, že jde opravdu o ukončení marketingového průzkumu. Tak, jak se to komunikovalo za bývalého vedení, komunikovat vůbec nehodlám. Sděluji fakta. Samozřejmě se budu snažit to zmírnit, ale budu postupovat podle zákona. Budeme rozhodovat, jakým způsobem vůbec ten akviziční proces zahájíme.\nLIDOVÉ NOVINY: Říkala jste, že nechcete žádné sci-fi zadání. Bavili jste se s náčelníkem generálního štábu, jak by měla vypadat realistická specifikace?\nTak, jak se to komunikovalo za bývalého vedení, komunikovat vůbec nehodlám. Sděluji fakta. Samozřejmě se budu snažit to zmírnit, ale budu postupovat podle zákona. Budeme rozhodovat, jakým způsobem vůbec ten akviziční proces zahájíme.\nŠLECHTOVÁ: Víte, nejsem tady od toho, abych řídila armádu. Od toho máme dosti dobře placené generály. Počítám, že tito hoši jsou schopni uřídit armádu a jsou schopni specifikovat, co vojsko potřebuje. My jsme tady od toho, abychom jim pomohli.\nOd generálního štábu budu chtít vidět, že věc, kterou požadují, skutečně někde existuje. Ne že sem něco hodí na stůl: „Ministerstvo, zadej to.“ A pak budou prezentovat, že za všechno může obrana. Na ministerstvu to také není ideální, akviziční procesy také úplně nefungují, ale to jsou věci, které chci nastavit v rámci vnitřního kontrolního systému.\nLIDOVÉ NOVINY: Nebývá obvyklé, aby ministr nominovaný za jednu stranu kritizoval svého předchůdce ze stejné strany. Ptala jste se na vámi zmíněné problémy svého předchůdce Martina Stropnického (ANO)?\nŠLECHTOVÁ: Bavili jsme se o tom jednou. Měli jsme hodinovou schůzku, kde mi bylo sděleno, že mi předává resort v podstatě hotový, jen k dalšímu pokračování. Řekl mi, že mi předává tendr na MADR, který je v mašličkách. Tak jsem se ptala, proč to nepodepíše, když je smlouva v mašličkách. V tu dobu ještě nebyla ani Sobotkova vláda v demisi. Byli jsme Sobotkova vláda s důvěrou sněmovny.\nNejsem tady od toho, abych řídila armádu. Od toho máme dosti dobře placené generály. Počítám, že tito hoši jsou schopni uřídit armádu a jsou schopni specifikovat, co vojsko potřebuje. My jsme tady od toho, abychom jim pomohli.\nČili pokud by byla vůle to podepsat, měl to podepsat. Já bych to na jeho místě udělala, kdybych si byla jistá, že je to správné. To, že to padlo na má bedra, je fakt. To vědí všichni. Je to zakázka za 3,5 miliardy korun a v tuto chvíli si ji nechám prověřit. Protože dostávám upozornění od různých institucí. Třeba od Vojenského zpravodajství, kde ty zprávy jsou utajované a velice závažné. Jednu z nich jsem poslala panu premiérovi, aby věděl, že to není v mašličkách. Ať se sám seznámí s tím, s čím já tady pracuji.\nLIDOVÉ NOVINY: Dá se alespoň naznačit, co v té tajné zprávě je?\nŠLECHTOVÁ: V žádném případě. Radar je ale laicky řečeno železo, které musíme na něco napojit. No a ty napojené radary se musí ještě propojit mezi sebou, jak na český systém, tak v rámci NATO.\nLIDOVÉ NOVINY: Ty izraelské radary nejsou kompatibilní?\nŠLECHTOVÁ: To už nechci komentovat. V tuto chvíli je nakoupíme, pouze pokud budou kompatibilní s informačními systémy NATO. Jinak koupíme akorát železo.\nLIDOVÉ NOVINY: Může to směřovat i k vyhlášení nového tendru?\nDostávám upozornění od různých institucí. Třeba od Vojenského zpravodajství, kde ty zprávy jsou utajované a velice závažné. Jednu z nich jsem poslala panu premiérovi, aby věděl, že to není v mašličkách. Ať se sám seznámí s tím, s čím já tady pracuji.\nŠLECHTOVÁ: To také nebudu zatím komentovat. Zakázka je opravdu velmi daleko. V podstatě to celé řeším za ostatní, kteří na tom pracovali dva až tři roky. Nejsem z toho vůbec nadšená, ale jsem odhodlaná to dotáhnout až do konce. Jenže to dotáhnu jen v případě, že si budu jistá, že nebudu soudně popotahovaná. A pokud si jistá nebudu, pak to nepodepíšu.\nLIDOVÉ NOVINY: Jak hluboko zpětně chcete smlouvy z předchozí éry kontrolovat?\nŠLECHTOVÁ: V žádném případě nepůjdu do smluv, které jsou tady zasmluvněny před mnoha lety. Ale pokud se například od vojáků dozvím, že nemáme výstroj, nemáme boty, tak to opravdu hodlám řešit. Pro mě je na prvním místě výstroj vojáků. Je naprosto nemožné, aby měli maskáče jednou na pět let.\nNastudovala jsem si všechny rozkazy, výnosy – vypadají skvěle. Budí dojem, že voják, když má něco ošoupaného, přijde a vymění si to. Ale ten sklad je prázdný. Nemáme věci. Byla jsem informována, že nemáme přilby. Dostávají se ke mně informace ohledně neprůstřelných vest. A co mám teď dělat? Asi si vezmu 50 vest a nechám je prostřílet. Pak uvidím, jestli jsou opravdu neprůstřelné, nebo nejsou.\nLIDOVÉ NOVINY: Opravdu to tak uděláte, nebo je to nadsázka?\nZakázka je opravdu velmi daleko. V podstatě to celé řeším za ostatní, kteří na tom pracovali dva až tři roky. Nejsem z toho vůbec nadšená, ale jsem odhodlaná to dotáhnout až do konce. Jenže to dotáhnu jen v případě, že si budu jistá, že nebudu soudně popotahovaná. A pokud si jistá nebudu, pak to nepodepíšu.\nŠLECHTOVÁ: Ne, ne, to není nadsázka. Víte, on mi tady každý lže, protože si myslí, že jsem nová ministryně a všemu uvěřím. Ale myslím si, že po několika úvodních poradách si to už nikdo nedovolí. Myslím si, že jsem opravdu taková vichřice v resortu. Pro mě je obrana enormní výzva, ale potřebuji funkční ministerstvo a generální štáb.\nŠtáb není armáda, pro mě je to v uvozovkách jenom úřednictvo. A to by mělo pracovat v zájmu vojáků. Ne v zájmu toho, aby získávaly další frčky. Nebudu tím, kdo jmenuje každý půlrok nové generály do funkcí. Budu si to velmi intenzivně rozmýšlet. A už jenom z toho důvodu, jak se mi generální štáb představuje sám.\nLIDOVÉ NOVINY: Nedávno jste byla v Afghánistánu. Je pořád těžištěm našich misí? Kvůli obavám z vlivu Ruska je v popředí také působení mezinárodních sil v Pobaltí.\nŠLECHTOVÁ: V Afghánistánu jsme velice dobře vnímáni našimi partnery, naše mise je potřebná. Působíme tam hned na několika místech.\nCo se týče Pobaltí, existuje dohoda na úrovni NATO, v jejímž rámci tam posíláme vojáky do výcviku. Nejsou to mise, kde bychom bojovali proti Rusům, to bych opravdu chtěla vyvrátit.\nArmáda | Ministerstvo obrany | NATO | Armádní nákupy\nJ. Sýkora Vichřice? Leda tak ukvílená meluzína,. která má rozvrátit zbytky AČR. 16:33 27.2.2018\nPočet příspěvků: 1, poslední 27.2.2018 04:33 Zobrazuji posledních 1 příspěvků.


Sociální demokraté odpískali boj za zvýšení firemních daní. „Dohodli jsme se, že teď upřednostníme opatření proti daňovým únikům,“ řekl Hospodářským novinám premiér a předseda ČSSD Bohuslav Sobotka. Zrada? Změna názoru? Taktický ústup?\nZapomeňme na argumenty ekonomické a použijme ty politické. Nacházíme se v půlce volebního období. Koalice ČSSD, ANO a KDU-ČSL se zatím hádá podstatně méně než její předchůdkyně. Přesto jsou rozdíly mezi stranami den ze dne výraznější — skoro to už vypadá na velkou koalici, jež je pouze naředěná lidovci.\nANO přebírá neoliberální rétoriku a půjčuje si slogany ze skladu ODS. Andrej Babiš se ke všemu neodrodil podnikatelskému stavu a nehodlá mu ztěžovat život. Sociální demokracie naopak sází na veřejný sektor a státní zaměstnance. Lidem chce zajistit sociální stabilitu a dostupné veřejné služby, což něco stojí. Zatím se jí hlavně podařilo prosadit nápravu důchodů, zvýšení minimální mzdy, zrušení zdravotnických poplatků a druhého penzijního pilíře. Nic z toho nebylo snadné — a Babiš je soupeřem stále silnějším a mazanějším.\nProsadit u něj vyšší daně je dnes nemožné. Proti němu sice hovoří letošní komplikace s výběrem daní (2,4 miliard korun činí meziroční propad ve výběru DPH), ovšem do karet mu hraje příznivá prognóza vývoje českého hospodářství. Koneckonců za prvních sedm měsíců roku 2015 podniky na daních odvedly o deset procent více než loni.\nLídr ANO sice nezpochybňuje, že původně měl při kasírování daní ještě větší oči, leč tvrdí, že dohoda o eventuálním růstu firemních daní se týkala jen prvního roku vládnutí, jenž je dávno ten tam. Pro rok 2016 navíc slibuje trumfy v podobě zavedení kontrolního hlášení daní a elektronické evidence tržeb.\nRozdíly mezi stranami vládní koalice jsou den ze dne výraznější — skoro to už vypadá na velkou koalici, jež je pouze naředěná lidovci. Repro DR\nLidový dům nemá smysl kamenovat. Pohlédl zkrátka pravdě do očí: koaliční partneři se vzájemně drží v šachu a firemní daně se ukázaly být neprůchodné. Oranžoví ale zjevně nevzdali své úsilí jen kvůli Babišově neochotě a Bělobrádkově zdrženlivosti. Rovněž je muselo napadnout, že firemní daně mohou být atraktivní municí do předvolební kampaně, která ČSSD od ANO zřetelně odliší.\nPodobně to patrně dopadne i v dalších konfliktních otázkách. Už slyším to ticho před bouří… Místo války ve Strakovce se sporné věci převedou do kampaně před volbami. V ní dvojnásob jasně vyniknou rozdíly mezi Babišovým a Sobotkovým týmem. Bude hlasitá, ostrá, nelítostná.\nVšichni ale budou zároveň tušit pikantní pointu: v příští vládě se s největší pravděpodobností ČSSD a ANO opět potkají. Jen se neví, která bude tahat za delší konec špagátu. Šťastlivější družina bude mít větší — nikoliv však jistotu — šanci prosadit to, co před volbami naservíruje voličům.\nJiž nyní se dá tušit, že podstatná bude jednak programová nabídka, jednak věrohodnost stran. Hůř se také bude slibovat nesplnitelné. Sociální demokracie stěží zopakuje trik s údajnou revokací církevních restitucí. Nevěřím ani, že by se Babišovi podařilo tak snadno lákat sympatizanty na prázdné slogany. Teď už půjde též o výsledky. Také proto možná ANO oželí levicovou část elektorátu z roku 2013 a pokusí se přetáhnout ovečky ODS a TOP 09, navyklé na teze o minimálním státu a potřebě podpory úspěšných, samostatných jedinců.\nJisté je, že předvolební taktizování se rozjíždí a že první test přijde za rok s volbami do krajských zastupitelstev.\n#Politika #Vláda #Politická kultura #Sociální politika #Koalice ČSSD, ANO, KDU-ČSL


Kimberfeel Turistický batoh Piton 35l - zelený | Proděti.cz\nProděti.cz > Sportovní vybavení > Do přírody > Outdoorové batohy > Kimberfeel Turistický batoh Piton 35l - zelený\nKimberfeel Turistický batoh Piton 35l - zelený\n3 332 Kč 1 299 Kč při nákupu 1 ks\nTento batoh se nemá za co stydět. Pojme na co si jen vzpomenete. Je vybaven nastavitelnými ergonomickými ramenními popruhy, polstrovanými zády, nastavitelným bederním pasem a nastavitelnými hrudními popruhy. Vpředu má 3 kapsy na zip, na boku 2 kapsy ze síťoviny a uvnitř kapsa s klíčenkou. Batoh je připraven na použití vodního rezervoaru.\nZnačku Kimberfeel, která se specializuje na výrobu outdoorových bot a doplňků, založil v roce 1956 Jean Vial. Spolehlivost jejích produktů spočívá v neustálém vývoji a výzkumu, nekompromisním zpracování, použití inovativních technologií a materiálů a jedinečném designu. Obuv je vyráběna za pomocí patentované technologie KIMBERTEX, která je prodyšná, přesto nepromokavá a velmi odolná. Díky tomu můžete obuv bez obav vystavit jak děšti, tak sněhu. Obuv je navrhována v moderním přitažlivém designu, proto ji užijete jak ve městě, tak i na horách.


Sázejte na Leonbet | Nejlepší bookmaker na eSporty 2022\nRecenze bookmakera Leonbet\nLeonbetEsporty nabízené na Leon.betPlatby na Leon.betJaké bonusy Leon.bet nabízí?Proč sázet u Leon.bet?\nOd roku 2007 poskytuje Leon.bet sortiment digitální zábavy, jako jsou interaktivní hry a sázkové příležitosti eSports. Sázkové stránky eSports společnosti nabízejí pohlcující herní zážitek se vzrušením ze sázení naživo. Sázková stránka si drží své místo s průměrným až nadprůměrným hodnocením na webových stránkách s recenzemi. Implementací osvědčených postupů v oboru tato platforma nadále roste v popularitě u mnoha opakujících se zákazníků, kteří si užívají její rozmanité herní možnosti.\nLeon Curacao NV, který přitahuje globální účast, provozuje sázkovou kancelář eSports, která je licencována společností Antillephone NV, číslo licence 8048/JAZ2016-028. Leon.bet, který nabízí příjemný vizuální zážitek a vysoce kvalitní funkční technologii, rychle stoupá na žebříčku sázkových destinací eSports pro celosvětové publikum, které může sázet na videohry.\nS minimálním věkem nastaveným na pouhých 18 let usnadňuje Leon.bet registraci pro nadšené fanoušky eSports. Jednoduše klikněte na odkaz pro vklad v nabídce vlevo na domovské stránce. Vyskakovací okno umožňuje žadatelům o registraci odeslat potřebné informace. Postupujte podle pokynů pro potvrzení e-mailové adresy a nastavení účtu. Po přijetí podmínek webové stránky jsou hráči připraveni sázet. Pro hráče, kteří jsou na webu noví, je přečtení podmínek zásadní pro pochopení jakýchkoli požadavků na sázení nebo jiných podmínek, které mohou ovlivnit výběry.\nEsporty nabízené na Leon.bet\neSports se mění v globální fenomén. Zákazníci Leon.bet sázejí na nejlepší mezinárodní turnaje. Díky robustním výpisům eSports nabízí webová stránka konkurenční kurzy a rozšiřující se možnosti sázek na trhu. Fanoušci najdou pohodlný zážitek ze sázení na řadě populárních soutěžních turnajů eSports s následujícími hrami.\nLeague of Legends postaví dva týmy proti sobě, aby bránily regiony na virtuální mapě. Každý hráč ovládá postavu, známou také jako šampion. Šampioni mohou sbírat body, nakupovat předměty a získávat zlato během výzvy, kdy jeden tým vyhraje zničením soupeřova Nexusu. Šampioni využívají jedinečné dovednosti a schopnosti k překonání herních výzev a maření nepřítele během hry.\nTaké zapojení dvou týmů hráčů, Overwatch postavy se jmenují Heroes. Každý hráč ovládá hrdinu, který má jedinečné vlastnosti. Soutěžící se pohybují po mapě, vybírají si z různých režimů a přidávají postavy, aby obohatili bojový zážitek. Ve hře Overwatch je týmová práce nejdůležitějším prvkem pro zajištění výhry.\nJako nejoblíbenější střílečka na trhu, CS: Jděte je bitva mezi nepřátelskými silami. Teroristé zapojují do hry protiteroristy, aby zastavili útočníkovy škodlivé aktivity. Devět režimů nabízí v průběhu hry výrazně odlišné prvky a zážitky.\nPlatby na Leon.bet\nPlatforma nabízí platební metody které se zaměřují na konkrétní hráčskou oblast. Možnosti se liší v závislosti na tom, kde majitel účtu hraje. Webové stránky sázení eSports, které přitahují mezinárodní hráče, akceptují různé měny, aby bylo zajištěno, že značné procento hráčů může zažít hraní v místní měně.\nLeon.bet, který nabízí karty, elektronické peněženky, kryptoměny a bankovní převody, spolupracuje s některými z nejuznávanějších poskytovatelů online plateb na internetu, aby usnadnil bezproblémové vklady a výběry. Zákazníci mohou vybrat minimálně 1 $ pomocí digitální peněženky, která může dorazit do hodiny. Jiné způsoby výběru mohou mít různá minima výběru a časové rámce.\nVzhledem k tomu, že sázející při sázení na eSporty hrají s místní měnou ze své země původu, je herní zážitek pohodlný a příjemný. Online platební možnosti sázení Leon.bet nabízejí hráčům bezproblémové možnosti převodu, aby se mohli rychle zapojit do akce. Díky deseti celosvětově uznávaným metodám vkladu, včetně Skrill, Neteller, EcoPayz, Visa, MasterCard, PaySafe a Bitcoin, bere tato platforma převody prostředků a zabezpečení vážně.\nSpolehlivé možnosti výběru také nabízejí bezproblémový zážitek pro zákazníky. Bez ohledu na místo, Leon.bet využívá sílu inovativní digitální technologie a výkonných finančních partnerů k usnadnění výměny finančních prostředků, vkladů a výběrů po celém světě.\nJaké bonusy Leon.bet nabízí?\nSázení na Leon.bet přináší hráčům rozsáhlé promo akce po celou dobu sázení ve videohře. Hráči si hraní užívají pomocí bezplatných zatočení, bodů a kasinových odměn. Zákazníci, kteří postupují v žebříčku na profesionální úroveň, dostávají odměny, které jsou distribuovány různými způsoby.\nNoví hráči mohou použít a uvítací bonus pro gamingové sázení. Dva lze uplatnit, ale nabídky se liší podle měny a regionu hráče. Sázející mohou použít dodatečné prostředky k sázení na online sázení eGaming. Tyto bezrizikové sázkové příležitosti jsou dostupné všem sázejícím na eSports na platformě.\nPondělní cashback bonus nabízí sázkařům sázkových kanceláří šanci vyhrát 10 procent. Leon.bet dává hráčům, kteří hráli minulý týden, na začátku následujícího. Každý hráč má šanci vyhrát 10 procent své čisté prohry zpět. Tento bonus dělá z pondělí jedinečný zážitek na sázkařské stránce sázkové kanceláře. Bonusové peníze a zábavné hraní pomáhají hráčům užít si zbytek týdne.\nPropagační akce Leon.bet\nPropagační akce kasina také zvyšují vzrušení ze sázení eSports. Komunita platformy si užívá šanci na obrovský jackpot. Každý utracený dolar zvyšuje hráčské body. Ti nahoře mají šanci vyhrát cenu.\nProč sázet u Leon.bet?\nLeon.bet poskytuje svým zákazníkům snadnou navigaci na webových stránkách a solidní zábavu. Sázková kancelář, která vychází vstříc hráčům ze země jejich původu, přitahuje loajalitu nových i zkušených sázkařů. S konkurenčními kurzy a množstvím sázkových příležitostí sázková stránka eSports neustále roste v počtu uživatelů a popularitě online.\nLeon.bet, licencovaný a regulovaný, vyčlenil prostředky na podporu zodpovědného hraní a zavádění etických obchodních praktik. Hráči zažívají bezproblémové převody peněz pomocí renomovaných platebních metod, které jsou dostupné prostřednictvím platformy. Díky sázkovým příležitostem na vrcholné události eSports nabízí stránka online sázení eSports celoroční sázení na významné události. Dokonce Sázkové kurzy eSports jsou konkurenceschopné.\nS vizuálně příjemnou zábavní stránkou a špičkovou technologií usnadňující prvotřídní sázení na eSports nabízí Leon.bet zábavné hry pro globální spotřebitele. Jeho zákaznická podpora je k dispozici pro zodpovězení dotazů a řešení dotazů. Díky stále kladnějším recenzím online si platforma drží svou pozici proti konkurenci. Jeho rostoucí seznam klientů využívá rozsáhlé bonusy a propagační akce zaměřené na zlepšení online sázení eSports.\nPlatforma využívá dosah internetu a propojuje globální spotřebitele. Jeho majitelé se zaměřují na přizpůsobení sázkových a propagačních příležitostí podle regionů. Leon přitahuje nové a opakující se klienty cateringem pro místní publikum. proces ochranné známky bet, který zajišťuje požitek ze sázení.\nBonus s vrácením penězUvítací bonusVěrnostní bonus


Janov křížem krážem 16.10. v 10 hodin – Klub hráčů golfu České Švýcarsko – KHGCS\nJanov křížem krážem 16.10. v 10 hodin\nCross-country systémem texas scramble, pohodový turnaj bez starostí o Váš hcp. Budeme hrát naše hřiště, ale z jiných odpališť a na jiné greeny…! Bude to nevšední zážitek, který si mohou užít i hráči bez hcp nebo bez registrace v ČGF. Po hře se zahřejeme v restauraci u oběda, startovné bude jen 250,-Kč!


púť je púť\n(Pajis, 31. 5. 2007 10:01)\nNedělapatřila topolské půti, ale k téj je třeba sa dostat až postupně. Vtsávání na devátů nebylo nijak vábné, ale v soutěži o největšího vykalenca na chóře jasně dominovali úplně jiní bratři, ti, keří pařili nikoli na devadesátce, ale v jiném kulturním areálu ve stejné obci. Farář to natahoval, asi ho to jednak bavilo a jednak bylo aj seslání ducha svatého. Nedá sa sice řéct, že by z teho byli nekeří biřmovanci nadvakrát nadšení, ale co už, bylo potřeba požehnat aj rodiče očekávající potomka, což je věc užitečná, protože si možete zkontrólovat, u koho do konca roku máte šancu zapit potomka, což je dycky fajn, protože sa zapit mosí pořádně, aby růstl. (bylo tam hodně favoritů, jen co je pravda). No a po mši sa jelo fandit, proitože naši koni hráli s Mařaticama, týmem ze samého vrcholu tabulky. dojeli sme sice až pomáli na druhý poločas, ale aj tak sem analyzoval situaci a stihl uděilt řadu cenných taktických poznatků svojému svěřencovi. Protože sa jich držal do puntíku (když na ně zapomněl, poběhl sem k zábradlí mu to připomenút), odvedl asi nejlepší výkon, jaký sem u něho viděl, takže ve druhé půli krom jedné gólovky soupeřa k ničemu nepustili a zaslúženě vyhráli 1:0. Jako správný motivátor sem výkon ocenil zaplacením útraty a navíc sponzorským 50Kč příspěvkem na půť. Bylo na komoře, takže sa mohlo po obědě vyrazit. protože sem opět mosel mířit do Phy, chodilo sa enom po besedách, Hubert na mě mosel protentokrát zapomnět. Stejně tak Jirgen, kerý na mě patrně čekal u Dujíčka, tak snad napřesrok. Než sem obešel celú family, byl stejně večer a do Prahy eště daleko. spat sa šlo po půlnoci, bylo toho na víkend dost, ale stálo to za to...\nfolklorní a jiné slavnosti\n(Pajis, 30. 5. 2007 10:59)\nSobotu sme zahájili folklorním způsobem. Byl to totiž jeden veliký folklorní víkend. V Mongolsku probíhala světoznámá "Jízda králů, vlčnovská tradice, slovácké pěsničky zpívajů chlapci aj děvčice", v Buchlovicách zase trucakce pro folkloristy opovrhující monstrakcú pro šikmooké a ostatní turisty nazvaná koséní v zámeckém parku. Dodneška mně néni jasné, co je na tom folklorní, když si na slovácku nedovedu představit jediného sedláka, co by v nedělu ráno po pokluzéní dobytka místo do kostela zamířil kosit lúku, ale když už máme to 21. století, tak si lidi žádajú kosecké písničky v nedělu ráno, tož proč jim nevyhovět. Náš tata by to nemosel přežit a tak sme zamířili séct vinohrad už v sobotu, také pěkně hned od rána. Né snáď, že bysme potřebovali rosu, jelikož v hlavní roli už je také sekačka motorová, keré je to docela šumák, lesti má kosa skluz, či né, ale z teho důvodu, že sme chtěli poséct prostě všecko co máme, což dělá víc než půl hektaru a když máte záběr kosy 40 cm, není to práca na hodinu. eště lóní sem si sice posékl všecky hráze sám, protože mě baví, když si mně tráva léhá pod rukama (kdyby sa tak dařilo aj u bab, to by bylo), ale letos sa to z prahy už seče těžko. Ani sme nečekali, že sa to tak protáhne, zatýmco Karotka s Baboušem už razili do Topolné na Lipku, my sme tam sice razili také, ale vrátit sekačku. Ani nevím, kdo byl za ten deń víc rozehřítý a nadřítý, lesti já s Gořkú nebo sekačka, ale u Kozla do nás první dvě enom zasyčaly. Než sme doplnili dehydrataci organismu, dojel na jedno aj Rosťa, takže bylo jasné, kdo s nama půjde. původní záměr jít pěšky nám "zhatili naši rodiče, keří sa jeli také folklórně bavit, takže sme jeli jak buržousti autem. Program už sice probíhal, ale to nám oc nevadilo, šak folklórní festival nekončí oficiálním programem. A tak sme sa šli podívat do bufetu, abysme zjistili, že obsluhující sa za dobu, co Včelaran známe, asi neměníja a sú počítaní do inventářa. Fanek Janek s Kučú u piva, rodina Vaňkova, Zábojníkova a Valchynská u zbytku, prostě klasika, ať je rok 1990 nebo 2007. Dalo by sa řéct že už je to také folklorní obsluha. Nám to nedalo a optali sme sa, s čím chcú pomoct. My s Gořkú sme sa chytli zásobování a nanosili sme pár beček ať je co točit. "ten vrchní je nejaký divný. ale pivo točí nejlepší!" ros´ta zakotvil neenom u výčepu, ale zrovna aj ve výčepu, asi podle hesla, co si neuvařím sám, mně nešmakuje. My s Gořkú sme eště shlédli zbytek oficialit a potom sa začali aktivně zapojovat do neofiiálního programu. Vytvořili sa tři až čtyři stage a už to jelo. já sem sa odpojil a sledoval sem jednu chvílu kluky opavské, jednu chvílu zasej šarišské a detvanské variace a jednu chvílu baby z Bilovic a z Topolné. Počasí vydržalo, tož co bysme si pořádně nezabékali. Bylo to poctivé, tak jak má byt, šak o tom svědčí aj to, že sa nám z tama dóm moc nechtělo...\nosm hodin spánku\n(Pajis, 29. 5. 2007 10:03)\n"Osm hodin práce ozývá se světem, osm hodin spánku chce mít dělný lid, osm hodin dělník chce věnovat dětem, ku radosti sobě chce mít pro ně klid!" takto nejak zní básnička z čítanky pro 7. třídu ZŠ, s rokem vydání 1962. Pro svůj originální text mně ostala v paměti, horší je to z autorem, nevím lesti to byl čtverečen Neuman, Jurka Wolkrů, či stáď bachratý Víťa Nezvalů či podobný prominent, ale ono to bude asi jedno. Každopádně o osmi hodinách spánku sem si mohl nechat enom zdát. Na druhú stranu, byl pátek, takže pracovní doba byla enom šestihodinnová, o čemž sa možná nezdálo ani klukom komunistickým. Mně ale přišla jak dvanáctihodinnová, když začnete pracovat po dvúch hodinách spánku, jak vám asi može byt. Naštěstí sem nemosel řešit žádné větší problémy, vyjma teho, že sem sa po ránu nestihl sbalit, takže sem to mosel otočit až po práci a tak sem šestihodinovů dobu eště o cosi zkrátil. V šohajovi sa naštěstí dalo aj dřimkat, aj kldyž co si budem povídat, při teplotě 28 stupňů ve stínu néni cestování žádná paráda, ale zase to patří k tréninku na Espaňu. večer sa valilo na táborovů schůzu na obvyklém místě v hasičárně. Probrali sme to, že probereme všecky hlavní věci až na předtáborovém sústředění o víkendu ve Vrbětiách. Nevím čím to je, ale už sa na to zase začínám těšit...\nLoučení a loučení\n(Pajis, 28. 5. 2007 10:19)\nčtvrtek krom školení obsahoval eště plno zážitků. Začalo to tým, že po návratu z mini sme sa lúčili s jednú kolegyní z práce, kerá k prvnímu ide do nového. Tato rozlúčka sa odehrávala u ní v kanceláři, což ale nijak neomezovalo průběh večírku. Vínu bílému aj červenému sa věnovalo celé naše oddělení včetně vedúcích pracovníků, což nás nijak neomezovalo, hlavně že je večírek. Postupně sa lidi začali vytrácat a nakonec došlo aj na mě. Né snáď, že bych už nemohl, ale mířil sem na inačí akci. Děvčica, o.k.m.z.p., totiž dělala bečku. no né že by to byla zrovna origoš bečka, bylo to šedesát lahváčů a táborák, ale hlavně že je večírek. odchod z pracovní rozlúčky sa setkal se značnú nelibostí vedoucí, kerá prohlásila "Vy už nás opouštíte? tak brzy?" jelikož o mně asi nabyla přesvědčení že mosím byt dycky všady až dio konca. Tentokrát sem ju zklamal a vyrazil na inší. Můj příchod byl uvítaný asi hlavně díky mojej dovednosti otevřít lahváča o cokoliv, což bylo okamžitě několikrátb využito. Je to dovednost jak každá jiná, takže když ju nebudete trénovat, možete ju rychle zapomnět. Večírek probíhal kvalitně, časem došlo dokonce na folklorní pěsničky, jelikož dorazil jeden primáš z Kyjova aj s kontrášem, takže to tam chvílama vypadalo, jak když vysílá český roozhlas Brno pořad Na pěknů notečku. Naučil sem sa aj jeden nový danaj, bohužel sem si ale nejakým nedopatřením v průběhu večera přiložil k hlavě magnet, a tým pádem sa mně přeformátoval hardisk ač sem sa snažil sebevíc, našel sem v medvídkovi akorát první sloku a nápěv, což na nejaké machrování zcela jistě nestačí. úderem půnoci sem vyrazil k domovu, když sem sa domníval že stihnu akorát tak poslední autobus. Určitě bych ho stihl, ale asi o deset zastávek dál. když sem dorazil na zastávku, zistil sem, že su načisto opuštěný a že za to može bus, jenž prchl před pěti minutama. Byly dvě možnosti - buď sa plantat nechutným systémem nočních tramvají přes lazarskú s výhledovým dojezdem za hoinu a půl do pelíšku, nebo zkusit dojít tych 7 kilometrů pěšky s výhledovým příchodem ve stejný čas. Já sem zvolil ze dvůch zel to třetí a vrátil sem sa zpátky k táboráku, když večírek, tož až do konca, přeca bych nezklamal vedoucí...\n(Pajis, 25. 5. 2007 9:36)\nDnešní díl by sa klidně mohl menovat deník mražáka, nebo deník svařáka, aj když svařák sem včéra v hubě neměl. (teda aspoň si myslím) Jinak su celkem veselý a hravý, už sa mně dneska vysmály dvě kolegyně a kolega, takže si připadám jak hlavní hvězda filmu "Neco na tom Pajisovi je". No ale o tom, kde sem včera byl a s kým, Vám povím radši až po víkendu. Jednak mně dneska v horoskopu vyšlo, že bude všecko asi v rychtiku a druhak sa mosím podělit se zážitkem ze včerajška, kdy sem opětministroval na ministerstvu. Byť sem mohl stávat s tým, že idu na devátů, automatika mě stejně vzbudila o půl sedmé, čemuž dobrý start do nového dne nemožu říct. na druhú stranu sem po ranní sprše věděl čí su a kde idu, což sa třeba o dnešním ránu nedá tvrdit. Problém nastal v tom, že naministerstvo, stejně jak do parlamentu a podobně je potřeba mět u sebe nejaký průkaz, kerý značí, že si jejich kamarád. třeba v práci sem nafasoval po nástupu takú karétku, po jejímž předložení je to jakdyž v rychtiku, když lezu ministrovat a tak podobně. je tam dokonca aj fotka, o keré nekeří tvrdíja, že je moja, takže tom věřím.. poněvadž sem byl po práci pozvaný eště aj na bečku, tož sem si vzal místo honcovačky batůžek. Jak asi většina z vás tuší, karétka zostala v honcovačce, takže sem byl takzvaně bezprizorní. už cestú z metra sem dumál, jak to vyvedu, abych sa nemosel podrobovat potupné proceduře ověřování občanky a kontroly, lesti su já opravdu já. Zapojil sem "Medvídku mysli" a z tama mně vypadl uplně neuvěřitelný nápad. po kontrole svojej peněženky a dokladú sem určil karétku, kerá je nejpodobnější karétce do práce. Tú sem si vytáhl do kapse a takto vyzbrojený sem šel na recepcu pana ministra. Bez zasttavení sem vytáhl karétku a s jednú větů "idu na školení" sem pokračoval dalej. Ostaha mě nijak nezastavovala, šak sem sa prokázal platnú průkazkú, na keréj byla aj fotka, co vypadala jako moja. akorát sa jednalo o průkaz do knihovny, ale na druhú stranu, kdyby tá ostraha měla každého pořádně kontrolaovat, kdo by Vám dneska psal deníček...\n(Pajis, 23. 5. 2007 9:26)\nTož tady máme letní počasí. Je to jak s fašankem, ač sme ho čekali, tož došlo nečekaně a eště horním koncem. a tož sa asi všeci pražáci s panem starostú, co zrovna pobývá ve studených krajinách a leze z jakéhosi kopca, co je vyšší jak Čupy, Kuchyňky aj Róchus s Buchlovem dohromady, dohodli, že léto přivítajů tým, že ze sbe shodíja veškeré svetry a podobné přebytečné materiály a začnú chodit enom tak nalehko. U nás v práci to máme díky koncentraci mladých svobodných nezadaných atd. bab o to zajímavější, že sa předvá´dajů a trumfujú o to, kerá vytáhne odvážnější model. a tak tady máme úřednice s nátělníkama na ramínka, s nátělníkama s jedním raménkem kolem krku či zcela bez ramínek, kde to asi mosí držat nejaká guma podobná téj od trének. Co sa týká délky sukní, dá sa o ní tvrdit, že je menší než malá. Baby to majú v temto počasí celkově jednodušší, jako úřednice možú chodit klidně v kraťasoch a vydávat to za vzor poslední módy. Kdyby enom v kraťasoch, ony chodíja aj v šupákoch!!! Néni sa ale čemu divit, když v trend chozéní v šupákoch razí aj jedna vedúcí jednoho nejmenovaného oddělení. prostě néni jak babám, když si usmyslíja dojít třebas enom v bikinách, a kolem pásu nejakú onucu jakože šátek, možú řéct, že to včíl letí a je to vysoce moderní. Co na to říkajú žadatelé, keří s něm,a vedú jednání nevím, ale zatým nedošla byť enom jediná oficiální stížnost. My šohajé sa snažíme jak možeme, abysme nastúpeném trendu stačili. dokonce aj já, a to je co řéct, sem vytáhl ze skříně dokonce aj košulu podle podsledních módních trendů, kerá mě ladí k pláťákom, vytáhnutých odtamtéž. Podle vyjádření nejmenované děvčice,o.k.m.z.p., to prý mosí smrdět aj zatuchlinú, za tú dobu, ale zatím sem si ničho takového nevšíml, ani sa to na mně doposaváď nerozpadlo. Uvidíme co to vydrží, když to bude hodné, možná to dám aj vyprat. No ale abych enom nechválil nastalé módní treny, obzvlýáště u pánské části úřednictva a ostatního občanstva sa rozmohl veliký nešvar. A sice sa z botárek vytáhly sandále, ale aj s ponožkama!!! Takovů koncentraci ponožek v sandálech sem viděl naposledy v Tišnovském kostele, což už bude v létě 2-3 roky, už sa mně totiž ty tábory planců. To moje nohy si radši budú hrát na motorkářa, než dopustit takové módní fauy pauy. Aj když eděvní manažerka mně vyhrožuje, že sa půjde na nákupy letního oblečení, tak je ve mně trošku malá dušička. No snáď to nejak přežiju, a kdyby né, aspoň o tom napíšu...\nPajík má áčko\n(Pajis, 22. 5. 2007 10:40)\nV pátek sem sa rozhodl k nečekanému kroku. Vzhledem k počasí a vyhlídkám na strávení dalších pěti hodin na cestách enom v pátek s vyhlídků na "nečekané" zpoždění valku a opětovné ověření stopovacích dovedností sem sa rozhodl ostat v Praze. Jak ukazuje stránka zpoždění vlaků udělal sem dobře, šohaj má za poslední dny dosti chabú bilanci, neboť sa z posledních 5 sledovaných pokusú nedokázal trefit přesně na čas ani jedenkrát, což by nebyl žádný div, ale dokonce jeho minimální zpoždění v Otro dosahuje 15 minut, což je ovšem hovénko ve srovnání s maximem, jež činá 72. Viz http://kam.mff.cuni.cz/~babilon/cgi-bin/zpvlaku.cgi?v=703&d=5 Moje nečekané rozhodnutí dosti vykolejilo náladu u Kozla a tak mě nejprv od osmi hodin Babouš nekolikrátprozváňal aby sa úderem deváté odhodlal napsat sms kde jako su a kdy dojedu a tak vůbec. Mosel se mu odepsat, že tentokrát má smolu, nedá sa sice řéct, že bych vynechal návštěvu hospody, jelikož sme seděli se spolupracovníkama u Dandů, ale u Kozelků bylo moje místo zoufale prázdné. Babouš byl z toho naložený velice špatně, protože poté, co mu došla sms o tom, že na mě čeká marně, psal obratem Karoťákovi, aby ho zachránil z trudné samoty. Byl z nastálé situace natolik vykolejen, že sms sice psal Karotce, ale poslal opět mně, takže sem si mohl přečíst, lesti budeme mět áčko oba dva, a kde su jako takovú dobu a tak. Ouš nebyl jediným, kdo mě tam postrádal. Nebyl to kupodivu Mira ani jiný antisparťan nebo šachista (aj když irovi sa možbná trošku snížila tržba, přeca enom byl horký víkend a Pajík by zajisté nepředcházal dehydrataci enom jednú), ale sám strýc Komín. Měl mně totiž neco vyřídit a tak vsadil na třináctku, teda na to, že mě v pátek večer najde v hospodě, jelikož cukrárnu zavírajů v sedm.Jeho překvapení poté, co mě nenašel bylo zajisté tatéž značné, bylo to najisto natolik šokující, že sa z teho chudák stačil navalit. Já sem od něho potom v pondělí dostal telefonického huláka, kde sem dostal řádně vyčiněno z teho důvodu, že nechodím do hospody a nechám ho napospas vlkom, jako sú Babouš a Karotka. Zlí jazykové (Babouš a Karotka) sice tvrdí neco o tom, že už do hospody došel poněkud veselejší z důvodu návštěvy u Manclů, alůe vyjádření Jary Manclového k této hypotéze sa nám do uzávěrky deníčku nepodařilo získat. nedá sa nic dělat, budu sa moset tento pátek zlepšit, ináč kdoví, jak by to zas dopadlo. Navís sa před nama rýsuje první z celé řady akčních víkendů, Topolská půť ruku v ruce s topolskú lipkú slubujú opět celú řadu zápisků do deníčku. a když sa podívu do diářa na další a další víkendy začíná to povážlivě hústnút, no prostě, lepší už to nebude...\njedna kapsa prázdná, druhá...\n(Pajis, 21. 5. 2007 10:43)\neště sem sa cestú k domovu stavil v albertu a tk sem sa už těšil, jak si dál zapařené nohy zchladit do vanštroka a z ledničky vytáhnu podobně chladivů kuželku, poněvadž pan celsius sa nám pomáli vydává ke Kristovým rokom, teda stupňom. asi nás trénuje na Espáňu, kdy je při takové teplotě potřeba zatopit v řeziňáku, protože si domácí myslíja, že sa vracá doba ledová. No ale my sme tady přeca enom severněj a tak sem sa opravdu těšil, až zalezu do baráku. Před vchidem sem šáhl sdo pravéj kapdse pro klúče a..nic. Tož sem sáhl do levéj a to samé akorát z druhéj strany. tož sem sa zarazil, hmátl do zadních kapes (taková debilita, ukažte mně člověka, co si narve svazek šesti klúčů pod prdel). Potom už sme v zúfaklství prohrabal honcovačku, ludé co chodili kolem mě si mysleli, že su zloděj a zjištuju, co sem pěkného šlohl. Nedá sa řéct, že by v honcovačce nebylo všecko možné, třebas aj štrycla chleba, ale protože sa nedalo počítat se zapečeným pilníkem, natož tak klúčama, neboť sem chleba kúpil před chviličků v Albertu. A včíl sem začal šrotovat v lebeni, kde asi tesař nechal ďúru. Říkal sem si, že lesti mně to vypadlo nekde u teho Luďka, tož má zitra na prodej nový talisman - klúče pro šteští, kupte ši,. levný. Potem sem dumal, co mě asi řekne zitra v práci vedúcí a ředitel, až jim ohlásím že budem měnit zámky na půlce patra. Otázků ovšem také bylo, kde bych bez klúčů složil hlavu, lesti si začat hledat nejaký šikovný most, anebo zkusit štestí třeba u Kotvy (kultovní nonstopáč na Národní třídě, jenž znáte z předchozích vyprávění). no cestú do práce sa hónily hlavú všelijaké varianty. Kdoví co sa hónilo hlavú vrátném, když sem ho vyrušíl od sledování nekonečného seriálu z Ulice, chudák včílm kvůli mně ztratil nit a nebude dalších 50 dílů vědět kerá bije, než mu řeknú, že Bobby néni mrtvý, ale že sa mu to enom zdálo. No neochotně, ale přeca mně vyvézl do pátého patra, univerzálem otevřel kancelář a já sem mezi spoustú užitečných věcí na mojém stole našel to momentálně hlavní, svoje klúče. takže sem mohl zamířit sice strhaný jak pes, ale spokojený k domovu, do vanštrocha a do ledničky. Ešztě štěstí, že výplata chodí na účet, je možné, že tú bych v tom svojém systému na stole mohl ztratit a už znova nenajít...\nproč mě rozčilujú nákupy\n(Pajis, 18. 5. 2007 11:00)\nZačalo nám teplé jarní počasí. a tak sem sa hned v pondělí rozhodl, že provětrám pláťáky, keré sem si slavně kúpil už v únoru, v době, kdy by sa sice také daly nosit, vzhledem k teplotám, co letos panovaly, ale hlavně byly nesezonní zboží, takže levnější. Měl sem obavu, že sa do nich zase nevlezu, tak jak do manžestráků, ale tentokrát už sem ssvoje faux paux nezopakoval, takže Antošek projednú bude bez nových gatí. zvolil sem aj ladící konbinaci s tričkem podobné barevnosti (teda aspoń myslím, že to ladilo, jak všeci víme, rozdílné spektrum občas dělá divy) a vyrazil do práce. Když sem stál na místě bylo to v rachtiku, ale jak sem sa dal do nejjakého rychlejšího chozéní, gatě sa začali pomál sunút směrem k zami. takže bylo jasné, že hned po práci sa půjde na nákupy a půjde sa kúpit řeme nebo provázek. Potom sem si ale uvědomil, že hraje Sparta s Libercem, a tak sem doplňování šatníku nechal až na středu, co na tom že padajú gatě,fotbal je přednější. No ale ve středu po práci sem sa teda rozhýbal. V kobylisách mě najprv ze dvúch obchodú vyhodili s tým že majú sortiment enom pro něžnější polovičku lidstva, respektive v jednom obchodě mně nabídli jediný pánský řemeň, kerý měli, a sice maskáčový, prej také podle posledních módních trendů. Co na tom, že to včíl letí, nechtěl sem vypadat jak debil, kór do práce by sa to asui nedalo ani u nás a do tábora je daleko. Navíc byl široký tak, že jediné gatě, do kerých bych ho dostal přes půtka, by byly asi tak krojové a to enom proto, že ty půtka nemajů. No nedalo sa nic dělat a zamířil sem na tržnicu Stírka podpořit větnamskú ekonomiku. hnedka po vstupu sa mě začal věnovat vysmátý Nguen, čili luděk s obligátním "čo ši pšejetě, všecko nový máme" Tož sem na něho spustil, že bych chtěl do gatí řemeň. "co je tšemeń, co být tšemeň, já nerozumím" zakrútil sem halvú a zkusil najít synonymum, aby luděk pochopil. "Pásek do kalhot, máte" "ano ano, máme, kalhotí, ríflé, tadý podívéte sé" "Né kalhoty, pásek do kalhot, řemeň" už sem začínal pomáli téct. "já nerozumím, nevím, neznám tšemeń co být tšeměň, co být pásek" Už pěkně vytočený sem si pomyslel, lesti snáď vypadám jak nejaká celní kontrola či čopka. Chtěl sem mu začat vysvětlovat, že je to to, čím bije děcka doma, ale potom mně došlo, že jich možná trestá tým, že jim sebere hrstku rýže a nechá jich hlady. nejradši bych předvédl funkce řemeňa na větnamcovi osobně a hneď, ale potom sem mu řekl natvrdo: "když nevíš co je řemeň, nebudeš mět kšeft" a s pocitem, že sem vlastně nad luďkem vyhrál, sem zamířil o kus dál. Naštěstí v jednom skorokamenném obchůdku měli luďci na brigádě časkú důchodkyni, kerá mě odkázala do patřičných mezí, a sice, né že by mě nekde poslala, ale ukázala mně oddělení honcovaček a podobných kožených výrobků, takže aj řemeňů. Následovala stokorunová investice a s pocitem dobře stráveného odpoledňa sem zamířil k domovu, kde na mě čekalo další překvapení, ale o tom až příště\n(Pajis, 17. 5. 2007 9:39)\nV nedělu, jak je dobrým zvykem, sa po kostele chodívá do cukrárny. tentokrát sem ale mosel vynechat. né že by nebyla chuť či snad že bych mosel řídit tak jak minulý týdeň, ale mosel sem jet podpořit jako osobní renér našeho nejmladšíka v dalším mistrovském zápase našich fotbalových nadějí a beznadějí. Po kvalitním výkonu osy mužstva brankář - Sváča - mladý Sedlář, kdy sa dalo vytknút leda tak léžérní odkopnutí míče v obranné fázi, z čehož pramenil jedinný čestný úspěch hostů, naši koni po zásluze vyhráli 5:1. ačkoliv výšková převaha byla na straně hostú z Babic, výška eště z nikoho neudělá fotbalistu, čehož su zrovna já nejlepším příkladem. Hlavu v pýřu měl z úspěchu našich barev hlavně Tečka, kerý svojému synovcovi slúbil za každý gól dvacetikorunu, a v nedělu to aj se splátkama za minulé kolo dělalo asi 160 Kč. Když sem doma u oběda provedl taktické hodnocení zápasu s rozborem některých herních situací a jejich špatného řešení, rozhodl sem sa sváču také motivovat k lepším výkonom a proto, aby napříště už neposílal soupeře do sólových nájezdů, slúbil sem mu za čisté konto vzadku 50 Kč a za náhodný gól mimo vlastních to samé. Vzhledem k losu a tomu, že už za sebú majú oba žebravé celky ze dna tabulky nemám obavu, že bych nejak výrazně zchudl, přinejhorším vyhlásím nový program "Podporujte svého žáka". Eště by to chtělo nejak zařídit, aby sa při prudším balónu netočíl k balónu prdelú, ale na tom eště budeme moset zapracovat. Gořka jako druhú hlavní kouč navrhoval, že ho ve Včelarech uvážem na hřišti do branky a budeme na něho šit tak dlúho, až sa přestane balónu bát a točit sa k něm řiťú. zatím nám ale počasí nepřálo, takže sme to nemohli realizovat. Až sa nám to podaří, budu vás informovat na tychto stránkách, možná to bude eště letos...\nKocúři do trúby\n(Pajis, 16. 5. 2007 12:07)\nSobota začala jak malovaná, sem tam na nebi mráčku, ale ze žádného nezapršalo, aj když sa o to občas pár kapek pokúšalo. (Nezapršalo teda aspoň ve Včelarech, v okolních dědinách sa hónily celkem povedené mračna provázené aj solidní hromovú kanodádú jak 9. května na Rudém náměstí). Na sobotu byla až veliká pohoda, erteple sú zasaděné a eště nevylezené, cibula sa neokopává a obilé sa nezalévá, takže když byly aj polénka naštípané, po malé procházce na Odújezdí, kde sem opět nachytal srnca na odkopkoch a zjistil, že nám nejací dacani v horní části zválali lucerku, za což sem po návratu dóm jednomu z nich řádně vyčinil, nezbylo nám nakonec nic jiného, než sa jít do hospody podívat na semifinále hokeja. Naši kluci už sice byli dávno na dovolené, nebo také nekde v hospodě, ale my dva jako příznivci hokeja a všeobecně sportu, sme mohli fandit aj ostatním. Klasicky sme moseli fandit opačně, Gořka domácím Rusom a já Finom, keří po skvělém taktickém výkonu vyhráli v prodlúženmí po nazvihnutí branařovi hokejky né nepodobným způsobem, jak to zná aj Jara Vojáčků 2:1 (kdybych věděl,že finále vyhraje kanada, možná bych také fandil rusom, ale co už včíl). Hlavní část nastala stejně až večer. Jako největší fanklub sme totiž obdržali pozvánku od sadovanky, kerá pořádala velkolepů šou spojenú se zabíjačkovýma hodama v derflanském kulturáku. protože taková pozvánka sa hned tak neodmítá, aj když sa nám od hokeja a Mirka moc nechtělo, nakonec sa povédlo aj sehnat či obětovat řidiča a tak sme ve složení já, Gořka, Surin, Babouš + eště jedna děvčica, o keré radši nebudu psat(děvčica, o.k.r.n.p.), vyrazili směr Derfla, kde na nás čekalo poslední parkovací místo přesně před dveřima kulturáku. po našem příchodu sa snížil věkový průměr účastníků ze 62 roků na 59, sedli sme k neposlednímu volnému stolu zrovna vedle výčepu a rozjeli sme akci. V kole vbyla hlavně děvčica, o.k.r.n.p., protože než si stihla dat taneční kúsek s každým spolustolovníkem, uběhly pomáli dvě hodiny, protože sady na této akci rozhodně nebyly třídílné. (nemyslím obec, ale taneční úsek polka-valčík-polka). protože děvčica, o.k.r.n.p. nemohla zájem o tanec naprosto uspokojit, vyrazili sme na lov do okolí. Začal Gořka, u kerého to vypadalo, že sa nahecoval se Zlomem, kdo bude tančit se starší tetinú. Docela mu to šlo, aj když můj rekord, že sem tančil kdysi v Popovicách na hodech s tetků, co měla 94, asi nepřekonal. Já sem sa zaměřil na mladší ročníky a tak sem šel tančit s jednú soplaňů, kerá, poká´d si vybavuju, sná´d neměla ani po maturitě a byla z Prakšic. V podstatě sem ju vyfúkl jejímu galánovi, ale néni mně jasné dovčílšku, když celý večér seděli obá na řiti, proč chtěl jít šohaj tančit až v momentě, kdy sem si na stejnú myšlenku vzpomněl já - že by telepatie? ale po čuni sem nedostal, nakonec došlo aj na ty zabijačkové hody a pochopitelně sa dostalo aj na kocúra, né enom se zabíjačkú, ale aj s tancem....\njak sem sa konečně pořádně prodřímal\n(Pajis, 15. 5. 2007 10:33)\nV pátek po ránu byly značně cítit následky včerajšího večera. Vzhledem k tomu, že sem sa do postele dostal nekdy hluboko po půlnoci (náhodú sem dokázal nastúpit aj vystúpit bez ztráty kytičky či honcovačky do předposledního busu č. 177, co jede naštěstí bez přesedání až kúsek od baráku) No ale když mně o půl sedméj zazvónil budík, automatika fungoval bezchybně, aj když stabilizátory byly trošku rozbité, dokázal sem sa doplantat do kúpelky a dokonca sa mně podařilo aj pustit sprchu, takže sem časem mohl aj otevřít oči a tak dál. Dokonca došlo aj na čištění zubú, což ústní dutina kvitovala celkem s povděkem, protože to bylo během tychto šesti hodin už podruhé) Sbalil sem si to, co sem uznal za hodné jet se mnú dóm a vyrazil z baráku směrem k zastávce, kde mě včéra vyplula 177. V práci sem pohledem do kalendářa zjistil, že je pátek a možná to bylů právě ten důvod, proč sem si řekl, že nebudu ztrácat čas snídańú a budu sa trošku postit. Vydržal sem sa postit až do oběda, na kerý sem sa tentokrát opravdu těšil, no ale že byl ten pátek, tož sem si dal enom polévku a dvě piva, nechtěl sem sa totiž půšťat do žádných větších akcí. Ale protože sem jel dóm, nakonec došlo aj na ty větší akce. Po pracovní době sem zamířil do větnamského obchodu, co máme kúsek od práce, majú tam na polovičním prostoru podobný výběr jak supermarket Hanka. protože sa mně ozval Hlava, že by se mnú chtěl jet, v rámci programu "Podporujte svého studenta", ode dneška zkráceně PPSS, sem větnamské prodavačce vykúpil veškré lahváče značky braník, keré měla v ledničce v počtu 3 kusy. Když už sem měl nakúpené, vyrazil sem s plnú honcovačkú směrem na hauptbáhnhóf. Cestú k tramvaji sem si pochvaloval svěží větřík, kerý mně čechral kudrlinky, sem si říkal, že taký svižný vánek měl fúkat už včéra, že by mně možná bylo zas o cosi lepší. Když sem dorazil na hlavák vklidu sem nakúpil jízdenku, abych vzápětí zjistil, že svěží vánek sa v severních Čechách urval z řetazu a zfúkl střechu přímo před vlak číslo 703, naštěstí to ale strojvedúcí ubrzdil, takže ČD mohly byt spokojené. Co ale s tema cestujícíma, já sem totiž dobře věděl, že 703 je číslo rychlíku z Chebu do Veselí/n/M, co sa menuje šohaj a já s ním každý týdeň zažívám nové a nové dobrodružství. na peróně sa mbně čekat nmechtělo a tak sem v rámci PPSS vzal Hlavu do nádražky klasického střihu a naprosto neklesickým názvem "Fantova kavárna". No nakonec sme sa dočkali aj příjezdu šohaja, kerý byl tentokrát nezvykle poloprázdný, takže sme si zabrali kupé pro sebe a chrápali až do Přerova, kde sa poslední vagóny odpojujú. jak nám totiž vysvětlila průvodčí, lidi, keří neseděli v kavárně, měli možnost bez příplatku využit IC s odjezdem 15,34 s přestupem v Olomúci. Tentokrát sem ale byl spokojený s návštěvú kavárny, kdybysme totiž této výzvy využili, mohl sem vám psat o zážitkoch, jaké to je, když nekdo nažene dva plné vlaky do jednoho, takto možu vzpomínat na to, jak sa pěkně dospává probdělá noc v kupéčku, keré máte sami pro sebe s lahváčama hned u postele - vlak je přeca enom vlak,to by sa vám v autě asi nestalo...\nTa Jana, tá za to može\n(Pajis, 14. 5. 2007 10:16)\nVe čtvrtek sem sa rozhodl rozšířit svoje kulturní obzory návštěvů koncertu. Jednalo sa o koncert prapodivné skupiny s prapodivným názvem Ta Jana z Velké Ohrady, což je uskupení, kde hlavní slovo má zpěvačka, kerá si píše poněkud feministické texty a doprovod jí dělá trio muzikantú ve složení husle, basa a klavír/nebo fagot. Husle a basa nejsú žádné stradivárky, ale sú to jakési potvory elektrické, prapodivného tvaru. Celkem by mě zajímalo, jak s takýma nástrojama chodíja po fašanku, lesti táhajú za sebú dlúhatánskú prodlužku nebo skládací elektrocentrálu na tragači. eště je také možné, že sa dycky u každého baráku napichnú do zásuvky a hrajú až tam. Ale zjišťovat to tým, že bych sa účastnil fašanku na Velké Ohradě asi nikdy nehodlám, stačí mě fašank ve Včelarech, tam sa hraje aj bez elektickéj šťávy, stačí když je gořalka, tá také dává silu, kerá je elektrizující. Gořalka nechyběla ani na koncertě, jelikož sa koncert odehrával v hospodě, zvané Balbínka, což je kultovbní hospoda prapodivných individuí, keří sa ve volném čase dokonce sdružili do pseudopolitické strany a dostali ve volbách nejméň hlasú ze všeckých. Nevím, lesti sa Bohuslab Balbínů neobracá v hrobě, vida takové figurky, jak sa pojmenovali po něm, ale na jeho názor si mosíme sná´d eště pár roků počkat. Aj když to možná nebude trvat dlúho, konbinace koncertu, pána, co všeckým všecko platil a nutil konbinovat hosty koňak, víno a pivo zaráz měla účitek takovéj šlahy, že 220 V co lézlo muzikantom do inštrumentú bylo slabým čajíčkem, protože to co následovalo po koncertě by bylo schopné poháňat cirkulárku. ale vraťme sa k úrovni koncertu - připadal sem si jak na klasickéj svatbě před Káňú Galilejskú, v první polovičce byl koncert svižný a měl vcelku solidní drive, ale po přestávce, poté, co hosté už byli čím dál víc navalení, sa jím servíroval už enom slabý odvar původního kvalitního koncertu. Důsledek teho byl, že sa nekeří lidi snažili ožrat do hliuchoty, což sa nám málem podařilo uplně všeckým Kdo si opo konncertě myslel, že budú nejaké velkolepé přídavky, je na omylu, my sme totižnechali Janu, a´t sa vrátí do Ohrady a sami sme začali zpívat rozličné pěsničky mimo jiné z Moravského Slovácka, poněvadž proti mně seděl šohaj z Hluku. Šlo nám to aj bez muziky a bez eletriky, pořád sem si myslel, jak su dobrý, ale teto pocit mě přešel, když sem udělal první kroky z hospody směrem k tramvajové zastávce. Sám sem sa divil tomu, že z pohodového večírku oddcházá Pajík poněkud navalený, no ale konečně sem pochopil, na co sú na konci tramvajopvých zastávek takové ty červené sklúpky, je to proto, aby sa cestující při čekání na tramvaj o ně mohli opírat, když sa jim točí hlava či eště neco aj horšího. No ale źa to može tá potvora, Tá Jana z Velkéj Ohrady...\ndudlaj dudlaj dá\n(Pajis, 11. 5. 2007 10:44)\nDneska bych sa na vás nejradši vysral, tak jak vy serete na debaťák, ale říkám si, že když dneska nic nenapíšu, brzo bude návštěvnost tychto stránek podobná návštěvnosti stránek kněžpolské chasy, nebo topolské obce, kde sa také nic neděje, pokáď sa zrovna nehádajú. povzpomínám si na další z volných dňú, čili zasej na úterek. Za tak posrané státní svátky beztak možú sověti, kdyby nechali Prahu osvobodit američanom, mohli sme slavit konec války třeba sedmého, čili v pondělí a já sem mohl byt eště doma. takto sem mosel rukovat do práce, nýčko si šetřím dovolenú na espáńu a na woodstock, teda na tábor. No ale jako známý vybuřovatel sem sa rozhodl do svojého deníčku jarních kilometrů připsat další čárečky. V podstatě to ano nebyl můj nápad, když sa totiž baby z práce dozvěděly, že sem první májový svátek využil k výletu na Maloskalsko (čtením deníku pražáka to nebude, tam sú zprávy skoro s týdenním zpožďéním), dostal sem malého huláka s tým, že jich nikde nevyvezu. No a tak nezbylo, než zorganizovat malý výlet. Já sem nechtěl jet logicky opět na Malú Skálu a baby zas na Hrubú Skálu, s tým, že tam byly lóní na firemní chlastačce, v době, kdy Pajík eště študýroval. Takže volba padla na třetí skalní město v Českém ráji, Prachovské skály. (když už sem investoval nemalé finanční prostředky (89 Kč)do zakúpení mapy KČT č. 19, bylo potřeba to využit). A tak sme sa vydali za zpěvu písně proč bychom se báli na Prachovské skály, dudlaj dudlaj dá - aspoň tak to zpívaly baby, když vysedly z vlaku. Divíte sa proč baby, inu, bylo to takové malé ženstvo, protože sa zúčastnily čtyři baby a já. Jednak je to tým, že u nás v práci je poněkud babinec a jednak tým, že mojého kolegu nechtěli vzít sebú, protože o něm tvrdíja že je nepublikovatelný výraz. Já si o něm myslím enom to, že je prostě typický pražák, protože sa ´v tomto týdni dvakrát ptal zemědělcú, keří naplákali na nedostatek vláhy, "jestli je u nich sucho, vždy´t v Praze v týdnu dvakrát pršelo" Měl sem nutkání vyprsknút smíchy, ale udržal sem sa, nu z výrazu zemědělcú bylo vidět, že sa jim v hlavě hóní samý nepublikovatelný výraz. Ale vraťmě sa k výletu, první zádrhel nastal, když ženstvo odmítlo odjezd 7,15. Marné byly moje injektivy, že jet nekde na poledně je hovno výlet, ale jelo sa až 9.11. Sice sme tam dojeli na poledně, ale to nevadilo, protože paní v pokladně seděla od osmi do šesti, takže po nás chtěla vstupenku. Uhráli sme to na skupinu pěti studentú, šak řada našich spolužáků z gymnázia eště pořád studuje bakalářské studium už sedmý rok. No a začalo to prolézání, přesně podle itinerářa, kerý sem si vytvořil už deń předtým. Navštívili sme skoro všecky dostupné vyhlídky aj soutězky. Kdo mě zná, tak totiž ví, že místo právničiny sem sa měl radši věnovat práci správca ve sběrném dvoře´, topiča (toho sa možná dočkám, lesti komáři zas půjdú ke korytu) a hned potom sem měl dělat turistického prúvodca, protože pokladovku přes vlky plky bez ztracéní jediného sopláka umím naplánovat enom já. no ale trochen sa na nás nazlobil svatý Petr, na vyhlídce míru nás nechal, asi protože bylo to výročí, trošku zmoknút, ale rozpršalo sa pořádně až když sme seděli ve vlaku. ináč si ženstvo nemožu vynachválitt, šlapalo poctivě a ochotně celých 14 kilometrů, kdyby jim to ostalo aj po zbytek života, hneď bych sa s nekerú ožénil...\nopékání a podobné legrácky\n(Pajis, 10. 5. 2007 10:57)\nV sobotu sa v hasičárně a přilehlém okolí konalo tradiční opékání prasacka. tradiční je to z teho dúvodu, že od doby, kdy sme vstúpili do EU, což už je nejaký ten rok, sa pravidelně na začátku mája koná malá oslava spojená s konzumacú vepřového masa, šak nejsme žádní muslimé, tož co. Tá první evropská zabíjačka byla o trošku kvalitnější, přeca enom průvod přes celú dědinu s pracackem na namašleném žebřiňáku sa každý deń nevidí, ale aj letos to mělo svoju úroveň. Přes počáteční nepřízeň počasí sa nakonec docela vyčasilo, ale aj kdyby sa nevyčasilo, chlapci si poradili, koumák Sampája např. vymyslel, že sa naskládajú polénka do udírny, aby nezmokly, takže kdo eště neviděl udírnu po vrch naskládanú drvama, měl možnost, stačilo enom škrknút a z udírny by myslím neostaly ani ty plechy. Při opékání prasacka je najhorší to čekání, protože reálně hrozí, že sa nedočkavci, flustrovaní z teho, že maso eště néni, ze žalu navalíja, což jim v konečném důsledku zebere chuť na maso, takže teho potom kopa ostane. Navíc letos sa v prasečáku splétli a místoprasacka na rožeň nám dali jateční prasátko, keré enom trochu zhodilo, takže mělo asi 65 kilo živé a přes 50 mrtvé, čili opékací, váhy, takže sa na rožeń pomáli ani nevlézlo a né že moselo pokrčit enom nohy, ale aj záda. Já sem nedočkavost zahnal tým, že sem ´šel eště podělat nejaké domácí práce a hlavně sa podívat, jak sa uchytily zasazené odkopky. Přes značné sucho posledních měsíců sem shledal asi 80% úspěšnost, což mě značně potěšilo, až na zjištění, že na Odújezdí nám začal lozit na odkopky srnec, kerého nezastavilo ani pletivo, jelikož si ho dokázal parúžkama shodit. Budu asi moset zase namotivovat známého ostrostřelca Rudu Dostálkového decákem borovičky v případě zdařilého odstřelu škodné. Ale vraťme sa na opákečku, tam sem sa vrátil právě včas na odkožovací procedúry, kdy sa hrála malá hra, kdo z návštěvníků akce vydrží delej žužlat kožu, s časem 1 hodina 27 minut by asi vyhrál Toňa Došlú. Postupem času postupovala aj nálada, vyputých pivisek aj lidí přibývalo, takže sem sa postupně začal propracovávat v hierarchii asistentú při opékání. Tentokrát sem sa tak moc nevěnoval topéní, sem tam sem si přiložil, to nepopírám, ale Gořka si mě zvolil za asistenta při okrajpování, takže sem měl tu čest mu držat brutvan a přiučit sa od řeznického mistra. Rekvalifikačním kurzem sem zřejmě úspěšně prošel, protože od doby, kdy začal hokej, sem sa stal výhradním okrajovačem já, na mojého brutvanářa povýšil Babouš. Nevím, lesti sem byl nejstřízlivější nebo nejmladší, už mně to ostalo po celý zbytek večera a tak sem mohl vesele trénovat chirurgické dovednosti, třeba sa to nekdy bude aj hodit, např. na táboře. Porážka v hokeji se slovákama nikoho nijak zvlášť nepotěšila, ale zase byl důvod pit na smutek, čehož nekeří bohatě využili. začali sa probírat aj všemožné a nemožné debaty, šak víte, jak to tam u nás chodí. Byla to akce povedená, až na to, že úderem půlnoci došlo pivo, takže sa nakonec vypily aj lahváče, původně určené k polévání prasacka. Nedalo sa nic dělat, při tom opékání člověk dycky dostane hroznú žízeň...\n(Pajis, 9. 5. 2007 10:12)\nNa jarní nakupování náváže eště jedna aktivita, kerá sa váže s teplejším počasím a prodlúžením denního světla až nekde k osméj hodině a eště aj kúsek dál. Ač ste si možná sami doplnili za nadpis ledasco, řeč bude o prvním jarním stopování, keré přišlo ke slovu v pátek. Šohaj totiž opět "nezklamal" a přijel s pěkným 17 ti minutovým zpožděním, což znamenalo, že v době příjezdu do Otrok byla linka vedená modrým šípem hradištského ČSAD už nekde na rovince za prusinkama a řidič sa tam snažil narvat pátý rychlostní stupeň, zapomínaje, že tyto nejnovější busy už disponujú automatickú převodovků. Já sem si ale místo do autobusu mohl sednút tak maximálně na Mašinku a tam čekat, až si pro mě dojedú. Protože ale bylo relativně teplo a světlo, rozhodl sem sa zkusit štěstí v ruletě zvané stopování. A tak sem sa vydal do Kvítkovic, protože stopováním hned u nádraží sem sa mohl vystavit riziku, že stopnu nekoho, kdo jede na Tlumačoov, což je směr, ze kterého sem před chvilkú opožděně dorazil. po deseti minutách untenzivního stopování, kdy mně nezastavila ani škoda 120 E, ani nové BMW, natož tak 2 Scanie, sa na mě přeca enom usmálo štěstí. Zastavil mě maník s citroenem C3. Divil sem sa, proč mě vítá slovy "zdar vole, z kama valíš?", když sem toho šohaja aj s jeho galánků viděl prvnmě v životě. Jak sa ukázalo vzápětí, maník si mě splétl s jjedným svojím kámošem, co má podobnú postavu jak já, takže mně zastavil vlastně omylem a neúmyslně. Když už sem sa mu ale narval do auta, bylo mu blbé mě vyhodit a tak mě hodil aspoň do Napa, kde mě vysadil u radnice. Nevím, lesti potom dostal od galánky, čočku s tým, že by potřeboval čočky kontaktní, ale o to sem sa nestaral, poděkoval sem a šel sem pokračovat ve stopování. Času už moc nezbývalo, začalo sa smrákat, což néni zrovna ideální čas na stopování, protože sa také mohlo stat, že by mě mohl vzít třeba nejaký kamión Bohemia transport a dovézt mě až do Topolné ke Štěrkáči, ovšem né na místě spolujezdca, ale přilepeného na kapotě. Zachránila mě nakupovací vášeň českého národa, konkrétně Ladě Hanákového, kerý sa spolu s celú famílijú vracál z nákupů z obchodního centra Zlín, dříve kárfúr, dneska tesko, zitra kdovíco. Protože má asi eště lepší oči jak ten šohaj v C3, poznal mě na první, možná na druhý pohled, což mně bylo ale úplně jedno, hlavně že mě vzal. Tak sem sa mohl eště za soumraku projít kolem potoka a shlédnútt ořechy, keré následkem ranního mrázu dostaly pěkně zabrat, takže s ořechovýma pagáčkama to bude narok slabší. naštěstí durancie už byly odkvetené, takže sa to na nich snáď neprojeví. No a po malé večeři následoval rychlý přesun do hasičárny, na táborovéj schúzi sem přeca nemohl chybět...\n(Pajis, 7. 5. 2007 9:35)\nV úterý sme si do deníčku v rámci akce 100 jarních kilometrů připsali prvních 12 a včíl už budeme škrkat kilometr za kilometrem. Jarní teplé počasí sa projevilo aj v tom, že sem sa rozhodl doplnit svoje nákupní dovednosti o nový prvek. Už mě nebavilo furt táhat lahváče v tašce po dvúch a tak sem sa rozhodl z důvodu čím dál teplejšího počasí a také z důvodu, že sem v úterý v ledničce po návratu z výletu nenašel ani jediného sirotka, abgrejdovat a nakúpil sem si celý kartón 10 kusú Kozla. Včíl možu machrovat a při obnově lahváčového parku dycky u okénka tvrdit "basa vlastní", což sem viděl nedávno v jednom filmu. Akorát sem si vybral špatný termín na nákup tohoto sortimentu, v době odpolední špičky cestovat v narvaném autobuse v jedné ruce s honcovačkú a v druhé s polobasú lahvoňů néni zrovna zážitek z nejpříjemnějších. Co si budem povídat, lahváče cinkaly nezaměnitelným způsobem, takže sa děcka v autobuse (ani nevím z kama jely, šak když jedu já z práce, tož ony mosíja byt ze školy dávno doma) ohlédaly, lesti neuvidíja Santu Klausa s falešnýma sobama. Viděli přitom enom jednoho žíznivého úředníka, aj když je pravda, že sem ve svojej životní kariéře dělával roky aj Mikuláša, což je se santú najisto kámoš. Já sem sa skamarádil s Kozlem, protože když sem dokmasil polobasu do svojého bytečku, neodolal sem a mosel sem sa hned podívat, lesti tam sú všeci, když to tak pěkně cinkalo. Bylo jich tam všeckých 10, ale enom chvilečku, dvá sa šli okamžitě zchladit do ledničky a třetí šel rovnú do břucha, co kdyby sa chtěl náhodú zkazit. Byl dobrý, ale šmakoval jaksi hořce, v televizi totiž zrovna dávali hokej našich s Německem. No ale jak už dneska víme, nakonec sme sa do teho čtrtfinále dostali, takže sa pomáli možem chystat na play - off. Přemýšlám o tom, lesti nenasyslit další zásoby, co kdybysme náhodú došli zase až do finále?\n(Pajis, 4. 5. 2007 10:04)\nNebojte, nebudu psat o cestování v nedělu, odpolední cestu do Prahy za výlet opravdu nepovažuju, už nejaký šestý rok. Řeč bude o výpetu úterním, kdy sme se skupinově na skupinovú jízdenku vyrazili vlakem na malú Skálu. já sem byl logicky vedúcím zájezdu, na nápad vyrazit právě sem mě přivedl idnes a následující článek:http://cestovani.idnes.cz/nej-vyhlidku-maloskalska-ukryvaji-besedicke-skaly-fww-/igcechy.asp?c=A070202_113125_igcechy_tom Takže itinerář sem tentokrát nemosel vymýšlat já, za mě to udělal idnes, za což mu zpětně děkuju. Akorát sem si ho trošku upravil, zatýmco idnes hrozil hned ze startu ostrým výstupem po červené značce, já sem si to ve spolupráci s mapů KČT číslo 19 upravil na pozvolnější trasu po modré a zelené. Věděl sem totiž, co mám sebú za materiál a hlavně si moc dobře pamatuju, že děvčica.o.k.m.z.p. nemá ráda chozéní do kopca, "protože má malé nožičky". Abych sa vrátil k výjezdu, nevím proč mě napadlo vyjet už v 7.15 z Hln, tato brzká hodina odjezdu přímého ryhlíku Praha Tanvald znamenala vstávání v den sváteční eště spíš než vstávání v den pracovní. Když sem sa vzbudil, chvílu sme nevěděl čí su a kde su a tak abych si to ujasnil, lézl sem tam, kde sem tušil kúpelku a dal si pořádně chladivú sprchu, abych dojel aspoň na to nádraží. (v pondělí po práci sem říkal kolegom "nepudu s váma do hospody, leda násilím." No a tak mě svázali a odnésli do hospody a nutili mě pit jedno pivisko a potom eště jedno a další atd. tak nejak to asi bylo, přesně si to nevybavuju) No ale ostré sluníčko mě probudilo lepší jak studená sprcha, takže sem trefil na nádraží bez problémů, abych zjistil, že děvčica.o.k.m.z.p. a spol. měli včéra také večírek. V rychlíku "kupodivu" nebyl řazen jídelák, takže na první ranní sem si mosel počkat až do Malé Skály, kde sem okoštoval v rámci poznávání tohoto kraja lahúdku z místního pivovaru Svijany (dědinka kúsek pod Turnovem). pivo bylo nic moc, takové to nasládle české, podobné Krakonošovi, ale po ránu lepší jak pit nejakú jinú žbrňu. No a potom sa vyrazilo, na všetečné otázky "A bude to do kopce?" děvčice.o.k.m.z.p. sem odpovídal "neptaj sa a šlap", ale protože výhledy byly už od začátku povedené, šlapala celkem slušně aj nbez remcání, což bylo možná aj tým, že sme nešli sami dva. Jak sme sa dostali na náhorní plošinu, bylo to v rychtiku, to bylo pořád dokola skalní bbludiště - vyhlídka - skála - shluk skal - bludiště - vyhlídka. no co vám budu povídat, zvihněte sa nekdy od tych počítačú a jeďte sa tam podívat. Samozřejmě sem celú dobu bavil (podle nekerých šikanoval) společnost předčítáním místopisných informací z itinerářa aj mapového sešitku, za což mně byli všeci určitě vděční. protože jemný vánek až svěží větr nám rozfúkal veškerý opar, viděli sme jak Ještěd, tak aj Erzgebirge v čele se Sněžkú a když sa z nejpěknější vyhlídky maloskalska, tam u téj borovice, objevila v dálace aj Milešovka, nezbylo mně nic jiného, než sáhnút do batúžku a vytáhnút kokinko, čili lahváča, kerého sem vzal na výlet ráno z ledničky sebú (tak dlúho mně prosil ať ho vezmu, až mě přemluvil. Néni nad to na takovéj vyhlídce si eště aj zamlaskat. zpáteční cesta po serpetinách červené značky byla podle očekávání hodně ostrá, což opět děvčica.o.k.m.z.p. kvitovala s povděkem, jelikož tvrdila, že jít okruh opačně, tož bych si chytl svoje. Takto sem za odměnu dostal v hospodě u nádraží dalšího točeńáka, když už sem to tak pěkně narychtoval, takový výlet, tož si prý aj zaslúžím...\nHyjé a prrr\n(Pajis, 3. 5. 2007 9:44)\nZnalci už totiž víja, že Komín ve svém volném čase rád otročí u koní na Smraďavce, aj když nevíme, lesti to dělá z lásky ke koňom,anebo z lásky ke galánce, kerá má koně jako svého koníčka. Neenom že sme Komína našli, ale dokonca sme sa mohli aj projet na końovi, což je rozhodně lepí, než kdyby sme sa projeli na Komínovi. já sem nafasoval svojého oblíbenca z minula, se kerým sme byli už posledně kamarádi, děvčica, o.k.m.z.p. dostala velikostně odpovídající klisničku Soňu a Komín si vzal to, co na něho ostalo. Eště sa k nám připojil aj nejlepší místní žokej, kerý šel provětrat místního chovného hřebca a zahrát si na krotitela divokých koní. My sme vyšli vcelku v pohodě, po čase sme si zvykli, jak sa přidává plyn a jak sa odbržďuje. problém byl v tom, že když hřebec nekde v dálce zarźál, dopravní prostředek děvčice, o.k.m.z.p. sa zblázníl, hormóny sa projevily a místo za Komínovým koněm sa Soňa vydala nekde za nabídkú kvalitního honcování, z čehož pochopitelně děvčica, o.k.m.z.p. neměla žádnú radost. Nakonec sa to moselo vyřešit, protože přírodě neporučíte, že já, jokožto zkušený jezdec, jelikož sem na tom seděl už podruhé, sa pojedu provětrat sesvojím valachem za hřebcem a děvčica, o.k.m.z.p. sa spolu s Komínem bude plantat nekde po cestách pro začátečníky. Protože valachovi do elánu Hkřebca přeca enom už cosi chybí, mosel sem si udělat z habrovéj halúzky domlúvátko, abysme stačili. Za odměnu sme vyjeli až na sklaku, z kama byl krásný výhled do údolí a potom sme si šli aj zaklusat. kdyby enom zaklusat, hřebec sa chtěl vybit a tak začal zrychlovat a z klusu byl najednú solidní cval, takže sem si připadal jak na Velké pardubické. Nevím kdo měl víc vytřeštěné oči, lesti já anebo můj valach, ale přečkali sme obá dvá, aj když já už sem byl docela zapocený, podobně jak můj koník. Mně sa aj blbě dýchalo, ale zato nemože koník, ani ďáblovy tyčinky, ale naše prasátko. Nakonec sme bylii spokojeni všeci, já, že sem nespadl a tým pádem aj přežil, děvčica, o.k.m.z.p. že když byla klisna bez hřebca, že poslúchala a koníci, že sa trochu projeli. Akorát ´hřebec byl trochu nasraný, že nic nebylo, ale co sa dá dělat, aj klisnu nekdy bolí hlava. Nakonec sa nám na Smraďavce tak zalúbilo, že sme přijali aj pozvání na večerní pijatyku, neboť Komínova galánka slavila narozeniny. Všeci byli spokojení a sytí, enom mně sa trošku šťukalo, mosel sem totziž dovést do stáje aj koníky, co má naša felina pod kapotú...\n(Pajis, 3. 5. 2007 9:43)\nSobota patřila malému putování po krásách Chřibů. začalo to v pátek na kvalitňáku, kde sem sice nebyl já, ale poslal sem za sebe plnohodnotnú náhradu v podobě děvčice, o.k.m.z.p. ta samozřejmě absolgovala celé kolečko, tedy návštěvu tělocvičny, Ivana a Kozla, k dokonalosti jí chyběla enom návštěva hradišťské chirurgie s vyklúbeným prstem. Při tomto kolečku došla řeč aj na slavnú výstavu sourozencú Křemečkových, kerá je doplněná slavným panorámatem dobývání hradu. Nevím, lesti děvčica, o.k.m.z.p. špatně čula, anebo Jojda dělal špatnú reklamu, ale když sme teda v sobotu vyrazili na tú slavnú výstavu, jako navigátorka naigovala našu felcku neomylně na hrad Buchlov, kde sa má tato výstava nekde v podhradí nacházat. Tož sme zaplatili jakémsi srýcovi 30 korun za parkování a šli sme sa teda podívat. jak sme zjistili, na hradě sme našli akorát tak slavnú Buchlovskú lipu, ze které ale zatím Jojda nic nevyřezál. Aj když nekeré cedule a směrovky mně byly povědomé a dal sa z nich vyčíst křemečkovský rukopis, výstava, jak nám ochotně sdělil prodavač suvenýrů a podobných cetek , je sice v podhradí, ale tak sa menuje nově otevřené muzeum v bývalé panské maštali u zámku v Buchlovicách. Tož nám nezbylo nic jiného, než sa z kopečka pustit dúle a dávat přitom pozor na zapařence, kerých bylo v Buchlákoch víc jak much u nás pod kolňú. znovu sme si zopakovali zaplacení parkovného (asi nejaká místní tradice, neco jak jízda králů ve Vlčnově) a tentokrát už sme sa šli kochat na výstavu. Doporučil bych vám ju shlédnút, nebyt teho, že tento týden končí. Celkově stójí totiž tzato výstava aj barák, kerý opravili vskutku poctivě. Akorát bratři Křemečkovi poněkud opomněli jmenovat rodnú vísku, což sme jim okamžitě vytkli v pamětní knize, přeca enom, minimálně obrázek včelarské kapličky či vyřezaváná praplečka by sa do expozice určitě vlézla, tak snád příště. Eště sme kúpili Baboušovi suvenýr z výletu (buchlovský zpravodaj, kde je za 12 Kč eště větší hovénko jak v tom našem) a jeli sme sa podívat na koníky a na Komína.


Spolek pro ochranu přírody a krajiny\nVýsadba ovocné aleje u staré žalovské cesty\nOd: 06. listopadu 2021, 09:00\nSobotní dobrovolnická sázečka. Přijďte se porochnit krumpáčem v listopadové hlíně, zatlouct do země kopu kůlů a zasadit pěkných pár stromů starých odrůd. Sázíme alej u staré cesty, která spojovala Roztoky a Velké Přílepy několik stovek let.\nŘIVNÁČ, VŘES A MY\nProjekt obnovy a péče o vřesoviště na Řivnáči se úspěšně rozběhl a konečně začíná nést viditelné plody v podobě rozšiřujících se ploch mladého vřesu. Přesto sklízí neoprávněnou (a často neférově vedenou) kritiku části místní veřejnosti.\nS ohledem na to, že informace o vlivu pastvy i způsobu provedení projektu byly prezentovány zavádějícím způsobem a často byly v hrubém rozporu se skutečností, musíme je uvést na pravou míru. (více)\nMnohé z toho, co v naší krajině považujem za krásné a vzácné, je výsledkem vzájemného působení přírody a člověka. Bez lidské péče a citlivého hospodaření v krajině přicházíme nejen o přírodní druhy nebo paměť krajiny, ale ztrácíme také bezpečné místo k životu.\nSnažíme se pomocí tradičních zemědělských činností vracet krajině její pestrost a zdraví. Pečujeme o stepi a cenné luční porosty, obnovujeme historické cesty i sady, kosíme, kácíme, vysazujeme a hlavně paseme…\nPráce v přírodě a hlavně naše stádo ovcí nabízí spoustu příležitostí pro organizaci vzdělávacích programů pro děti i dospělé.\nV rámci prožitkových dílen i při zapojení do prací na farmě a v sadech se snažíme “zaujmout, vzbudit úžas a vytvořit/posílit vztah” k přírodě a krajině. A taky předat jednoduchou pravdu, že v přírodě má vše svou hodnotu, vše je na sobě závislé a že z toho pro nás lidi vyplývá zodpovědnost o společný svět pečovat.\nOvce nejsou jenom živé sekačky, ochranařina něco stojí a je potřeba si na sebe (OK, jsme neziskovka, takže alespoň částečně) vydělat.\nTakže kromě služeb v oblasti ochrany přírody a péče o krajinu, poradenství a konzultací si u nás můžete koupit živé ovce na výpasy, ovčí houně nebo méně živé kousky jehněčího a skopového.\nNejdeme v bio režimu, ovce se ale od jara do podzimu pasou pod širým nebem v chráněných územích, na stráních plných bylin.\nV ochranařině je práce jak na kostele a pár zaťatých srdcařů to samo nezvládne.\nJestli patříte k těm, kterým není nás společný svět lhostejný, cítíte zodpovědnost za to, v jakém stavu je naše krajina, a máte chuť přiložit ruku k dílu při její ochraně, dejte nám vědět a připojte se k našim dobrovolnickým akcím.\nZapojit se můžete sami, s přáteli nebo třeba jako celá firma. Pracovité ruce se v sadech, lukách a stráních rozhodně neztratí!\nJestřábník, spolek pro ochranu přírody a krajiny, vznikl v roce 2016 s cílem přispět k obnově pestré mozaiky české krajiny. Mozaiky, která vznikla nebo byla v pozitivním smyslu ovlivněna lidskou činností a která bez péče člověka zanikne, a s ní zmizí i velké množství dnes již po hříchu vzácných a ohrožených druhů rostlin a živočichů.\nPotoky 1473, 252 63 Roztoky\nIČO: 05072255, zapsán u Městského soudu v Praze\nČíslo účtu: 115-2761910227/0100\n608 106 643\nPartneři, podporovatelé a spolupracující organizace


AEG Lavatherm 59850 testy a zkušenosti\nPlánujete nákup prodruktu: AEG Lavatherm 59850 a chcete si před nákupem zjistit zkušenosti ostatních zákazníků, kteří koupili produkt AEG Lavatherm 59850 před vámi? Nebo přečíst uživatelské testy na AEG Lavatherm 59850\nČtěte dále. Nebo jsou již produkt zakoupili s chcete se pochlubit vlastní zkušeností sproduktem AEG Lavatherm 59850\nAEG Lavatherm 59850 důležité odkazy\nsušička prádla AEG LAVATHERM 57760-w Electronic testy a zkušenosti\nPlánujete nákup prodruktu: sušička prádla AEG LAVATHERM 57760-w Electronic a chcete si před nákupem zjistit zkušenosti ostatních zákazníků, kteří koupili produkt sušička prádla AEG LAVATHERM 57760-w Electronic před vámi? Nebo přečíst uživatelské testy na sušička prádla AEG LAVATHERM 57760-w Electronic\nČtěte dále. Nebo jsou již produkt zakoupili s chcete se pochlubit vlastní zkušeností sproduktem sušička prádla AEG LAVATHERM 57760-w Electronic\nsušička prádla AEG LAVATHERM 57760-w Electronic důležité odkazy\nsušička prádla AEG Lavatherm 37700 testy a zkušenosti\nPlánujete nákup prodruktu: sušička prádla AEG Lavatherm 37700 a chcete si před nákupem zjistit zkušenosti ostatních zákazníků, kteří koupili produkt sušička prádla AEG Lavatherm 37700 před vámi? Nebo přečíst uživatelské testy na sušička prádla AEG Lavatherm 37700\nČtěte dále. Nebo jsou již produkt zakoupili s chcete se pochlubit vlastní zkušeností sproduktem sušička prádla AEG Lavatherm 37700\nsušička prádla AEG Lavatherm 37700 důležité odkazy\nsušička prádla AEG LAVATHERM 57720-w Electronic testy a zkušenosti\nPlánujete nákup prodruktu: sušička prádla AEG LAVATHERM 57720-w Electronic a chcete si před nákupem zjistit zkušenosti ostatních zákazníků, kteří koupili produkt sušička prádla AEG LAVATHERM 57720-w Electronic před vámi? Nebo přečíst uživatelské testy na sušička prádla AEG LAVATHERM 57720-w Electronic\nČtěte dále. Nebo jsou již produkt zakoupili s chcete se pochlubit vlastní zkušeností sproduktem sušička prádla AEG LAVATHERM 57720-w Electronic\nsušička prádla AEG LAVATHERM 57720-w Electronic důležité odkazy\nsušička prádla AEG LAVATHERM 37720-w Electronic testy a zkušenosti\nPlánujete nákup prodruktu: sušička prádla AEG LAVATHERM 37720-w Electronic a chcete si před nákupem zjistit zkušenosti ostatních zákazníků, kteří koupili produkt sušička prádla AEG LAVATHERM 37720-w Electronic před vámi? Nebo přečíst uživatelské testy na sušička prádla AEG LAVATHERM 37720-w Electronic\nČtěte dále. Nebo jsou již produkt zakoupili s chcete se pochlubit vlastní zkušeností sproduktem sušička prádla AEG LAVATHERM 37720-w Electronic\nsušička prádla AEG LAVATHERM 37720-w Electronic důležité odkazy\nsušička prádla AEG Lavatherm 57700 testy a zkušenosti\nPlánujete nákup prodruktu: sušička prádla AEG Lavatherm 57700 a chcete si před nákupem zjistit zkušenosti ostatních zákazníků, kteří koupili produkt sušička prádla AEG Lavatherm 57700 před vámi? Nebo přečíst uživatelské testy na sušička prádla AEG Lavatherm 57700\nČtěte dále. Nebo jsou již produkt zakoupili s chcete se pochlubit vlastní zkušeností sproduktem sušička prádla AEG Lavatherm 57700\nsušička prádla AEG Lavatherm 57700 důležité odkazy


Jméno Zlata - Diskuze - eMimino.cz\nZa pár měsíců mám termín a pořád váháme nad jménem pro holku, pro kluka jsme vybrali bez problému, pohlaví vědět nechceme, takže potřebujeme jména pro obě pohlaví Manželovi se moc líbí jméno Zlata a mně vlastně taky, ale pořád váhám, jestli tak dítě opravdu pojmenovat, nikoho toho jména neznám, tak nevím, jak jsou s ním jmenovkyně spokojené, neznáte nějakou a případně, jak se jim se jménem žije? Asi mi na tom nesedí, že oslovení Zlato je takové familiární a má i svůj význam (kov). Alternativu vidím ve jméně Zita, ale to se manželovi tolik nelíbí. Děkuji za názory\nZnám dvě, dospělé. Jedná je přímo Zlatice.\nZnam zitu i zlatu. Ani jedno jmeno se mi nelibi. Jsou tvrde. A divne. Ale neptala jsem se nikdy jak se jim s tim jmenem zije a libi\nA nevíš, jestli jsou spokojené, nebo jak se jim se jménem žije?\nÚplně tvrdé mi nepřijdou, ale je pravda, že máme velmi měkké příjmení, proto se asi hodí obě\nPříspěvek upraven 02.01.20 v 12:04\nNeslyšela jsem stížnost. Říká se jim Zlatko. Ovšem já jako dítě bych to nechtěla.\nTo je právě ten důvod, proč hodně váhám, sama si nejsem jistá, zda bych se tak sama chtěla v pubertě jmenovat a spíš se přikláním k Zitě, které nemá takový význam jako Zlata\nJá znám jednu a ta je spokojená. Promítla své jméno i do názvu jejich farmy - Zlatá farma. Anonym, příliš malá lokalita na poznání.\nJe to čistě na vás, záleží jaké máte příjmení. Neznám ani jednu, nedokážu si úplně představit třeba patnáctiletou Zlatu, asi proto se mi více líbí Zita\nZlaty znám dvě, oběma se říká Zlatko, ne, nelíbí se mi, ale jak to cítí ony, to nevím…\nZita je pěkné jméno, Zlata je neutrální, nedala bych.\nHerečka Zlata Adamovská třeba 😊 líbí se mi moc to jméno\nPříspěvek upraven 02.01.20 v 12:11\nTo bych nedala, hrozné jméno.\nPřesně tohle je důvod mojí nejistoty, chci vybrat jméno na celý život, některá jsou krásná, ale hodí se jen pro děti, některá zase až pro dospělé, no asi ještě projdeme seznam\nPříspěvek upraven 02.01.20 v 12:14\nNelíbí se mi to. Při jméně si představím starší dámu, rozhodně ne dítě. Zlato, Zlatičko, Zlatinko? V pubertě si užije. Známá má Aurelii. Její babička jí říká Zlatinko, doma je to Aura, Aurinka. Prvně chtěli taky zlatu\nJméno k příjmení Navrátil\nDruhé jméno k Zuzaně\nJmeno Brigita nebo Zora\nVhodné chlapecké jméno - příjmení\nDalimil - dát jméno?\nElen jméno dcera nesnáší\nJméno Hektor (Hector)\nPoraďte se jménem - Amy, Erica, Ellie, Lisa, Lydia\nSourozenci Honzik a .....\nJméno Radana, Radmila


Bílkoviny jsou stavební kameny lidského těla - FarmaZdravi.cz\nDomů/Nezařazené/Bílkoviny jsou stavební kameny lidského těla\nFiloména Božetěchová 28.1.2017\nBílkoviny, nebo-li proteiny, jsou základními stavebními látkami lidského těla. Jejich složení je určeno poměrem a množstvím jejich složek – aminokyselin. Ty vytvářejí různé variace a devět z nich je tzv. esenciálních, které si tělo nedokáže vyrobit a je odkázáno na jejich přísun ve stravě.\nJedná se o histidin, isoleucin, leucin, lysin, methionin, fenylalanin, threonin, tryptofan a valin. Ostatní bílkoviny jsou neesenciální a tělo si je vyrábí samo.\nPoté, co se bílkoviny dostanou do trávicího traktu, tak se štěpí na kratší řetězce, nebo až na jednotlivé aminokyseliny. Proto jejich hodnota závisí spíše na jejich složení než množství.\nBiologická hodnota bílkovin je dána využitelností pro organismus. Čím více obsahuje esenciálních aminokyselin, tím vyšší je jejich hodnota. Měřit ji lze jako poměr mezi dusíkem přijatým a dusíkem vyloučeným z těla močí a stolicí. Za plnohodnotné se ještě považují proteiny s hodnotou 70, přičemž vaječný bílek má 100. Dále sledujeme také jejich stravitelnost. Z toho vyplývá závěr, že více záleží na kvalitě, tedy na množství aminokyselin v bílkovinách obsažených, než na množství proteinů ve stravě celkem.\nBiologická hodnota vybraných bílkovin\nhovězí maso 75\nVyužívání bílkovin stravou\nAby naše tělo co nejlépe využilo aminokyseliny přijímané stravou, udává se doba zhruba 2-5 hodin po tréninku nebo jiné namáhavé fyzické činnosti. Proto se doporučuje přijímat stravu bohatou na bílkoviny nebo speciální proteinové doplňky asi 1-3 hodiny po tělesném cvičení, aby měl organismus dostatek času na jejich strávení a vstřebání.\nNedostatečný příjem aminokyselin nepříznivě působí na zdraví, tělesnou kondici i na duševní procesy. Doporučená denní dávka odpovídá přibližně 0,8 g na kilogram tělesné váhy. U sportovců a fyzicky pracujících se doporučený příjem udává v hodnotě 1,2 -1,7 g na 1 kg tělesné hmotnosti.\nZ toho vyplývá závěr, že potřeba příjmu bílkovin se odvíjí od fyzické aktivity.\nNěkdy se říká, že naše jediná jistota je smrt. To je bezpochyby pravda, ale jisté je třeba i to, že každý den jsme nevyhnutelně o něco starší. Stáří a stárnutí je […]


"Moje první cesta bude za rodiči do Znojma, a pak hned připravujeme s organizátory Miss několik tour po republice. Vidět mě můžete i na festivalech. Nejbližší akce, na které se potkáme, jsou semifinálová kola v Aquapalace Praha a pak samozřejmě soustředění s finalistkami." uvedla Iveta po předání vozu. Vítězka má i své missí povinnosti a chystá se na okružní jízdu, kde bude navštěvovat pravidelně charity. Cílem je pomoci na co nejvíce místech. Již nyní natáčí se semifinalistkami videa na YouTube kanále, kde apeluje na různá odvětví, kde je potřeba pomoci. Jedná se zejména o domy ohrožených dětí, odchytové stanice pro zvířata, pomoc handicapovaným a pomoc seniorům.