sobota 1. května neděle 2. května 2010 poslední aktualizace - PDF\nsobota 1. května neděle 2. května 2010 poslední aktualizace\nDownload "sobota 1. května neděle 2. května 2010 poslední aktualizace 30. 4. 2010"\n1 sobota 1. května neděle 2. května 2010 poslední aktualizace Odjezd: 1. května 2010 od nádraží ČD (před restaurací La Rocket) v 6.00 hod. autobusem do Osvětimi a Krakova. Zastávky v Holicích (6.20 h.) a Litomyšli (7.00 h.) na autobusových nádražích. Příjezd do Osvětimi (320km) v cca hod. Zpět: Trasa: 1den: 2den: 2. května 2010 autobusem z Krakova v cca hod. do Pardubic (410km). Příjezd v cca hod. Odjez přes Litomyšl, Olomouc (viz mapa na poslední straně), kde překročíme hranice s Polskem. Okolo 12h příjezd do Osvětimi  zde nejprve prohlídka KC tábora Osvětim I , zde samostatná nebo kolektivní prohlídka. V cca 14h odjezd autobusem do nedalekého KC tábora Osvětim II Březinka . Zde opět rozchod a v 16h odjezd do Krakova . Příjezd a ubytování v hotelu Alf. V 19h bude možnost si projít starou židovskou čtvrť Kazimierz . Odsud návrat ve večerních hodinách pěšky na hotel cca. 4km. Ráno po snídani odjezd autobusem do centra Krakova  kde bude kolektivní program. Možnost je také navštívit židovské ghetto , KT Plaszów , a nebo továrnu Oskara Schindlera . V 15h bude sraz na předem dohodnutém místě a odjezd směr ČR a Pardubice. Informace k Osvětimi a Krakovu můžete najít na adrese: Přihlášky: přijímá Dagmar Ehrenbergerová, do zaměstnání: telefon do práce , mobil Při odhlášení 1 měsíc až 1 týden před odjezdem uhradí každý 50% z ceny zájezdu, poté 100% - viz Podmínky odhlášení v sekci Výlety na webových stránkách klubu (Případné místo nástupu na trase autobusu uveďte při přihlášce! - viz mapa na poslední straně). Trasu připravil a výlet vede: Ondřej Valášek (mobil , operátor O2). Ubytování v Krakově - Hotel Alf: Ul. Klimeckiego 24; tel S ohledem na ubytování celého autobusu proběhla jednání za snížení ceny za ubytování na jednotných 70 zl/os. Cena je včetně snídaně (tzv. švédské stoly). Klub zaplatí na místě ubytování. Po obdržení faktury za autobus bude provedeno rozúčtování nákladů na zájezd a cena oznámena jednotlivým účastníkům. Prosíme o následnou co nejrychlejší platbu na klubový účet č /0300. (Předpokládaná cena zájezdu cca 1000 Kč pro členy klubu.) Individuální pojištění léčebných výloh v zahraničí je pro tento zájezd povinné. (viz Pojištění na výletech v sekci Výlety na webových stránkách klubu KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 1 (celkem 22)\n2 Každý účastník výletu si hradí vstupy a ostatní výdaje sám v polské měně! (viz níže) Vstupy a ceny : Kurz: 1zl/cca 6,5 czk Osvětim - zadarmo Wawel: reprezentační komnaty 17 zl soukromé královské komnaty 24 zl Pokladnice, zbrojnice 17 zl umění východu 8 zl katedrála 12 zl Jídlo oběd/večeře: zl KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 2 (celkem 22)\n3 Historicko - vlastivědný text:  OSVĚTIM - (polsky Oświęcim [ošvěnčim], německy Auschwitz [aušvic], slovensky Osvienčim, romsky Aušvica nebo Osvěnčim) je polské čtyřicetitisícové okresní město v Malopolském vojvodství ležící při ústí řeky Soly do Visly. První písemné zmínky pocházejí z roku Město je dnes významným turistickým cílem, což se odráží na jeho průmyslu, který se zaměřuje převážně na poskytování ubytovacích a pohostinských kapacit. Ve městě se nachází železnice a v okolí několik výrobních závodů, které zde zbyly jako smutný pozůstatek po II. světové válce. Koncentrační tábor - Za druhé světové války bylo město přičleněno k Německé říši a byl zde postaven nejprve koncentrační tábor Auschwitz I v areálu bývalých kasáren. Později, roku 1942, byl na druhé straně města vybudován rozsáhlý vyhlazovací tábor Auschwitz II Birkenau (Březinka) a menší tábor Auschwitz III Monowitz u blízké vesnice Monowice. Stručná historie tábora a jeho poboček: Původní koncentrační tábor Osvětim (Osvětim I.) byl založen roku 1940 v nehostinném bažinatém místě nedaleko historického města Osvětim. Základem se pro něj stala polská jezdecká kasárna. Hlavním důvodem vzniku ještě nebylo masové vyhlazování, ale potřeba uvěznění velkého počtu Poláků. Kapacita tohoto tábora byla asi tisíc vězňů. Roku 1941 začal být realizován plán tzv. "konečného řešení židovské otázky", tedy plán vyvraždění židovské rasy jako takové. Za tímto účelem byl u 3km vzdálené vsi Březinka vybudován tábor Osvětim II. (Březinka=Birkenau). Jeho kapacita v roce 1944 dosáhla 90 tisíc vězňů. Stavět jej byli nuceni pomáhat sovětští váleční zajatci. Roku 1942 bylo zahájeno masové vyvražďování, běžící denně po tisících obětí. V táboře se nacházely 4 plynové komory s krematorii. Denně bylo možné zavraždit a spálit až lidí. V táboře byli vražděni nejen Židé, ale prakticky všechny národnosti okupované Evropy. Tábor se stal místem působení neblaze proslulých lékařů SS, zejména Josefa Mengeleho. Tito lékaři prováděli pokusy na lidech a nově příchozí na rampě tábora rozdělovali na ty, kteří jsou určeni k okamžitému zabití, na ty, kteří jsou určeni k utýrání otrockou prací a zabití později a nakonec na ty (zejména děti), kteří se hodí na jejich pokusy. V letech bylo vybudováno dalších 40 podtáborů osvětimského komplexu. Nejvýznamnějším z nich byl tábor Osvětim III. - Buna, který byl zřízen ve spolupráci s podnikem IG Farbenindustrie AG. Tato firma vyráběla granulovaný plyn Cyklon B určený k použití v osvětimských plynových komorách. Když se blížila Rudá armáda, odvezli nacisté většinu přeživších vězňů do jiných KT, plynové komory a krematoria vyhodili do vzduchu a snažili se zničit i písemné důkazy jejich vraždění. I tak ale zůstalo dost nezvratných důkazů o těchto zločinech proti lidskosti. KT Osvětim byl osvobozen Rudou armádou dne 27. ledna 1945, jež tímto zároveň dala svobodu 7 tisícům vězňů, kteří v táboře zůstali i po evakuaci jednotkami SS.  Auschwitz I (Stammlager) - Tábor byl založen na základě rozkazu Heinricha Himmlera ze dne 27. dubna 1940 v bývalých kasárnách rakouské a později polské armády. O dva dny později byl post velitele svěřen Rudolfu Hössovi. 30. dubna přijel Höss do Osvětimi a 4. května byl oficiálně jmenován velitelem tábora. Od osvětimského starosty Grünwellera získal k dispozici pro přípravné práce několik civilních pracovníků a tři stovky Židů. Dne 20. května dorazil první transport třiceti kriminálních vězňů německého původu z KL Sachsenhausen. Byli označeni táborovými čísly 1 30 a stali se prvními funkcionáři ve vězeňské samosprávě, která udržovala dohled nad vězni v táboře a v pracovních oddílech. Ve stejný den přijelo i patnáct členů SS, kteří se ujali funkce dozorců. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 3 (celkem 22)\n4 Budova bývalého Polského Tabákového Monopolu (Polski Monopol Tytoniowy), v němž byli dočasně umístěni první vězňové KL Auschwitz. Dnes sídlo Vyšší odborné školy Pro vybudování prvního provizorního oplocení tábora využilo vedení pracovní oddíl 39 polských vězňů z koncentračního tábora Dachau. Pracovali tam až do 14. června 1940, kdy byli deportováni zpět do Dachau. Ve stejný den se počet vězňů rozšířil o 728 lidí z prvního transportu z Tarnova. Dostali táborová čísla Současně byla posílena posádka SS o 100 osob. Jelikož budovy budoucího tábora ještě nebyly připraveny, byli tito vězňové dočasně ubytováni v nedaleké budově bývalého Polského Tabákového Monopolu (Polski Monopol Tytoniowy). Na nádvoří budovy, které bylo obehnáno plotem z ostnatého drátu a v rozích byly vystavěny provizorní strážní věže, se konal první apel (nástup) v historii tábora. Po odstěhování vězňů do kmenového tábora byly v této budově nazvané Stabsgebäude nejprve zřízeny kanceláře táborové administrativy a později ubytovny pro dozorkyně SS, sklad zbraní a prádelna pro SS (dnes je sídlem Vyšší odborné školy). Druhý transport 313 osob, který do tábora přijel 20. června 1940 byl již ubytován přímo v táboře v bloku č června začalo první vysidlování polského obyvatelstva z bezprostředního okolí tábora. V následujících měsících a letech byla vystěhována většina populace z oblasti mezi řekami Visla a Sola, čímž byl vymezen tzv. zájmový prostor (Interessengebiet) koncentračního tábora o rozloze asi čtyřicet čtverečních kilometrů. Většina vězňů z prvních transportů zpočátku pracovala zejména na výstavbě a rozšiřování tábora. Do března roku 1941 jich bylo v táboře internováno na , převážně Poláků. Auschwitz I. fungoval převážně jako mužský tábor. Od října 1941 do března 1942 v něm byl zřízen oddělený tábor pro sovětské válečné zajatce (Russisches Kriegsgefangenen Arbeitslager). Konkrétně šlo o 9 bloků v levé části tábora (bloky 1, 2, 3, 12, 13, 14, 22, 23, 24). Sovětští zajatci žili v horších podmínkách než ostatní vězni a dozorci s nimi zacházeli obzvláště surově. V březnu 1942, kdy z původních zajatců zůstalo naživu už jen 945, byli přestěhováni do nově vznikajícího tábora v Birkenau. Krátce po jejich odchodu byla vymezena část tábora pro ženský koncentrační tábor (Frauenkonzetrationslager). Tento úsek (tvořený bloky 1-10) byl od mužského tábora izolován vysokou zdí a měl i samostatný vchod. Po přestěhování žen do Birkenau (v srpnu 1942) byly bloky opět včleněny do mužského tábora. Auschwitz I. byl původně plánován pouze jako tranzitní tábor s kapacitou osob, z něhož měli být polští vězňové dále transportováni do koncentračních táborů uvnitř Říše. Po návštěvě Heinricha Himmlera 1. března 1941 bylo rozhodnuto tuto kapacitu zvýšit na , přičemž měla být ještě zahájena výstavba nového tábora v Březince s kapacitou Původně se tábor skládal z 22 zděných budov - 8 patrových a 14 přízemních. Postupně se však začal rozrůstat. Během roku 1940 zasypali vězňové sutí bývalou jízdárnu, která se nacházela uprostřed tábora, vystavěli kuchyň, krematorium I., strážnici při vstupní bráně (Blockführerstube). Bývalé stáje byly přestavěny na dílny, dřevěné sloupy oplocení byly nahrazeny betonovými. Stavební práce pokračovaly i v následujících letech. V květnu 1941 byla zahájena výstavba 8 nových bloků (č. 4-7 a 15-18) na místě bývalé jízdárny. Jako první byl předán k užívání blok 18 (srpen 1941), následovaly bloky č. 4, 5 a 7 (listopad 1941), zbytek v první polovině roku Nad vstupní bránou do tábora byl umístěn nápis Arbeit macht frei (Práce osvobozuje). V tomto nápisu vytvořeném vězni (pod vedením Jana Liwacze) je jedno z písmen ("b" ve slově Arbeit) obráceně. Podle některých pamětníků tak bylo učiněno úmyslně jako malý akt odboje. Jiní uvádějí, že to byl prostě jen omyl. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 4 (celkem 22)\n5  Auschwitz II Birkenau - Popudem ke stavbě druhého tábora byl pravděpodobně rozkaz Himmlera, který místo navštívil v březnu Jeho výstavba byla zahájena v říjnu roku 1941 na území vesnice Březinka (pol. Brzezinka, něm. Birkenau), ze které bylo v dubnu 1941 vysídleno její obyvatelstvo a domy byly přestavěny nebo rozebrány a použity pro potřeby tábora. V nacistické dokumentaci měl tábor až do jara 1944 status zajateckého tábora (Kriegsgefangenenlager), i přes to, že tuto funkci nikdy neplnil. 1. října 1941 byl vytvořen speciální stavební úřad pro výstavbu Březinky (Sonderbauleitung für die Errichtung eines Kriegsgefangenenlagers der Waffen SS in Auschwitz O/S), jehož vedoucím byl jmenován SS-Sturmbannführer Karl Bischoff. Do poloviny října byl vypracován první plán výstavby tábora. Podle něj měl tábor na rozloze 81 ha (720 x 1130 m) pojmout vězňů. Měl být rozdělen na tři hlavní části: karanténní tábor (Quarantänelager, budoucí úsek BI), tábor I a tábor II (Lager I, Lager II, budoucí úsek BII) s celkovým počtem 174 zděných baráků. Hlavní táborová cesta měla vést mezi karanténním táborem a tábory I a II. Počítalo se také s výstavbou železniční vlečky až do tábora. Práce zahájili sovětští váleční zajatci společně s pracovními oddíly složenými z ostatních vězňů na podzim roku Nejprve byli zaměstnáni při rozebírání budov z bývalé vesnice a shromažďování materiálu pro výstavbu baráků (Abbruchkommando Birkenau). Další oddíly měly na starost melioraci bahnitého terénu, vytyčení budoucího tábora, stavbu cest a dočasné úzkokolejky pro přivážení materiálu a mostu přes železniční trať, oddělující Birkenau od mateřského tábora. Výstavba vlastního tábora byla zahájena od budoucího úseku BIb. Po vzniku několika zděných budov byl tento úsek v únoru 1942 obehnán provizorním plotem z ostnatého drátu. Instalovány byly také jednoduché strážní věže a osvětlení. 1. března sem byli natrvalo umístěni sovětští váleční zajatci z mateřského tábora. Od té doby až do srpna 1943 fungoval tento úsek jako mužský tábor (Männer Konzentrationslager). Jedním z prvních transportů, které sem přijely přímo (tedy ne z mateřského tábora), byl transport francouzských Židů z Compiègne 30. března 1942. Vězni umístění v táboře pracovali při dokončování výstavby tohoto úseku, stejně jako budoucích úseků BIa a BII. Druhý plán výstavby tábora byl schválen Karlem Bischoffem 15. srpna Podle něj se měl tábor skládat ze čtyř stavebních úseků (Bauabschnitte) BI - BIV o celkové rozloze 170 ha (720 x 2340 m). Tyto úseky se měly dále vnitřně členit na 6 oddělených částí (kromě již postaveného úseku BI, který měl tyto části pouze 2). Úsek BI (v prvním plánu nazýván jako Quarantänelager) byl plánován pro osob, úseky BII-BIV každý pro , celkem tedy vězňů. Úsek BII měl vzniknout sloučením původně plánovaných částí Lager I a Lager II. Úsek BIII byl později znám jako Mexiko, stavba úseku BIV nebyla nikdy zahájena. V tomto plánu již bylo počítáno také s dvěma krematorii umístěnými na konci železniční vlečky mezi tábory BI a BII. Celkem mělo být na území tábora vybudováno asi 600 baráků, na nových úsecích měly stát pouze baráky dřevěné. Plán výstavby tábora z srpna 1942 byl realizován pouze částečně. Výstavba úseku BIV nebyla nikdy zahájena, úsek BIII byl postaven pouze z části. Navíc vznikla 2 krematoria (IV a V), úsek BIIg s 30 baráky-sklady a budova tzv. "Sauny" určená převážně pro příjem nových vězňů. Do konce války byla zastavěna plocha o rozloze okolo 140 hektarů. Celkem bylo postaveno asi 300 budov - vězeňské baráky, hospodářské a kancelářské budovy, latríny, umývárny, lázně, sklady, 4 krematoria s plynovými komorami. Vzniklo také 13 km odvodňovacích kanálů. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 5 (celkem 22)\n6 Celý prostor byl obehnán ostnatým drátem nabitým elektrickým napětím. Stejným způsobem byly ohrazeny jednotlivé sektory tábora (Bauabschnitt): BIa a BIb (Bauabschnitt Ia, Ib) - ženský tábor BIIa - karanténní tábor BIIb - Terezínský rodinný tábor (Familienlager Theresienstadt) BIIc - maďarský tábor BIId - mužský tábor BIIe - cikánský tábor BIIf - nemocniční tábor BIIg - tzv. Kanada BIII - tzv. Mexiko - nedokončený, sloužil jako depozitní tábor během tzv. Akce Höss - likvidace maďarských Židů, byly zde umisťovány Židovky, které nestačily projít selekcí a čekaly na smrt v plynových komorách. Jako první byl dostavěn v polovině roku 1942 úsek BIb. Celkem v něm vzniklo 27 vězeňských baráků (15 zděných a 12 dřevěných), kuchyně, sklad oděvu, lázeň a 5 baráků s latrínami a umývárnami. V první polovině srpna byl také dokončen úsek BIa, do něhož byly umístěny ženy z mateřského tábora (vznikl tak Frauenkonzentrationslager - FKL). Tento úsek byl téměř stejný jako BIb, pouze zrcadlově obracený (chyběl zde pouze sklad oblečení, místo kterého zde byly 3 obytné baráky navíc), přičemž osu tvořila cesta mezi oběma tábory, na jejímž konci stál sklad chleba. V roce 1943 byly postupně dostavěny tábory v úseku BII - v únoru tábor BIIe, v červenci BIId a BII f, v srpnu BIIa, v září BIIb a ke konci roku také tábor BIIg společně s budovou tzv. Sauny (nová budova pro příjem vězňů). Tábor BIIc byl dokončen až v červnu Ke konci roku 1943 byla zahájena výstavba úseku BIII, který však nebyl nikdy dokončen. Vchod do tábora je tvořen vstupní branou, kterou byly do tábora v květnu 1944 přivedeny koleje, po kterých do tábora přijížděly transporty s lidmi. Nad vstupní branou byla vystavěna věž, ze které byl rozhled na celý areál tábora a na rampu, kde probíhala selekce vězňů na schopné a neschopné práce. První stavby, které na území tábora vyrostly, byly cihlové domy. S následujícími transporty se ale tábor rychle rozrůstal a vyvstala potřeba rychle stavět další a další ubytovací kapacity, což vedlo nejprve k využití koňských stájí a poté k výstavbě dalších dřevěných staveb. Dřevěné baráky byly extrémně nevhodné pro život, mezerami mezi prkny v zimě prostupoval chlad a v létě se stávaly výhní. Tábor se dělil na několik menších částí - mužský, ženský, terezínský rodinný, maďarský židovský a cikánský tábor. Po okraji obytných bloků se nacházela hygienická zařízení, která se sestávala z latrín a umýváren. V zadní části tábora byly vystavěny 4 plynové komory, ve kterých byly hromadně zabíjeni lidé z příchozích transportů, ale také nemocní vězni, u nichž se nepředpokládal rychlý návrat do práce. Krematorium II a III mělo převlékárny a komory umístěné pod zemí. Po schodech sestupovaly oběti do převlékárny, kde odložily oblečení a nahé pak vstupovaly do plynové komory. Jednalo se o betonovou kobku, která byla propojena větracími komíny s povrchem, kam vhazovali vojáci SS vraždící plyn - cyklon B. Další místnosti se pak zaměřovaly na zužitkovávání mrtvých (odebírání zlatých zubů, vlasů atd.) a jejich likvidaci ve spalovacích pecích tzv. krematoriích. Během času se pro uklidnění vězňů přidaly ke vchodu nápisy uvádějící, že se jedná o sprchy, v komoře byly atrapy sprch a vězňům bylo vojáky SS dokonce rozdáváno mýdlo před vstupem do komory. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 6 (celkem 22)\n7 Vedle krematoria se nacházely jámy, do kterých se vysypával popel spálených lidských těl. Krematorium IV. bylo zapáleno a následně zničeno během povstání Židů ze Sonderkommanda 7. října 1944, kteří nedaleko krematoria zakopali zápisky z povstání a důležité dokumenty zachycující situaci v táboře, jež byly později využity v soudních procesech proti důstojníkům SS. Krematoria II. a III. byla demontována na rozkaz SS již v listopadu roku 1944 členy Sonderkommanda. Zachovalo se 45 zděných a 22 dřevěných baráků. Patrné jsou také zbytky plynových komor a kremačních jam na pece. Dobové je také oplocení, komíny a základy nedochovaných baráků. Dnes je objekt koncentračního tábora KL Auschwitz II - Birkenau památníkem připomínající celému světu odpornost nacistického režimu a utrpení miliónů lidí z celé Evropy. Památník je volně přístupný bez poplatků a je možné zakoupit tištěného průvodce v češtině. Auschwitz patřil k táborům s poměrně vysokým počtem uprchlých vězňů. Z ostatních nacistických koncentračních táborů před ním v počtu uprchlíků stojí pouze KL Buchenwald (1876 mužů a 91 žen, z toho však 831 osob až v roce 1945). Z KL Auschwitz se podle dostupných pramenů za dobu od založení po likvidaci tábora pokusilo o útěk celkem 802 osob (757 mužů a 45 žen). Z tohoto počtu bylo: 144 útěků úspěšných (a většině se také podařilo přežít válku) 327 útěků neúspěšných (chyceni během útěku nebo zatčeni po zdařilém útěku) 331 útěků o kterých nejsou žádné další informace Ke konci války bylo jasné, že postupující Rudá armáda během svého postupu osvobodí i oblast okolo Osvětimi, což přimělo nacisty jednat a pokusit se zahladit stopy zločinů. Před jejich odchodem byly krematoria a plynové komory vyhozeny do vzduchu. Obytné bloky byly i s lidmi uvnitř zapáleny [zdroj?] a podle celkového plánu měl být celý tábor srovnán se zemí. Díky rychlému postupu Rudé armády však nebyl celý záměr uskutečněn a tak byly vypáleny jen některé části tábora. 27. ledna 1945 byl tábor osvobozen vojáky Rudé armády (60. armáda 1. Ukrajinského frontu). V kmenovém táboře, Březince a Monowicích se osvobození dočkalo přibližně vězňů, dalších asi 500 se nacházelo v okolních pobočných táborech. Nacisté před osvobozením tábora odeslali přes lidí na nucené práce do Říše. Ve všech táborech KL Auschwitz-Birkenau zemřelo nejméně 1,1 miliónu osob, z nichž bylo: Židů ( nezaregistrovaných, zaregistrovaných) Poláků (asi nezaregistrovaných, zaregistrovaných) Cikánů (2 000 nezaregistrovaných, zaregistrovaných) sovětských válečných zajatců (3 000 nezaregistrovaných, zaregistrovaných) vězňů jiných národností (mj. Bělorusů, Rusů, Ukrajinců, Čechů, Slováků, Jugoslávců, Francouzů, Němců, Rakušanů atd.) 27. června 2007 Výbor pro světové dědictví UNESCO zasedající na Novém Zélandu rozhodl na základě žádosti Polska a Izraele o změně názvu na Auschwitz-Birkenau. Německý nacistický koncentrační a vyhlazovací tábor ( ). Původní název: Koncentrační tábor Osvětim- Březinka navrhli Poláci změnit poté, co se mnohokrát v zahraničním tisku a médiích objevilo spojení polský vyhlazovací tábor (Anglie, Francie, USA, Německo, Itálie, Bulharsko, Rusko, Kanada a další), které mohlo naznačovat, že za holocaust a zvěrstva v Osvětimi byli zodpovědní Poláci. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 7 (celkem 22)\n8  KRAKOV - (polsky Kraków, výslovnost ['krakuf] IPA, německy Krakau), je metropole Malopolského vojvodství v jižním Polsku, v historické zemi Malopolsku. V roce 2008 mělo obyvatel (druhé největší polské město podle počtu obyvatel)rozloha města činí 326,8 km². Krakov leží na řece Visle, v nejužším místě tzv. Krakovské brány, která spojuje Sandoměřskou kotlinu s kotlinou Osvětimskou. Podle legend pochází jméno města od jména knížete Kraka, který je v Polsku považován za Slovana. Velmi pravděpodobně však jména pochází od Keltů, kteří tuto oblast obývali, což je známo z archeologických nálezů a z římských pramenů. Tehdy by název zněl Carragh nebo obdobně. Možná je však i souvislost se jménem legendárního iberského (keltiberského) krále Crocco. V českých legendách se také vyskytuje postava knížete Kroka. Nejstarší část města se nachází na opevněném Wawelském návrší. Bylo to jedno z nejdůležitějších opevnění v kmenovém knížectví Vislanů. To ovládla za vlády knížete Svatopluka Velkomoravská říše. Pravděpodobně v roce 999 se Krakov stal součástí polského státu Boleslava Chrabrého. První zmínka o Krakově (a to jako o důležitém obchodním hradišti) pochází z roku 966. Od roku 1000 se v Krakově nacházelo biskupství. Roku 1038, za vlády Kazimíra I. Obnovitele, se Krakov stal polským hlavním městem. V období rozpadu státu na jednotlivé úděly (polsky rozbicie dzielnicowe) byl sídlem hlavního knížete (ksiąŝę senior) - principa. Za Tatarského vpádu v roce 1241 bylo město takřka úplně zničeno. Začala obnova Krakova a kníže Boleslav Nesmělý, jeho matka Grzymisława a manželka bl. Kunhuta dali 5. června 1257 městu lokátorská práva podle magdeburského práva. Tehdy také vzniklo charakteristické šachovnicové uspořádání města, kam byly zasazeny dochované dřívější prvky (ul. Grodzka, Mariánský kostel). Mezi Krakovem a Wawelem ještě existovala osada Okół, která byla nezávislou tvrzí do vzpoury fojta Alberta, kdy král Vladislav Lokýtek zbořil její zdi a začlenil ji ke Krakovu. Proto má také staré město protáhlý severo-jižní tvar a táhne se až k Hradu. V roce 1320 se ve wawelské katedrále konala korunovace Vladislava Lokietka na polského krále, čímž skončilo období rozpadu Polska na jednotlivé části. Až do roku 1734 byl Krakov místem korunovace polských králů. Ve 14. století vznikla na předměstí Krakova dvě další města: na jihu Kazimierz (1335) a na severu Kleparz (1366). Krakov se jako hlavní město jednoho z významných evropských států v 15. a 16. století rozvíjel v každém směru architektonickém, obchodním, řemeslnickém, kulturním, vědeckém. Hradní komplex na Wawelu byl přestavěn a rozšířen v renesančním slohu. V roce 1364 byla založena univerzita. Také byl zbudován Barbakan (obranná bašta, části se dodnes dochovaly). Novou tvář dostal Krakovský rynek. Za vlády Zikmunda II. Augusta (polovina 16. století) měl Krakov asi 30 tisíc obyvatel. Po polsko-litevské unii a vzniku Republiky dvou národů (Rzeczpospolita Obojga Narodów) se Krakov ocitl na okraji velkého státu, Sejmy a volby monarchů se konaly ve Varšavě, která ležela víceméně v polovině cesty mezi hlavními městy Koruny polské a Litvy. Definitivně král Zikmund III. Vasa v roce 1609 přenesl hlavní město Polska (bez formálního právního aktu) do Varšavy. Avšak katedrála na Wawelu zůstala i nadále korunovačním místem polských králů. Zároveň s úpadkem Rzeczpospolity začal také úpadek samotného města. Válečné ztráty silně poškodily jeho pozici a zbrzdily i rozvoj. Poprvé byl Krakov zničen cizími vojsky v roce 1655 během švédské potopy. V 18. století byl dobýván vojsky pruskými, švédskými, rakouskými a ruskými. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 8 (celkem 22)\n9 Po třetím dělení Polska obsadili Krakov Rakušané. V letech náležel do Varšavského knížectví jako hlavní město departamentu. V letech byl hlavním městem maličké, formálně nezávislé Krakovské republiky. Tehdy začala celková modernizace města, které stále tkvělo ve středověku. Byla zbourána většina městských hradeb, byl zasypán příkop a na jeho městě byly vybudovány rozsáhlé městské sady, obepínající staré jádro. Po krakovské revoluci v roce 1846 byl Krakov opět začleněn do Rakouska, jehož součástí zůstal až do roku V roce 1850 zničil velký požár téměř půl města. Po roce 1918 a rozpadu Rakousko-Uherska byl Krakov přičleněn k nově vzniklému Polsku. V letech byl hlavním městem tzv. Generálního gouvernementu. V roce 1951 bylo ke Krakovu připojeno socialistické město Nová Huť (Nowa Huta, založena v roce 1949 na území vesnic Mogiła, Płaszów a Krzesławice). Krakov je považován za hlavní město polské kultury. Žije v něm nositelka Nobelovy ceny za literaturu Wisława Szymborska a žil zde i držitel stejné ceny Czesław Miłosz. Je jedním z nejdůležitějších turistických, kulturních a historických center v Evropě. V porovnání s metropolí Varšavou Krakov navštěvuje mnohem více turistů (3-4 milióny). Kompaktní oblast starého města spolu s historickou zástavbou byla v roce 1978 zařazena na seznam světového kulturního dědictví OSN.  Kazimierz (jid. Kuzmir) - je jedna ze čtvrtí Krakova, která dnes administrativně spadá pod Městskou část I Stare Miasto. Od 14. do začátku 19. století byla samostatným městem ležícím na jih od Krakova, v jeho bezprostřední blízkosti. Po mnoho staletí se zde prolínali dvě významné kultury - židovská a křesťanská. Kazimierz je místem, kde se prolínají židovské a křesťanské tradice. Někdejší Kazimierz se dělil na část křesťanskou a židovskou. Židovská část zahrnovala současné ulice Miodowa, Starowiślna, Św. Wawrzyńca, Wąska, Józefa a Nowa, které byly oddělené parkánem a kamennou zdí, jež stála až do roku Na křižovatce ulic Jakuba a Józefa byla jedna ze tří vstupních bran. Centrem byla dnešní ulice Szeroka. Na ní a v sousedních uličkách vznikal hřbitov, četné židovské modlitebny a domy. Na ulici Szeroka se nachází pět synagog. Nejstarší z nich - Stará synagoga, byla během války zničena, později obnovena a dnes jsou v ní umístěny sbírky Historického muzea města Krakova. Jediná dnes činná synagoga je synagoga Remuh (na ulici Szeroka č. 40). U ní leží jeden z nejstarších evropských židovských hřbitovů, na němž byly židé pohřbíváni od poloviny 16. do poloviny 19. století. Avšak první a nejstarší židovský hřbitov se nacházel vedle již neexistujícího rybníku za městskými hradbami na severo-východní straně města, poblíž dnešní ulice Dajwor. V roce 1800 byl založen nový hřbitov na ulici Miodowa 55. Stará synagoga - je nejstarší zachovalá synagoga v Polsku. Byla postavena v 15. století v pozdně gotickém slohu a přestavěna mezi lety Dispozičně odpovídá tato budova už jen Staronové synagoze v Praze. Další synagogy této dispozice ve Wormsu a v Řezně se nedochovaly. V současnosti patří k Muzeu historie města Krakova. Postavena byla v letech 1860 až 1862, navrhl ji architekt Ignacy Hercok. V dobách druhé světové války, která byla k židům obzvláště krutá, sloužila jako sklad. Po osvobození země však začala opět fungovat tak, jak byla navržena. Modlitby se zde konaly pravidelně až do roku Mezi lety 1995 a 2000 prošla synagoga rekonstrukcí. I v dnešní době slouží věřícím, avšak již v nesrovnatelně menším rozsahu, než v časech předválečných. Popperova synagoga -, nazývaná také Malá synagoga se nachází ve čtvrti Kazimierz v Krakově, na ulici Szeroka 16. Synagogu založil v r bohatý židovský kupec a finančník Wolf Popper, jehož jméno bylo v obchodních kruzích ve střední Evropě dobře známé. Měl přezdívku čáp, protože měl ve zvyku stát na jedné noze, když přemýšlel. Díky Popperově štědrosti se synagoga mohla pochlubit nejbohatším vybavením interiéru mezi všemi krakovskými temply. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 9 (celkem 22)\n10 Jeji nákladné udržování připravilo následné dědice synagogy o značný majetek a přivedlo je až na pokraj bankrotu. Synagogu následně převzala krakovská židovská obec, která si s udržením její majestátnosti mnoho starostí nedělala. Poprvé je synagoga zmíněna daňovém soupisu z r Východní zeď byla původně součástí městského opevnění. V r byla synagoga přestavěna: byl dostaven přístavek, ve kterém byla umístěna ženská část, byla přestavěna střecha, schody a ochozy spojující ženské galerie v patře. Směrem do ulice Szeroka byla postavena třídílná brána vedoucí do synagogy. Během II. světové války fašisté dopustili značnou devastaci interiéru synagogy a nevratné poničení jejího cenného vybavení. Po válce byla synagoga ve velmi špatném stavu. Střecha se zřítila po zásahu bombou a zeď přiléhající k ulici Dajwór byla poškozena. Díky péči Kongregace mojžíšovského vyznání v Krakově byla synagoga rychle opravena. V pozdější době přebývali v prostorách někdejších ženských galerií po několik let židovští repatrianti z SSSR. V r Městská národní rada vydala příkaz k vystěhování kongregace, aby synagoga mohla být přeměněna na dům kultury pro hluchoněmé. Proti tomuto plánu se vehementně ohradila Kongregace mojžíšovského vyznání v čele s předsedou Maciejem Jakubowiczem, která nechtěla připustit přeměnu synagogy na zábavní podnik. Mezitím vedení Polského svazu hluchoněmých v Krakově dospělo k závěru, že synagoga není vhodná pro dům kultury a zřekla se nároku na ni. Protest kongregace z r byl největším protestem židovských organizací v poválečném Polsku. V letech proběhla generální oprava budovy, v jejímž rámci byl zazděn výklenek pro aron ha-kodeš, vchod z ulice Dajwór byl přestavěn na okno a byly rozebrány dřevěné ochozy a přístavby. Od dokončení oprav sídlí v synagoze se souhlasem Židovské náboženské obce v Krakově pobočka Staroměstského kulturního střediska mládeže. V r proběhla další oprava synagogy, během níž byla budova omítnuta a byla vyměněna okna za typ, který se podobá typu použitému v předválečné době. Od r se konají v synagoze během Festivalu židovské kultury v Krakově umělecké dílny Objevujeme Kazimierz, během nichž účastníci skrze umění, poznávají historii a kulturu Kazimierze bývalé židovské čtvrti Krakova. Zděná budova synagogy v barokním slohu se zdmi podepřenými mohutnými oporami byla postavena na pravoúhlém půdorysu. Interiér tvoří pravoúhlý sál hlavní modlitebny s valenou klenbou, do níž se vchází přes malou předsíň. Před vchodem do synagogy se nachází malé nádvoří uzavřené ažurovanou bránou. Nad bránou se nachází tabulka s nápisem v hebrejštině. Do dnešního dne se zachovalo původní umístění modlitebny a místností pro ženy v severní části, k nimž vedou zvenčí schody na severozápadním rohu budovy. Na stěnách a klenbě se dochovaly zbytky polychromie od Schoenkera, které jsou v současnosti zamalovány tenkou vrstvou bílé křídové barvy. Z původního vybavení se zachovala pouze dubová, basreliéfem zdobená a polychromovaná barokní dvířka od aron ha-kodeš z 18. století, která se v současnosti nacházejí ve sbírkách soukromého Muzea Isaaka a Edith Wolfsonových v Jeruzalémě. Jsou na nich postavy lva, orla, jelena a levharta, které symbolizují lidskou dovednost a sílu. Dveře jsou ověnčeny korunou Tóry a nápisem v hebrejštině.  Centrum Krakova: Rynek Główny - je hlavní náměstí polského města Krakov, ležící v části Stare Miasto. Jde o největší krakovské náměstí a současně největší středověké náměstí v Evropě. Náměstí vzniklo v 3. čtvrtině 13. století, kdy byl Krakov, zničený při tatarském nájezdu v roce 1241, znovu lokován na základě magdeburského městského práva Boleslavem Stydlivým (5. června 1257). Rynek byl vytyčen na základě charakteristického šachovnicového půdorysu fojty Gedkem, Jakubem z Nisy a Gedkovi, Dytmarem Wolkem. Strany náměstí nepatrně přesahovaly KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 10 (celkem 22)\n11 200 metrů, přičemž do jeho plochy byly zahrnuty pozůstatky bývalého osídlení (Mariánský kostel a kostel sv. Vojtěcha - to je důvodem, proč stojí "nakřivo" vůči okrajům náměstí). Rynek byl nejprve majetkem panovníka a teprve v roce 1358 se Kazimír III. Veliký zřekl práva na většinu objektů na náměstí a předal je městu. Název Rynek (Ring) byl poprvé zaznamenán v roce 1300, současný název je používán od roku Z každého boku náměstí vybíhají 3 rovnoběžné ulice. Výjimkou je ulice Grodská, která pravděpodobně existovala již před lokací náměstí. Čtyři ulice vybíhající z centra náměstí (Św. Jana, Sienna, Bracka, Szewska) dělily náměstí i střed města na 4 administrativní části (Sławkowski, Rzeźniczy, Grodzki a Garncarski). Rynek byl centrem obchodu a vznikaly zde krámy nejrůznějších řemeslníků a obchodníků. Od 2. poloviny 13. století začaly vznikat první budovy vystavěné z kamene - Sukiennice (obchody se suknem), Kramy Bogate (obchody s luxusním zbožím). Ve 14. století vznikly budovy tzv. Velké a Malé váhy. Sukiennice jsou jedinou z těchto budov, která se dochovala až do dnešních dní. Hlavní krakovské náměstí se stalo také magnetem pro šlechtu, bohaté měšťany a královské úředníky. Vlastnictví nemovitosti na Rynku bylo považováno za prestižní záležitost. Začaly zde proto vznikat četné domy a paláce (kamienica Margrabska, pałac Pod Krzysztofory, pałac Zbaraskich, Szara Kamienica, kamienica Hetmańska, kamienica Montelupich atd.) V 2. polovině 14. století bylo náměstí poprvé vydlážděno. V roce 1373 bylo vydáno nařízení o povinnosti vlastníků domů udržovat čistotu před svými nemovitostmi. Na počátku 16. století bylo sjednoceno dláždění náměstí (přibližně v dnešní výšce a asi o 2 metry výše než byl původní povrch Rynku v 13. století) a přízemní části domů začaly být využívány jako obchody, sklady nebo směnárny. Krakovské náměstí bylo v průběhu dějin místem mnoha slavností a historických událostí. Dne 10. dubna 1525 zde pruský kníže Albrecht Braniborský složil lenní hold polskému králi Zikmundovi I. Starému. V roce 1791 zde proběhla vojenská přísaha na ústavu 3. května. 24. března 1794 zde Tadeusz Kościuszko složil přísahu a vyhlásil tak protiruské povstání (později známé jako Kościuszkovo povstání). V roce 1882 byl v Krakově zahájen provoz úzkorozchodné koněspřežné tramvajové dráhy, jejíž trasa vedla přes Rynek. Tramvaje jezdily na krakovské náměstí až do roku 1952, kdy byl její provoz přenesen na nově vybudovanou trasu vedoucí kolem parku Planty. V roce 1940 bylo náměstí během nacistické okupace přejmenováno na Adolf-Hitler Platz. Po osvobození města dne 18. ledna 1945 byl náměstí vrácen jeho původní název. Rynek leží na někdejší Královské cestě, která vedla ze čtvrti Kleparz přes Floriánskou bránu, Rynek, ulici Grodskou k Královskému hradu na Wawelu. Barbakán - je brána městského opevnění a jedna z mála zachovaných částí někdejšího městského opevnění Krakova. Jde o nejsevernější část krakovského fortifikačního systému. Krakovský barbakán je gotická stavba kruhového tvaru o vnitřním průměru 24,40 m, tloušťka zdí je více než 3 m. Původně byl spojený s Floriánskou bránou a městským opevněním. Byl obehnán příkopem 24 m širokým a 3,5 m hlubokým. Barbakán byl postaven za vlády krále Jana Olbrachta v letech v obavě před valašskotureckým nájezdem, který Krakovu hrozil po porážce polských vojsk po bitvě u Koźmina. Na východní stěně je pamětní deska připomínající krakovského občana Marcina Oracewicze, který podle legendy zachránil město před Rusy tím, že při nedostatku munice nabil do své zbraně knoflík a zastřelil nepřátelského velitele Panina. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 11 (celkem 22)\n12 Dnes je barbakán součástí Historického muzea města Krakov. Je využíván pro nejrůznější výstavy a jiné akce (např. mistrovství Polska v šermu, vystoupení skupin historického šermu a tance) Floriánská brána - (pol. Brama Floriańska nebo Brama św. Floriana) je městská brána v Krakově a jedna z nejvýznamnějších gotických věží v Polsku. Je jednou z mála dochovaných částí bývalého středověkého opevnění města, jehož výstavbu inicioval v roce 1285 polský kníže Lešek Černý. Výška Floriánské brány po špičku věže činí 34,5 m. Místo nad branou bylo dříve ozdobeno orlem který byl v roce 1882 nahrazen orlem piastowským, kterého na základě projektu Jana Matejki zhotovil Zygmunt Langman. Na straně otočené k městu se nachází reliéf z 18. století zobrazující sv. Floriána. U portálu se dodnes dochovalo vodítko mříží. Přesné datum založení brány není známo, existovala však již v 1. polovině 14. století. Někdy v té době vznikl čtyrstěnný základ z hrubého kamene, na nějž byla v 15. století dostavěna horní cihlová část. V letech vznikla poblíž brány městská zbrojnice. V 16. století byly v bráně městské stáje. Barokní střecha Floriánské brány byla zhotovena v roce V roce 1694 proběhla celková rekonstrukce brány, při níž byla střecha zvýšena o 1 m. V letech byly na příkaz císaře Františka I. zasypány příkopy bývalého opevnění a rozebrány městské hradby společně s baštami a branami. Zachován byl pouze malý fragment hradeb kolem Floriánské brány. Dodnes se dochoval předsunutý Barbakán a tři středověké bašty: Baszta Ciesielska (Tesařská bašta), Baszta Stolarska (Stolařská bašta) a Baszta Pasamoników (Prýmkařská bašta). Přes Floriánskou bránou vedla krakovská Královská cesta - ze čtvrti Kleparz (položené na sever od brány) přes Stare Miasto na Wawel. Kostel sv. Vojtěcha - (polsky Kościół św. Wojciecha) v Krakově je jedním z nejstarších kostelů v Polsku. Nachází se v jiho-východním rohu největšího středověkého náměstí v Evropě - Krakovského rynku. Jeho základy jsou pravděpodobně nejstarší stavbou ve městě. Podle tradice na místě dnešního kostela konal kázání svatý Vojtěch. Na jeho památku zde byl postaven malý kamenný kostel. Archeologické průzkumy odhalily ve zdech kostela zbytky drobného románského kamenného zdivo a portálu z 11. nebo počátku 12. století. První dřevěný kostel na tomto místě však vznikl pravděpodobně už kolem roku První zmínka o kostelu pochází z roku V letech byl kostel přebudován v barokním stylu (přestavbu inicioval profesor a rektor Jagelonské univerzity Walenty Fontany). Tehdy byly kostelu zvýšeny stěny, loď byla přikryta barokní kopulí a byl vytvořen nový portál ze západní strany. V roce 1711 byla přistavěna zákristie, v roce 1726 dřevěná kaple sv. Jana Nepomuckého (v roce 1778 přebudována na zděnou, v roce 1781 změněn název a patronem kaple se stal Wincenty Kadłubek). Jelikož se úroveň náměstí od 13. do 17. století zvýšila, je současný vstup do kostela asi o 2 metry výše než původní. Pozice kostela narušuje symetričnost Krakovského rynku, protože jeho budova při lokaci náměstí v roce 1257 již stála. Kolem kostela procházela krakovská Královká cesta, jež vedla ze čtvrti Kleparz, přes Floriánskou bránu a náměstí až ke Královskému hradu na Wawelu. Radniční věž - (polsky WieŜa ratuszowa) je gotická věž z 14. století, která leží na Krakovském rynku. Je pozůstatkem někdejší radnice zbořené v roce Věž je vysoká 70 metrů. Radnice byla postavena na přelomu 13. a 14. století v gotickém slohu. První zmínka o radnici pochází z roku 1313, zmínka o věži z roku Součástí komplexu byla kromě radnice a věže také městská sýpka. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 12 (celkem 22)\n13 Radniční věž byla vybudována na čtvercovém půdorysu z kamenných bloků a cihel. Tři stěny byly ozdobeny kamenným obkladem dokončeným v roce 1444 (slepá kružba). Po dokončení těchto prací byla věž mnohem zdobnější než je tomu dnes, neboť se nedochovala kamenická výzdoba (poupata, kraby, sošky, baldachýny atd.). Důvodem, proč není severní stěna věže ozdobená, je ten, že z této strany stála až do poloviny 19. století budova radnice. Současný vchod do věže vedl tehdy z nádvoří. Na tomto portálu se zachovaly erby Rzeczypospolité a Krakova. Původně byla věž zakončená gotickou helmicí. Ta však dvakrát vyhořela, nejprve v roce 1556 a později v roce Následnou přestavbu provedl Piotr Beber. Věž byla tehdy zvýšena o 6 metrů a zakončena novou barokní helmicí. V roce 1702 již byla helmice opět ve špatném technickém stavu. Nová helmice, která již vydržela až do dnešních dní, byla postavena letech Radnice přiléhající k věži byla kvůli špatnému technickému stavu rozebrána v letech Poslední rekonstrukce proběhla v letech , při níž byly chybně zrekonstruovány arkýře v prvním patře. Před schody byly umístěny dva klasicistní kamenní lvi. Pod radnicí a částí dnešního náměstí se dochovaly rozlehlé sklepní prostory, které byly dříve využívány mj. i jako mučírna (dochované mučící nástroje jsou dnes k vidění v domu Jana Matejki na Floriánské ulici). Kostel svatého Ondřeje (pol. Kościół świętego Andrzeja) je kostel v Krakově. Patří mezi nejstarší budovy v Polsku, které se dochovali do dnešních dní. Podle polského kronikáře Jana Dugosze byl jedinou budovou ve městě, která přestála tatarský nájezd v roce Kostel se nachází v centru města, v Grodzké ulici. Vznikl v románském slohu (později byl však jeho interiér barokně přestavěn) v druhé polovině 11. století; jeho výstavba byla zahájena roku 1079 a skončila zhruba o dvacet let později, v roce Odolal mnoha útokům, například velkému mongolskému vpádu do Evropy v první polovině 13. století. Od roku 1320 patří kostel Řádu svaté Kláry. Kostel svatého Františka z Assisi - (polsky Kościół św. Franciszka z AsyŜu) je jedním z kostelů v polském Krakově. Ke kostelu patří i přilehlý františkánský klášter. Kostel s klášterem nechal založit polský kníže Boleslav V. Stydlivý, který je zde i pohřeben. Stavba kostela byla zahájena v roce 1237 (příchod františkánů, do Krakova je z Prahy přivedl Jindřich II. Pobožný). Dokončena byla pravděpodobně v roce 1269 (pohřbena zde byla blahoslavená Salomea - sestra Boleslava Stydlivého), nicméně práce na kostele pokračovali i nadále. 15. února 1385 byl v kostele pokřtěn litevský velkokníže a budoucí polský král Vladislav II. Jagello . V 15. století došlo k dalším gotickým úpravám a v 17. století k úpravám barokním. V roce 1850 byl kostel silně poškozen požárem. Kostel má tři kaple - kapli blahoslavené Salomei, kapli Utrpení Páně a kapli Bolestné Matky Boží. Nejzajímavější je kaple Utrpení Páně, v níž je umístěna socha Bolestného Krista a na stěnách visí obrazy zachycující utrpení Páně, které jsou dílem Józefa Mehoffera (mj. žák Jana Matejki). Je zde také hrob blahoslavené Anieli Salawové, beatifikované v roce 1991 papežem Janem Pavlem II. Dále je v kapli vystavená replika Turínského plátna V kapli blahoslavené Salomei se nacházejí ostatky této blahoslavené. V 2. polovině 17. století byl v kapli vybudován nový oltář z mramoru a alabastru se soškami mj. knížete Boleslava V. Stydlivého a jeho matky kněžny Grzymisławy a také s obrazem s vizemi blah. Salomei. Ve nice vedle oltáře je umístěna truhla s kostmi knížete Boleslava V. Stydlivého. V kapli Bolestné Matky Boží je umístěn obraz Bolestné Matky Boží obklopené anděli, kteří drží insignie utrpení Páně. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 13 (celkem 22)\n14 Interiér kostela je zařízen v neogotickém stylu. Zvláštní pozornost zasluhují polychromie a vitráže, které jsou dílem Stanisława Wyspiańského. Nejvýznamnější je vitráž nad hlavním vchodem, nazvaná "Bůh Otec - Staniž se", zobrazující Boha v okamžiku stvoření světa. V klášteře nějaký čas působil i svatý Maxmilián Kolbe. Jagellonská univerzita - (polsky Uniwersytet Jagielloński) se nachází v polském Krakově a řadí se mezi nejprestižnější univerzity ve střední Evropě.[zdroj?] Byla založena v roce 1364 a je tak druhou nejstarší univerzitou ve střední Evropě (po Univerzitě Karlově v Praze). Univerzita byla po většinu své historie známa pod jménem Krakovská Akademie, ale v 19. století byla přejmenována na Jagellonskou univerzitu podle dynastie polských králů. Univerzita byla založena na popud krále Kazimíra III. Velikého 12. května 1364 pod oficiálním názvem Studium Generale. Po pražské univerzitě se tak stala druhou vysokou školou ve střední Evropě. Krátce poté vznikly další středoevropské univerzity: Vídeň (1365), Pešť (1367) a Heidelberg (1386). Krakovská univerzita byla zformována podle vzoru nejstarší evropské univerzity v Bologni. Výuka byla zahájena až v roce 1367 na třech fakultách: fakulta svobodných umění (1 katedra) lékařská fakulta (2 katedry) právní fakulta (8 kateder, z toho 5 práva římského) K založení nejprestižnější fakulty - teologické nedal souhlas papež Urban V. (stejně tak se stalo i v případě univerzit ve Vídni, Pešti a Erfurtu). Sídlo univerzity bylo v té době pravděpodobně na Wawelu, v blízkosti samotného krále. Jeho náhlá smrt v roce 1370 a nezájem nástupce Ludvíka I. Uherského způsobily, že univerzitní aktivity byly postupně utlumeny. K obnovení činnosti došlo teprve za vlády Hedviky z Anjou a Vladislava II. Jagelly (asi kolem roku 1390). Bulou z roku 1397 udělil papež Bonifác IX. škole právo založit teologickou fakultu. V prvních letech pomohla univerzitě výrazně královna Hedvika, která jí ve své závěti zanechala veškerý svůj osobní majetek. Navíc dne 22. července 1400 věnoval král Vladislav univerzitním profesorům budovu Collegium Maius, která se stala hlavním sídlem k krakovského vysokého učení. Celé 15. a počátek 16. století bývá v dějinách univerzity označováno jako Zlatý věk. V té době došlo k jejímu největšímu rozvoji a stala se známou po celé Evropě. O významné pozici Krakovské Akademie v evropském měřítku svědčí mj. i fakt, že v letech pocházelo celých 44% studentů ze zahraničí. V roce 1402 také jako první v Evropě založila samostatnou katedru astronomie a matematiky. Mezi slavné absolventy této katedry patří např. Marcin Bylica z Olkuše, jež byl jedním ze zakladatelů první slovenské univerzity (známé pod názvem Academia Istropolitana, fungovala v letech 1465/1467- cca. 1491) a později také dvorním astrologem uherského krále Matyáše Korvína (v letech ), ale především jeden z nejvýznamnějších evropských astronomů Mikuláš Koperník (studoval zde v letech ) Významná byla také delegace členů Krakovské Akademie na kostnickém koncilu ( ). Pozdější rektor Paweł Włodkowic se zde zastával Jana Husa a vystoupil rovněž s traktátem o papežské a císařské moci (Tractatus de potestate papae et imperatoris respectu infidelium), v němž vystupoval proti šíření křesťanství mečem a obhajoval možnost mírového soužití křesťanů a pohanů. V první polovině 16. století se Krakovská Akademie postavila proti reformaci. Vědecké práce příslušníků jiných vyznání podléhaly cenzuře a zastánci reformace opouštěli univerzitu i město. Škola tak ztrácí většinu zahraničních studentů, kteří odcházejí jinam (zejm. Padova, Bologna). KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 14 (celkem 22)\n15 Zůstávají pouze Poláci a Litevci (VKL), mezi nimiž k nejslavnějším patří: Jan Kochanowski, Andrzej Frycz Modrzewski, Marcin Kromer nebo Mikołaj Rej. V 17. století se rozhodující vliv na univerzitě pokoušeli získat jezuité, podporovaní králem Zikmundem III. Jezuitská scholastika byla uplatňována na úkor moderních vyučovacích metod a škola tak zcela ztratila bývalou mezinárodní prestiž. V 18. století pomalu končí kritické období. Zavádí se systematická výuka němčiny a francouzštiny, polského práva, geografie a vojenského inženýrství. Další reformy pak přineslo v období osvícenství působení Huga Kołłątaje a organizace Komisja Edukacji Narodowej (osvícenská obdoba ministerstva školství). V té době byla založena univerzitní hvězdárna, botanická zahrada, vznikaly rovněž první laboratoře a fakultní nemocnice. Polština se stává hlavním vyučovacím jazykem. Krakovská Akademie se také aktivně účastnila v Kościuszkově povstání (1794). Vedení univerzity uvolnilo pro účely povstání téměř všechny své finanční zdroje. Po třetím dělení Polska v roce 1795 a vstupu rakouských vojsk do Krakova hrozilo univerzitě úplné zastavení činnosti. Teprve intervence některých profesorů ve Vídni umožnila škole další působení, i když dosti omezené. Situace se příliš nezměnila ani po porážce Rakouska ve válce s Francií v roce 1809, kdy se Krakov stal součástí Varšavského vévodství. Velkého významu nabyla univerzita v době tzv. Krakovské republiky v letech (1848). V tomto období měla velký vliv na státní politiku (mj. měla právo jmenovat 3 zástupce do parlamentu a 2 do senátu). V roce 1817 byl oficiální název univerzity změněn na Jagellonská univerzita. Po opětovném přičlenění Krakova k Rakousku v roce 1846 nastalo další období germanizace. Určité ulehčení přišlo teprve po roce 1861, kdy získala Halič v rámci Rakouského císařství autonomii, jež se ještě více rozšířila po vzniku Rakouska-Uherska v roce V 70. letech 19. století se opět stala hlavním vyučovacím jazykem polština. Od roku 1897 mohly na univerzitě studovat také ženy, nejprve pouze farmacii. V roce 1918 jim byla zpřístupněna jako poslední i fakulta právní. Po získání nezávislosti Polska v roce 1918 se začalo kromě krakovské Jagellonské univerzity a lvovské Univerzity Jana Kazimíra znovu vyučovat také na Varšavské univerzitě a Univerzitě Stefana Báthoryho ve Vilně. Nově vznikly také Katolická univerzita v Lublinu a Univerzita Adama Mickiewicze v Poznani. Pracovníci těchto nových vysokých škol pocházeli převážně z krakovské a lvovské univerzity. V letech byla vystavěna nová budova Jagellonské knihovny, jinak však růst školy zbrzdila hospodářská krize. Vzestup antisemitismu vyvrcholil ke konci 30. let, kdy bylo v akademickém roce 1937/1938 zavedeno omezení pro studenty židovského původu (univerzitu smělo navštěvovat maximálně 10% Židů). Wawel - je nízký vrch (výška 228 m n. m.) v Krakově na levém břehu Visly, na němž stojí Královský hrad a katedrála sv. Stanislava a Václava. Spolu s centrem města Krakova je zanesen na Seznamu světového dědictví UNESCO. Ve vrchu z jurského vápence se směrem k Visle nachází Smocza Jama (Dračí sluj): Podle legendy zdejšího nebezpečného draka lstí přemohl rytíř Krak, jehož jméno město nese dodnes. Lidé obývali wawelské jeskyně od starší doby kamenné a opevnění zde bylo již v raném středověku. V 9. století bylo území dnešního Krakova pravděpodobně po nějakou dobu podrobeno Velkomoravské říši, a z té doby pocházejí zbytky dřevěného kostela, které zde byly nalezeny. Z 10. století pocházejí základy dvou předrománských kostelů, asi nejstarších kamenných staveb na Wawelu. Roku 1000 zde vzniklo biskupství a poté byla vystavěna kamenná katedrála, tzv. Katedrála Boleslava I., z níž se dochovaly pouze základy. Roku 1038 byly nejstarší stavby na Wawelu těžce poškozeny povstáním pohanů a vpádem českého knížete Břetislava I., roku 1080 je zpustošil požár. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 15 (celkem 22)\n16 Kazimír I. Obnovitel kolem roku 1040 poprvé učinil z Krakova sídlo polských panovníků. Na Wawelu pak během středověku vznikla celá řada dalších sakrálních a světských staveb, ovšem dodnes již často zničených nebo přestavěných. Na konci 11. století vznikla v románském stylu druhá katedrála namísto zničené Boleslavovy, zvaná Hermanowska, z níž se dochovala věž a krypta. Byla zčásti zničena požárem na počátku 14. století. Vladislav I. Lokýtek ji roku 1320 nařídil strhnout a nahradit dnešní gotickou stavbou, jež byla vysvěcena roku Vladislavův nástupce Kazimír III. Veliký nechal na Wawelu vystavět gotický hrad, základ současného Královského hradu. Zlatý věk Wawelu nastal v době vlády Jagellonců. Královské sídlo bylo v letech důkladně přestavěno, hlavními architekty byli Italové Francisco z Florencie a Bartolommeo Berrecci, po jejich smrti pak Benedykt ze Sandoměře. Vznikly zde první příklady renesančního umění v Polsku. Obohaceny byly i umělecké poklady katedrály, roku 1520 byl pro ni ulit zvon Zikmund, nejznámější polský zvon, používaný jen při nejvýznamnějších příležitostech. Roku 1595 byl zámek poškozen požárem a obnoven, avšak již roku 1609 bylo polské královské sídlo přeneseno do Varšavy a hrad na Wawelu začal upadat. Byl několikrát poškozen vpády cizích vojsk a byl využíván již jen jako pevnost a opěrný bod. Katedrála na Wawelu si však nadále uchovala svůj význam nejdůležitějšího polského chrámu a i nadále v ní probíhaly korunovace a byli zde pohřbíváni členové panovnického rodu. Po zániku Polska r Krakov připadl Rakousku. Hrad se změnil ve vojenskou posádku a stavební úpravy zničily mnoho historicky a umělecky významných částí hradního komplexu. Polští vlastenci však Wawel nadále považovali za symbolicky mimořádně významný bod a v katedrále začali opět pochovávat významné Poláky počínaje maršálem Poniatowskim roku Roku 1905 František Josef I. nechal místní vojenskou posádku zrušit a byla provedena rekonstrukce hradu jako historické památky. V době meziválečného polského státu byl hrad povýšen na oficiální sídlo prezidenta republiky. Během nacistické okupace odtud Hans Frank řídil tzv. Generální gouvernement. Po druhé světové válce byl královský hrad změněn na muzeum. Katedrála sv. Stanislava a Václava si i nadále uchovává svou významnou roli v životě polské katolické církve a národa. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 16 (celkem 22)\n17 Katedrála na Wawelu - plným názvem Katedrální bazilika svatého Stanislava a svatého Václava, je arcidiecézní kostel na Wawelském pahorku v Krakově. Jde o polské svaté místo národního historického významu a je i polskou kulturní památkou. Má tisíciletou historii a jde o tradiční místo korunovací polských králů. Mnozí jsou tu i pohřbeni (19 z nich), jako i svatí (sv. Stanislav) nebo další významné osobnosti polského národa. 1. Zikmundova věž 2. Pokladnice 3. Kaple Czartoryských u základů Hodinové věže 4. Síň 5. Kaple Maciejowského 6. Kaple Lipských 7. Kaple Skotnických 8. Kaple Zebrzydowského 9. Zákrystie 10. Kaple Gamratova 11. Kaple Mariacka 12. Kaple Tomického 13. Kaple Załuského 14. Kaple Jana Olbrachta 15. Kaple Zadzika 16. Kaple Konarského 17. Kaple Zigmundova 18. Kaple Wazů 19. Kaple Szafrańců u základů Wikaryjské věže 20. Kaple Potockých 21. Kaple Svatého kříže 22. Kaple Svaté trojice 23. Zpovědnice sv. Stanislava 24. Hlavní oltář Hrobky - Polští králové: Vladislav I. Lokýtek Kazimír III. Veliký Hedvika z Anjou Vladislav II. Jagellonský Kazimír IV. Jagellonský Jan I. Olbracht Zikmund I. Starý Zikmund II. August Štěpán Báthory Anna Jagellonská Zikmund III. Vasa Vladislav IV. Vasa Jan II. Kazimír Vasa Michał Korybut Wiśniowiecki Jan III. Sobieski August II. Silný Polští svatí Stanisław I. ze Szczepanowa Hedvika z Anjou KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 17 (celkem 22)\n18 Další osobnosti Adam Stefan Sapieha Tadeusz Kościuszko Józef Piłsudski Władysław Sikorski Józef Poniatowski Adam Mickiewicz Juliusz Słowacki Cyprian Kamil Norwid (zem z jeho hrobu ve Francii)  Krakovské ghetto - ghetto vytvořené nacisty v Krakově pro obyvatele židovského původu. Patřilo mezi jedno z pěti největších, které Němci Generálním gouvernementu během 2. světové války založili. Založeno bylo na základě nařízení gubernátora krakovské oblasti Otta Wachtera ze dne 3. března Podle tohoto nařízení mělo být ghetto otevřeno 21. března. Ghetto vzniklo ve čtvrti Podgórze, v níž do té doby žilo asi osob. Mělo rozlohu 20 ha a zahrnovalo 15 ulic (nebo jejich částí). Asi 320 domů (s 3167 pokoji) bylo ohraničeno plotem z ostnatého drátu. V dubnu 1941 byla zahájena výstavba vysoké zdi v podobě židovských náhrobků (macev). Do ghetta vedly 4 brány, které byly v těchto místech: Plac Zgody (dnes Plac Bohaterów Getta) ulice Lwowská ulice Limanowského Rynek Podgórski Všechna okna, která vedla na "árijskou" stranu města byla zazděna nebo zamřížována. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 18 (celkem 22)\n19 Do ghetta bylo přestěhováno obrovské množství lidí - tam, kde dříve žilo asi 3 tisíce osob, jich bylo naměstnáno 16 tisíc. Pro jednu osobu tak zůstávál prostor pouhé 2 m². Od 15. října 1941 bylo ghetto oficiálně uzavřeno. Projít na árijskou stranu města bylo možné pouze se speciální propustkou. Za nepovolené opuštění ghetta hrozil trest smrti. Ghettem vedly dvě tramvajové linky, avšak pouze jím projížděly. V ghettu nebyly žádné zastávky. Od 30. května 1942 začalo systematické vyvážení osob do koncentračních táborů. V následujících měsících byly vyvezeny tisíce osob. 27. října 1942 bylo 5 tisíc osob (včetně nemocných a dětí ze sirotčince) odvezeno do vyhlazovacího tábora v BełŜci. O den později bylo dalších 6 tisíc osob odvezeno nebo odvedeno do koncentračního tábora v Płaszowě. Ke konci roku 1942 bylo ghetto rozděleno na dvě části - část A - určenou pro osoby schopné práce a část B - pro děti, nemocné a staré. Mezi oběma částmi se dalo pohybovat pouze na propustku, kterou bylo velmi obtížné získat. V březnu 1943 byly osoby z části A na příkaz velitele koncentračního tábora v Płaszowě Amona Götha převedeni do jeho tábora. Ke konečné likvidace ghetta došlo března Operaci řídil SS-Sturmbannführer Willi Haase. Asi 8 tisíc Židů, kteří byli uznáni jako práceschopní, bylo převedeno do tábora v Płaszowě. Přibližně 2 tisíce osob bylo zabito Němci přímo při likvidaci ghetta, zbytek byl transportován do KL Auschwitz - Birkenau. Krátce před zahájením druhé světové války žilo v Krakově asi 64 tisíc osob židovského původu. Konce války se dožilo necelých tisíc z nich.  Koncentrační tábor Płaszów - byl nacistický koncentrační tábor, který fungoval od podzimu 1942 jako pracovní tábor (něm. Zwangsarbeitslager Plaszow bei Krakau des SS und Polizeiführers im Distrikt Krakau) a v období od 11. ledna 1944 do 15. ledna 1945 jako koncentrační tábor (něm. Konzentrationslager in Plaszow bei Krakau). Byl jedním ze tří "židovských pracovních táborů" (něm. Judenarbeitslager) založených v okolí Krakova s označením Julag I (Julag II byl vytvořen ve čtvrti Prokocim a Julag III ve čtvrti BieŜanów). Byl vystavěn na jižním předměstí Krakova na území obcí Płaszów, Podgórze a Wola Duchacka (dnes všechny součástí Krakova). Výstavba začala na podzim 1942 na území dvou židovských hřbitovů z let 1887 a 1932, které se nacházely u ulic Abrahama (nový hřbitov) a Jeruzalémské (starý hřbitov) - náhrobky z těchto dvou hřbitovů byly později použity k vydláždění cest v táboře. Zpočátku měl tábor rozlohu přibližně 5 ha, později se rozrostl až na 80 ha. Položen byl v blízkosti vlakového nádraží Kraków-Płaszów, což umožňovalo dobré napojení na mezinárodní železniční síť (zejména na trať do podkarpatské oblasti, trať do Osvětimi i na tratě vedoucí z Maďarska). Zpočátku měl Płaszów fungovat pouze jako sběrný tábor (Stammellager), v němž měli být shromažďováni Židé před deportací na východ. Ke konci roku 1942 však byla v souvislosti se změnami nacistických plánů, které počítali s co největším využitím židovské pracovní síly, zahájena intenzívnější výstavba pracovního tábora (Zwangsarbeitslager). Velitelem tábora se v té době stal SS-Oberscharführer Müller, který za účelem rychlejší výstavby zřídil v krakovském ghettu speciální oddíl (tzv. Barrackenbau), který byl každý den vysílán do Płaszowa a pracoval tam na výstavbě tábora. Tábor byl obehnán dvěma ploty z ostnatého drátu, mezi nimiž byl hluboký příkop naplněný vodou. V několikasetmetrových odstupech byly rozmístněny strážní věže (celkem 13) vybavené reflektory a kulomety. Na území tábora se nacházelo 9 rybníků a 2 kamenolomy. V vezeňské části tábora (Schutzhaftlager) byly baráky pro vězně, sprchy, kuchyň a místo pro konání apelů. KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 19 (celkem 22)\n20 Oddělen od této části byl tzv. Wachblock(ve východní části tábora), v němž byly kanceláře a kasárna SS, vila velitele tábora, sklady, nemocnice SS. Celkem měl tábor kolem 180 baráků. Vstupní brána do tábora vedla od ulice Jeruzalémské v severovýchodní části tábora. Hned u ní byla strážnice, budova velitelství a dům s telefonní centrálou (před jejím zřízením zde bydlel Amon Göth, než se přestěhoval do vily asi o 300 m jižněji). V zimě na přelomu let byla do tábora prodloužena železniční trať. Končila kousek za vstupní bránou, přímo před budovou velitelství. V tomto období byla zahájena také výstavba plynových komor a krematorií, které však nebyly nikdy dokončeny. Od léta 1943 se Płaszów stal pobočným táborem KL Lublin-Majdanek a od dubna 1944 se stal samostatným koncentračním táborem. V prvním období existence tábora do něj byli přiváděni převážně obyvatelé blízkých ghett (Poláci židovského původu). V únoru 1943 bylo v Płaszowie asi vězňů, po likvidaci krakovského ghetta v březnu téhož roku, se jejich stav zvýšil na V době svého největšího rozmachu měl tábor kapacitu pro přibližně vězňů. V červenci 1943 vznikl samostatný tábor pro Poláky, kteří byli pochytáni během razií nebo sem byli přemístěni ze zrušených pracovních táborů. Zpočátku jich v táboře bylo kolem 1 000, v pozdější době až Když se v roce 1944 stal Płaszów samostatným koncentračním táborem, zvýšila podstatným způsobe i migrace jeho vězňů. Začaly přicházet transporty z likvidovaných ghett a menších pracovních táborů. Z Płaszowa naopak byly vypravovány transporty do jiných koncentračních táborů. V září 1944 již byl počet vězňů v Płaszowě pouze kolem a ke konci roku pobývala v táboře už pouze skupina asi 600 osob, jejichž hlavním úkolem bylo zahladit stopy po existenci tábora - rozebírali baráky a různá táborová zařízení, vykopávali těla z masových hrobů a pálili je. Odhaduje se, že táborem v Płaszowě prošlo asi lidí, převážně z Polska, ale také z Rumunska, Maďarska, Slovenska a z okupovaných území SSSR. Asi z nich se nedožilo konce války.  Fabrika Oskara Schindlera v ul. Lipowa 4. v lednu r.1937 byla založena Pierwsza Małopolska Fabryka Naczyń Emaliowanych i Wyrobów Blaszanych "Rekord" Sp. z o.o., založená Izraelem Kohnem, Wolfem Luzernem Glajtmanem a Michałem Gutmanem. V červnu r.1939 r. společnost upadla v krach. Po okupaci se firma stala německým úřadem a v listopadu r.1939 r. ji převzal Oskar Schindler, 30-letý moravský Němec. Schindler se narodil ve Svitavách v německé rodině pojišťovacího agenta Hanse Schindlera a jeho manželky Franzisky, rozené Luserové. Po ukončení školní docházky pracoval převážně jako cestující obchodní zástupce různých firem, občas se pokoušel podnikat. Dne 6. března 1928 se oženil s Emilií Pelzlovou. Manželství zůstalo bezdětné, ale Schindler měl údajně ve Svitavách dvě nemanželské děti. Kvůli Velké hospodářské krizi v 30. letech 20. století firma, pro kterou pracoval, zkrachovala a Schindler musel několikrát změnit zaměstnání. V roce 1935 vstoupil do Henleinovy SdP. Ač byl československým občanem, začal Schindler za peníze pracovat pro německou rozvědku Abwehr. V červenci 1938 byl odhalen a zatčen, ale zanedlouho byla přijata Mnichovská dohoda a Schindler byl jakožto politický vězeň propuštěn. Po okupaci Československa vstoupil do NSDAP. Schindler byl údajně povrchní člověk a oportunistický obchodník. Po německé invazi do Polska byl mezi prvními, kteří se snažili kořistit z okupované země. Schindler se stal arizátorem krakovské továrny na smaltované výrobky, zkonfiskované židovským majitelům, kterou pojmenoval Deutsche ewaren-Fabrik. DEFA vyráběla vojenské jídelny, pojistky pro dělostřelecké granáty a bomby a smaltované nádobí - hlavně pro armádu, a pravděpodobně i "černý trh". V jeho továrně pracovalo okolo 1000 dělníků, z toho asi polovina byli Židé z KČT SLOVAN PARDUBICE Strana 20 (celkem 22)\nCeník poznávacího zájezdu 2010 Termíny: 27.3.2010 22.5.2010 23.10.2010 24.4.2010 11.9.2010 6.11.2010 Cena: 599,- Kč Cena zahrnuje: dopravu autokarem (WC, klimatizace, bar), služby česky mluvícího průvodce,


Dřina v bitvě přišla vniveč. A ještě byli za zrádce - Kladenský deník\nDřina v bitvě přišla vniveč. A ještě byli za zrádce\nKladno – Dřeli, vedli, útočili dál. Přesto těsně 2:3 prohráli. Hokejisté Kladna ale zanechali v Plzni dojem, že pokud budou pokračovat takovým stylem, jaký nasadili pod novými trenéry Tatíčkem a Kopeckým, může úspěch přijít.\nPrvní gól v síti Lukáše Cikánka. Dal ho John SlaneyFoto: Vlastimil Leška\nOčekávanou posilu z Chomutova Dudu Západočeši nenasadili, zato ale zvolili do branky po desetizápasové odmlce Salfického a hlavně – po artroskopickém zákroku se velmi rychle uzdravil vůdce Straka.\nPrávě jeho práce s Kovářem zakončená Kanaďanem Slaneyem zařídila Plzni přetavení úvodní náporu ve vedoucí gól, jenže ve zbytku třetiny Kladeňáci skóre otočili. Parádní zakončení rychlou kličkou předvedl u tyčky číhající Kalla a po něm pláchl Látal a bekhendem předvedl, že se mu letos proti Plzni daří.\nve druhé třetině hosté neochabovali v tlaku, byli lepší, přestříleli domácí 15:8, přesto trohle dějství, které o osudu zápasu rozhodlo, prohráli 0:2.\nVe vlastní přesilovce předvedl Cikánek nepovedenou rozehrávku a jeho spoluhráči nechali volného Kováře – 2:2. Lammers pak ukázal, jak využít početní převahu a jeho dorážka rozhodla.\nV závěrečném dějství se hosté moc a moc snažili, jenže největší šance spálila Plzeň v podobě trestného střílení Straky (po faulu Růžičky špatně zvládl kličku) a nájezdu Dvořáka (ten čapl bravurně Cikánek).\nMarian Jelínek (Plzeň): Střetly se sice dva potrestané celky, ale Kladnu kauza pomohla a nás výrazně poškodila. Tak byl nastaveno předzápasové rozpoložení obou soupeřů. V zápase jsme také víc než s Kladnem bojovali sami se sebou. Abychom ustáli pochopitelné emoce a dokázali je dát do hry. Nakonec jsme to zvládli, i když jsme v třetí části mohli výhru potvrdit daleko dřív. Měli jsme pět jasných šancí, penaltu. Získané tři body jsou ale o to cennější, protože pro nás začíná nová sezona. Rozhodně nic nebalíme a chceme se o místo v předkole play off ještě poprat. Brečení nám nepomůže. Nesmíme ale koukat příliš dopředu, ale skutečně se soustředit vždy na další zápas. Bojujeme o vlastní hrdost, ale i pro diváky a klubové sponzory.\nJiří Kopecký (Kladno): Odebrání bodů nám nahrálo, dovolilo dostat se z poslední příčky, ale nějakou zvláštní radost z toho nemáme. Bojovat se bude dál na ledě, i když teď se můžeme soustředit víc na Plzeň a Mladou Boleslav. Dnes nám to ale nevyšlo, protože Plzeňští dokázali uplatnit svou kvalitu v přesilových hrách.\nHC Plzeň 1929 - HC Vagnerplast Kladno 3:2 (1:2, 2:0, 0:0). Branky a nahrávky: 3. Slaney (Vlasák, Jan Kovář), 25. Jan Kovář, 38. Lammers (Johnson, Straka) - 13. Kalla (Toman), 16. Látal (L. Procházka). Rozhodčí: A. Jeřábek, Mikula - Jílek, Jindra. Vyloučení: 4:4. Využití: 2:0. V oslabení: 1:0. Diváci: 4771.\nPlzeň: Salfický - J. Jeřábek, Jiří Hanzlík, Slaney, Modrý, Benák, Dresler, St. Pierre - Vostřák, Jan Kovář, Vlasák - Lammers, Straka, Johnson - J. Heřman, M. Heřman, Dvořák - Stránský, Obdržálek, Lev. Trenéři: M. Jelínek, Razým a Pejchar.\nKladno: Cikánek - Kameš, J. Drtina, Mrázek, Toman, L. Procházka, Piskáček, D. Růžička - Bicek, Patera, Kuchler - S. Treille, Kalla, Bílek - M. Látal, Stieler, Bělohlav - Eberle, Knotek, Kotrla. Trenéři: Tatíček a Kopecký.\nZrádci z Kladna, to jste vy!\nPlzeň - Plzeňský kapitán Martin Straka požádal před utkáním Plzeň - Kladno prostřednictvím hlasatele fanoušky o povzbuzování v duchu fair play. Z jeho prohlášení bylo znát, že majitel týmu s indiánem na hrudi neztrácí naději na zvrat v celé kauze. "To rozhodnutí není žádný osobní útok vůči našemu klubu. Obě strany mají na problém pouze odlišné právnické názory. My se proti odečtu bodů budeme bránit všemi zákonnými prostředky. Jedeme dál - náš cíl zůstává stejný," řekl Straka, který je i generálním manažerem Plzně.\nFanoušci, známí podle Plzně jako nejlepší, ale podle ostatních nejhorší v lize,poslechli kapitána týmu pouze částečně. Kromě povzbuzování svého týmu se z proslulého kotle ozvalo i několik hanlivých pokřiků směrem k extraligovému řediteli Šulcovi. Kladno podle názoru fanoušků verdikt přijalo s povděkem, proto hostující hráče příznivci Indiánů považují za odpadlíky, což jim dali pocítit. "Zrádci z Kladna, to jste vy," častovali během utkání několikrát soupeře. (čtk, rm)\nJalovec byl vysoký pětkrát, zato Rytíři se krčili u ledu Vsetín - Velmi špatný výkon podali hokejisté Kladna v 16. kole WSM ligy na…\nNa Trutnov se Švihálkem Kladno – První čtvrtinu základní části II. ligy zakončí hokejisté Řisut v…\nS fanoušky i proti Skrbkovi. Duel Kladna na Lapači slibuje atraktivitu Kladno – Po deseti letech se představí hokejisté Kladna na půdě Vsetína.…\nNaděje pro kladenský hokej, Václav Veber. Atmosféru z Lapače si nepamatuje Kladno – Vypálil na bránu frýdecko-místeckého brankáře Danečka ostrou ránu…\nSkrbka Kladno oslovilo, vybral si Vsetín Kladno – Hokejový obránce Pavel Skrbek skončil předčasně angažmá ve Znojmě…\nVelvary nedaly doma Kladnu naději\n276 025,- Kč


Bali Jade Villa - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Bali\nJalan. Karang Sari No. 5, Sanur, Bali, Indonésie - Zobrazit na mapě\nMáte dotaz pro Bali Jade Villa?\nBali Jade Villa – podrobnější informace\nUmístěný v Sanur, Bali Jade Villa je ideálním místem pro pocítění města Bali a jeho okolí. Nacházející se pouze 0.2 km od centra města, hosté mají dobrou polohu pro užívání si městských atrakcí a aktivit. S hlavními městskými atrakcemi, jako je Hardys Sanur Shopping Square, Francouzský konzulát, Maďarský konzulát v těsné blízkosti, budou návštěvníci spokojeni s jeho umístěním.\nBali Jade Villa nabízí dokonalý servis a všechno základní vybavení s cílem posílit cestovatele. Hotel nabízí přístup k široké škále služeb, včetně Wi-Fi na veřejných místech, parkování vozidel zaměstnancem, parkoviště, pokojová služba, přeprava do hotelu / na letiště.\nHotel provozuje 12 skvěle vybavených pokojů, mnoho z nich včetně televize s plochou obrazovkou, soukromý bazén, nekuřácké pokoje, klimatizace, stůl. V hotelu je k dispozici kompletní seznam rekreačních zařízení, včetně golfové hřiště (v dosahu 3 km), venkovní bazén, lázně, masáž, zahrada. Ať je důvod vaší návštěvy jakýkoliv, hotel Bali Jade Villa je skvělou volbou pro váš pobyt ve městě Bali.


Po čtvrtfinále fotbalového poháru šilhá dalších šest týmů — Fotbal — ČT sport — Česká televize\nPo čtvrtfinále fotbalového poháru šilhá dalších šest týmů\n29. 10. 2013 04:37, autor: ČT sport\nPraha – O čtvrtfinále Poháru České pošty se v odvetách osmifinálových zápasů utká šest týmů. Pouze Dukla Praha však má po prvním utkání s Příbramí k postupu skutečně nakročeno, doma totiž vyhrála 4:0. Mnohem méně jednoznačné byly výsledky dalších prvoligových týmů Slavie a Jablonce, jejichž poražení soupeři tak mají stále vážnou šanci na postup.\nSlavia na půdě druholigového soupeře nevyhrála, z Varnsdorfu přivezla bezbrankovou remízu. Červenobílým před odvetou pomohla páteční ligová výhra 1:0 nad Bohemians 1905, první vítězství pod novým trenérem Miroslavem Koubkem posunulo tým mimo sestupové příčky.\nPastrňák se blýskl čtyřmi body a dotáhl se na čelo střelců. Dařilo se i Hertlovi s Krejčím vydáno před 28 minutami Jízda Davida Pastrňáka v NHL pokračuje. Český útočník se blýskl dalším skvělým výkonem proti Ottawě, v němž čtyřmi body pomohl k výhře 4:1. Dvakrát se přitom zapsal mezi ...


Lešanské jesličky - František Hrubín — Kniha.cz\nÚvod Knihy Učebnice, odborná literatura Společenské, humanitní vědy Filozofie Lešanské jesličky\nFrantišek Hrubín (1910–1971) je bezesporu nejvýznamnějším básníkem pro děti 20. století. Narodil se jako nejstarší ze tří dětí a poté co jeho otec narukoval do první světové války, přestěhovala se jeho matka s dětmi k otci... Více\nFrantišek Hrubín (1910–1971) je bezesporu nejvýznamnějším básníkem pro děti 20. století. Narodil se jako nejstarší ze tří dětí a poté co jeho otec narukoval do první světové války, přestěhovala se jeho matka s dětmi k otci do rodných Lešan. Tam chodil Hrubín do obecné školy, prožil šťastné dětství a okolní krajina se stala jeho celoživotní inspirací. Vánoční balada Lešanské jesličky o věčné povinnosti ochrany nového života, vystaveného ohrožení, je připomínkou Hrubínovy jímavé lyriky a krásy jazyka, jež tvoří neodmyslitelnou součást pokladnice české literatury. Z jeho dalšího díla připomeňme alespoň Romance pro křídlovku, Nesmírný krásný život, Srpnová neděle.


Třeštiková: Rok společného tancování je jako pět let manželství - Nymburský deník\nTřeštiková: Rok společného tancování je jako pět let manželství\nPODĚBRADY - Andrea Třeštiková tvoří taneční pár s Martinem Houškou už tři a půl roku. Sama tančí standardní tance už deset let. S Martinem dosáhli na březnovém Mistrovství České republiky v tanečním sportu na svůj životní úspěch. „Skončili jsme nakonec pátí. Tančili ve finálové šestce například walz, tango, valčík nebo slow foxtrot. Měla jsem při tanci nádherný pocit“ svěřila se Třeštiková.\nTaneční pár Třeštíková - Houška. | Foto: František Třeštik\nAndrea s Martinem mají vytancovanou mezinárodní třídu M, mohou se tedy účastnit i mistrovství světa. „Nedávno jsme soutěžili v Berlíně, pozvání reprezentovat zemi jsme přijali i do Sant Peterburgu,“ vyjmenuje tanečnice.\nAndrea tančí za Spartu Praha pod trenérskou taktovkou manželů Gebertových a také trénují s italským prestižním párem, Simonou a Fabiem Selmi. V loňském roce dokonce s Martinem vytancovali první místo v Taneční lize. „Hodnotí se 12 soutěží v průběhu celého roku a sečtou se body z nich,“ vysvětlila Třeštiková.\nDo klasických tanečních normálně chodila, ale jistější taneční krok před kamarádkami z gymplu měla.\nZnáte to rčení o protancovaných střevících? Andrea do puntíku. „Už jsem odrovnala přes sto párů lodiček, vlastně na každou soutěž musíte mít nové. Příprava na vystoupení je pečlivá. Jen dvě a půl hodiny se třeba češu,“ překvapila tanečnice, která uvažuje o profesionální dráze.\nTancování nadoraz vyžaduje denně tříhodinový trénink s partnerem, který bývá často i partnerem životním. „Naštěstí jsem na škole osvobozená z tělocviku. S Martinem máme čistě sportovní vztah. Znám ho jak svý lodičky. Říká se, že rok společného tancování je jako pět let manželství. Můžu to potvrdit,“ směje se dnes studentka Vysoké školy chemicko–technologické.


Díky kolejím a háku se dá ale také velice dobře bojovat a nemluvím teď o střílení za jízdy, ale o skákání z kolejí na protivníky, díky čemuž je z provozu můžete vyřadit okamžitě a tím si ušetřit poměrně dost energie a efektivně tak započít nadcházející souboj.\nLokace, na nichž se odehrávají mohutné souboje, jsou v BioShock Infinite (až na malé výjimky) poměrně rozlehlé. Často jim dominují pódia a jiné vyvýšeniny, z kterých na vás útočí nejsilnější nepřátelé. Tempo soubojů je tedy předem dané, ovšem tento nedostatek můžete kompenzovat možností zhmotňování věcí a úderných jednotek z jiného vesmíru, kterou disponuje Elizabeth.\nJakmile se otočíte k některému z těchto objektů, stačí podržet příslušné tlačítko a tato věc vám bude k ruce a jednotka začne bojovat po vašem boku. Tím se dopracujete alespoň k částečnému plánování a taktizování, které zde ale není zase tak důležité.\nDůležitější je, že BioShock Infinite perfektně funguje jako celek. Studio Irrational Games odvedlo senzační práci. Podařilo se mu vytvořit téměř bezchybnou hru, která má hutnou atmosféru, skvěle se hraje a zůstane v naší paměti ještě dlouho po jejím dohrání. Škoda jen, že rozlousknutí příběhu trvá jen něco kolem 14 hodin. Přídavek, prosím!\nTagy: bioshock infinite recenze hra fps názor hodnocení zkušenosti\nBioshock: Infinite - Dammster 17.4.2013 14:27:31 227\nMusím mít pár výhrad. Ano, hra jako takové celkově není špatné. Design art je vynikající a zanechá to spoustu příjemných vzpomínek, stejně jako příběh.\nAle souboje opravdu nejsou ideální, především, když to člověk porovná například s prvním Bioshockem. Upgrady zbraní byly mnohem zajímavější, nebyli jsme omezení jen na dvě zbraně, nebyl tam štít, který je i upgradovaný stejně k ničemu, protože prakticky nic nevydrží. Nemuseli jsme žrát tunu sladkostí a chipsů abychom obnovili trochu toho zdraví. Měli jsme hackování různých botů, kteří nám pomáhali v boji. Boj s Lady Comstock je opravdu otravný především na hard, navíc se opakuje ne dvakrát ale hned třikrát. To samé handyman - setkání s ním není příjemné, je neskutečně otravný v tom smyslu, že znehybnit - střílet do malinkatého srdce, které stejně nezpůsobí příliš velký damage. Naopak s Patriotem je příjemný boj, protože tam člověk musí uvažovat víc takticky. Jinak koleje jsou dobrý nápad, ale už v této mini recenzi není zmíněno, že jsou použity opravdu na malém počtu míst, navíc zmíněný takedown jednou ranou funguje jen na ty nejslabší protivníky.\nCelkově ano, mám na tu hru úžasné vzpomínky, ale také ty méně příjemné, mezi které patří právě souboje. Hra je dobrá, ale nesmí se vynechávat důležité věci, které ji trochu kazí a které se musí zmiňovat, aby se jim vývojáři příště vyhnuli.\nNo - Varimathras 17.4.2013 14:52:36 2519\nJak je vidět opět se potvrzuje pravidlo - sto lidí, sto chutí. Mě se grafika hry nezdála uchvátná, ale spíš mi to připomínalo přeplácaný omalovánky. Od půlky dál už jsem se musel nutit abych to dohrál, strašná nuda, opakující se lokace, dlouhý chození bez akce. Obtížnost rozhodně není tuhá i na nejtěžší jsem se zasekl na chvíli jen u víly Amálky na hřbitově. Použití jen dvou zbraní je taky hodně omezující, člověk má pak strach vyměnit fungující kombinaci (většinou samopal + puška nebo odstřelovačka) za něco dalšího. hru jsem dohrál odinstaloval, prodal a už ji nechci vidět.\nMno - Tudva 17.4.2013 15:14:34 151\nHezka a po pribehove strance dobra hra. Ale jako FPS stoji za CENZURA. To bioshock 1 a 2 byli mnohem lepsi.\nPo prvnich 2 hodinach jsem zacal nenavidet jakykoliv boj (to se u predchozich nestalo) a sel jsem jen po pribehu.\ndocela zklamání - kalam 17.4.2013 15:35:32 113\nTak přidám svůj názor do diskuze... hra mě docela zklamala. Ze začátku ukáže hra všechna esa, jenže postupem času jí silně dochází dech. Střílení je nudné, vigory těžce nevyužity narozdíl od plazmidů, jenom jeden boss fight a to ještě pekelně nudný, ztráta hororové atmosféry, ztráta atmosféry vůbec oproti rapture, hlavní přednosti Columbie člověk uvidí hned na startu a postupem jsou lokace poměrně nezajímavé a často se i opakují.Kolejnice je k ničemu navíc do dává hře odstín frašky. Plusy- poměrně zajimavá grafika, docela fajn příběh, s parťákem je to vždycky zajímavější. A ještě jedna výtka na konec-- hra je kompletně nailanovaná čili ani závěr mi nebyl pochuti(proč mě hra nepovolila stát se prorokem?)\nframedropy - Jarri 17.4.2013 17:45:20 49\nsamozrejme ziadna zmienka o framedropoch pri vstupovani do novych lokacii, co je kazdu chvilu. ved ta hra je totalne zabugovana. nechapem jak to tak niekto mohol hrat.\nRE: framedropy - drkill000 18.4.2013 08:13:19 12\naha tak sem to dával za vinu grafárně a ono je to hrou\ncestina - vasava 17.4.2013 18:41:16 10\nna cestine sa pracuje, sledujte http://www.xzone.cz/forum.php3?predmet=2718&druh=hra a http://www.bioshock.cz/\nBioshock - Borgi* 17.4.2013 19:21:21 66\nDohrál sem za svůj život stovky her,ale Bioshock : Infinite se mi hluboko do hlavy nezaryje. Nevím proč je u této hry takový přehnaný hype. Více se mi líbilo podvodní Rapture i půdovní díl byl lepší vse všech směrech. Lidé, co vychvalují BI asi moc her nehráli, takže neví jak vypadá kvalitní hra, jinak si to neumím vysvětlit.\nnadpis - Jaharr 17.4.2013 20:20:25 51\nNo článek jsem nečetl, ale doporučil bych autorovi nastudovat význam slova klon.\nv pořádku - MAX HACKER 17.4.2013 20:39:10 61\nObtížnost hry byla v pořádku (14let hraní na PC) Já bych spíš řekl, že Lucinka ještě nemá takové zkušenosti hraní.\nPS: Budu tě muset zaučit ještě ;D\nHodnotenie - JozoM 17.4.2013 22:30:34 01\nTie KLADY su akoby ste nevedeli co napisat.\nPřeceněná hra - morke 17.4.2013 23:08:52 01\nInfinite je dobrá hra, to zaprvé, ale v sérii Bioshock je až na druhém místě. Je to pěkné, zajímavé, akční a dobře udělané. Takový COD zkřížený s Morrowindem, dobrý příběh a hodně akce, ale chybí tomu prvek zajímavý a jedinečný pro první Bioshock, atmosféra. Kde je ten spletitý a temný svět plný tajemna?\nmetro - coyd 18.4.2013 00:50:40 31\nUz se nemuzu dockat Metra Last Light snad si alespon tahle hra udrzela svou atmosferu\nmuj názor - drkill000 18.4.2013 07:51:54 17\nTak vám teda nevím, tahle hra na mě působí dost chaoticky, bez atmosféry a hlavně ty souboje jsou děsný.Má hezký kabátek to jo, ale jak bylo řečeno moc barviček.\nNedávno jsem dohrál Alien Colonial Marines a teda tam byla atmosféra že by se dala krájet a graficky je ta hra nic moc.Grafika není vše tak na to nezapomeňte redaktoři.Třeba Dishonored je hezčí a hratelnější.Včera jsem si pustil Fear3 místo Bioshocku a náramě jsem si to užíval, věrohodnější, reálnější, když střílíte máte pocit že opravdu ta zbraň funguje a ne jak ty flusačky v této hře.\nNechci to nějak hanit, není to úplně zlé, ale ta přehnaná reklama na tu hru je opravdu přehnaná.\nBI - Jerrow 18.4.2013 08:42:16 18\nJsem rád, že nejsem sám, kdo si myslí, že tahle hra je hroznej hype. Začátek pěkný, ten chrám se líbil i mojí manželce a to už je něco říct\nAle, po pár soubojích už je to stereotyp, musel jsem se hodně přemlouvat, abych to vůbec dohrál a vím, že to už hrát nebudu. Což třeba Crysis jsem prošel už 2x, protože pro mě je to prostě ve všech směrech lepší. Ale např. Dishonored jsem hrál asi hodinu a letěl z disku, zrovna jako Borderlands 2 a Aliens mě taky zrovna nenadchnul. Uvidíme, co Metro\nBI - Jerrow 18.4.2013 08:42:16 25\nRE: BI - kalam 18.4.2013 13:00:39 10\n[quote=Jerrow]Popravdě ty moderní hry jsou čím dál nudnější..nevím jestli je to mnou nebo výrobci, ale přesně jak zmiňuješ Dishonored letět z pc taky velice rychle. Moc hypu a málo kvality... Dark Souls rulez!!!\nRE: BI - Jerrow 18.4.2013 13:42:38 11\nTeď si člověk sedne ke hře a za 3-4 odpoledne to má dohrané, pokud u toho nesedí denně 5 hodin. To dřív, když si vezmu Dooma 1 a 2 nebo Duke 3D, to byly hry skoro na několik týdnů a člověk se u toho bavil. Teď je to jen v podstatě povinnost to dohrát...\nvzpominky - WinnyPHA 18.4.2013 15:57:19 33\nSupaplex, Dune, DN3d, TR, Mlicnak, Baldury, Neverwintre, cele ME, AC s Eziom, Mafia!... a par dalsich povedcinou RPG, to su hry ktore nechali vo mne spomienky na dlhe roky, a ku ktorym sa obcas vratim, a urcite viem ze Bioshock, a urcite Infinite k nim nepatri. Ako uz mnohi pisali, neviem co na tej hre je take uzasne, vlastne v poslednych par rokoch nie je na hrach uzastne okrem mozno grafiky (kam BI nepatri) nic, pribeh bez nejakeho hlbsieho myslenia, hratelnost, u kazdej hry stejna, secky tromfy vybite zo zaciatku, a od polky nuda. Pre priklad, nebavia ma strielacky, uz vonkoncom nie tie kde ide o to cim viac toho pobit, tym lepsie, napr. posledne diely CoD, o com to je? Za vecer prejst, a zajtra hrat znova? Na dalsi den znova? Kratke, opakujuce, ako pozerat stejny diel serialu znova.\nno - alastor1 19.4.2013 19:20:32 42\nJá něco povím na tuto hru jsem se po několika dohrání SShocků+BShocků+2jek a nesčetně krát hraní MP atd. těšil na Infinite a řeknu vám já si to vychutnal a proč? čekal jsem 2 roky těšil jsem se. Ano na hard s mazlením 13 hodin a co má bejt? COD dohrávám ještě rychlejc a co? bylo to skvělé atmoška luxus Grafika nádhera hudba báječná elizabeth? NC tak co co vytknout dobu hraní? to jedině jinak kdo se ztrácel v boji nebo měl problémy s UPgy jeho chyba bohužel já se neztratil vše mě vedlo bez chyby AI geniální. A kdo píše že BI je špatné jeho věc ale nesuďte BI. Je to best hra která mě malinko zamrzela ale i úplně dostala kdo nezná historii Bioshocku neví děkuji za přečtení\nhra - jarda69 24.4.2013 08:16:05 00\nNázev článku hru pěkně vystihuje. Je to střílečka se zvláštní grafikou. Levely mi přijdou dost prázdné, jen se občas vyhrne pár vojáků na odstřel. Určitě si to svoje fanoušky najde, mně tenhle styl nebaví\nRE: docela zklamání - holotrop5 24.4.2013 17:41:32 00\nkdyby meli udelat na konci vyber co chces byt tak by ten vyber musel byt nekonecnej presne tak jak funguji paralelni vesmiry ale jen jedna paralelni vesmir je pro tebe ten spravnej.treba na zacatku kdyz si hazes minci tak je videt ze uz sis tou minci hazel 122x (takze uz ses 122x pokousel o napravu) podle toho jak si to znaci ta zenska...\nNeco si o tom pribehu precti, kdyby jsi se stal prorokem tak by to pro tebe nedopadlo dobre, prorok jsi ty v alternativnim vesmiru. kdyz si prectes tohle tak by jsi to mel pochopit\nAutor článku je gej - poool 9.5.2013 11:41:17 04\nNo tak já vám nevím, soudruzi,\n"První chvíle na Columbii vám doslova vezmou dech. Vše kolem vás je tak absurdní a barevné, že si budete připadat jako v krásné pohádce" s tímhle rozhodně nemohu souhlasit, připadal jsem jak v blbě udělaným Disneylandu, popravdě po 20 minutách chození a videa mě to přestalo bavit a hru jsem opustil, možná navždy.


zabezpečení domácnosti - Stránky 2 - CNC Fórum\n16. 9. 2018, 3:35\nHraničářskej pes neštěká, většinou neni vidět (než tě chytne za prdel) a poslouchá jen pána. Přesněji, je věrnej pouze pánovi a ostatní je ochotnej akceptovat.\n16. 9. 2018, 3:51\n15. 9. 2018, 4:22\nNo nevím, jestli to není spíš městská legenda.\nPresne tak, vetsinou jsou to jen bachorky. Bavil jsem se s lidma kteri maji to stesti ze bydli v sousedstvi cikanske osady na Slovensku. Kdyz mas psa, musis hlidat i jeho, cikanum to v nicem nezabrani, ale ty mas o starost vic.\n16. 9. 2018, 5:52\nTo máš jako se zamčenejma dveřma, plno lidí vezme za kliku, a když to nejde, odejde pryč. Když bude někdo odhodlanej, tak si bagrem udělá díru ve zdi. Takže 100% není nic, ale každá věc co klade překážku je dobrá, a počet překážek odrazuje nějaký procento, čím víc, tim lip.\n17. 9. 2018, 5:50\nNo, je otazkou jestli tahle sorta lidi vidi ve psovi vubec nejakou prekazku, nebo jen bonus ve forme chutne vecere...\n17. 9. 2018, 8:27\nImho zalezi na plemeni. Brazilska fila https://cs.wikipedia.org/wiki/Brazilsk%C3%A1_fila ma treba potencial odstraseni mnohem vetsi nez jorksir. A to, co u bileho domu predvadi https://youtu.be/Xn9j4Z7sIZQ?t=20 malinaci https://cs.wikipedia.org/wiki/Malinois taky budi respekt (ale tech je vic).\n17. 9. 2018, 2:13\n... žádnou báchorku v tom nevidím. Kamarád ma Staforda a Pit Bull Terriera, ten druhý je naprostý pošuk. Bez váhání zabije každeho tvora, který naruší jeho teritorim, tedy vlastně i mimo něj, kam se naštěstí nedostane. To co zbyde ze psů je neidentifikovatlné. Díky bohu jsou fetky/čmoudi/a jiná lůza v tomto směru rozumní, jinak by to byly zbytečné problemy ... pro toho tvora je zkrátka zabíjení smysl života.\n17. 9. 2018, 2:39\nFetky se se psem nijak zvlast neserou. Nastrikaj na nej pres plot peprak a cokl nic nevidi a ma co delat sam se sebou. A je uplne jedno jake je to plemeno a jak je vycvicenej nebo agresivni. Kdyz bude velkej, dostane navic trubkou pres nos a sezerou ho. Je to smutne, ale bohuzel je to tak. Ani bajky zapalenych pejskaru na tom nic nezmeni.\n17. 9. 2018, 2:59\n... psi hlídací nebo psi magoři zásadně kolem plotu neběhají. Pes se pro tebe vypraví v momentě, kdyz má dobře spočitanou doběhovou vzdálenost. Majitel zminovaného psa sedí vedle mě v kanclu a navrhuje: pojed s námi na cvičák a beztresně můžeš střikat ten pepřák v reálu pochopíš, že to nestihneš ...\n17. 9. 2018, 4:23\nNo, takoveho psa-robota co si vsechno spocita a vykalkuluje ma asi malokdo\n17. 9. 2018, 5:38\nMyslím že se mýlíš ,kdyby žil soudruh z PSVB který si myslel že vyprudí chovného (pro potřeby ozbrojených složek) Německého ovčáka mého otce tak by ti asi nerad vyprávěl jak bylo v nemocnici\n17. 9. 2018, 5:48\nOni zacnou cloumat plotem apod. az pes pribehne a pak ho z bezpeci sejmou tim peprakem. Tech pripadu je spoustu.\nRobotem jsem myslel to, ze maloktery pes bude v noci sam nekde v klidu potise sedet kdyz nekdo lomcuje plotem a vybehne az si spocita ze smazka nestaci utect zpet za plot a muze ji v klidu zakousnout\n... co jineho v CZ naděláš. Tady nejsme ve statech, kde pašíkovi nasypeš na svém pozemku broky do zad a seš osvobozen ... viz známý precenens. Na druhé straně zabití psem, který byl bez výchovy, utekl majitelům a někoho zabil, proběhlo v některých případech překvapivě podmínkou.\nP.S. Je mi lépe, sviším do hospody ))\n17. 9. 2018, 7:40\nPes má inteligenci 2-3letého dítěte. Takže je třeba, aby ta fetka na tom byla aspoň o kousek líp.\nOblíbený je agent-plazivec. Vezmou se použité cizí hadry (někde z popelnice, nikoli vlastní), v rukavicích se naplní třeba senem, pak se hodí do zahrady a na špagátě pomalu táhnou zahradou. Ideální je rohová zahrada, ale jde to i jinde. Když si s tím trochu pohraješ, tak oblbneš i člověka.\nKaždé zabezpečení je jen zpomalovač, vždy pak musí nastoupit člověk. Když dáš zlatou cihlu třeba do betonového bunkru s metrovými stěnami, bude se to vědět a nebude to aspoň občas dozorovat člověk, tak i tady je jen otázkou času, než zmizne.\n17. 9. 2018, 8:20\nMáte sedět doma bejt ozbrojený a mít bagr. Fetku nikdo hledat nebude


Colours rozšiřují nabídku o extravagantní švédské elektroniky The Knife - iDNES.cz\n8. dubna 2013 12:45, aktualizováno 12:45\nLetošní festival Colours of Ostrava, který se bude konat od 18. do 21. července, zažije další koncertní premiéru: vůbec poprvé v České republice zde vystoupí švédské duo The Knife, je považováno za jednoho z nejoriginálnějších tvůrců současné elektronické hudby.\nThe Knife | foto: PR\nZároveň patří také mezi tvůrce nejtajemnější - sourozenci Karin Dreijer Andersson a Olof Dreijer, kteří The Knife tvoří, zůstávají od založení v anonymitě a své tváře skrývají pod bizarními maskami.\n"V Ostravě formace představí nejnovější - netrpělivě očekávané - album Shaking The Habitual, které vychází 8. dubna," uvádí ředitelka festivalu Zlata Holušová. Na turné se The Knife, kteří za předcházející desky obdrželi řadu prestižních cen (Pitchfork Media, švédské Grammis), vydávají po dlouhých sedmi letech.\nPo nebývale vizuálně opulentní jevištní show Silent Shout v režii Andrease Nilssona slibuje duo ještě fantasknější a temnější živé vystoupení, vytvořené výhradně ženským kolektivem scénografek a choreografek. "Velká očekávání dosvědčuje i to, že kromě největších festivalů je již jejich turné dlouho dopředu vyprodané," dodává Zlata Holušová.\nKomerčnímu showbyznysu se The Knife, kteří vznikli v roce 1999, vymezují jako málokdo: odmítají pouštět svoji hudbu do reklam (výjimku se skladbou Heartbeats vysvětlili nutností zafinancovat vlastní vydavatelství Rabid Records) a až do roku 2006, kdy vydali velmi úspěšné album Silent Shout, vůbec nekoncertovali.\n"Nebaví nás, když se všichni soustředí víc na lidi a tváře než na hudbu a vynášejí soudy na základě toho, jak kdo vypadá a jak se obléká," uvádějí ke svým maskám. Anonymita souvisí také se zásadním tématem sourozenců: genderová vyváženost.\nKdyž si měli v roce 2003 převzít první Grammis za druhé album Deep Cuts, poslali za sebe na protest proti nedostatku žen v hudebním průmyslu dva kamarády v gorilích maskách a tričky s číslovkou padesát.\nProvokují i v textech plných narážek na falešnou morálku politiků, feminismus, ekologii, vztahovou vyprázdněnost a ke globálním kulturním pop ikonám nabízejí protiváhu vlastních vzorů: David Lynch, Aki Kaurismäki, Sonic Youth, Kate Bush nebo Siouxsie and the Banshees.\nDlouhých sedm let odmlky od turné v roce 2006 vyplnili oba sourozenci vlastními projekty: Karin vydala album pod jménem Fever Ray, Olof vystupoval jako DJ ONI Ayhun a už oba s dánskou divadelní společností Hotel Pro Forma a ve spolupráci s Mt. Sims a Planningtorock vytvořili operní představení Tomorrow, In A Year na motivy Darwinovy studie O původu druhů.\nNa dvanáctém ročníku Colours of Ostrava se The Knife zařadí k hlavním hvězdám. Mezi dalšími jsou například Sigur Rós, Jamie Cullum, The xx, Tomahawk, Damien Rice, Bonobo, Asaf Avidan, Woodkid, Rokia Traoré nebo Inspiral Carpets. Z domácích umělců zahrají například Tata Bojs, Umakart, Pražský výběr, Psí vojáci, Luno nebo Wanastowi Vjecy.\nČtyřdenní vstupenky v současné ceně 1 790 Kč jsou k dostání do 31. května v síti Ticketpro, e-shopu Colours of Ostrava nebo fyzicky v kamenné prodejně Oriental v Ostravě.\nTémata: The knife, turné, Colours of Ostrava (festival), David Lynch, Inspiral Carpets, Poradna: Masky, Pražský výběr, Psí vojáci, Tomahawk (kapela), Umakart, Umělec, Zlata Holušová\nProdukce Colours of Ostrava přichází se dvěma velkými jmény z hudebního ranku, kterým se doposud tento festival věnoval... celý článek\nAmerický písničkář, respektovaný výtvarník a vůdčí postava freak folku Devendra Banhart vystoupí poprvé v České... celý článek\nBritský pop-jazzový zpěvák Jamie Cullum se 20. května vrátí na hudební trh s novinkou, se svým šestým albem. Ponese... celý článek


Osobní digitální váha Tanita BC-601 se slotem pro SD kartu a segmentální analýzou + software GMON pro BC a UM - tanita.cz\nÚvod › Akèní zvýhodnìné sady › Osobní digitální váha Tanita BC-601 se slotem pro SD kartu a segmentální analýzou + software GMON pro BC a UM\nOsobní váha s tìlesnou analýzou pro každou konèetinou a trup zvláš� a software GMON s využitím až pro 8 osob. ...\nPùvodní cena 6 999.00\nCena bez DPH: 5 206.00\nCena s DPH: 6 299.00\nKatalogové èíslo: set 601\nOsobní váha s tìlesnou analýzou pro každou konèetinou a trup zvláš� a software GMON s využitím až pro 8 osob. Data jsou pøenášena pomocí SD karty z váhy do PC na GMON, kde jsou uchovány v èasové øadì a vyhodnocena v návaznosti na zdravotní rizika.\nNa základì odporu vodivosti nepatrného elektrického proudu tzv. metodou bioelektrické impedance (BIA) zmìøí skuteèné procento podílu tìlesného tuku. Tento pøístroj mìøí procentuelní podíl tìlesné vody, BMR (kalorie potøebné pro výmìnu látek), metabolický vìk, MUSCLE MASS (svalovou hmotu), viscerální tuk, hmotnost kostí a % tuku a hmotnost svalù pro jednotlivé konèetiny a trup. Rozšiøující funkce jsou dostupné jen u osob starších 18ti let.\nMetabolický vìk - tato funkce spoèítá Vaše BMR a ukáže Vám prùmìrný vìk, kterému náleží Váš metabolismus. Jestliže je Váš metabolický vìk vyšší než Váš skuteèný vìk, znamená to, že musíte zlepšit bazální metabolismus. Zvýšená tìlesná aktivita Vám pomùže zvìtšit objem svalové tkánì a snížit Váš metabolický vìk. Váha ukazuje hodnoty od 12 do 90. Nižší vìk než 12 se na displeji zobrazí "12", vyšší než 90 se na displeji zobrazí "90". Vìdci dokázali, že se metabolismus pøibývajícím vìkem dítìte mìní, zlom nastává od 16ti nebo 17ti let, kdy se spotøeba snižuje. Mìøení je pro 18-99 rokù.\nDnes byla hodnota Vašeho tìlesného tuku v poøádku? Ale mìjte na pamìti, že je tøeba pozorovat výsledky za delší období. Jediným zpùsobem, jak zjistit pomalý rùst tuku je software Monitorování zdraví GMON. Zobrazuje v delším èasovém úseku mnoho dalších informací tìlesné hmotnosti, svalové hmoty, ... GMON - to je vyhodnocení souèasných hodnot, podle všeobecnì uznávaných kritérií, zdraví a samozøejmì pozorování po dlouhou dobu. V kombinaci s dalšími opatøeními je GMON individuální prevence kontroly, protože v boji proti obezitì podporuje boj proti vysokému krevnímu tlaku a cukrovce. Do GMONU je možné zaznamenávat, resp.pøenášet hodnoty jako krevní tlak, puls apod. Pro model BC-601 a je možný automatický pøevod z výsledkù mìøení na stupnici (SD karty) do softwaru, pro BC 1000 pomocí ANT+. V softwaru zpracuje až 8 osob.\nOdeslat pøíteli informaci o produktu Osobní digitální váha Tanita BC-601 se slotem pro SD kartu a segmentální analýzou + software GMON pro BC a UM