Alex T. Smith: Bruno ve městě cena od 132 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Knihy, filmy, hudba » Knihy » Knihy pro děti a mládež » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna Alex T. Smith: Bruno ve městě\nAlex T. Smith: Bruno ve městě\nBruno není žádný obyčejný pejsek – má totiž docela neobyčejný život! Když jeho páníčci odejdou do práce, Bruno začne toužit po dobrodružství. A dnes se se svým nejlepším kamarádem panem Žmolkofuskou úplně poprvé vypraví do města. Posedí v kavárně, zajdou na nákupy a nakonec se podívají i ...a dál?\nProdukt Alex T. Smith: Bruno ve městě neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Alex T. Smith: Bruno ve městě nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Alex T. Smith: Bruno ve městě neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nBruno ve městě - Smith Alex T.\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Superknihy.cz\nMladá fronta Bruno ve městě - Alex T. Smith\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Dobre-knihy.cz\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Megaknihy.cz\nVíce možností? Alex T. Smith: Bruno ve městě koupíte i tady\nMladá fronta Bruno ve městě - Smith Alex T.\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Bux.cz\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Knihcentrum.cz\nNepřiřazeno Bruno ve městě\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Digiboss.cz\nSmith Alex T.: Bruno ve městě\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Mall.cz\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Levneucebnice.cz\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Martinus.cz\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Kosmas.cz\nMladá fronta Bruno ve městě\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Nejlevnějši knihy\nBruno ve městě - Smith Alex T. - 13x18\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Sevt.cz\nDo obchodu » Alex T. Smith: Bruno ve městě Knihkupectví chrpa\nSpecifikace Alex T. Smith: Bruno ve městě\nBruno není žádný obyčejný pejsek – má totiž docela neobyčejný život! Když jeho páníčci odejdou do práce, Bruno začne toužit po dobrodružství. A dnes se se svým nejlepším kamarádem panem Žmolkofuskou ú ... a dál?\nPorovnat ceny Alex T. Smith: Bruno ve městě\nAlex T. Smith: Bruno ve městě - parametry\nAutor: Alex T. SmithRok vydání: 2014Vazba: Brožovaná bez přebalu leskláISBN: 978-80-204-3224-7Počet stran: 104Rozměry: 180,0 x 131,0 x 8,0


19.1.2017 – Počasí letos přeje nejen lyžařům, ale také těm, kdo si rádi zabruslí v přírodě. Honit puk po »zrcadle« je prostě mnohem romantičtější než na zimním stadionu. Touha po přírodním ledu ovšem má svá úskalí. Před vstupem na led třeba Brněnské přehrady v posledních dnech varují strážníci, led té Lipenské zase neunese auta, jejichž řidiči si rádi krátí cestu. Znáte zásady bezpečného pohybu po zamrzlých vodních plochách?\nBruslení v Brně neuspěchejte. Na všech vodních plochách ještě není bezpečno\n3.1.2017 – Mrzne, až praští, nádrže zamrzají jedna báseň, ale na brusle to zdaleka všude ještě není. „Nosnost na velkých vodních nádržích zatím není pro bruslaře bezpečná,“ řekl Blesku mluvčí Povodí Moravy Petr Chmelař.\n2.1.2017 – Přestože teploty ukazují několik stupňů pod bodem mrazu, led je v Brně dostatečně silný jen na některých vodních plochách. V Holáskách a u Splaviska se pod vámi snadno proboří.\nVodáci POZOR! Za plavbu rozbouřenými řekami hrozí 20 tisíc pokuty!\n10.6.2013 – Ústřední povodňová komise a krizový štáb zakázaly plavby na všech tocích a vodních plochách, kde platí druhý či třetí stupeň povodňové aktivity. Dobrodruhům, co to stejně zkusí, hrozí pokuta.


V lomech na Bruntálsku došlo za jeden den hned ke dvěma vážným úrazům - Moravskoslezský kraj\nHomeMoravskoslezský krajV lomech na Bruntálsku došlo za jeden den hned ke dvěma vážným úrazům\nFoto/Zatopený lom/Px/Ilustrační snímek\nBRUNTÁLSKO – Osmý květen se pro sportovce na Bruntálsku nenesl ve znamení šťastných konců. Ve dvou různých lomech totiž došlo v tento den ke dvěma vážným úrazům. Více k tomu uvedl mluvčí krajských záchranářů Lukáš Humpl.\n“Okolo jedenácté hodiny dopoledne jsme zachraňovali 44letého muže po pádu v lomu na okraji města Bruntál. Jednalo se o horolezce, který se zřítil ze skály z výšky 15 metrů při slaňování,” řekl Humpl.\nK vážně zraněnému muži vyjela posádka rychlé lékařské pomoci, která byla u postiženého během pěti minut. K misi vzlétl také vrtulník z Ostravy.\n“Muž byl v bezvědomí a přímém ohrožení života. Zasahující lékaři u něj zjistili poranění hlavy a mozku,” sdělil dále Humpl s tím, že pacient byl po prvotním ošetření letecky přepraven na urgentní příjem Fakultní nemocnice Ostrava.\nO několik hodin později, přesněji před čtvrtou hodinou odpolední vzlétal vrtulník znovu a opět do lomu. Ale tentokrát na Šífr ve Svobodných Heřmanicích.\n“Jednalo se o vážný úraz dítěte. Čtrnáctiletý chlapec se měl podle informací, které mají záchranáři k dispozici, pohybovat v členitém terénu lomu na jízdním kole, patrně bez přilby, a při skoku havarovat,” popisuje událost mluvčí Lukáš Humpl.\nChlapec při pádu utrpěl poranění hlavy a mozku. Také jeho krevní oběh selhával. Posádky musely u něj zahájit resuscitaci a pět minut provádět i nepřímou srdeční masáž. Za podpory léků se jim podařilo obnovit pravidelnou činnost chlapcova srdce.\nPo zajištění krčním límcem a uložení do podtlakové matrace jej přepravil vrtulník do traumatologického centra Fakultní nemocnice Ostrava.\n28. 12. 2021 Radka Švejnohová Moravskoslezský kraj, Zprávy\nBRUNTÁLSKO – Po vážné nehodě taxíku na Bruntálsku skončili dva cestující z auta v ostravské fakultní nemocnici. Třetího odvezli záchanáři do nemocnice v Krnově. Nehoda […]\nPolicie k případu ve Vrbně: Muž s hořákem skočil do příkopu, následoval výbuch\n20. 8. 2021 Radka Švejnohová KRIMI, Moravskoslezský kraj\nBUNTÁLSKO – Policie odtajnila skutečnosti týkající se příčiny exploze a požáru plynového potrubí ve Vrbně pod Pradědem, kvůli kterému muselo být ve středu 18. srpna […]


O oblakoch,o skalách,o vode - Sledovat film online - cele-filmy.cz\nEmail: info@cele-filmy.cz https://cele-filmy.cz/sledovat?zanr=poeticke&film=O%20oblakoch%2Co%20skal%C3%A1ch%2Co%20vode sledovat celý film online zdarma. Nejlepší novinky ze světa filmů a seriálů, filmové premiéry\nPoetické Poetické, Přehrát, film, O oblakoch,o skalách,o vode, na výběr titulky Poetické\nSledovat film O oblakoch,o skalách,o vode, online ke zhlédnutí česky v hd, nyní k dispozici. Zkouknout celý online film zdarma a bez omezení. Přehrát online s možností stáhnout film. O oblakoch,o skalách,o vode se odehrává…


Italský Janov: rodiště Kryštofa Kolumba s chutí focaccia al parmaggio | HedvabnaStezka.cz\nItalský název pro český Janov je Genova, což neznalí turisté občas zaměňují s Geneve (Ženeva), městem ležícím na pomezí Švýcarska a Francie. Byla by ale chyba nenavštívit šesté největší italské město, které bylo hlavním městem Janovské republiky, významným přístavním uzlem ve Středozemním moři a nyní je provinčním městem Ligurie. Podobně jako centra dalších italských měst i to zdejší janovské je zapsáno od roku 2006 na seznamu UNESCO.\nRozhodnete-li se více než šest set tisícovou metropoli navštívit, můžete využít blízkého letiště, autobusové dopravy společnosti Flixbus (v České republice odjíždí pouze z Prahy). Ve městě se nachází velké vlakové nádraží Genova Piazza Principe, které má výbornou lokalizaci v blízkosti centra.\nJanov byl významným dopravním uzlem ve Středozemním moři, Itálie\nPohled na město, Janov, Itálie\nAutorka v centru města, Janov, Itálie\nČilý ruch v centru města\nPokud si chcete Janov vychutnat, zamiřte do úzkých kostkou dlážděných uliček v samém centru. Budete se doslova prodírat kolem stánků s ovocem, čerstvými rybami ale i množstvím dřevěný suvenýrů. Ještě čilejší ruch je zde za nočních hodin, kdy kolem dvanácté ožívají lokální bary, trattorie a focacciaterie. Ochutnat focaccia al parmaggio by měl každý cestovatel, který do Janova zavítá. Toto těsto připomínající konzistencí pizzu může být naplněno a posypáno různorodou směsí. U mě jednoznačně vede sýrová náplň.\nNaši dnešní pouť začneme na jednom z největších náměstí Piazza de Ferrari, kterému dominuje velká fontána v jejím středu. Podél celé západní strany náměstí se rozkládá Palazzo Ducale, kde se nachází i menší galerie s expozicemi. Na severní straně před divadlem Teatro Carlo Felice stojí Garibaldiho památník jako vzpomínka na významného vlasteneckého vojevůdce, jenž položil zárodek italského království. V Janově je na jeho počest pojmenovaná dokonce ulice Via Garibaldi, která vede nedaleko náměstí a míří k vlakovému nádraží. Nachází se zde celá řada významných i historických budov včetně fakult janovské univerzity.\nMy ale společně vykročíme obdivovat zdobení Catedrale di San Lorenzo, jež se nachází za Pallazo Ducale, a stejnojmenná ulice Via S. Lorenzo nás pak zavede na samotný okraj přístavní části metropole. Právě podél doků a mol přístavu je co pozorovat. Kromě pohledu na novodobé i starodávné bárky se zde nachází nespočet podniků, které lákají k ochutnání italských delikates. Na samém východnímokraji přístavu stojí vícepatrová budova Eataly, což je v podstatě nákupní centrum jídla.\nProjděte se podél CalataSalumi, navštivte turistické centrum a požádejte o plán města. Při této procházce se vám nabízí výhled na severozápadní část Janova. Opačným směrem do centra k ulicím lze spatřit budovu Palazzo San Giorgio, věž TorredeiMorchi. Pokud vás chození unaví, nahlédněte do expozic Galata Museo del Mare či zavítejte do místního Acqauriodi Genova.\nTaké e možnost si zde zakoupit výlet lodí. V letních měsících doporučuji si zajet do oblasti zvané CinqueTerre. Pět měst – Monterosso al Mare, Vernazza, Corniglia, Manarola a Riomaggiorne – se rozkládají na útesech v půli cesty z Janova do dalšího přístavního města Livorno.\nProcházka skrze Castelleto\nPřijeli jste do Janova strávit více než jeden den? Pak po prohlídce centra od samotného mořského dna musíte vyrazit výše, nahoru k místním zámečkům, které se italsky nazývají Castelleto.\nNechcete-li si protáhnout stehna chůzi po příkrých napolo rozbitých schodech směrem ke Spianatadi Castelleto, dojeďte na Piazza del Portello. Odtud vede pro Janov specifický dopravní prostředek – výtah – až na náměstíčko před zámek. Skutečně, výtah je zde alternativou k autobusům, metru a tramvajím. Platíte zde podobný lístek jako za běžnou městskou dopravu.\nZe Spianata di Castelleto je velkolepý výhled na celou pobřežní část Janova, lze zde pozorovat i západ slunce nad mořem. Za dne se vydejte prozkoumávat oblast zvanou Castelleto. Pěšky či s využitím autobusů a výtahů se dostanete až červenému hrádku CastelloBruzo. Odsud můžete seběhnout k poslednímu vyvýšenému plácku s výhledem na přístav – CastelloD’Albertis. Zámek je zasazen do parku a jeho vnitřní část je přístupná pouze po zaplacení vstupného. Sestoupejte typickými strmými janovskými schody zpátky na Via Garibaldi.\nVyjeďte si za město\nProvincie Janov není jen samotné centrum, kde se navíc nemůžete ani osvěžit v moři. Zatoužíte-li po chladnějším vánku a procházce podél pláží, vydejte se do Pegli, které se nachází západním směrem ven z Janova. I když budete mít pocit, že jste po víceproudové silnici opustili provinční město, není tomu tak. Pegli i sousední Multedo, Sestri Ponente jsou stále součástí Janova. V České republice bychom je nazvali čtvrtěmi či městskými částmi.\nV Pegli zaparkujte v blízkosti menšího parčíku GiardiniMarioPragallo a podél kamenitého pobřeží se vydejte prozkoumávat mořské břehy a ochutnávat italskou zmrzlinu. V cukrárnách jistě narazíte i na sicilský národní dezert canolli, který je plněn sýrem ricotta na sladko. Architektura “janovské čtvrti” je odlišná od přísného rázu Janova. Zde si můžete vychutnat typické nižší barevné domky přímořských apartmánů, kterým dominují typické italské okenice, nezbytné na odhlučení nočního rušného života.\nPřibližně 7,5 km od centra přístavu směrem k Livornu, tedy na opačnou stranu než Pegli, se nachází menší oblast zvaná Boccadasse. Různobarevné malé domečky naskládané jeden těsně vedle druhého nad zátokou s rybářskými bárkami uchvátí na pohled nejednoho cestovatele. Prý se jedná o zmenšeninu toho, co může nabídnout CinqueTerre. Právě do této oblasti bych vás poslala v případě, že vám zbývá čas na cestování po severní Itálii. Díky strmějším útesům a nárazům vln je tato oblast doporučována za letních měsíců, jak už bylo předesláno výše.\nNež opustíte janovskou provincii, musíte ochutnat poslední specialitu, která sice není původem z této oblasti, ale pozornost si jistě zaslouží. Pravou neapolskou pizzu s mozarellou di Buffalo vám naservírují v Nervi. Podobně jako Pegli, Boccadasse můžeme opět hovořit o jedné z janovských čtvrtí, i když sem pravděpodobně pojedete po dálnici (pozn. redaktora: dražší zpoplatněný úsek). Oblast se nachází přibližně dalších 10 km od Boccadasse směrem na Livorno.\nNezůstávejte ale jenom v restauraci, kde vám uvaří praví jižané z Neapole. Nervi má turistům co nabídnout. Projděte se po stezce PasseggiataAnitaGaribaldi, která vede podél moře a míjí rozlehlé zahrady Parchidi Nervi. Začít můžete například u MuseoLuxuro, minout či se zastavit na něco dobrého v restauraci OsteriaDel Duca a pokračovat okolo již zmiňovaných zahrad do přístavu Porticciolodi Nervi. V okolí kanálu a malého přístavu se nachází většina výtečných restaurací včetně neapolitánské pizzerie.\nTeplo od moře i v zimě\nNepatříte-li k plážovým nadšencům, pak doporučuji navštívit ligurijskou metropoli na sklonku sezóny. I na konci října zde díky příhodné poloze a mořským teplým proudům stoupají teploty ke 30°C. Ve spletitých uličkách centra i oblasti Castelleto nebude tak narážet na množství cizinců a můžete si vychutnat zmrzlinu v tichu s pohledem na zapadající sluníčko. Sníh zde nečekejte ani v zimních měsících, ale z pláží v Pegli ho lze pozorovat na vršcích vzdálených Alp.


Poznámka: Místo výkonu práce: restaurace "Rybářská bašta" (přehrada Jesenice u Chebu), Dřenice 5, 350 02 Cheb. Pracovní poměr na dobu neurčitou. Možno i na dohodu o provedení práce. Mzdové ohodnocení: 60,- Kč/hod až 90,- Kč/hod. Vhodné i pro absolventy. Vhodné i pro osoby se zdravotním postižením. Vhodné i pro mladistvé. Požadujeme: v případě absence výučního listu v daném oboru, je podmínkou praxe v daném oboru min. 3 roky. Nabízíme: podnikové stravování. Kontakt pro zájemce: telefonicky anebo e-mailem.


Anna Berkovccová: Vychovatelka profesionálních zahradnic | Krásná paní\nÚvod Magazín Anna Berkovccová: Vychovatelka profesionálních zahradnic\nVstoupíme do květinářství a za spoustou růží, tulipánů a čerstvých kapradin spatříme květinářku. Na jaře má obzvlášť napilno. Kdekdo se chce potěšit svěžími barvami\na nadýchnout vůně jara. Budeme se možná divit, ale povolání zahradnice u nás založila akademicky vzdělaná Anna Berkovcová (1881–1960), dvanáctá česká doktorka v naší\nDoma a všichni nejbližší, hlavně spolužačky z Minervy, jí říkali Hančí. Narodila se v Blovicích, v údolí řeky Úslavy, jižně od Plzně. Nikoli v ledajaké rodině. Z babiččiny strany byla příbuznou s bratry Lamblovými, z nichž Dušan Vilém, vynikající lékař evropského formátu, je u nás známý spíš jako intimní přítel Boženy Němcové než jako věhlasný učenec. Po něm Anna mohla zdědit zálibu v knihách. Po jeho bratru Janu Baptistovi, rektorovi ČVUT, zase lásku k přírodě, neboť kromě jiného vyučoval polní hospodářství. Od dalšího předka Karla Slavoje Amerlinga, proslulého lékaře a člověka mnoha přírodovědných zájmů, převzala odvahu\nzkoušet nové věci. Dva mladší sourozenci, Hanuš a Anežka, v dospělosti způsobili své Hančí nesmírnou bolest svým předčasným odchodem. Vzchopila se a pečovala o jejich děti. Později také o starou maminku,\nkterou si přivezla k sobě do Prahy.\nU Karoliny Světlé\nSkvělý rodokmen přivedl Annu do podnájmu ke Karolině Světlé, tehdy už vdově. Spisovatelka se tou dobou nejraději věnovala spirituálním seancím, avšak co se svěřenky týkalo, žila v realitě. Když Anna seděla dlouho přes půlnoc nad latinskými a řeckými slovíčky, Světlá potichu otevřela dveře a kárala ji: „Nechte, Aničko, už té řečtiny, ať mi vaši rodiče nedávají vinu, že si kazíte zrak a já že na vás nedohlédnu.“ Anna se ještě dlouho česala a upravovala jako geniální spisovatelka. Dlouhý cop obtočila kolem hlavy, ke krku si připjala brož s českými granáty. V domě U Kamenného stolu na Karlově náměstí poznala Anna i další osobnosti české duchovní elity, Sofii Podlipskou, Jaroslava Vrchlického, Julia Zeyera, Elišku Krásnohorskou a jiné. Dokud se spisovatelka těšila jakžtakž dobrému zdraví, každou sobotu odpoledne k ní zavítala Teréza Nováková s rodinou. V tom intelektuálním prostředí se Anna nadobro zabydlela a nic jí nevadilo, že se o minervistkách říká, že Homéra sice dovedou číst, ale vodu vařit nikoliv.\nKolínská od T. G. Masaryka\nPo maturitě v roce 1902 a pak na univerzitě se kolem Anny točila spousta ctitelů. Podle tradice však vdavky u žen středního stavu znamenaly zavřít se do čtyř stěn domácnosti. Anna milovala samostatnost. S uchazeči o ruku raději zůstala jen v přátelském vztahu a po státnicích odjela do Chrudimi jako středoškolská profesorka nedávno otevřeného dívčího lycea. Od rodičů dívek, které pocházely z různých koutů Čech, si hned na začátku vyžádala souhlas, aby při zdravovědě mohla zavést sexuální výchovu. Další vzrušení způsobila úpravou školní zahrady. Kromě kytiček tam s celou třídou upravila travnatý kout a za hezkého teplého počasí vyučovala pod stromy. S žákyněmi se bavila jako s nejlepšími kamarádkami. Když ji školní inspektor zahlédl v hloučku dívek, řekl jí stranou: „Gratuluji vám.“ Definitivní profesorkou byla jmenována až v Praze na holešovickém lyceu, kde se v roce 1910 setkala se svou známou z Minervy – Alicí Masarykovou. Její rodinu pak často navštěvovala. Ráda vzpomínala na společný Silvestr v roce 1913. Před večeří seděla s Alicí v její pracovně, když se otevřely dveře a v nich se usmíval profesor Masaryk. Tvářil se, jako by je chtěl něčím překvapit. A skutečně. Beze slov z kapsy vytahoval lahvičky kolínské vody. Jednu podal Anně, druhou Alici a třetí schoval pro Olgu. Anna si lahvičku dlouho schovávala, dávno už prázdnou, ale památka na TGM se nevyhazuje.\nLáska k přírodě ji přivedla ke skautingu. V lednu 1915 se pod vedením Antonína Benjamina Svojsíka konala ustavující schůze dívčí odnože Junáka a hned v květnu na skautských slavnostech v pražské Klamovce postavil oddíl Sasanek vlastnoručně stan. Anna se sedmičlenným ženským výborem vypracovala pro dívky program. Naplánovala jim utužování fyzických a morálních sil, pohyb, táboření, kuchaření, ruční práce, ošetřování nemocných, propagaci správné výživy, zručnost a samostatnost. Vše v přírodě a bez kňourání. Hned v první sezoně, v odlehlém koutu Povltaví nad Živohoští, rozbila první samostatný dívčí tábor. Svojsík ji\nvaroval. Široko daleko ani živáčka. Zříkal se odpovědnosti. „Tábor dopadl skvěle, ba, námi naočkováni, i chlapci tábořili v krásném kraji Drtinově,“ dávala Anna k dobrému ještě za čtvrt století. Se Sasankami podnikala výlety po hradech a zámcích a po stopách slavných osobností. Měla co vyprávět. Mnohé osobně znala z dob u Karoliny Světlé.\nŘeditelkou sociální školy\nSkaut jí nespolkl veškerý volný čas. Střídala kdejaké přednášky z botaniky a spěchávala za Alicí Masarykovou, která poté, co se vrátila z vídeňského vězení, myslela na poválečnou sociální práci. Filantropie se jí zdála nedostatečná. Výsledek byl, že Alice a Anna už v říjnu 1918 založily Vyšší školu sociální péče v Praze-Holešovicích, v budově, kde spolu před válkou učily. Protože Alice ještě nemohla fungovat na veřejnosti, policie ji hlídala, odpovědnost před úřady na sebe vzala Anna. Stala se první ředitelkou školy. Okrasné, ovocné a zeleninové zahrady, ty ovšem nepustila hospodyňské školy s naukou o rostlinách a půdě, ale nevychovávaly k podnikání. Anna do svých plánů, které spřádala na lodi z Ameriky do Evropy, zainteresovala\nkdekoho, až sehnala pronájem starého nefungujícího zahradnictví v Praze-Krči. Šéf vysokého úřadu ji varoval: „Máte, co jste si přála – já bych nechtěl být na vašem místě, ani kdyby mi ještě tři muži pomáhali.“ Rozhlížela se po deseti hektarech půdy, devíti zchátralých sklenících, nekonečných pařeništích a zanedbané jednopatrové budově. Brzy z té bídy vykřesala školu pro čtyřicet žákyň s internátem. Otvírala ji v únoru 1923. Za dva roky díky ministerstvu zemědělství v areálu přibyla nová třípatrová budova s moderní kuchyní, koupelnami a bytem ředitelky. Do šaten se chodilo zvláštním vchodem zvenku, aby se zemina a bláto netrousily do budovy. Naaranžované květiny ve vázách všude po chodbách a v jídelně patřily k praxi. Anna Berkovcová vnášela do zahradnického oboru nové směry v zahradní architektuře, ve vazačství, aranžování, výzdobě interiérů a v krajinotvorbě. K tuzemským přibyly také dívky z Jugoslávie, Maďarska, Polska, Německa a Švýcarska. Žily jako ve velké rodině. Střídaly se v kuchyni a při prostírání stolu. K večeři přicházely vkusně oblečené. Z krčského nádraží jezdily do divadla. Při měsíčku šly společně srolovat slaměné rohože z pařeniště. K odborným předmětům se za čas přidalo také včelařství, trochu truhlařiny a pletení z lýka. Anna o prázdninách nadále projížděla cizí kraje a vracela se plná dojmů a poučení. V Norsku v polovině třicátých let 20. století, pět set kilometrů severně od Osla, obdivovala stříhané zelené ploty a vzorný trávník se záhony krásných begonií a macešek. O tom, co blízko ledového moře viděla, dokázala krásně psát: „Žasnete nad dlouhými záhony floxií, aster, hledíků, ale hlavně vysokých vonných hrachorů, ve skvělých barvách a divíte se, jak tu mohly tak bujně vyrůst, když ještě v máji pokrýval záhony vysoký sníh.“ Jistě se to v místním zahradnictví dozvěděla a po jejím návratu se také mladé zahradnice staly moudřejšími. V areálu, jemuž profesorka Anna Berkovcová vdechla moderního ducha a v němž byla téměř dvacet let šťastná, sídlí zahradnická škola podnes.\nPrvní záchytná protialkoholní stanice na světě Zpěvy staré Číny\nJeho otec Giuseppe byl sicilský rybář, zakládal si na tom a chtěl, aby v rodinném řemesle pokračovali jeho…\nHolubi sv. Vojtěcha\nVojtěch, jehož osobnost a mučednická smrt otevřely českému knížectví společně s mučednictvím sv. Ludmily a sv…


Nacházíte se zde: PentaShop.cz > Domácí spotřebiče, elektro > Domácí potřeby > Výrobníky sody\nLáhev Sodastream 0,7l Penguin skleněná -16%\n-16,72% 301 Kč\nPřekrásná skleněná láhev je určena pouze pro výrobníky sody značky Sodastream modelu Penguin. Podélné designové rýhování ozvláštní váš stůl. Objem 0,7 litru. Pozor: víčko není součástí balení.\nPraktické plastové láhve jsou určené pro výrobníky sody značky Sodastream. S takovým množstvím příchutí jedna nádoba nestačí. Čirá lahev je doplněna dnem a víčkem v šedé barvě. Objem 1 litr (plnitelné do 0,9 litru). Víčka jsou součástí balení.\n-16,76% 179 Kč\nUžijte si léto s nestárnoucí příchutí sodové vody - Cola. Známá chuť s intenzitou dle vašich preferencí. Sirupy této značky jsou vyráběny z velmi kvalitních ingrediencí a určené speciálně pro sodovou vodu. 750ml sirup vytvoří 18 litrů nápoje.\nUžijte si léto s osvěžující příchutí sodové vody - Lemon Lime. Skvělá chuť ovoce s intenzitou dle vašich preferencí. Sirupy této značky jsou vyráběny z velmi kvalitních ingrediencí a určené speciálně pro sodovou vodu. 750ml sirup vytvoří 18 litrů nápoje.\n-7,19% 140 Kč\nOblíbená dětská příchuť je plná přírodních šťáv z pomerančů a broskví, bez umělých přísad a obohacená o vitamín C. Sirupy této značky jsou vyráběny z velmi kvalitních ingrediencí a určené speciálně pro sodovou vodu. Ze 750 ml vytvoříte 6 litrů nápoje.\nPři jakékoliv příležitosti si vychutnáte sodovou vodu s neskutečně ovocnou chutí v intenzitě dle vašich preferencí. Sirupy této značky jsou vyráběny z velmi kvalitních ingrediencí a určené speciálně pro sodovou vodu. 500ml sirup vytvoří 12 litrů nápoje.\nUžijte si léto s nestárnoucí příchutí sodové vody - Tonic. Příjemně nahořklá chuť s intenzitou dle vašich preferencí. Sirupy této značky jsou vyráběny z velmi kvalitních ingrediencí a určené speciálně pro sodovou vodu. 750ml sirup vytvoří 18 litrů nápoje.\nNejlepší příchuť sodové vody - Cola. Známá chuť pro osvěžení v parném létě, ovšem bez nežádoucích přísad. Sirupy této značky jsou vyráběny z velmi kvalitních ingrediencí a určené speciálně pro sodovou vodu. 750ml sirup vytvoří 18 litrů nápoje.\n-12,04% 2 500 Kč


Regionalist: Okénka Regionálního muzea nabízejí po celý den ukázky historického nádobí\nOkénka Regionálního muzea nabízejí po celý den ukázky historického nádobí\nTematická okénka Regionálního muzea ve Žďáře nad Sázavou nabízejí tentokrát kvůli krátícím se večerům již celodenní nahlédnutí na expozici s titulem Vaříme - pečeme.\nV okénku „vaříme“ je k vidění vývojová řada nádob určených k vaření od litinového „trajfusu“ (rendlík pro otevřené ohniště) z počátku 19. století, přes hrnce plechové, měděné, keramické, prvorepublikové hrnce smaltované, pánev, lívanečník i hrneček pro dnešního strávníka zcela titěrný, až po hrnec socialistický s květovaným vzorem.\nDoplňkem je pak samovar z 19. století, mosazný vařič vyrobený v prvorepublikovém Československu, krásně tvarovaná secesní alpaková konvička na vaření čaje, měděná čajová souprava s lihovým vařičem, nebo ukázka dvou „papiňáků“ z doby, kdy většina populace vůbec netušila, že existují.\nOkénko „pečeme“ pak představuje keramické i plechové formy na bábovky, piškoty a další dobroty od 19. století až po dobu socialistickou, doplněné o sádrové odlitky z kamnářství Bělík v Novém Veselí z první poloviny 20. století. Mimo jiné si mohou zájemci prohlédnout také formu i odlitek vánočky, „děťátko“ které se peklo na den Mláďátek (28. 12.) o vánočních svátcích, keramické formy ve tvaru ryby i raka, pekáč na buchty nebo formy na malé i velké bábovky různých tvarů.\nJediným zástupcem „slané“ kuchyně je pak kameninový pekáč falického tvaru, našimi předky nazývaný srnčí hřbet.


Balíček ESENCE ŽENSTVÍ č.2 - lososový avanturín, bílý nefrit, chirurgická ocel - Mandala na každý den\nDomů / VŠE / DÁRKOVÉ BALÍČKY / Balíček ESENCE ŽENSTVÍ č.2 - lososový avanturín, bílý nefrit, chirurgická ocel\n1 090 Kč 1 570 Kč Sleva 31 %\nDélka přívěšku: cca 3 cm, délka řetízku: cca 50 cm\nCelý balíček obdržíte s harmonizační mandalou, popisem a dárkově zabalený.\nTento luxusní dárkový balíček sestavený z ručně vyrobených šperků řetízku s přívěškem, náušnic a dvojvrstvého náramku z naší mandalové dílničky z drahých kamenů lososového avanturínu, bílého nefritu a chirurgické oceli je symbolem samé podstaty ženství. Přináší své majitelce do života vibrace něhy, laskavosti, lásky a harmonie, podporuje radost, sebedůvěru a rovnováhu, navozuje pocit pohody, uzemňuje energii, odstraňuje následky disharmonií. Dodává nám schopnost odpouštět, vytváří vědomí nezištné lásky sami k sobě i k druhým, pomáhá budovat důvěru ve vztazích a zůstat v klidu ve stresových situacích. Své majitelce pomáhá dosáhnout nejvyššího možného potenciálu. Umožňuje nám pozitivní pohled na život, tiší vztek, žárlivost, závist a zášť. Rozptyluje deprese a negativní myšlenky, potlačuje strach mluvit o svých pocitech, posiluje sebedůvěru a sebeúctu, ochraňuje nás před útoky jiných osob. Posiluje naši ženskou energii, krásu, mládí a odvahu jít vlastním směrem.\nDvojvrstvý náramek z minerálů ESENCE ŽENSTVÍ - lososový avanturín, bílý nefrit, chirurgická ocel - podrobný popis najdete zde.\nŘetízek s přívěškem z minerálů ESENCE ŽENSTVÍ - lososový avanturín, bílý nefrit, chirurgická ocel - podrobný popis najdete zde.\nNáušnice z minerálů ESENCE ŽENSTVÍ - lososový avanturín, bílý nefrit, chirurgická ocel - podrobný popis najdete zde.\nochrana, láska, jednota, čistota, nevinnost, moudrost, štěstí, uklidnění, uzemnění, jistota, rovnováha, vyrovnání karmy, posílení vztahů, pozitivní...


Globální výhled pro rok 2015 - Patria.cz\nGlobální výhled pro rok 2015\nZemě G7 se vracejí k růstu poté, co se některým z nich podařilo posílit své rozvahy. Týká se to zejména Spojených států a Velké Británie. Růst je ale stále pouze mírný. V Japonsku je agresivní mix ekonomické politiky zdrojem volatility, ke znatelnému zlepšení situace přitom nedochází. A Evropa čelí negativnímu riziku dalšího útlumu ekonomické aktivity. ECB zatím svůj boj s deflací nevyhrála. Proces oddlužení není u konce a měnová unie se pohybuje směrem k dlouhodobě utlumenému růstu. Tento trend posiluje i skutečnost, že dvě velké ekonomiky eurozóny, Francie a Itálie, stojí na prahu významných strukturálních reforem.\nHistorický a předpokládaný vývoj růstu zemí G7 shrnuje první graf. Příští rok by se nejvyššímu tempu růstu měla těšit Kanada, mezi nejpomaleji rostoucí ekonomiky by měly patřit Itálie a Francie:\nV zemích střední a východní Evropy bude v konkrétních případech záviset na velikosti domácí ekonomiky. Čím větší ekonomika, tím silnější bude její růst. Pozitivně se bude situace vyvíjet i u zemí s produkcí s vysokou přidanou hodnotou a úzkými obchodními vazbami s eurozónou, negativně budou naopak působit silnější vazby na Rusko a riziko přerušení dodávek energií z této země. Nejzranitelnější jsou v tomto ohledu baltské ekonomiky.\nDruhý graf shrnuje historický vývoj a očekávaný růst zemí střední a východní Evropy. Rusko by se po pádu do recese mělo ke konci příštího roku dostat opět k růstu. Jeho tempo by u ostatních zemí mělo konvergovat k hodnotám nad 2,5 %. Postupné zvyšování tempa růstu by se mělo týkat i České republiky.\nZemě Latinské Ameriky se už nebudou těšit podpoře ze strany vysokých cen komodit, projeví se jejich strukturální slabiny. Ty jsou hlavním důvodem útlumu růstu v Chile a Peru, stagnace v Brazílii a recese v Argentině a Venezuele. Kolumbii bude pravděpodobně pomáhat silný domácí trh, Mexiko by mělo i nadále těžit z oživení v USA a z prováděných reforem. Většina zemí v rozvíjející se Asii si pravděpodobně udrží stabilní růst, největší riziko představuje zpomalení v Číně.\nKonkrétní projekce týkající se růstu HDP a inflace shrnuje tabulka. Růst v České republice by se podle těchto projekcí měl letos pohybovat na 2,7 %, příští rok by měl posílit na 3 %. Zatímco letošní inflace by u nás měla dosáhnout 0,6 %, příští rok by se už měla pohybovat kolem 1,8 %. Nejvyššího růstu by příští rok měly z uvedených zemí dosáhnout Turecko, Lotyšsko a Litva (3,7 %). Turecko bude ale zároveň zemí s vysokou inflací dosahující 7 %. Nejnižší růst by měl být v Itálii a Chorvatsku.


Naděje na mír se vzdaluje, prohlásil Kerry. Obhajoval rezoluci OSN, která kritizuje Izrael - Aktuálně.cz\nNaděje na mír se vzdaluje, prohlásil Kerry. Obhajoval rezoluci OSN, která kritizuje Izrael\nAktualizováno 28. 12. 2016 19:10\nSoučasná situace mezi Izraelci a Palestinci podle amerického ministra zahraničí Johna Kerryho neumožňuje vznik palestinského státu a naopak nahrává věčné okupaci palestinských území Izraelem. Obhajoval tak rezoluci Rady bezpečnosti OSN požaduící po Izraeli, aby přestal s výstavbou osad na okupovaných územích. Kerry také konstatoval, že o dalším vývoji blízkovýchodního vztahu, a tedy o otázce osad, sporného statusu Jeruzaléma a o řešení "dvou států" rozhodne až Trumpova vláda.\nJohn Kerry. | Foto: Reuters\nWashington – Americký ministr zahraničí John Kerry obhajoval rezoluci Rady bezpečnosti OSN požadující po Izraeli, aby přestal s výstavbou osad na okupovaných palestinských územích. Podle něho se tak zachovává možnost mírového "řešení dvou států", tedy vzniku samostatného palestinského státu vedle stávajícího izraelského.\nStanovte konečné datum ukončení izraelské okupace, požádají Palestinci Radu bezpečnosti OSN\nUž současná situace mezi Izraelci a Palestinci podle Kerryho neumožňuje vznik palestinského státu a naopak nahrává věčné okupaci palestinských území Izraelem. Americký šéfdiplomat v této souvislosti varoval před národnostní segregací a nerovností mezi Židy a Palestinci.\nSpojené státy umožnily schválení rezoluce Rady bezpečnosti OSN tím, že se zdržely hlasování, a to v souladu se svými hodnotami tak, jak činily i předcházející americké vlády, uvedl také Kerry v projevu, ve kterém zhodnotil dosavadní vývoj izraelsko-palestinského mírového procesu.\n"To je to, co obhajujeme: budoucnost Izraele jako židovského a demokratického státu žijícího v míru a bezpečí po boku svých sousedů," řekl Kerry. "Je-li volbou jen jeden stát, pak Izrael může být buď židovský nebo demokratický, ale nemůže být zároveň obojí, a nikdy nebude opravdu žít v míru," řekl Kerry v projevu.\nKerry rovněž řekl, že by Jeruzalém měl být hlavním městem obou sousedících států, čímž podpořil palestinskou představu o mírovém vyrovnání. Zatímco Palestinci chtějí udělat metropoli z východního Jeruzaléma, Izrael se o město nechce dělit.\nPodle agentury AP se šéf americké diplomacie také snažil ukázat, že se nezaměřuje výhradně jen na pohřešky Izraele. Poukázal na opakující se podněcování k násilí ze strany palestinských politiků a zmínil se o židovských obavách z rychleji rostoucí arabské populace, která může výhledově udělat z Židů menšinu v Izraeli. Vznik samostatného palestinského státu by tak právě bylo řešením.\nIzrael na přijetí rezoluce reagoval s nevolí, což dal najevo všemi dostupnými diplomatickými prostředky vůči všem 15 zemím v RB OSN, které dokument odsouhlasily.\nRezoluce proti dalšímu budování izraelských osad v RB OSN minulý týden prošla díky tomu, že Spojené státy nevyužily práva veta. Je to poprvé od roku 1979, co Washington v této otázce Izrael nepodpořil. Mezinárodní pozorovatelé poukazují na to, že židovský stát dlouhodobě pokouší trpělivost vlády prezidenta Baracka Obamy stále rozšiřující se výstavbou osad na palestinských územích. Snižuje se tím možnost mírového vyrovnání s Palestinci, kteří usilují o vznik životaschopného samostatného státu.\nIzraelská vláda premiéra Benjamina Netanjahua nyní doufá v obrat americké zahraniční politiky s nástupem Donalda Trumpa do Bílého domu v lednu. Trump rezoluci OSN zkritizoval.\nKerry také konstatoval, že o dalším vývoji blízkovýchodního vztahu, a tedy o otázce osad, sporného statusu Jeruzaléma a o řešení "dvou států" rozhodne až Trumpova vláda. Dodal, že USA nemohou dělat vůbec nic, když vidí, že "naděje na mír se vzdaluje".\nŠéf americké diplomacie vyjádřil pochyby nad tím, zda Netanjahu skutečně podporuje vznik palestinského státu, k čemuž se i Izrael výhledově zavázal v dosavadním mírovém procesu.\nTaké popřel Netanjahuovo obvinění, že text rezoluce USA zosnovaly. Řekl, že vláda amerického prezidenta Baracka Obamy vlastně pro bezpečnost Izraele udělala svým zahraničně politickým působením zdaleka nejvíc ze všech.\nIzrael chce omezit použití tlampačů pro svolávání muslimů k modlitbě. Kvůli rušení nočního klidu\nIzrael se nezúčastní mírové konference, kterou pořádá Francie. Pomohou pouze přímá jednání, tvrdí\nIzrael schválil výstavbu 98 bytů v osadách, tvrdí aktivisté\nzahraničí Aktuálně.cz Washington John Kerry OSN Barack Obama Donald Trump Izrael


Otázky kolem Ronalda: Kdo by ho mohl koupit? Jak se zachová Real? | info.cz\nZnojmo – Jihlava Praha – Liberec Autobusy Brno – Praha\nAutor: iSport.cz, pod - 16. června 2017 • 17:13Info.cz\nStále se tomu nechce věřit, ve Španělsku ale mají jasno. Hvězdný Cristiano Ronaldo zcela vážně uvažuje o tom, že by opustil Real Madrid. Podle odvážnějších zdrojů už dokonce madridský klub požádal o uvolnění. Proč je vlastně Portugalec naštvaný? To není žádné tajemství - jde o obvinění z daňových úniků. A kdo by si případně mohl dovolit superhvězdu koupit? Podívejte se na nejdůležitější otázky kolem možného přestupu, který by byl nejspíš nejsledovanějším a nejprobíranějším v historii.\nProč chce odejít z Realu?\nPodle španělského deníku Marca uvažuje Ronaldo o odchodu z Realu z více důvodů. Tím hlavním je pochopitelně aféra kolem údajně nezaplacených daní, která Portugalce hodně naštvala. Zároveň vyčítá klubu, že se za něj dostatečně nepostavil, přestože Real rychle vydal prohlášení, ve kterém zdůrazňuje k Ronaldovi absolutní důvěru.\nRonaldo je rovněž unavený z tlaku, který na něj je ve Španělsku. Nedá se předpokládat, že by to jinde bylo jinak, ale Portugalec to hodně vyčítá španělským médiím. „Vůbec mě neznáte,“ prohlásil několikrát. A podle respektovaného deníku se mu rovněž nelíbí, jak byla jeho údajná vina podána. Cítí se dehonestovaný.\nDalší odpovědi na klíčové otázky kolem odchodu Ronalda z Realu Madrid si přečtěte na webu iSport.cz.\nReal Madrid|Christiano Ronaldo|fotbal|sport|přestup


4 SESTRY – program a vstupenky online | Kino Metropol\nHrají: Ivana Chýlková, Anna Šišková, Berenika Kohoutová, Jana Stryková\nHrají: Ivana Chýlková, Anna Šišková, Berenika Kohoutová, Jana Stryková, Roman Štabrňák, Kryštof Hádek, Michal Slaný • Autor divadelní hry: Patrik Hartl • Scéna: Hynek Dřízhal • Kostýmy: Agnieszka Pátá – Oldak • Hudba: Marek Doubrava • Texty písní: Patrik Hartl\nTáta měl hodně rád ženy, takže má každá z jeho dcer jinou mámu. Ale i povahu, rozmary, potíže a touhy. 4 sestry jsou punkovou crazy komedií o tom, že i když si pořádně lezete na nervy, je zábavnější prožít život s rodinou než bez ní.\nŽeny mě přitahovaly odmalička. Už v mateřské školce jsem si místo odpoledního spaní chodil tajně povídat s holkama na záchod. Seděli jsme na prkýnkách a probírali život. Svět mých kamarádek mi vždycky připadal bohatší na emocionální události než ten můj. Ohromně mě baví, jak se ženy často v reakci i na poměrně malé impulzy mohutně emocionálně rozvibrují. Připadá mi to komické i dojemné zároveň.\nChuť napsat „holčičí“ komedii jsem měl už dávno. A vždycky jsem si představoval, že bude svým způsobem „crazy“. A punková. Možná to je tím, že jsem vyrůstal se sestrou a mámou, které vždy emocionálně vibrovaly v pozoruhodně výrazných turbulencích. A tak jsem se pokusil napsat místy ztřeštěnou, někdy drze provokativní a taky dojemně citovou komedii o čtyřech ženách na pokraji nervového zhroucení. O ženách, které by chtěly milovat a být milované.\nDélka představení: 150 minut včetně přestávky\nFilm Naživo│Cirk La Putyka: Kaleidoscope\nArtklub: Země medu\n14:00 čtvrtek, 23. červenec\n14:00 pondělí, 27. červenec Artklub: Psí láska\nFilm Naživo│Losers Cirque Company: Vzduchem


Cébé Razor Light Rose vel. L - Brýle | Alza.cz\nCébé Razor Light Rose vel. L\n»Ostatní sporty»Zimní sporty»Sjezdové lyžování»Brýle»Cébé Razor Light Rose vel. L\nKód: SPTif0348 Prod. číslo: 848391013762\nCébé Razor Light Rose vel. L Prodej skončil\nLyžařské brýle Cébé Razor Light Rose ve velikosti L pro sjezdové lyžování disponují dvojitými skly, speciální úpravou proti zamlžení, 100% UVA a UVB filtrem, unikátní vrstvou pro vylepšení kontrastu a jsou vysoce odolné vůči nárazům a poškrábání.\nVydejte se na hory jen s kvalitním vybavením a dopřejte si pohodlí i při vaší oblíbené zimní aktivitě. Vyberte si unikátní model brýlí Razor Light Rose od výrobce Cébé a chraňte vaše oči i ve ztížených podmínkách. Sjezdové brýle ve velikosti L na první pohled zaujmou originálním designem. Skla jsou vyvedené ve stylové světle růžové barvě a kontrastují s černými obroučkami. Disponují dvojitým sklem se zrcadlovou vrstvou a vysokou optickou kvalitou s technologií dvojitých čoček Double Lens.\nBrýle jsou dále vybavené vnější vrstvou skla, která je vyvedena z vysoce odolného a nárazu vzdorného polykarbonátu. Díky tomu jsou pevné a odolné vůči poškrábání, nárazům a jiným vnějším vlivům. Vynikají také extrémně nízkou hmotností. Vnitřní acetátový zorník disponuje speciální Antifog vrstvou, která eliminuje mlžení a rosení na celém povrchu. Inovativní technologie se dvěma vrstvami pěny Double Layer Face Foam navíc dokáže regulovat proudění vzduchu pomocí patentovaných průduchů uvnitř brýlí, proto nedochází k jejich zamlžování. Dále jsou vybavené polykarbonátovým nerozbitným zorníkem Light Rose, který výrazně vylepšuje kontrast.


Australská kelpie - CORGI Klub\nJak se žije a pracuje s AUSTRALSKOU KELPIÍ?\nMotto: Slyšela jsem krásné srovnání border kolie a kelpie: Borderka bude pracovat pro Tebe, kelpie s Tebou.\nPSA DO SMEČKY NIKDY... byl můj názor zakládající se na mých letitých zkušenostech s chovem teriérů a slyšely byste jej ode mne ještě před pár lety. S příchodem Australské kelpie do naší rodiny, jsem byla ovšem postupem času nucena svůj názor radikálně přehodnotit. Dnes už tedy nikoho nepřekvapí, že „vítacím výborem" našich návštěv jsou dva úžasní kelpií kluci „kelpiáci" Joker a Darwin.\nKelpie je poměrně ještě neznámé plemeno - Nejčastěji je můžete potkat na závodech agility či flyballu, kde mnoha lidem připomínají spíše tak trochu něco mezi border colií a psem dingem. Není se tedy čemu divit, že nejčastější otázkou, co je toto vlastně za plemeno? V případě, že jich máte okolo sebe víc, pak zpravidla následuje dotaz: „Je na sporty tedy rychlejší a lepší BOC nebo AKE?" Na tuto otázku odpovídám diplomaticky slovy: „Slyšela jsem krásné srovnání border colie a kelpie: Borderka bude pracovat pro Tebe, kelpie s Tebou" a tudíž záleží na tom, co komu více vyhovuje.\nJak jsem ke kelpii přišla – Já jsem kelpii prvně viděla na Mistrovství Evropy 2006 ve flyballu ve Francii. Byla v týmu belgického družstva Jumpers. Bylo radost se dívat na rychlého a spolehlivého psa. V tu dobu jsem jako chovatelka a majitelka Parson russell teriérky Anity vůbec o chovu kelpií neuvažovala, jelikož jsem bydlela v panelovém domě v Praze. Naopak jsem si hned následující rok nechala štěně od Anity, fenku Miu, se kterou nyní závodím ve flyballu. Když byl Mie rok, přestěhovaly jsme se do domečku v Zálezlicích. Náhodou jsem objevila článek v tomto časopise o Australské kelpii. Zkusila jsem kontaktovat autorku článku a bylo mi sděleno, že nyní má poslední fenku na prodej. Domluvili jsme se na nezávazné návštěvě, ale po půl hodině povídání jsem s Breeze odjížděla domů. Věděla jsem, že po teriérech to bude změna, ale o to víc jsem chtěla lépe poznat toto u nás málo známé plemeno. Breeze byla zvyklá žít venku na zahradě, narodila se v květnu, takže jsme jí rovnou umístili do jejího psího domečku venku za domem. Výhodou bylo, že jsme neměli okousaný nábytek a jiné pohromy, na které jsem byla zvyklá od štěňat.\nVýchova trochu jinak – Kelpii nelze vychovávat a cvičit drilem s nekonečným stereotypním opakováním toho samého. Tedy metodami na mnoha cvičácích dodnes bohužel praktikovaných a kterými jsme si s Breeze bohužel ze začátku prošly také. S pozitivní motivací a výcvikem formou hry jde zkrátka všechno mnohem lépe a tak nějak jako by samo. Skvělým pomocníkem je v tomto klikr. Kelpinky velmi rychle chápou a rádi se učí novým věcem, takže cviky z dogdancingu jsem pak začala kluky učit hned od mala, protože jejich největším nepřítelem je nuda a nic nedělání. Díky šikovnosti mého manžela mi tak postupem času na zahradu přibyly i základní překážky na agility, flyball a obedienci. K lepšímu pochopení kelpieho naturelu mi pak velmi pomohlo studium historie plemene v jejich domovině.\nTrochu historie - Toto původní australské plemeno dle dochovaných záznamů vzniklo tak, že zakladatelka jenž dostala jméno Kelpie, se natolik lišila od svých sourozenců povahou a stylem práce, až se jí její budoucí majitel rozhodl po dlouhém naléhání na chovatele vyměnit za koně. Až natolik si cenil její výjimečnosti. Původ kelpií je i dnes díky zahraničním databázím dohledatelný a dá se říci, že synonymem "Adama a Evy" jsou u tohoto plemene dva páry. Prvním je právě fenka Kelpie a černý pes Moss, druhým pak byl černopálený pár fenka Jenny a pes Brutus. U většiny českých kelpií se dají tito předci, s trochou trpělivosti, v zahraničních databázích dohledat. Tito čtyři psi dali svým potomkům do vínku soubor vlastností díky kterým se záhy staly přeborníky místních triálů(soutěží v pasení), čímž přispěli k dalšímu rozšíření a popularizaci plemene u dalších farmářů. Ti dále upevňovali typické vlastnosti kelpie, kterých si lidé dodnes velmi cení a jsou jimi: vytrvalost, inteligence, kreativita, spolehlivost, schopnost učit se odezíráním a velmi silná vazba na majitele s nezdolnou touhou se mu zavděčit. Farmář neměl čas zabývat se individuálním výcvikem každého štěňátka a bylo jen na každém z nich, aby ukázalo své vlohy pro práci. K práci si pak nechával jen ty nejlepší z nich.\nJaká tedy kelpie je? - Již relativně malé štěně dokáže udržet krok s dospělým psem a velmi rychle se učí pozorováním ostatních psů ve smečce, čímž se dané cviky naučí mnohem rychleji a následně se je snaží neustále zlepšovat. Při své inteligenci si vás také prověří, jestli se k dané odměně nedostane i jiným způsobem, čím se rozvinula jejich kreativita a zde je na místě důslednost majitele. Mám doma tři kelpinky (fenku a dva psi) a každá je jedinečnou osobností s bezmeznou láskou a oddaností k tomu svému dvounožci (tedy mě), až se někdy může stát, že ostatní lidi úplně přehlíží. Bohužel to může někdy zavdávat příčinu ke vzniku domněnky o jejich přílišné plachosti, nervozitě či snad dokonce extrémní bojácnosti. Kelpie má být od přírody ostražitá a k cizím spíše rezervovanější. Kelpie není zuřivě štěkající hlídač, ale pes bedlivě pozorující své okolí, který v případě něčeho neobvyklého a podezřelého, svého člověka upozorní jako by říkal: „Hele pojď sem, honem, to je zvláštní, pojď se rychle taky kouknout!" Rozhodně však nesmí být vůči člověku ani jinému psu nebo domácímu zvířeti přespříliš agresivní nebo jej dokonce bezdůvodně napadnout. Takové chování je totiž pro australské farmáře nepřípustné a skončilo by velmi smutně a radikálně. U nás se můžeme bohužel setkat s poněkud liknavějším přístupem některých „chovatelů" k této problematice a tak je možné u nás bohužel potkat i takové jedince. Tyto negativní zkušenosti ovšem vrhají stín na plemeno jako celek a vytvářejí tak zkreslený názor: „ Kelpie je hyperaktivní, nevychovaný a nevychovatelný magor, který není použitelný k žádnému sportu kromě pasení!"\nJak si správně vybrat štěně kelpie - Bohužel se stává, že preference vynikajících povahových vlastností ustoupí rozličným individuálním zájmům "chovatele". Je pak velmi smutné a bolestné slyšet věty typu: " Jsem nevěděla, že kelpie je tak milý a přátelský pes", které jsou bohužel negativním výsledkem krátkodobých a účelových cílů některých "chovatelů". Z tohoto důvodu nelze budoucím majitelům kelpinky doporučit nic jiného, než aby v první řadě pečlivě a zodpovědně zvážili výběr chovatele, který nenávratně a nesmazatelně ovlivní prvních 8 týdnů jeho budoucího štěňátka, jenž jsou pro budoucí vývoj rozhodující. Rozhodně lze doporučit osobní návštěvu chovatelské stanice, při které se můžete osobně seznámit s rodiči a získat tak o nich cenné informace. Přiznejme si, že každá kelpinka je trochu jiná a hodí se více či méně k jinému temperamentu majitele a k aktivitám, kterým se bude chtít s budoucím štěnětem věnovat. Pokud nenaleznete požadované vlastnosti odpovídající vašim představám u rodičů, nelze je čekat ani u jejich potomků! Kelpie je plemeno dlouhověké a jen pečlivý výběr chovatele, rodičů a následně i vašeho vysněného štěňátka spolu s důslednou nikoliv však tvrdou výchovou, vám může zaručit budoucích bezmála 13-14 spokojených let s vaším psím parťákem, právě s tou Vaší vysněnou australskou kelpií.\nVýstavy a sport - Co se vzhledu týče, vybrala jsem si vlastně tu nejhezčí kelpii na světě, protože na světové výstavě v Bratislavě v roce 2009 získala Breeze BOB a Světového vítěze mladých v konkurenci 22 kelpií z celého světa. Ve výstavním kruhu to sice neoceníte, ale díky velmi rozsáhlým australským pastvinám, je kelpie od přírody vytrvalec s takřka nevyčerpatelnou energií, schopný denně naběhat desítky kilometrů při doprovodu jezdce na koni nebo při práci se stádem. Dle některých pramenů se v dostupné literatuře uvádí, že dokáže vystačit s minimem tekutin. Toto tvrzení nemohu ze své zkušenosti potvrdit ani vyvrátit, a mohu jen konstatovat, že vodu milují a jsou skvělými plavci. Z výše zmíněného lze řící, že kelpie je díky své vytrvalosti vynikajícím společníkem na procházky, dogtreky, stejně tak i při jízdě na koni. Kelpie má vynikající výsledky v agility i ve flybalu, což vychází hlavně ze zcela jedinečné dynamiky pohybu a tedy i ze stylu skoku, který vychází z přirozených dispozic plemene a ze zcela odlišného stylu práce se stádem. Typické je pro vyskakování na záda ovcí a přebíhání po nich, při nahánění ovcí na pravidelné stříháni. Kelpie je zkrátka rozený skokan, pro kterého běžné limity neplatí.\nKelpie coby filmové hvězdy - Pokud víte o jejich existenci, nedej bože, začne-li s vámi nějaká bydlet, zjistíte, že je vlastně znáte už hrozně dávno. Jakýkoliv australský film či seriál se bez nich neobejde. Pokud jste jako já hltali každý díl Skipiho (klokana), pak dobrodružství Dustyho (prý Dinga) a v dnešní době McLeodovy dcery je to docela ostuda, protože je máte celou dobu na očích. To vám ale dojde, až když jí máte doma. Od loňského roku má kelpinka i svůj vlastní film a to díky australským filmařům, kteří zfilmovali novelu Red Dog (v ČR vydané pod názvem Rudý pes). V Austrálii měl film premiéru v roce 2011 a snad bude do kin uveden i u nás. Hlavního hrdinu ztvárnila hollywoodská kelpinka KOKO. Autora literární předlohy k napsání novely inspirovali skutečné příběhy obyvatel hornického městečka Dampier, kteří svou místní kelpií celebritu jménem Ruchoch (v originále Red) i přes lumpárny, kterými byl pověstný široko daleko, milovali natolik, že mu na jeho památku postavili ve městě bronzovou sochu, která zde stojí dodnes.\nKelpie by jistě nesouhlasily s Koperníkovou heliocentrickou teorií - Pro ně je zkrátka ten jejich člověk středem vesmíru, kolem něhož se vše točí a trpí, když nemůže svůj život sdílet s vámi. Kelpie totiž není pes do kotce ani na hlídání objektů, kde člověka vidí jen při krmení omezenou dobu (denně 1h a méně). Velmi naléhavě na toto upozorňují australští chovatelé, protože mají negativní zkušenosti s držením kelpie bez kontaktu s lidmi, které se pak dle jejich zkušeností projevují psychickými poruchami a změnou povahy která zcela neodpovídá plemeni. Zcela něco jiného je uvyknout kelpinku nějakému pravidelnému režimu, který je spojený s mým odchodem do zaměstnání a kdy ví, že po příchodu přijde procházka a pak stráví zbytek dne v naší společnosti, takže čas beze mne využívají k odpočinku. S kamarádkou Evou jsme se shodli na tom, že kelpinka je hlavně zajímavé zvíře. Přemýšlivý, chytrý pes toužící po neustálé pozornosti. Především je to ale přítel s obrovským smyslem pro humor ( ten byste měli vlastnit také, abyste mohli s nadhledem strávit všechny ty jeho lumpárny ), se kterým se nebudete NIKDY nudit a který vám každý den připraví něco nového, zajímavého a přinutí vás přemýšlet a být aktivní.\nJedna, dvě, tři a čtyři ... - Potvrzením těchto slov je náš nový přírůstek do smečky fenka Crazy, která bydlí s kelpiákem Agieskem a trénuje u naší kamarádky agility. Stalo se tak neplánovaně (opět) na Silvestra 2010, kdy jsme se spolu jeli podívat na úžasnou černou fenečku, nepříbuznou k našemu chovu. A z tohoto osudového setkání jsem přivezla naši lištičku Crazy. Stejně jako Agies i Crazy velmi rychle chápe nové věci a hodně věcí odkoukala od ostatních, takže máme spoustu věcí jednodušších, co se týče výcviku. Pokud se jedná o lumpárny ty chápe na první našlápnutí. Nevyhledává konflikty, ale nenechá si nic líbit. Pokud ji zabavíte a dáte denně prostor vybít si energii, nebudete o ní doma vědět, protože si najde svoje místečko a po očku vás bude sledovat, aby jste ji nikam neutekl. Pokud ne, budete mít co uklízet, protože se zabaví sama. Kde jste vy, je i ona. Zbožňuje vodu v jakékoliv podobě, což může být v zimě problém, takže hlídat! Pokusí se být paličatá a dělat si věci po svém, takže nezbývá než důsledně trvat na tom, co chcete vy. Miluje lidi. Zbožňuje děti. Na chvilku se jí schováte do špajzky a ona vás vítá jako by vás týden neviděla . V podstatě je to veselý vítací pes, kterého je občas problém udržet nohama na zemi :-)\nA další kelpie???? To se uvidí......\nText: Kubištová Jitka,Zochová Lucie\nFoto: Kalábová Martina


r@ :: Píšete ? Pochlubte se..\nnástěnka Píšete ? Pochlubte se.. --- stats --- home\n23. února 2020 [9:29:48]\nPíšete ? Pochlubte se..\npoezie, povídky, říkanky, srandičky a citáty .)\nvlastník: unfair ::\n25 odběratelů ::\n(zastavit refresh) << (na vršek) (nahoru) :: 1-20 z 259\t:: dolů dospod >>\n26. září 2014 [2:53:02] Re :: link\nwwriter » Už dobře hodinu hledám něco, co vzniklo kdysi na chatu, na staré raketě... Zatím teda bez-výsledně, ale ono se to jednou podaří... Ufounci vznikali online a za pochodu a těch dílů byla spousta. Spousta jich také nenávratně zmizela v dolním řádku chatu. Některé ovšem zálohované mám. Teď už je jen dohledat. :)\n18. dubna 2014 [21:52:38] Re :: link\nshiloh » dobry :))\nstylove mi to prijde nekde mezi bukowskim a topolem\na tedka jdu pohladit kocky ;) btw, jeden z nich se jmenuje antis a ja mu rikam anton pavlovic cechov :)\n18. dubna 2014 [17:48:27] Re :: link\nIng_arch_sabu » Maxidejf (2:13:03): Díkec.... hele já jsem to moc nekontrolovala, takže se obávám, že toho bude ještě víc, těch chyb.larynka (7:53:05): díík:)\nmatejcik (17:16:32): Můj vedoucí ateliéru mi vyprávěl o svým kámošovi, co žije se strašně moc kočkama a hrozně chlastá, přišlo mi to jako takovej bizár příběh, že jsem to musela hodit na papír.\n18. dubna 2014 [17:16:32] Re :: link\nmatejcik » hustý\njaká byla motivace k napsání? .e)\n18. dubna 2014 [7:53:05] Re :: link\nlarynka » sabu (19:40:57): super .)\n18. dubna 2014 [2:13:03] Re :: link\nMaxidejf » sabu (19:40:57): dobry ;))\nnení pro kočky moc zdravý, což ho zaskočilo, a jednak bylo celkem draký -> drahý.\n17. dubna 2014 [19:40:57] Re :: link\nIng_arch_sabu » Měl svoje kočky rád.\nMožná to byla jediná dobrá věc, která se o něm v současné době dala říct, a jako všechny dobré věci, které se dají říct o člověku, měla svoje háčky, ale měl svoje kočky rád a to mu nikdo upřít nemohl.\nByl ze ztracený generace sedmdesát něco, která sice nebyla o nic ztracenější, než generace devadesát něco nebo osmdesát něco, ale ztracená byla rozhodně, hluboko mezi zasranejma zlatejma šedesátkama a šedivou hipsterskou současností.\nUž asi deset let žil v zapomenutým koutě kraje, v chalupě, co patřila jeho rodičům, což většina jeho přátel považovala za dostatečný popis jeho osobnosti. Rád předstíral, že pohrdá těma povrchníma blbcema, co mají tu čest říkat si jeho kamarádi (ačkoliv většina z nich o něm posledních pár let mluvila radši jako o svým známým), ale byl pořád dost chytrej, aby věděl, že je to vlastně docela pravda.\nTo že byl tak chytrej pro něj vůbec bylo celkem na škodu, protože si díky tomu až moc dobře uvědomoval ubohost a zbytečnost svojí existence. Snažil se sice usilovně utopit svý IQ v rumu, ale s každou kocovinou přicházelo i otravný sebeuvědomění.\nJeho kočky z jeho lásky nebyly zrovna odvázaný. Myslely si o něm pravděpodobně, že je strašnej sráč, ale jako jediný (spolu s jeho rodičema) to nikdy neřekly nahlas. Občas si po večerech představoval, že jeho kočky najednou, z ničeho nic, můžou mluvit a celý vzteklý na něj ječej a prskaj.\n„Ty sráči!“ zaječel mourovatej kocour.\n„Víš, nevadí mi, že mi tak říkáte. Pořád lepší tohle, než přemoudřelý kecy malejch holek o promarněným potenciálu.“\n„Jakej promarněnej potenciál? V životě si žádnej potenciál neměl, zmrde!“ zařve kocour a ostatní kočky se můžou umlátit smíchy.\n„Dík... jsi fakt kámoš...“ řekne on a myslí to vážně.\nMožná je fakt dobře, pomyslí si v těch chvílích, že svý kočky už pár let neviděl.\nKdyž se na chatu přestěhoval, byl plnej myšlenek na milej život uprostřed krásný přírody, dny plný slunečních paprsků a čerstvýho vzduchu, oáza klidu s možností konečnýho uvědomění si sama sebe a nalezení vnitřní rovnováhy, splynutí s vesmírem, věčná nirvána a tak.\nByl zrovna po rozchodu s takovou tou holkou, o který si všichni myslí, že se s ní oženíte, takže fakt věřil těm naivním představám, který měl o svobodným životě, protože mu nic jinýho nezbývalo. To že to s ní bude na celej život si tehdy myslel i on a myslela si to i ona, ale potom, co se dozvěděla o tý rychlovce, kterou si totálně na sráče dal na hajzlech v hospodě s nějakou anonymní kozatou alkoholkou, přehodnotila to. Vždyť to nic neznamenalo, řekl jí tehdy, bylo to jen fyzický, vždyť přece víš, že tě opravdu miluju, neměla bys bejt tak úzkoprsá. Byl jsem ožralej, to mě myslím alepoň trochu omlouvá, dodal ještě tehdy.\nChcípni v pekle, sráči, řekla ona.\nTehdy si pořídil kočky. Nejen kočky, pořídil si i králíky, pár slepic a psa, německýho ovčáka, aby byl dostatečně spjatej s matkou přírodou. Ze stejnýho důvodu si na zahrádce před chatou pěstoval rajčata, kedlubny a trávu. Jenže po pár letech slepice pochcípaly na nějakou virózu, králíky všechny snědl a psa prodal tejden před výplatou za tři balíčky malborek.Zbyly mu jenom ty kočky.\nJenže kočky nebyly tak blbý, aby jim nedošlo, že pravděpodobnost, že je čeká stejnej osud jako psa je vysoká, a pravděpodobnost, že je potká stejnej osud jako králíky není o moc nižší. Nebyly blbý a tak zdrhly.\nTy kočky mu zlomily srdce snad ještě víc, než ta baba.\nUvařil si černý kafe dal si do něj bílej rum, zbytek z flašky, kterou mu přivezl jeden z jeho posledních přátel při jedný z jeho posledních návštěv. Byl to jeden z těch, který neměli zapotřebí komentovat ten šílenej bordel, kterej zaplňoval půlku chalupy a za ta léta, kdy pomalu narůstal, už si začal žít svým vlastním životem. Byly to hromady špinavýho prádla a nádobí, sem tam nějakej vajgl, noviny, šrouby, dráty a věci, o kterejch už ani sám nevěděl, k čemu kdysi sloužily. Občas si říkal, že by fakt rád uklidil, ale strach z neznámého byl skoro tak velkej, jako strach z koček. Bordel sice trochu smrděl, ale zatím se mu to celkem dařilo odvětrávat a navíc on i jeho kámoš byli silní kuřáci, takže jejich čichový buňky byly značně nedokonalý. Úplně ožralej se tehdy tomu klukovi svěřil, že ví, že je sráč, ale neví co s tím. „Vždyť všichni jsme takový malý sráči!“ zanotoval kámoš písničku od zapomenutý punkový dívčí kapely. „Snad jen ty kočky, to je fakt brutální.“ řekl a usnul na stole.\nKdyž mu první kočky utekly, pořídil si asi po měsíci další. Došlo mu, jaké důvody mohly mít kočky k útěku a s těžkým srdcem je po čase, stejně jako svojí bejvalou, pochopil a odpustil jim. Odpustil jim všem. Měl zrovna takový osamělý období, když si je pořídil, nechtěl se moc bavit s žádnejma lidma, ale s někým si promluvit potřeboval, promluvit si o tom, co se děje s jeho duší a co prožívá ve svém nitru. No a tak to schytaly ty kočky. Zvládaly ty jeho kecy poslouchat docela dlouho, ale byla to fakt snůška krávovin a nic nejde vydržet věčně a tak nakonec zdrhly taky. Kudla do zad, myslel si, když zase zůstal sám a tentokrát se z tý zrady vzpamatovával asi čtvrt roku.\nNalíval jim mlíko a sypal granule každej den ráno, teda, pokud vstal a nezapomněl na to. Časem jim začal mlíko ředit vodou, jednak se někde dočetl, že mlíko není pro kočky moc zdravý, což ho zaskočilo, a jednak bylo celkem draký. I on sám začal pít vinné střiky. Hodně poslední dobou četl, navracelo mu to část vlastní hrdosti a navíc vždycky s oblibou prohlašoval, že kdo nečte, ten blbne. Možná to byla pravda, ale rozhodně to neznamenalo, že ho čtení před blbnutím zachrání. Ale každopádně s vychlazeným pivem, cigárkem a rozečteným Dostojevským si při západu slunce na zápraží připadal krásně. Možná to byly ty nejkrásnější chvíle jeho života. Až na občasné vřeštění koček. To dovedlo pokazit tu atmosféru.\nKdyž si potřetí pořídil kočky, říkal si, do třetice všeho dobrého! A zlého, dodaly vždycky zlomyslně jeho druhé myšlenky. Rozhodl se ale, že další zradu od svých nejbližších už by nemusel zvládnout a že podobnou věc už nedopustí. Byl by hlupák, kdyby se nepoučil ze zkušenosti. Tentokrát kočkám žádnou možnost útěku nedal. Vyklidil pro ně jednu celou místnost v domě, tu největší, zařídil jim ji tak, aby se v ní cítily co nejlépe a zavřel je tam. Často si s nima chodil hrát, obzvlášť dokud to byla ještě koťata. Všechny je pojmenoval po postavách ze svých oblíbenejch ruskejch románů. Jeho konání mu nepřišlo nějak zlé, vždyť kočky, které žijí s lidmi ve městech v bytě, taky nijak netrpí. Nejdřív taky kočky pouštěl po celé chalupě a zavíral je jen na noc, neboť kočky si navykly přecházet mu přes obličej, když spal, což si vykládal jako projev náklonnosti.\nKdyž měl ta horší období svého maniodepresivního života, nepouštěl kočky dlouho ven. Kočky už odrostly a nebyly zdaleka tak roztomilé, jako kdysi. Jelikož je nikdy nenaučil chodit na písek, kálely tam, kde je zrovna napadlo a nedělaly si s tím moc hlavu. Když se jim snažil vyčinit, jen na něj prskaly, a nebo ho ignorovaly a odcházely se vztyčenou hlavou i ocasem ven. Navíc je nevykastroval a tak se začaly množit. Měl příliš dobré srdce na to, aby koťata utopil, tak se smířil s tím, že je jich prostě víc a pouštěl je ven z pokoje čím dál tím míň. Vždycky když pak přišel za nimi, kočky na něj jenom vrčely, prskaly, pokoušely se o útěk. Když se pak jednou při svojí vzácné návštěve pokusil pohladit Kareninu, poškrábala mu ruce tak, že na další návštěvy rezignoval. Se zafáčovanýma rukama pak týden prochlastal a na krmení koček si ani nevzpomněl. Možná je podvědomě chtěl vytrestat. Když pak se strašnou kocovinou vyšel na zápraží, aby si dal kafe a zapálil si, sedl si na lavici a natáhl nohy před sebe. Když ho kočky oknem spatřily, začaly šíleně ječet a bušit tlapičkami o sklo. Domlouval jim, ale nepřestávaly, dokud ze zápraží neodešel. Byl z toho nešťastný natolik, že nakonec kočkám zvenčí zabednil okna, aby ho neviděly a přestěhoval se do nejvzdálenějšího pokoje.\nKočky od té doby neviděl.\nOd té doby už uplynulo pár let. Už nikdy za kočkami nešel, vždycky jen pootevřel dveře a šoupl jim dovnitř koštětem misku se žrádlem a pitím. Občas uvažoval o tom, že by je prostě pustil ven do přírody, ale nedovolilo mu to jednak jeho pyšné ego a strach ze samoty, ale také strach ze samotných koček. Za těch pár let, říkal si, co se z nich mohlo stát? Kolik jich tam vůbec je? Věděl že žijí, zvuky které se čas od času ozývaly z pokoje mu to dávaly dost značně najevo, zároveň mu také dávaly důvod, proč kočky nepropustit. Mohl by je taky nechat vyhladovět, ale byl to přeci jenom dobrý člověk a něco takového by živému tvoru neudělal.Natož tolika živým tvorům. Navíc mu bylo jasné, že kočky by se začaly požírat navzájem a několik let by se stejně problému nezbavil.\nNěkolikrát už byl téměř rozhodnutý se sebou něco udělat. Našel si lepší práci, začal se stýkat s lidmi, začal vyklízet ten monstrózní mysteriózní bordel. Ale návrat do normálního života mu nikdy nevyšel. Jak má člověk začít od znova, zoufal si, když žije v domě s pokojem plným pološílených zmutovaných koček? Měl pravdu.\nV noci se mu zdál hrozný sen. Všechny kočky, s krvavýma očima a zježenou vypelichanou srstí byly u něj v pokoji, bylo jich tolik, že se tam ani nevešly a nejmenší koťata musela koukat dveřmi. Ty nejstarší, které si ještě pamatoval jménem, seděly u něj na posteli, seděli mu na rukách a na nohou a něchtěly ho pustit.\n„Drž ho pořádně, zmrda.“ řekl Solenyj s natrženým uchem, který mu seděl na hrudníku. „Celý léta sním o tom, až jednou ten sráč zapomene zamknout dveře. Dočkali jsme se.“\n„Sežerem mu obličej!“ křičela koťata od dveří.\n„O tom jsem snil taky.“ ušklíbl se Solenyj, přesedl si k jeho hlavě a hrubým jazykem mu olízl obličej. Z jeho smradlavýho dechu se mu udělalo nevolno.\n„Ser na něj. Přijdem si pro něj později, chci jít ven. Chci jít mladejm ukázat, jak vypadá hvězdný nebe.“ prohlásila Maslovova, sedící na jeho pravém předloktí a švihla ocasem.\n„Vydrželi jsme to šest let, vydržíme to ještě chvíli. Ten sráč musí zaplatit.“\n„Pojďte děti, konečně pořádná večeře!“ Křikl Karamazov na kočky kolem. Začaly se kolem něj s mňoukáním shlukovat.\n„Kdo přijde první, má jeho koule!“\nCelý zpocený se probudil. Bylo už ráno.\nMusí je pustit. S tímhle nemůže už dál žít. Bylo na čase sebrat odvahu a udělat to, co měl udělat už dávno. Oblékl si rybářskej oblek a vzal si včelářskou přilbu, kterou kdysi vytáhl z bordelu. Zavřel všechny dveře krom vchodových. Bylo ticho, tak jako pokaždé brzo ráno. Ještě si zapálil cigáro a dal si panáka, na kuráž a vydal se ke kočičímu pokoji.\nKočky byly pryč.\n31. října 2013 [20:44:10] Re :: link\nshiloh » dobre ;)\n31. října 2013 [19:11:28] Re :: link\nmedved » skvěle, tak až vyjde a budeš někde v ČR, dej vědět, navzájem si je podepíšeme, a případně bysme to mohli i oslavit...:-)\n31. října 2013 [18:48:58] Re :: link\nshiloh » medved (18:43:55): jasne :)\n31. října 2013 [18:43:55] Re :: link\nmedved » paperback! uděláme čendž? :-))\n25. října 2013 [3:30:21] Re :: link\nshiloh » kdyby nekdo chtel na kindle a 31. bude i paperback, mam tam jednu povidku ;)\n26. září 2013 [10:09:39] Re :: link\nmedved » Pro vás cokoliv...:-)) takže až budete mít cestu do Prahe, dejte vědět, a nějak to zařídíme.\n25. září 2013 [23:15:24] Re :: link\nlittle_bobes » medved (18:07:12): podpis s věnováním bych bral :-)\n25. září 2013 [20:43:52] Re :: link\nshiloh » medved (18:07:12): tak za podpis a venovani bych byla rada! :) ale zase nevim, kdy se vubec dostanu do prahy\n24. září 2013 [18:07:12] Re :: link\nmedved » ok, jestli budeš chtít, tak ti výtisk seženu (a nejen tobě, komukoliv ;-)) za 80,- Kč, jinak je doporučená cena cca 170,- Kč. díky předem za podporu, u tohohle dílka jde jen o to, aby se zaplatila tiskárna, což snad bude, dle ohlasů. A navíc jako bonus dostaneš podpis i s věnováním, a to se prostě vyplatí! :-)\n23. září 2013 [21:22:53] Re :: link\nshiloh » medved (20:22:51): jak budu doma, tak si to koupim, i kdyz vodak fakt nejsem, ale podporovat se musi! :)\n23. září 2013 [20:22:51] Re :: link\nmedved » Vyšla mi povídka Čenda a Barel v týhle knížce... prvotina, možná ještě něco napíšu, možná už nikdy nic, ale udělalo mi to hroznou radost... a jestli napíšu román, tak si fakt začnu řikat spisovatel...:-))\n12. července 2013 [11:36:25] Re :: link\nReader discretion advised :D\nMoje o šéfovi, který mi nedal vědět o změně a já makal zbytečně\ndva dny v piči, dva dny v piči,\ntoho hanze zabijem.\nTen chlap , ten mi nervy ničí,\nHřeby pálku pobijem.\nZítra na něj vletím z rána,\na udělám bububu.\nStrčím pálku do análku,\nk tomu mu dám přes hubu...\n12. července 2013 [10:52:03] Re :: link\nuri » ja tomu nerozumim ')\n11. července 2013 [15:36:13] Re :: link\nIng_arch_sabu » Tak další, v poslední době jsem nějak produktivní a chci se o to dělit se světem!:D\nTu chvíli zalila bych do jantaru\nkdyž kdesi v kopcích, kdysi nad ránem\nnebe bylo ta nejkrásnější barva\na dva cizinci skláněli se nad ohněm\nsmazat prstem každou tvoji jizvu\na vtisknout ti polibek na skráně\na nechat v tichu zpívat ptáky\na nechat noc prokrvit se jantarem\nAle nebe bylo ta nejkrásnější barva\na tuhle chvíli rozpustilo ráno\nProtože noc je dobrý sluha,\nale zlý pán.\n15. června 2013 [0:30:41] Re :: link\nMaxidejf » to je sice takovy smutne ladeny, ale moc pekny ;)\n13. června 2013 [13:46:09] Re :: link\nIng_arch_sabu » edna z posledních...\nzpívali bardi při mém narození\ntak proč se pořád vracím\ndo té stejné řeky\na kráčím hlouběji proti proudu\ndokud mi voda nezaplaví ústa?\n/snad abych nemohla dál křičet/\nTak ve dvě ráno\nv hodinu mezi psem a vlkem\nsčítám svoje chyby\na odečítám cigarety\nnásobeno tebou ve tvých slabých chvilkách\nděleno tím, co je mezi nocí a dnem\nrovno je tomu, kolik mi zbývá sil\nméně nebo rovno, pane kouzelníku\nI kdybych byla krásná\nnechci být jen krásnou asistentkou\nI kdybych byla chytřejší\nnevím kým chci být\nA zítra večer zas smočím prsty ve studené řece\nA možná nechám proud unášet mě pryč\nnikdo z nás nebude šťastný\n20. května 2013 [0:27:11] Re :: link\nRomero*OldMan » dal si ruce do kapes\nvypadl mu z oka pes\n15. listopadu 2012 [12:35:20] Re :: link\nMaxidejf » nasel sem povidku, co jsem napsal pred 5 lety! .) ... tehdy vznikla za jeden vecer a je zbytecne kratka a kdyz sem si to dneska cetl, tak bych to napsal uplne ale uplne jinak.. :) ... ale pripomina mi to dobu, kdy sem byl rozhodlej, ze chci psat povidky a mel sem este na veci cas ;)))\nSeděl jsem na volném prostranství mezi budovami. Ostré slunce na mě nepálilo díky vlnitému plechu, který trčel z boku jedné stěny a vrhal dostatečný stín na stolek s židlí, kde jsem seděl. Přes ohradu vyrobenou z pletiva, nahoře opatřenou ostnatým drátem, jsem sledoval rozpálenou betonovou přistávací plochu pro nákladní loď třídy Xelea. Za touto plochou se do dáli mísila už jen vyprahlá poušť s horizontem.Život na téhle opuštěné spalovací stanici nestál za nic. Stanice za dob své dávné slávy dokázala spalovat až sedm tun odpadu za týden a vzniklou energií dobít jeden a půl tisíce energetických jednotek, které s oblibou používala Konfederace jako munici. Teď jsem tu jen já a nesnáším tuhle práci. Vlastně díky ní již delší čas nesnáším sám sebe. Možná by ta práce nebyla tak hrozná, kdybych tu nemusel spalovat mrtvá těla lidí , kteří zaplatili životem v téhle zatracené válce. Spaluji tu také jiné, pro válku nepotřebné věci, rozbitá zařízení z bojiště. Bohužel je válka, takže minimálně polovinu nákladu vždycky tvoří mrtví lidé. Fellen-neutrinová pec má tu výhodu, že dokáže veškerou hmotu přeměnit téměř na 74% jejího energetického potenciálu. Konfederační vláda sem zkrátka posílá skoro všechno. Někdy tak uvažuji, jestli ji vůbec řídí lidé a ne nějaký superpočítač bez jakýchkoliv emocí, kterému se to zdá jako výhodný způsob získání energie. Energie! Vypadá to, že je to to jediné, o co v téhle zatracené části vesmíru jde! Každé dva týdny přilétá nákladní loď plná “paliva“ a dvěma konfederačními vojáky, kteří vyloží materiál, prázdné články a zásoby a naloží články nabité. Dál už to bylo na mě, měl sem 14 dní na to, abych se toho všeho zbavil. Dokonce mě ti bastardi vymazali mojí identitu, nevěděl jsem proč a za co bojovat. Někdy mě tohle spolu s hroznou samotou v téhle díře dohánělo k šílenství. Nebyla tu pro mě žádná jiná možnost než být dobrovolně jejich otrokem.\nSmířený s osudem jsem seděl za stolem a pozoroval, jak dlouho po poledni poušť začíná dostávat první tmavé červenožluté odlesky. Za pomoci levé ruky, na které chyběla výrazná část prsteníčku, jsem se napil vody. Ta poušť! Nemohl jsem od ní odpoutat svou mysl. Někde daleko za ní přece musí něco být. Něco jiného než tenhle prokletý život. Vzpomněl jsem si, jak jsem to jednou nevydržel (bylo to přibližně sedm měsíců od doby kdy jsem se tu poprvé probudil na studené chodbě v přízemí, nevědě, jak jsem se sem dostal) a hned potom co, jednou odletěla loď, jsem sbalil necelou polovinu mých zásob a pln naděje vyrazil na severovýchod. Zpět jsem se jako zázrakem dostal po jedenácti dnech vyčerpaný a s poslední lahví vody. Celý dvanáctý a třináctý den jsem prostonal. Nejspíš úpal. Za ten poslední den jsem samozřejmě nestihl spálit ani část z toho, co jsem měl. Čtrnáctého dne přiletěla loď jako vždy na hodinu přesně.\nKdyž vystoupili, spustil jsem: „Čau hoši. Co kdyby náhodou nebylo kam vyložit materiál, co?“\n„Mohli byste to třeba složit jen tak vedle ven před sklad.“, zavtipkoval jsem. Jeden z vojáku se na mě otočil. Přes tmavé hledí na jeho Energo-helmě jsem mu do obličeje neviděl, ale byl jsem si jistý, že se nesmál. Když později viděl hromadu nespáleného materiálu, vytáhl z levé boty masivní litinový nůž. Toho dne jsem ztratil svůj prst. Toho dne jsem se vzdal té poslední kapky naděje. Od toho dne jsem se od objektu vzdálil nejvýše na 10 metrů, když jsem zvenku utěsňoval okna a plechovka s lepící hmotou se mi odkutálela ze svahu směrem do písečné duny.\nŠel jsem brzo spát, protože zítra měla přiletět loď a potřeboval jsem na nadcházející dny hodně síly. Vždycky, když mi práce nešla od ruky, prohlédl jsem si svou levou ruku a hned jsem v sobě nalezl nový zápal. Za ten rok a půl, co jsem tu strávil, jsem se naučil spát tady klidně. Za okny svištěl písek, ale vevnitř tento zvuk přehlušoval chod spalovacích generátorů. Kvůli potřebě mít jméno, jsem sám sobě začal říkat Felix, podle jména na uniformě jednoho mrtvého aliančního vojáka, co jsem ho spálil. Ráno jsem si oblékl Konfederační uniformu a začal snídat. Jindy bych byl celý den oblečený jen v plandavých trenýrkách. V téhle pusté horké krajině bez lidí nebyl důvod se oblékat. Jedině když slunce hodně pálilo, tak jsem si oblékl ještě nějakou tenkou volnou blůzu. Dojedl jsem a vydal se směrem k přistávací rampě, šel jsem chvíli po uchozené cestičce a sedl si v bezpečné vzdálenosti na bednu a čekal. Přibližně za deset minut jsem uslyšel, zatím jen v hlavě, ten protivný zvuk. Za nemalou chvíli se stal slyšitelným a byl tak pištivý, dotěrný a ohlušující, že se snad ani nedalo slyšet nic jiného. Byl to zvuk jaký vydávaly vysokofrekvenční sestupové motory. Vzhlédl jsem nad sebe k obloze a zahlédl jsem loď, která byla ještě poměrně vysoko. Natočil jsem se směrem k ní, abych tolik nemusel otáčet hlavu, ale oslepilo mě slunce. Na chvíli jsem zavřel oči a zase si sedl. Jak se onen všudypřítomný zvuk prohluboval, loď se snášela níž a níž, až za zvuku celkem snesitelného dosedla na pět mohutných tříprstých vzpěr. V zadní části lodi se začalo otvírat hlavní skladiště a já uviděl jak se na plošině spolu s hromadou těl a věcí spouští i dvě postavy. Najednou jsem sebou překvapením trhnul. Poprvé bylo něco jinak. Místo druhého vojáka s komplet Energo-zbrojí na sobě a automatickou plasmovou puškou tu stál normální konfederační pracant v uniformované kombinéze. Hned mě napadlo, že možná jednoho z nich nedávno válka stála život. Doufal jsem, že toho, co si na mě onehdy vyzkoušel ostrost svého nože. Pak mě ale cestou k vysunuté plošině napadlo něco jiného, třeba konečně Konfederace začíná prohrávat tuhle válku a začínají jí chybět lidi. Při té myšlence jsem se cítil tak dobře jako už dlouho ne. V každém případě se to ale nedozvím, protože stráž bude tak sdílná jako vždycky.\n„1,67 tuny v 7 antigravitačních boxech,“ řekl namísto pozdravu. A začal spolu se svým člověkem řídit boxy směrem do skladiště.\nZajímalo by mě, jestli tihle lidi umí kromě sdělení váhy nákladu a řezání prstů vůbec něco jiného. Za čtvrt hodiny bylo vše přeneseno. Všiml jsem si, jak se při nakládání nabitých energetických jednotek k nim voják choval s poznání větší úctou, než kdy jindy. To mě trochu utvrdilo v mé druhé teorii. Každopádně jsem měl aspoň na týden o čem přemýšlet. Po odletu lodi jsem si myslel, že už mě dnes nic nemůže víc překvapit. Kdybych jen věděl, jak moc jsem se mýlil. Ještě ten večer, když jsem se ve skladišti přehraboval novým materiálem, jestli se mi něco nebude hodit (našel jsem jedny hodinky a knížku! Knížku!) se mi stala hrozná věc. Lidských těl bylo v téhle dodávce málo, ale to nebránilo jedné špinavé blondýně v alianční uniformě a s ránou v pravém stehně, aby se nezvedla a nepodívala se na mě pohledem, o kterém se v tu chvíli domníval, že je dost vyčítavý. Udělal jsem to nejrozumnější, co jsem v tu chvíli udělat mohl. Omdlel jsem.\nProbudil jsem se na židli s rukama svázanýma za zády a nohama přivázanýma k židli. Po třetím pokusu zaostřit se mi to povedlo a zjistil jsem, že mám za krkem dost bolestivou ránu. Zahýbal jsem krkem a hlasitě sykl bolestí.\n„Musela jsem si být jistá, že se hned tak neprobudíš,“ ozvalo se kdesi za mnou v místnosti klidným hlasem. Byl to takový ten hlas, ze kterého je poznat, že daný člověk má vše pod kontrolou. Hlas vyrovnaný, klidný a překvapivě tichý. „Super,“ pomyslel jsem si, poprvé za dva roky narazím na jedinou osobu, která by navíc mohla být ke mně přátelská a musím ji potkat zrovna v uniformě konfederační armády, v uniformě, která mě svědí, přesto že je čerstvě vypraná.\n„Aha. Upřímně mě překvapuje, že jsi mě vůbec nechala probudit,“ řekl jsem a užíval jsem si můj první dialog po velice dlouhé době.\n„Jak se jmenuješ?“ zeptala se mě.\n„Feli … eh ... neznám své jméno,“ odpověděl jsem a uvědomoval jsem si, jak přesvědčivě to asi zní.\n„Dobrá, nech si ho pro sebe.“, odsekla. „Každý voják Konfederace má ale označení!“\n„Já nejsem konfederační voják,“ přispěchal jsem rychle s odpovědí. „Jen pro ně musím dělat tuhle hroznou práci, jinak mě zabijí!“ Úplně jsem cítil, jak sjíždí očima zezadu moji vypranou uniformu.\n„Opravdu?“ odpověděla pochybovačně a já si z hrůzou uvědomil, že její hlas zní mnohem blíž.\n„Opravdu! Musíte mi věřit! Přísahám, že nelžu! Přísahám!“ několikrát mi při tom přeskočil třesoucí se hlas. Už byla skoro u mě. Křečovitě jsem zavřel oči a setnul pěsti.\n„Naštěstí jsem našla něco, díky čemu brzy zjistím, jestli mluvíš pravdu a jestli má cenu, abys dál žil.“ Ozvalo se teď pro změnu přede mnou. Otevřel jsem oči a pohlédl do těch jejích. Byly krásné a odhodlané. Pak se sebrala, odešla a zanechala mě samotného v mojí jídelně. Natočil jsem krk směrem doleva a zjistil jsem, že venku je noc. Uvolnil jsem své tělo, jak jen to v téhle nepohodlné pozici šlo, a začal jsem v klidu přemýšlet. Díky čemu může rozhodnout, jaký jsem? A rozhodne správně? Tak po čtyřech hodinách, když už začínalo svítat, se objevila ve dveřích a v ruce měla nůž. Nůž, který se podle mého názoru nebezpečně podobal tomu, co způsobil lichost mých prstů na rukou. Srdce se mi rozbušilo jako o závod. Přišla ke mně a přeřízla pouta na rukou. Ulevilo se mi.\nChvíli jsem si užíval ten pocit, jak se mi krev pumpovala pryč z hlavy a já se uklidňoval a pak jsem se osmělil: „Jak si poznala, že nelžu?“\n„Našla jsem tvůj deník, co si vedeš od doby, co žiješ tady na stanici,“ prohodila s úsměvem a podala mi nůž abych si mohl uvolnit nohy.\nTak jsem Karině, jak se jmenovala, vypověděl celý svůj příběh a ona zase mě. Zjistil jsem, že byla postřelena do nohy při výsadku na třetí planetu naší soustavy Erinda, kterou se snažili dobýt zpět od konfederační okupace. Ztratila vědomí a když se probudila, zjistila že se veze na palubě nákladní lodí. Když okolo něco kontrolovali stráže, byla tak chytrá, že i přes silnou bolest v noze hrála mrtvou. A to jí zachránilo život. Pak když byl opět dlouho všude klid, tak se otočila a s bolestí se zvedla a uviděla mě. Od doby, co tu byla Karina, jsem prošel proměnou a jakoby opět ožil. Proto jí nedalo moc práce mě přesvědčit, že až příště přijede ta loď s vojákem a technikem (doufal jsem, že počet vojáků opět nevzroste na dva), tak ji ovládneme. Dozvěděl jsem se, že je pravda, že Konfederace si opravdu v této válce poslední dobou nevede dobře. Z šesti obyvatelných planet v naší soustavě už měla pod kontrolou jen dvě a o Midas měla v dohledné době přijít.\nPřišel den, kdy měla opět připlout loď. Oba už jsme přesně věděli, jak a co uděláme. Plán jsem si pro sebe v duchu opakoval mnohokrát. Opět jsem začal v hlavě cítit ten hrozný zvuk. Za chvíli k tomu i slyšet. Ale tentokrát mi nevadil tak jako jindy, byl jsem plný vzrušení a odhodlání k tomu, co jsem se chystal udělat.\n„Co když se to nepovede a já zemřu?“, řekl jsem si pro sebe. Ale pak jsem si hlavně díky událostem posledních dní a díky tomu, co jsem se od Kariny dozvěděl o světech v posledních čtrnácti dnech, uvědomil, že smrt nemůže být horší, než to, jak jsem poslední necelé dva roky žil. Loď přistála, vysunula se plošina a já jsem v duchu přímo zajásal. Nejenže tu byl přítomen opět onen armádní dělník, ale tentokrát i bez prvního vojáka. Aby tenhle úbytek sil alespoň trochu vylepšil, měl přes montérky na zádech výbojovou semi-pušku. Jak jsem se k němu blížil, musel si to uvědomit také, nebo si všiml mého výrazu ve tváři, protože si pušku podal pěkně do ruky a aktivoval jí. Nechalo mě to klidným, náš plán to nerozhodilo. Naopak to, že byl jen jeden, ho výrazně ulehčilo a začínal jsem vážně věřit tomu, že vyjde. Vyložil náklad, a když vešel do vedlejšího skladu, byl chvíli tak hrozně unesen těmi paletami s energetickými jednotkami, že si ani nevšiml, že od jedné palety vede kabel směrem pryč a že stojím u vrat do skladu. Ukázal jsem zvenku do jedné místnosti na schovanou Karinu a dal jí tak znamení. Vzal jsem vrata od skladu a zabouchl je prudce dolů a rychle zajistil západku. Hned jsem si instinktivně lehl na zem v očekávání toho, co bude následovat. A tohle rozhodnutí mi zachránilo život, protože v následujícím okamžiku se vrata začala plnit dírami od výbojů z pušky. Ale už bylo pozdě. Vlivem silného magnetického pole vysokému proudu z kabelu se zhroutila polarita některých energetických článků z první palety, následná uvolněná energie spustila řetězovou reakci. Stěny sice výbuch vydržely, ale o tom, co se stalo uvnitř výmluvně vypovídala polovina sesunuté střechy. Jedno bylo jisté. Člověk, který se v době exploze nacházel vevnitř, nemohl žít. Rozhlédl jsem se po celém objektu a poprvé jsem to místo nepovažoval za domov.\nZapnul jsem v lodi navigační systém. A zjistili jsme, že se nacházíme na jednom z obyvatelných měsíců planety Midas. Fascinovalo mě, jak dobře jsem se vyznal v ovládání lodí a s tím spojených věcech. Pravděpodobně jsem ještě před tím, než mě ti bastardi přitáhli sem, byl pilotem. Podvědomě jsem vše totiž zvládal na výbornou. A přesto, když jsme spolu s Karinou stoupali vzduchem, uvědomil jsem si dvě věci. První věcí bylo, že ten vysoký nepříjemný rezonující zvuk tu nebyl slyšet. Krása. A druhou, že co nevidět konečně uvidím vesmír. To se také brzo vyplnilo a mě se naskytl ten nejpřesnější pohled na světě. Ta nekonečná temná prázdnota spojená s nespoutanou jiskřivostí miliard hvězd. Strhal jsem ze sebe tu prašivou konfederační uniformu a mrsknul jí na zem. Karina zatím zadala kurs k nejbližší alianční základně a aktivovala zážehovou sekvenci. Oba jsme se připoutali k sedačkám v kokpitu a kontrolovali akce po počítači. Generátory v zadní části lodi se začaly hlubokými tóny probouzet k životu. Ryk generátorů se stupňoval, až se v jeden okamžik najednou a s velikým řevem vybily a udělily lodi ohromnou pohybovou rychlost, která jí bude stačit až do cíle. Vybité generátory pomalu potichly a přestaly pracovat. Po zbytek cesty už nebudou potřeba. Loď klouzala potichu ohromnou rychlostí prostorem. A já se koukal ven z okna a se slzou v oku jsem si uvědomil že ještě včera pro mě celý můj svět znamenaly tři staré baráky, dva sklady a děravá kůlna uprostřed pouště. Ale Dnes! Dnes mi patří celý vesmír!\n27. dubna 2012 [23:03:07] Re :: link\nRomero*OldMan » Mám tu jednu z Knihy mejlů, pos.388, odst.11:\nMĚL JSEM V KLOPĚ KARAFIÁT\nPŘEJELA MĚ KÁRA FIAT\n22. února 2011 [16:42:43] Re :: link\nJericho » Nevím zda se tu berou recenze, ale co...\nVečer výtvarného umění, poezie a hlavně hudby - http://www.superbeat.cz/clanek/23801-vecer-vytvarneho-umeni-poezie-a-hlavne-hudby.html\nEnergií prozářený večer aneb vše jednou končí - http://www.superbeat.cz/clanek/23792-energii-prozareny-vecer-aneb-vse-jednou-konci.html\n16. listopadu 2010 [7:53:33] Re :: link\nIng. Stinolez » matejcik (1:00:35): Nejak dopadl, jeste jsem to nedodelal... :-D\n16. listopadu 2010 [1:00:35] Re :: link\nmatejcik » Bc. Stinolez (0:44:30): heleď stíne, jak ti dopadl ten workšop?\n4. března 2010 [0:44:30] Re :: link\nIng. Stinolez » Tak damy a panove... druha verze, jiz uz chvili uverejnena, zvazovana, jestli to bude uverejneny i tady, tak snad jen odkazem... http://www.pismak.cz/index.php?data=read&id=349412 ... Prvni verze tam nekde taky bude pro pripadne porovnani....\n26. ledna 2010 [21:53:54] Re :: link\nIng. Stinolez » tasselhof (14:24:57): Mistri pismem, ucni slov.. Porada to Mila Linc a MK v Praze...\nmatejcik (15:19:18): V cervnu ... :)\n26. ledna 2010 [21:35:53] Re :: link\ntasselhof » úžasný!\nIn a post-apocalyptic terraformed Mars, a young techno-obsessed geek stumbles across an enchanted sword which spurs him into conflict with a profit-obsessed corporation, with the help of a tomboyish female mechanic and her facility with magic, culminating in convoluted nonsense that squanders the readers’ goodwill.\n26. ledna 2010 [17:49:08] Re :: link\nshiloh » // matejcik (15:23:34): to je vyborny :D\nIn a neo-noir Victorian Britain, a young brooding loner stumbles across a time-traveling soldier which spurs him into conflict with computer viruses made real, with the help of a tomboyish female mechanic and her welding gear, culminating in eternal love professed without irony.\n26. ledna 2010 [15:23:34] Re :: link\nmatejcik » a interaktivní verze http://fictiongen.boxofjunk.ws/\n26. ledna 2010 [15:21:03] Re :: link\nmatejcik » mimochodem, právě jsem našel:\n26. ledna 2010 [15:19:18] Re :: link\nmatejcik » jo, a kdy budou výstupy z toho workshopu? :e)\n26. ledna 2010 [14:24:57] Re :: link\ntasselhof » jakej je to workshop?\nBTW moje povídka odehrávající se na scifi literárním workshopu : http://tasselhof.com/832416-svet-batoumlaku.php\n16. ledna 2010 [22:14:41] Re :: link\nIng. Stinolez » Matejciku - ano i ja.. napsano za jedno odpoledne.. jednou projity, ano - vim, dalo by se na tom pracovat, ale prave to jsem si nechal na ten workshop, abych videl, co z toho vznikne pote..;)\n16. ledna 2010 [16:52:04] Re :: link\nmatejcik » myšlenka pěkná, provedení ... ne tak pěkné ;e) jsem zvědav, co z toho bude po workshopu\n16. ledna 2010 [2:25:42] Re :: link\nFenrir » vlk se těší a přečte si to, až se bude muset v pondělí učit na zkoušku


Stanley Clarke | OSOBNOSTI.cz\nhudební skladatel, baskytarista, hudební producent, kontrabasista\n30. 6. 1951 , Filadelfie, Pensylvánie, USA\nStanley Clarke je americký baskytarista, kontrabasista, hudební producent a skladatel. V roce 1972 spoluzaložil skupinu Return to Forever, ve které, s přestávkou v letech 1977–1982 a 1984–2009 hraje dodnes. Vydal řadu vlastních alb a složil hudbu k několika filmům a televizním pořadům.Koncem osmdesátých let hrál spolu s Stewartem Copelandem ve skupině Animal Logic. V letech 2008−2009 působil v baskytarovém triu SMV spolu s Victorem Wootenem a Marcusem Millerem. Spolupracoval s mnoha dalšími hudebníky, mezi něž patří George Duke, Freddie Hubbard, Jan Hammer, Wayne Shorter, Airto Moreira, Jeff Beck, Curtis Fuller, Allan Holdsworth nebo Pharoah Sanders.…zobrazit celý životopis\nVidea – Stanley Clarke\nJeff Beck With Stanｌeｙ Clarke North Sea Jazz Fes.２００６ （３Songs)\nFilmografie – Stanley Clarke\nMalý John (2002)\nNapsali o mně – Stanley Clarke\nNovinky, 14. 2. 2011 Grammy jsou rozdány. O rockových a popových albech roku už bylo napsáno dost, ale zasvěcení vědí, že to nejlepší se často skrývá ve zdánlivě "malých" kategoriích Grammy. Mezi velkým množstvím nádherných alb tam najdete třeba Stanley Clarke Band, oceněný za "Best Contemporary Jazz Album". … více\nNovinky, 12. 7. 2010 Od 13. do 25. července proběhne tradiční Bohemia Jazz Fest s účastí mnoha zahraničních jazzmanů. Hlavní hvězdou přehlídky, která oživí náměstí v Praze, Domažlicích, Plzni, Táboře, Brně, Prachaticích a Českých Budějovicích, má být basista Stanley Clarke. Nezajímavé není ani to, že festival nevybírá žádné vstupné. … více\nPoslední komentáře – Stanley Clarke\nFanklub – Stanley Clarke


Esbit termoska 1l / green | www.worksafety.cz\nEsbit termoska 1l / green\nTermoska z kvalitní nerezové oceli včetně víčka. Dodávána se 2 hrnky a 2 uzávěry.\nID produktu: E-VF1000ML-OG\nEsbit termoska 1l/Green\nTermoska z kvalitní nerezové oceli, ve které bude mít váš horký nápoj i po 24 hodinách teplotu 60 stupňů. Termoska je dodávána se 2 hrnky a 2 uzávěry – klasickým šroubovacím a rychlouzavíracím na stisk knoflíku. Vnější strana termosky je pokryta speciální zelenou, matnou, neklouzavou barvou, která zabraňuje náhodnému upuštění při držení v rukavicích. Vnitřní vrstva termosky je potažená speciální tenkou vrstvou, která zlepšuje izolační vlastnosti, zároveň působí antibakteriálně a zabraňuje usazování kalu\nPro maximální využití vlastností termosky doporučujeme před použitím: pokud chcete dát do termosky horké pití, před použitím ji nahřejte teplou vodou po dobu asi 4 minut, pak vylijte vodu a nalijte tekutinu; obdobně postupujte v případě studených nápojů (vlijte studenou vodu / 4min).\nParametry produktu Esbit termoska 1l/Green:\nO termoskách Esbit a a zejména jejich efektivním používání se dočtete v našom článku.\nVideo: použití termosek Esbit:


Beurer MG 10 Masážní míček s vibracemi\nVibrační masážní míček uleví od bolesti svalů.\nBeurer MG 35 Masážní váleček s vibracemi\nVibrační masážní váleček uleví od bolesti svalů.\nVitalPeak MSG 120\nVibrační válec vhodný na masáže těla i na kondiční cvičení.\nBederní opěrka ulevuje od bolesti zad a pomáhá jí předcházet.\nVyberte si masážní váleček, který vám uleví od svalového napětí v pohodlí domova. Dopřejte si rychlou a efektivní masáž kdykoliv potřebujete bez čekání na profesionála. Masážní přístroje mají buď oválný tvar nebo mohou být tvarované ve tvaru půlválce. Tvarované válečky se využívají na těžko dostupná místa se záhyby (pod kolenem) a poskytují maximální relaxaci.\nRelax pro tělo i mysl. Masážní míček nebo váleček využijete k reflexní masáži celého těla. Úžasně namasíruje břicho, hýždě, krk, paže, stehna, nohy a zejména bolavá záda. Přístroj se napájí přes USB kabel a na jedno nabití vydrží i několik hodin. Je praktický a skladný, proto si jej můžete vzít s sebou do kanceláře nebo na cesty. Vibrační funkce vám příjemným způsobem prokrví unavené tělo a uleví od napětí. Jemně vibruje, čímž vám uvolní ztuhlé svaly.\nZaměřte se na intenzivní masáž chodidel a poskytněte jim patřičnou péči. Přístroj se svým tvarem dokonale přizpůsobí všem velikostem uleví namoženým chodidlům. Při vybírání si zvolte stupeň tvrdosti materiálu, který vám bude příjemný. Válečky s masážními výstupky jsou skvělou pomůckou a napomáhají svalové regeneraci. Rolováním se prokrvuje ztvrdlá pokožka, stimulují se kožní nervová zakončení a uvolňuje se stres.


Phone Arena - Práve dnes\nGalaxy S20+ v sexy červené vypadá úchvatně. Češi ale nemají nárok\n21.February » Mobilizujeme.cz\nSamsung před několika dny odstartoval předprodeje svých nejnovějších vlajkových telefonů Galaxy S20, S20+ a S20 Ultra. Každý z nich je dostupný v několika barvách, ale aktuálně představená červená u varianty Plus vypadá zatraceně dobře. Nepřehlédn...\nHuawei ukáže vlajkovou loď v Německu, v Evropě se ale nakonec prodávat nebude\nUž ve čtvrtek se má konat slavnostní premiéra nové vlajkové lodi mezi chytrými telefony společnosti Huawei. Přestože akce proběhne v německém Kolíně nad Rýnem, přístroj se nakonec v Evropě vůbec nabízet nebude. Jde o důsledek amerických sankcí. Up...\nZměna plánu! Superphony Mate 30 a Mate 30 Pro se do Evropy nepodívají\n18.September » Mobilizujeme.cz\nPředstavení nejnovější řady Huawei Mate 30 společnosti Huawei je doslova za dveřmi. Už zítra proběhne slavnostní představení v německém Mnichově a bohužel se to s neobejde bez problémů. TIP: Tažení proti Huawei je politicky motivovaný čin, tvrdí z...\nZmatek kolem označení nových iPhonů. A dozvídáme se ceny\n10.September » Mobilizujeme.cz\nZbývá už jen pár hodin než Apple světu představí novou generaci iPhonů, přesto stále nevíme, jak se přesně budou novinky jmenovat. Tip: Zklame nebo překvapí? Nový iPhone 11 dovrší tříletku a zaměří se na focení Doposud jako nejpravděpodobnější mož...\n20.May » Samsung Magazine\nPodoba očekávaného Samsungu Galaxy Note 10 se – alespoň co se renderů, spekulací a odhadů týče – začíná pomalu, ale jistě rýsovat. Vypadá to, že jeho vzhled bude skutečně netradiční, a dokonce by se Note 10 mohl dočkat také vertikálně uspořádaného...\nStudenti u Applu reklamovali falešné iPhony, originální kusy pak prodávali\n8.April » Mobilizujeme.cz\nDva oregonští studenti zneužívali výměnný program společnosti Apple. Ten je standardně součástí záruky. Studenti čínské národnosti reklamovali totiž tisíce údajně…\nGoogle Pixel 4 se poprvé zjevil na internetu. Zatím však jen zmínka slovem\n3.April » Mobilizujeme.cz\nSamsung Galaxy Note 10 by se mohl objevit už v srpnu. Ve hře je i revoluční inovace\n27.March » Mobilizujeme.cz\nJakkoli ještě neutichly vody po představení řady Galaxy S10, už se objevují nové zvěsti o další vlajkové lodi společnosti Samsung.…\n3.March » HDmag.cz\nNová vlajková řada Galaxy S10 od Samsungu sice zatím nebyla uvedena na trh, ale prakticky všude na světě si už ji můžete předobjednat.\nS chytrým obalem na Galaxy S10 nezaplatíte, vypíná totiž NFC\n26.February » Mobilizujeme.cz\nZcela nové telefony řady Galaxy S10 byly poslední týden všude. Dokonce jsme se báli otevřít ledničku, aby na nás nevyskočily…\nNokia 9 s pěti fotoaparáty bude odhalena 24. února\n27.January » HDmag.cz\nNa Mobilním světovém kongresu (MWC) 2019, který se koná v únoru v Barceloně, se nějakou tu novinku pravděpodobně chystá uvést prakticky každý velký výrobce.\nTato informační stránka o Phone Arena zobrazuje poslední internetové články, ve kterých se výraz "Phone Arena" vyskytuje. Výsledný seznam není redigován.


Aktuální nabídka sklady Vlčkovice v Podkrkonoší denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si sklady Vlčkovice v Podkrkonoší než Vás někdo předběhne.\nKategorie sklady Vlčkovice v Podkrkonoší se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele sklady Vlčkovice v Podkrkonoší neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je sklady Vlčkovice v Podkrkonoší právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné sklady Vlčkovice v Podkrkonoší\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii sklady Vlčkovice v Podkrkonoší, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující sklady Vlčkovice v Podkrkonoší, a to sklady na prodej Vlčkovice v Podkrkonoší, pronájem skladu Vlčkovice v Podkrkonoší, dražby skladů Vlčkovice v Podkrkonoší.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii sklady Vlčkovice v Podkrkonoší nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích sklady Vlčkovice v Podkrkonoší, sklady na prodej Vlčkovice v Podkrkonoší, pronájem skladu Vlčkovice v Podkrkonoší, dražby skladů Vlčkovice v Podkrkonoší.\nNehledáte sklady Vlčkovice v Podkrkonoší ?\nPokud jste v této kategorii sklady Vlčkovice v Podkrkonoší omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí sklady Vlčkovice v Podkrkonoší\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii sklady Vlčkovice v Podkrkonoší, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr sklady Vlčkovice v Podkrkonoší. Určitě lépe naleznete sklady Vlčkovice v Podkrkonoší, který hledáte.


Několik let trvající studie pomohla pochopit, jak se formují nádorová onemocnění. Projekt s názvem Pan-Cancer oslovil dohromady 1300 výzkumníků, kteří během několika let osekvenovali geny 38 typů rakovin u 2800 pacientů.\nStudie odhalila několik tajemství, která nádorová onemocnění stále ukrývají. Díky ní víme, kde a v jakých počtech se nachází tzv. "driver mutace", které směrují buňku k nekontrolovatelnému bujení. Překvapivě jsou pozorovány značné podobnosti mezi jednotlivými nádory. Výsledky byly publikovány v několika článcích v různých časopisech skupiny Nature. Celkově jde o nejrozsáhlejší a nejobsáhlejší výzkum v tomto odvětví.\nPoznání vývoje různých typů nádorů může pomoct při specifické léčbě a to vzhledem k širokému spektru nádorů, které byly ve studii pozorovány. Navíc může dojít k detekci onemocnění mnohem dříve. Byly objeveny tisíce kombinací mutací u jednotlivých druhů a asi 80 různých procesů, které mohou mutace způsobovat. Některé z nich jsou způsobené věkem, některé dědičné, a nebo získané kvůli nesprávnému životnímu stylu.\nDůležitá objevená fakta:\nNěkteré typy rakoviny se mohou vyvinout o desítky let dříve, než dojde k diagnóze.\nNádory, které nemůžeme diagnostikovat standardními metodami, můžeme identifikovat tímto způsobem.\nProjekt se soustředí na celý genom, to znamená i na 98% všech genů, které jsou tzv. nekódující.\nV pěti procentech případů, byly objeveny mutace, které dříve nebyly identifikovány.\nHlavní pozitivum celé studie tkví v její šířce. Pomáhá odhalit důležité drobnosti, které při standardních postupech zůstanou skryty. Jednou z nich je např. podobnost některých druhů nádorů, které jsou z úplně odlišných tkání. Byly pozorovány podobné mutace u rakoviny prsu a prostaty. Jak je vidět nádorová onemocnění skrývají ještě mnohá tajemství. Tato studie by mohla být zlomovou v rámci dalších výzkumů.\nŠtítky: VĚDA, BIOLOGIE, MEDICÍNA, RAKOVINA, ZDRAVÍ\nJakub Zamouřil 7 Feb 2020 • 2 min read


Palác Svět – naděje, nebo další sliby?\nBohumil Hrabal to měl do paláce Svět v pražské Libni jen pár kroků. Tamní kinosál a hlavně bufet si tak oblíbil, že po něm pojmenoval i výběr svých povídek -- Autom...\nVánoce v pohodě a Silvestr se Suzanne Vega na Regině\nČeský rozhlas Regina si letos se svými posluchači užije "Vánoce v pohodě". Až do Štědrého dne můžete na pražské frekvenci 92,6 FM vyhrát pravého třeboňského kapra. ...\nSlovo předsedy poroty - Karel Zajíc\nPodruhé ve své historii má festival Prix Bohemia Radio kategorii autoanonce. A hned jako kategorii mezinárodní.