pojmy začínající na T :: Navyencyklop\nÚvod > pojmy začínající na T\nTakeláž = souhrnné označení části pevné výstroje plachetních lodí sloužící k pohonu lodi, kdy takeláž tvořily stěžně, všechny druhy ráhen na nich, všechny druhy lanoví, které sloužily k upínání stěžňů a ovládání ráhen a plachet, lanoví k vykládání a nakládání a lanoví k manipulaci s veškerými lodními vlajkami včetně signalizačních.\nTaktická hodnota válečných lodi = v pojednávaném období (1860-1918) souhrn faktorů, který určovaly kvalitu lodi ve vojenských, zejména bojových akcích různého druhu. Hlavními taktickými hodnotami byly úderná síla lodi, odolnost vůči úderné síle protivníka, rychlost a operační dosah lodi (podrobněji viz Hodnota válečné lodi).\nTaktické cvičení námořnictva = jednostranná činnost lodí a bojových prostředků na lodích (a jejich obsluh), která měla prověřit stav bojových prostředků a stupeň dovednosti zacházení s nimi v bojových podmínkách, jež se tu ovšem napodobovaly. Cvičení byla taktická (přeskupování lodí, změny rychlosti, manévrové pohyby lodí a jejich skupin apod.), dělostřelecká (palba na vodní stojící nebo vlečené terče, palba na pobřežní cíle), cvičení torpédová, cvičení navigační, cvičení v odrážení torpédových útoků, cvičení protipožární, cvičení záchranné činnosti atd. Taktická cvičení nebyla tím, co manévry, neboť manévry je cvičební činnost na způsob simulovaného boje vedeného dvěma „nepřátelskými“ stranami, zpravidla jako vyvrcholení plavební kampaně.\nTaktika vojensko-námořní = v pojednávaném období (1860-1918) způsob vedení bojových i nebojových vojenských námořních operací a akcí (akce jako část operace) jednotlivými útvary či jen loděmi operačního loďstva. Taktika byla podřízena operačním záměrům vrchního velení válečného námořnictva a strategii vyplývající s politických cílů operace. Taktiku vyučovali na důstojnických školách přední teoretici a empirici válečného námořnictva, a čím více přihlíželi k vývoji vojensko-námořní taktiky v jiných námořnictvech, k uplatňování námořní taktiky v námořních válkách, ale i třeba na loďstvových manévrech apod., čím více respektovali vývoj námořních technických, bojových aj. vojenských prostředků, čím více se snažili o kontakt teorie s praxí…, tím kvalitnější příprava frekventantů těchto škol byla. Frekventanti absolvovali jako čekatelé štábních funkcí, nejčastěji pozic operačních důstojníků. - Taktika obecně měla část teoretickou, část empirickou a část praktickou. Část teoretická zkoumala a učila obecné zákonitosti vojenských námořních operací, jejich přípravu a průběh. V empirické části (zkušenostní) se vracela k poznatkům nabytým za minulých vojenských námořních operací, tj. k jejich přípravě, průběhu, výsledkům a důsledkům. Dohromady část teoretická a část empirické ústila v určení zásad části praktické - taktiky příštích vojensko-námořních operací, tedy s ohledem na předpokládané operace a akce v možném vojenském střetnutí určovala způsob a intenzitu přípravy, druh a množství bojových prostředků, místo, způsob a intenzitu jejich nasazení, organizaci operace či akce s jejími variantami atd. Takto se utvářel i taktický výcvik, buď v rovině akademické (v námořních akademiích a vysokých námořních školách), nebo v rovině praktické (ve štábech, na lodích…). Ve štábech měli operační důstojníci významné postavení a přímo ovlivňovali velitele lodních formací nebo lodí v jejich taktickém počínání, na nejvyšších místech měli významný vliv na zavádění lodí té které kategorie do loďstva, projektování válečných lodí, konstrukci jejich zbraní, pohonných zařízení, na formulování metod výcviku lodních posádek apod. – Obecná taktika námořního válčení měla však své zvláštní obory, takže hovoříme např. o taktice boje bitevních lodí v generálním střetnutí, taktice křižníků v takové bitvě, taktice křižníků v zásazích vůči dopravní plavbě nepřítele, taktice torpédových útoků, taktice při vyloďovacích operacích, taktice minování apod. - Pro uplatnění určité taktiky v místních podmínkách a za stávajícího rozložení bojových sil pro určitý vojenský účel vydávali velitelé operačních loďstev nařízení a instrukce, které vycházely z obsahu vyšších nařízení strategické povahy. Taková nařízení a instrukce nebylo možné koncipovat bez spolehlivých zpravodajských informací o síle a pozicích nepřítele a bez dokonalého obeznámení s vlastním bojovým potenciálem a s morálkou mužstva. Vyvrcholením vojenského taktického umu a úsilí bylo v určité oblasti udržení vlastních bojových pozic a odražení nepřítele (taktika defenzivní), dobytí nových pozic a porážka nepřítele (taktika ofenzivní).\nTalje = starší výraz pro lodní kladkostroj.\nTanker = moderní název pro někdejší lodě cisternové, k převozu ropy, tekutých paliv a topiv, kapalných plynů, tekutého asfaltu apod; vznik speciálních lodí pro dopravu zejména ropy spadá do osmdesátých let 19. století .\nTaran (od rus. taran - beranidlo) = přeneseně přední část bojového prostředku, např. tanku, letadla, lodě… Odtud taranování, tj. fyzický čelní útok vedený nikoliv zbraní, nýbrž prostě předkem bojového prostředku. Pokud měla válečná loď kloun – bojovou ostruhu na přídi (viz Kloun) a byl-li čelní útok proveden touto zbraní, pak nešlo o taranování, nýbrž o klounování (ostatně západní vojensko-námořní pojmosloví termín taran nezná).\nTarpalína (od angl. tarpaulin) = staré slangové označení těžké hrubé lodní textilné plachtoviny používané např. k zakrývání palubních jícnů, napuštěné dehtem, používané k zakrývání palubních jícnů, dělových branek apod.\nTeak, týk, teakové dřevo, tectona = dřevo stromů z rodu pocházejícího z Přední a Zadní Indie, rostoucích i v jižní Číně a na indonéských ostrovech. Jejich dřevo se i v pojednávaném období (1860-1918) používalo na válečných lodích, jako konstrukční a ochranný prostředek. Nejvýznamnější byl druh Tectona grandis, stromy dožívající se staletých věků. Jejich čerstvé dřevo je světlé hnědé až načervenalé, po vysušení tmavě hnědé až černé, tvrdé, velmi olejnaté, proto vzdoruje účinkům vody a nehnije. Trámové teakové dřevo poskládané vertikálně a horizontálně do svislé vrstvy našlo významné využití mj. v kombinovaných pancířích válečných lodí v šedesátých až osmdesátých letech 19. století, jako podklad vnějšího pancéřového železa či oceli; po explozi střely na vnějším pancíři vrstva teakového dřeva měla aspoň zčásti zadržet střepiny střely případně fragmenty pancíře... V kompaundních pancířích bylo několik vrstev železa/oceli a několik vrstev dřeva dubu (to však se muselo impregnovat nebo izolovat, neboť podléhalo hnilobě), teak tvořil zpravidla spodní vrstvu (viz i Pancíř lodní a viz i níže Teak australský).\nTeak („teak“) australský = dřevo jedné z odrůd blahovičníku – eukalyptu používané např. jako palubní pokrývka tam, kde bylo plaňkování paluby vstaveno velkému namáhání otěrem, např. kotevními řetězy. Bylo levnější než běžný teak, ale plaňky z něho se musely častěji obměňovat.\nTelegraf lodní = prostředek lodní signalizace, který sloužil k přenášení, příjmu a potvrzování povelů velícího důstojníka z velitelského můstku lodi do strojovny. Na parních válečných lodích byl mechanický lodní telegraf zaveden v polovině 19. století, elektrický lodní telegraf v osmdesátých letech 19. století. Povely se přenášely pouze z můstku, kde byla stanice vysílací, do strojovny, kde byla stanice přijímací, zpětně se jen potvrzovaly. Stanice sestávala ze stojanu, na němž byla kruhové výseči škála povelů, a podle ní se v kruhu pohybovala povelová páka s madlem a páka pro potvrzení příjmu, ve stojanu bylo i zvonkové zařízení pro návěští a akustické vyjádření signálu. Ve vrchní části škály na stojanu bylo povelové pole „stůj“, zatímco povelová pole pro povely „vpřed“ byla v levé části škály, v pravé části škály byla povelová pole skupiny „vzad“; v obou skupinách konkrétně: „pozor“, „volně“, „středně“, „plnou silou“, přičemž „stůj“ a „plnou silou“ se v naléhavých situacích dávalo dvakrát. - V mechanickém lodním telegrafu byla stanice vysílací propojena se stanicí přijímací soustavou ozubených kol a hřídelí nebo soustavou ocelových lanek a kladek. V elektrickém strojním telegrafu se přenos povelů činil po elektrických vodičích. Kromě strojního telegrafu se však v některých komplikovaných případech používala i paralelní komunikace hlásnicemi, od počátku 20. století, po zevední telefonu i na válečné lodě, komunikace telefonická. Na každé lodi musely být nejméně dva prostředky přímé komunikace mezi lodním můstkem a strojovnou, přičemž jedním z nich byl zásadně strojní lodní telegraf.\nTelegrafie námořní a pobřežní = přenos kódovaných zpráv vesměs na velké vzdálenosti. Nejstarším druhem telegrafie byl přenos signálů zvukových, známý už v technicky nerozvinutých společenstvech (např. bubnování); do námořnictví se zvuková telegrafie přenesla v podobě troubení, pískání, zvonění či třeba rytmizovaných tónů lodních píšťal a sirén. Následovala telegrafie zvaná zraková (optická), uplatňovaná hlavně v komunikaci z vnitrozemí k pobřeží a zpět a uskutečňovaná prostřednictvím ohňových signálů, později signálů lampových, vlajkových či semaforových, a to i na velkou dálku, pomocí etapních stanic, mezi nimiž se signály, uspořádané do kodifikovaných a systematizovaných soustav, předávaly „štafetově“ (nejznámější je francouzská Chappeova dálková optická telegrafní linie sestavená v 18. století z obsluhovaných telegrafních sloupů, které nesly pohyblivá ramena; jednotlivé varianty vzájemného nastavení ramen představovaly jednotlivé komunikační znaky). První elektrický telegraf sestrojil německý fyzik S. T. Sömmering, první prakticky použitelný telegraf dal světu Američan S. R. B. Morse v r. 1837 (viz Morseova abeceda). Všechny telegrafní systémy však sloužily zároveň k přenosu občanských, hospodářských, vojenských aj. zpráv, a to až do začátku 20. století, kdy se i utajované vojenské, byť šifrované telegrafní zprávy posílaly např. z běžného poštovního úřadu. Doručování telegrafických zpráv (kabelogramů, šifrované byly depeše) bylo možné prostřednictvím telegrafních uzlů na nejrůznější místa a do velkých vzdáleností; začátkem 20. století vedly řady telegrafních sloupů vesměs podél železničních tratí a silnic už mezi všemi většími městy a přístavy na světě. Válečná námořnictva užívala těchto stanic také, pro pozemní komunikaci mezi štáby, avšak četnost a jakost takové komunikace byla závislá na hustotě telegrafní sítě, délce telegrafních kabelů a kvalitě přenosových a retranslačních zařízení a jejich obsluh, nicméně např. v r. 1914 bylo možné dosáhnout poměrně rychlého telegrafického spojení třeba mezi Berlínem a německou námořní základnou Tsingtau na Šan-tungu ve východní Číně. Lodě však až do začátku 20. století zůstávaly bez možnosti vzdáleného komunikačního spojení s jinými loděmi, přístavy, velitelstvími, rejdařstvími…, a tak poté, co Ital Marconi (v Anglii) a Rus Popov koncem 19. století veřejně předvedli své radiotelegrafické přístroje, byť ještě velmi nedokonalé a s krátkým dosahem, začala se rychle rozvíjet i lodní respektive námořní radiotelegrafie. Aparatury se testovaly na druhořadých lodích, ale už počátkem 20. století je dostávaly prvotřídní válečné lodě – nejdříve vlajkové, pak ostatní bitevní lodě, pancéřové křižníky… a samozřejmě i pobřežní velitelství. Třebaže tato zařízení, měla-li být výkonná, s dosahem přes 100 nám. mil, musela vážit i několik tun, na lodích či vůbec v námořním vojenství začala radiotelegrafie sehrávat stále významnější roli; k jejímu prvnímu bojovému použití došlo na jaře 1904 u ruského Port Arturu, kdy Japonci při pozorování na několik mil z křižníku vybaveného radiotelegrafickou vysílačkou korigovali zamíření děl těžkých lodí ostřelujících základnu nepřímou palbou. - Radiotelegrafické přístroje díky jejich zmenšovaným rozměrům a zvětšujícím se výkonům pak dostávaly lodě stále menší, přičemž se radiotelegrafické stanice používaly i jako rušičky či jako orientační a zaměřovací prostředky. Po Velké válce je nahradily přístroje rádiové, tj. radiotelefonické. (Viz Radiotelegrafie na lodích.)\nTemování = obecně vodotěsné utěsňování linie spoje, v loďařství a námořnictví utěsňování spár mezi palubkami, dokud je na válečných lodích nezačalo koncem 19. století nahrazovat nehořlavé linoleum, jímž se pokrývaly paluby a můstky (viz Kalfatrování), ale temují se i nýtové hlavy v lodní obšívce apod.\nTendr = pomocná, zpravidla odstrojená, ale účelově upravená loď, v přístavu trvale ukotvená (hulk) nebo schopná jen místního pohybu vlečením nebo silou vlastních strojů. Tendry byly rlůzných velikostí (bývaly jimi i vyřazené kapitální lodě), v zásadě však byly tendry buď lodě obslužné, poskytující některé významné lodi nebo formaci menších lodí (torpédovek, ponorek apod.) případně hydroplánům služby včetně zásobovacích, zdravotních, drobných opravářských (dílenských), Rozdíl mezi tendrem a plovoucí základnou byl v tom, že plovoucí základna se mohla pohybovat na širém moři s útvarem lodí, kdežto tendr býval dlouhodobě činný jen v přístavu.\nTeoretický výkres lodního tělesa = technické schéma lodního trupu, které se vytváří před započetím stavby lodi, pro stanovení jeho tvaru a plnosti. Počátky vyhotovování teoretických výkresů spadají do konce 16. století, ale tehdy byla tato díla ještě primitivní, jednoduchá; skutečně a s využitím fyzikálních propočtů propracované teoretické výkresy vznikaly až o dvě století později… Teoretický výkres obsahuje základní průměty: bokorys (nárys), vodorys a žebrorys. Ty jsou zobrazením teoretických rovin, jdoucích svisle rovnoběžně (bokorysy), nebo příčně vůči hlavní lodní ose (žebrorysky), nebo vodorovně vůči vrchní palubě (vodorysky). Někdy jsou v teoretických výkresech zobrazeny pomocné ověřovací řezy (senty) a většinou i Bonjeanovy křivky (viz Bonjeanovy křivky). Žebrorysky (a pak i lodní žebra) se arabsky číslovaly od zádi k přídi (takže nezobrazovaná žebroryska č. 0 procházela zadní svislicí), vodorysky se značily římskými číslicemi, bokorysky zpravidla malými písmeny, řezy velkými arabskými písmeny (např. A-A). Žebrorys byl svisle dělený, přičemž v levé jeho části byly ve sledu zakresleny žebrorysky postupující od zádě ke středu, nejširšímu místu trupu, v pravé žebrorysky postupující od přídě. Teoretický výkres býval velmi velký, v měřítku pro velké lodě 1:150, pro střední lodě 1:100, pro malé lodě 1:50, a sloužil jako základ k vypracování generálního plánu lodi, od něhož se pak odvozovaly míry pro výkresy jednotlivých lodních částí, už ve skutečných mírách. Proto byl teoretický výkres velmi přesný, ostatně vznikal při neustálé kontrole poloh jednotlivých hlavních bodů ve všech průmětech.\nTerčové lodě = v námořním vojenství v pojednávaném období (1860-1918), vyřazené, odzbrojené a odstrojené a pak upravené bývalé válečné lodě (pancéřové segmenty se na nich ponechávaly). Byly buď cíli cvičné palby pobřežního a lodního dělostřelectva, nebo cíli zkušební palby k zjištění vlastností nově vyvinutých respektive vyrobených děl, střel či min apod. Zpravidla nebylo účelem cvičné nebo zkušební palby terčovou loď zničit nebo potopit, neboť bylo třeba na ní zjistit počet zásahů, přesnost střelby, účinky střely na pancíře apod., takže byly případy, že se terčová loď po splnění úlohy plovoucího/plujícího terče opět vrátila do běžné, byť už jen pomocné služby.\nTěžiště vztlaku lodi = ústřední působiště vztlaku lodi, místo, v němž se protínají výslednice vztlakových sil působících na ponořený lodní trup - těžiště teoretického náhradního tělesa, které zastupuje vodu vytlačenou lodí. Jde o teoretický bod, který se mění s velikostí zatížení trupu, polohou umístění nákladu a s hustotou vodního prostředí; variantně se ověřuje ve zkušebních bazénech. (Viz i Metacentrum lodi/bod F.)\nTopič = na válečné lodi v pojednávaném období (1860-1918) člen posádky („spodního mužstva“) válečné lodi, Nutno rozeznávat značně kvalifikované kotelníky, kteří se věnovali pouze obsluze kotlů (viz Parní kotel lodní), a nekvalifikované topiče, kteří se věnovali dopravě palivového uhlí do topenišť lodních kotlů, ač na malých lodích byli topiči zároveň kotelníky (ale byli topiči I. a II. třídy). Místo v kotelně, z něhož se uhlí dopravovalo do topeniště, se zvalo topírnou; na velké válečné lodi to byl široký temný koridor mezi řadami horkých kotlů, které vydávaly zvláštní, hučivý zvuk. - Původně se do topenišť běžných válcových či lokomotivních kotlů (8 – 12 na řadovém obrněnci) uhlí vhazovalo ručně, širokými lopatami-uhlířkami, přičemž topeniště každého kotle mělo až tří jícny s dvířky, a těmito dvířky také se ručně vyhrnovaly na plechovou podlahu topírny kusy popela, které nepropadly do popelníku. Tomu odpovídalo krajně nezdravé prostředí kotelen válečných lodí, v nichž navíc až do osmdesátých let 19. století nebylo elektrické osvětlení. U každých dvířek byl jeden topič, jemuž přihazoval uhlí od dvířek v uhelné jámě jeho pomocník, který často dělal „do foroty“, takže před dvířky topeniště byla neustále hromada či vrstva paliva, z níž si topič podle potřeba odebíral. Zároveň se sledoval tlak v každém kotli, což činil kotelník anebo velitel kotelního družstva; tlak musel odpovídat požadovanému výkonu kotle, a také aby nebyl „přes čárku“ na manometru, tj. vyšší, než byl bezpečný tlak… Práce manuálního topiče byla velmi namáhavá, takže plula-li loď dlouho „na plnou“, jejich směny se střídaly i po dvou hodinách… Po zavedení elektrického osvětlení a mechanických, elektromotory poháněných dopravníků uhlí a dopravníků na popel na lodích dreadnoughtové éry se pracovní prostředí v kotelnách respektive topírnách výrazně zlepšilo… - I na válečných lodích v l.1860-1918 byli topiči bráni za věčně umouněnou chásku bez skrupulí, avšak zejména ve válečné době tito chlapíci měli v posádce značnou vážnost, neboť na nich záviselo, jak rychle dokáže loď plout a manévrovat. Avšak dostala-li loď zásah „pod pás“ (boční pancíř), byli topiči, kotelníci, strojníci a obsluhy magacínů postiženi záplavou vody nejdřív, navíc v panice byl únik na vrchní paluby po úzkých žebřících velmi obtížný.\nTorpédo (od latinského názvu rejnoka elektrického "torpediniformes") = námořní bojový prostředek, používaný už od 13. století. Na rozdíl od vodní miny se torpédo tak či onak pohybuje, vlečeno za lodí, unášeno vodním proudem, neseno na dlouhém bidle před přídi lodi anebo s pomocí vlastního motoru (viz i níže Torpédo samohybné a viz i Torpédo žerďové), k výbuchu inciované nárazem anebo přičiněním posádky torpédové lodi. Torpédo není zbraň, nýbrž munice respektive střelivo (stejně jako není zbraní, nýbrž projektilem dělostřelecký granát); torpédovou zbraní je torpédomet (dělostřeleckou zbraní je dělo). A jako bojový prostředek náleží mezi lodní munici torpéda neodpalovaná, tj. spouštěná na vodu či vypouštěná z torpédových schrán působením hnací síly motoru torpéda, a mezi lodní střelivo patří torpéda odpalovaná výbušninou, expandující párou nebo exandujícím stlačeným vzduchem.) - „Ottův slovník naučný“ ve XXV. díle z r. 1906 s dobovým půvabem pojednává o torpédech takto: „Torpéda jsou buď bezdozorná, nebo za dozoru. Torpéd bezdozorných nelze po vypuštění již říditi, kdežto torpéda druhá i po vypuštění zůstávají pod dozorem a ve spojení se stanicí vypouštěcí, odkud se řídí jejich směr, rychlost pohybu, ponor atd. Torpéda bezdozorná jsou: 1. střelová, 2. raketová, 3. samohybná (automobilní čili rybní), – (Ad 1.) Torpéda střelová jsou vodní střely naplněné třaskavinami a vystřelují se z děl pod vodou. Torpéda toho druhu sestrojil již r. 1814 Fulton, dále Ericsson aj. (Ad 2.) Torpéda raketová plují pomocí raket neb chemických směsí a jsou podvodní i hladinová. Takové torpédo vynalezené Aerkem plulo rychlostí 45 angl. mil/hod., avšak výsledky nebyly uspokojové. (Ad 3.) Torpéd samohybných, čili rybních n. Whiteheadových různých konstrukcí užívá se dnes všeobecně u všech loďstev námořních. První torpédo Whiteheadovo mělo tvar loďky, po letech mu však dán tvar doutníku, na obou koncích zašpičatělého. Podobných torpéd (Schwarzkopf) užívá též námořnictvo německé. Průměr torpéda bývá 35 – 45 cm, jeho délka až 3 m. Přední část torpéda, tzv. hlava, obsahuje náboj 60 – 90 kg střelné bavlny a zápalku, tzv. pistoli. Při náraze na tvrdý předmět bodne do zápalky tyčinka a způsobuje výbuch náboje. Za nábojem je komora balanční čili tajná, nejdůmyslnější část celého přístroje. Stroj balanční skládá se z těžkého kyvadla, spojeného s balancí hydrostatickou. Vertikální pohyby torpéda působí na kyvadlo a toto zase na balanci, jež je spojena s válcem naplněným vzduchem, pomocí něhož pohybují se kormidla. V žádané hloubce je balance v rovnováze a kormidlo vodorovně. Skloní-li se přída torpéda, skloní se i kyvadlo a působí prostřednictvím balance a vzduchu na kormidlo, takže torpédo mění v rovině svislé svůj směr. Po výstřelu jsou pohyby torpéda v rovině vertikální velmi nepravidelné, vlnité a teprve pomocí kyvadla nabývá torpédo rovnováhy v žádané hloubce. Za nádržkou se stlačeným vzduchem je komora strojová, se vzduchovým strojem tříválcovým podle soustavy Brotherhoodovy. Válec vzduchový snese bezpečně tlak 120 atm., do stroje však přichází vzduch redukovaný as na 30 atm. Od stroje ženou se převodem dvě vrtule s pohybem navzájem opačným, aby kvůli jejich obrátkám neodchylovalo se torpédo od daného směru. Stroj vyvíjí asi 48 koňských sil a počet obrátek vrtulí bývá as 1100/min. Motor uvádí se samočinně v pohyb při vystřelení. Mine-li se torpédo cíle, pak buď vypluje na povrch a ohrožuje i vlastní lodi, nebo se tomu předchází tím, že se před vystřelením nařídí na určitou vzdálenost, po jejímž dosažení se zastaví a potopí následkem toho, že vniká voda do tzv. komory zatěžkávací. - Torpéda dozorná, pozorovatelná, jsou: 1. tyčková, tj. žerďová, 2. vlečná, 3. řiditelná, 4. lokomotivní, 5. samohybná, tj. automobilní, 6. létací. (Ad 1.) Torpéda tyčková, žerďová, z nichž nejoblíbenější vynalezl McEvoy, jsou velmi jednoduchá. Torpédo takové skládá se ze železného válce naplněného as 50 kg dynamitu nebo střelné bavlny, a ze zápalky, umístěné v kuželovité části, k válci se připojující. Torpéda tohoto druhu upevňují se na tyč na přídě lodi a zapalují se nárazem nebo elektricky. Přes nebezpečí spojené s vypálením těchto torpéd dosaženo bylo jimi častých úspěchů. – (Ad 2.) Torpéda vlečná zvou se též Harveyova; upevňovala se lanem k lodi a zapalovala se elektricky. V praxi se neosvědčila. – (Ad 3.) Torpéda řiditelná, z nichž nejstarší je Callenderovo, zdokonalené Berdanem; možno je říditi v rovině vodorovné. Náboj torpéda Berdanova skládá se z dynamitu ve váze 220 liber (cca 96 kg) a pohon způsobuje se dvanácti raketami. Z nichž plyn zvláštním způsobem žene turbínku, kterou se pohání vrtule a tím torpédo samo rychlostí 24 nám. mil/hod. do vzdálenosti jedné míle dopluje. Berdanovo torpédo řídí se dvěma provazy od lodi neb od břehu, zatím nenalezlo však obliby. – (4.) Torpéda lokomotivní jsou elektrická či mechanická a zůstávají ve spojení s místem, odkud byla vypuštěna. Takovým torpédem elektrickým je Sims-Edisonovo, torpédem mechanickým jeho předchůdce, Ericssonovo, puzené stlačeným vzduchem přiváděným dlouhou hadicí. Torpédo Sims-Edisonovo při pokusech se osvědčilo a v Americe pracuje se o jeho zdokonalení. Je poněkud větší než obyčejné torpédo Whiteheadovo, tvaru válcového, na obou koncích zašpičatělé. Na horní jeho části je na sloupcích měděné plavidlo válcového tvaru, naplněné bavlnou. Na zadní části je kormidlo balanční a za ním poháněcí vrtule, hnaná Siemensovým strojem pro 30 ampère a 600 watt, umístěným v torpédě, proud přivádí se s břehu kabelem 2 anglické míle dlouhým. Torpéda toho druhu plují s nábojem 400 liber (182 kg) dynamitu rychlostí 10 ½ míle/hod. Vynálezci tvrdí, že možno jejich torpéda říditi snáze než torpéda dosavadní a že ho může býti užito na každé obyčejné lodi, jen ale když je opatřena strojem dynamoelektrickým. Lokomotivním torpédem mechanickým je torpédo Breneauovo, jenž r. 1876 patent svůj prodal Anglii za 110 000 lib. sterl. Byloť v Anglii značně zdokonaleno, je přesto velmi složité, ač ne zrovna nejlepší. Na zadní jeho části je kolmé kormidlo a za ním dvě poháněcí vrtule, na předku je náboj a zapalovací přístroj. Ve středu torpéda jsou dva bubny ovinuté drátěnými provazci, jež jsou úhrnem čtyřikrát tak dlouhé jako dráha, kterou torpédo má uraziti. Konce těchto provazů jsou upevněny ke dvěma bubnům na pobřeží, hnaným parním strojem. Bubny v torpédu dostávají pohyb od bubnů na pobřeží a přenášejí jej ozubenými koly na hřídele pohánějících vrtulí. Torpédo pohybuje se následkem této úpravy tím rychleji vpřed, čím více táhnou lana dozadu. Změnou rychlosti jednoho nebo druhého bubnu způsobuje se změna směru pohybu. Tenký stožárek z vody vyčnívající označuje veliteli směr dráhy torpéda tohoto, jež se dobře hodí pro obranu břehů, při pohonu z lodí se však neosvědčilo. Podobné torpédo, avšak jen s jedním lanem, vynalezl Maxim r. 1886. Zdá se ale, že torpédo Sims-Edisonovo ve mnohém je výhodnější a snáze se dá zdokonaliti, než torpédo Brenauovo. Není také pochyby, že dříve nebo později dosáhnou největší dokonalosti torpéda, při nichž užívá se síly elektrické. – (Ad 5.) Torpéda automobilní ženou se motorem v torpédovém tělese umístěném. Nejstarší jest Layovo, z něhož vyvinulo se torpédo Lay-Haightonovo, hnané tekutou kyselinou uhličitou a spojené se stanicí vypouštěcí dvěma tenkými kabely, z nichž jeden nastavuje chod torpéda a druhý řídí proudem elektrickým chod kormidla, tím směr pohybu torpéda. Ocelovými sloupky je s torpédem tím spojeno plavidlo tvaru doutníkového, jež je udržuje asi 3 m pod hladinou mořskou. Torpédo Patrickovo podobá se předcházejícímu. Torpédo Nordenfeltovo bylo v posledních letech značně zdokonaleno a pohání se elektromotorem, jemuž elektrický proud dodáván z akumulátorů. Má místo plovadla dvě ploutve na sloupích na přídě a zádí, jež zároveň vyznačují dráhu. – Upotřebení torpéd lokomotivních a automobilních na lodích spojeno je s velkými obtížemi a nebezpečím pro vlastní lodi, zvláště když toto plují značnou rychlostí. Ovládána z pobřeží, potřebují zvláštní stanice chráněné proti střelám, podobně jako stanice pro dozor na podvodní miny. – (Ad 6.) Torpéda létací byla sestrojena i pro dostřel na pevnině, ale výsledky nejsou dosud uspokojující. – Před upotřebením válečným každé torpédo se zkouší – hlava nahrazuje se stejnou, ale bez náboje, odstraňuje se přístroj, jenž obstarává vnikání vody do zatěžkávací komory, načež torpédo takto upravené vystřeluje se naslepo potud, až všechny jeho chyby se najdou a odstraní. (…) Torpéda vystřelují se z účelně zařízených rour zvaných lancírovacích nebo vrhacích, nejčastěji ještě zhuštěným vzduchem, také však prachem nebo párou. Přístroje vrhací jsou buď převozné na způsob děl, nebo se umísťují na přídě, bocích či zádi lodi a pak buď nad hladinou vodní, nebo i pod ní. Vystřelené torpédo musí plouti v určité hloubce předem stanovené, obyčejně 2 – 3 m pod hladinou. Kdyby plulo blíže hladiny, výbušná síla při výbuchu obrátila by svůj účinek na malou vrstvu vody nad sebou, a loď by byla poškozena buď velmi málo, nebo vůbec. Také nesmí torpédo klesnouti pod hloubku ponoru lodi zaměřené, neboť by ji podplulo. – Torpédo možno vystřeliti v klidu, i za nejprudší jízdy na vzdálenost až 1000 m, ač pravděpodobnost dosažení cíle je na vzdálenost 400 m, tedy zvláště při rozbouřeném moři velmi malá. Obyčejně také torpédo na vzdálenost přes 500 m se nevystřeluje, což zvláště je odůvodněno vysokou cenou torpéda (10 000 – 12 000 K). Ale vzhledem k tomu, že jedno šťastně vystřelené torpédo stačí, aby zničilo sebevětší a silnější loď, útok torpédem stal se nejobávanější chvílí námořní bitvy.“\nTorpédo samohybné = vodní střela s výbušnou hlavicí, těsně pod hladinou se pohybující k cíli silou vlastního pohonného zařízení, k použití útočnému (vůči jiným lodím na širém moři), nebo obrannému (např. při hájení přístavů). Pokusů o sestrojení samohybného torpéda byly řada (např. na počátku 19. století je činil Američan R. Fulton, t. č, v Anglii resp. Francii), avšak počátky prakticky, vojensky využitelného samohybného torpéda spadají do poloviny šedesátých let 19. století, kdy jeho první exempláře v rakousko-uherském Fiume (Rijeka) zkonstruoval v tamní své malé továrně anglický inž. Robert Whitehead, inspirován ideou poskytnutou mu kpt. G. Luppisem (ten ovšem uvažoval o torpédu jako o hladinové loďce vezoucí výbušninu). Ač byla zkonstruována i torpéda jiná (Layovo, Ericssonovo, Brennanovo...), od sedmdesátých let se Whitehedovo torpédo stalo standardem ve válečných námořnictvech všech významných přímořských států. Avšak jeho vyvoj pokračoval (např. v Německu torpéda berlínské firmy Schwarzkopff, svá torpéda později měli Rusové, Britové, Francouzi, Japonci... ), takže už exempláře z dob Velké války měly s původním Whiteheadovým projektilem společný už jen princip, neboť byla osazena gyroskopickými stabilizátoryy, předehřívači pracovního vzduchu v motoru torpéda, nebo se používal podchlazený, kondenzovaný vzduch, který rychleji expandoval apod.\nTorpédo žerďové, tyčové = nálož střelného prachu o hmotnosti okolo 50 kg uložená v ocelovém válci a upevněná na dlouhé tyči, vytrčené z přídě malého útočného plavidla – nejčastěji parní barkasy. Úkolem plavidla bylo dospět k boku nepřátelské lodi a tuto výbuchem nálože učnit boje neschopnou. Předolodí plavidla bývalo upraveno jako kryt, pod který se schovala posádka 3 – 4 mužů. Nálož s nárazovým zapalovačem explodovala po kontaktu s tělesem nepřátelské lodi (ve svých počátcích se nálož odpalovala křesadlovým zámkem ovládaným pomocí lanka a umístěným na torpédovce nebo v ponorném člunu). - Počátkem šedesátých let 19. století žerďové torpédo vynalezl Američan E. C. Singer, který pracoval na tajných konfederačních projektech. Připravil nálož střelného prachu, kterou umístil na konci dlouhé tyče umístěné na přídí plavidla. K jejímu odpálení použil křesadlový zámek ovládaný pomocí lanka. Následkem prvního úspěšného použití žerďového torpéda bylo potopení unijní paroplachetní vrtulové válečné korvety HOUSATONIC (1240 t) konfederační ponorkou HUNLEY 17. února 1864 před přístavem Charleston, ale ještě větších úspěchů s tímto bojovým prostředkem dosáhli Rusové za války rusko-turecké (1877-1878) a Francouzi za války čínsko-francouzské (1884-1885).\nTorpédové lodě = v pojednávané období (1860-1918) všechny lodě, jejichž hlavním bojovým prostředkem je torpédo, a to lodě hladinové (torpédové čluny, torpédovky, torpédové křižníky, torpédové dělové čluny a torpédoborce) a podhladinové (ponorné čluny a ponorky).\nTorpédomet = námořní a pobřežní zbraň určená k vyvržení torpéda na trajektorii vedoucí k cíli. Lze rozlišovat mezi torpédovým vrhačem, z něhož se torpéda vypuzovala uvolněným tlakem komprimovaného vzduchu, jenž expandoval ze vzduchového zásobníku vedle torpédometné roury, a torpédometem, z něhož se torpéda vypuzovala tlakem, jenž vznikl odpálením malé výbušné nálože v silnostěnné komoře vedle torpédové roury, ale netřeba výklad pojmu torédomet takto komplikovat . - Od r. 1906 se do stlačeného vzduchu vstřikoval benzín nebo petrolej a zapaloval se, čímž došlo k rychlému nárůstu objemu média, tedy i většímu tlaku na vypuzované torpédo. Torpédometem však nejsou různá zařízení, např. torpédové schrány či klece, které torpédo opouštělo působením vlastního motoru. - Torpédomet se skládal z torpédové roury na pevném stojanu s centrálním pivotem (přibližně uprostřed, pod těžištěm nabité roury) nebo na pohyblivé lafetě s vnějším pivotem (před ústím roury), a v tomto případě se zaměřoval posunem zadku torpédometu po oblouku tvořeném ocelovým pásem v podlaze. Na rouře torpédometu byl jednoduchý optický zaměřovač. - Torpédomety se začaly používat v osmdesátých letech 19. století, ale ještě dlouho existovaly i ony startovací torpédové klece uložené na bocích lodí nebo ponorek (např. francouzských), z nichž se torpéda vypouštěla nahozením jejich motoru z paluby nebo zevnitř lodi či ponorky. Jiným způsobem bylo spouštění torpéd do vody vedle lodi nebo za loď (např. na některých typech italských člunů M.A.S.), kde teprve se uváděla v chod. - Torpédomety se instalovaly na válečných lodích všech hlavních kategorií, ale jejich rozmístění bylo různé. Torpédovky je měly napevno zabudované nad vodní čárou v přídi, někdy i dva vedle sebe, takže klounovec procházel mezi nimi, anebo tam byl jeden, skrze klounovec; ústí takto ustavených torpédometů však překážela v plavbě, takže na pozdějších torpédovkách a většině prvních torpédoborců se torpédomety ustavovaly na vrchní paluby – na otočné lafety se středovým pivotem, po jednom, později po dvou až třech. Na křižnících a bitevních lodích byl zpravidla jeden pevný torpédomet v přídi, druhý pevný v zádi a pak v komorách zv. torpédovny, na každém boku po jedné až dvou, a to buď nad vodní čárou (torpédomety otočné, na lafetách s vnějším pivotem), nebo pod ní (torpédomety pevné nebo s možností malého odměru). Torpédomety pod úrovní vodní hladiny se před odpálením torpéda zaplavovaly vodou. Na pobřežích se ustavovaly torpédomety ve skrytých pozicích při vjezdech do přístavů. – Ráže torpédometů se zvětšovala tak, jak rostla potřeba stále větších torpéd, s účinnějšími hlavicemi, takže od 356mm a menších torpédometů z počátků této zbraně se přešlo až k 533mm za Velké války. Poprvé byly torpédomety a torpéda hromadně používány za rusko-japonské války (1904-1905), ale ač budily velké obavy, vyvolané i dramatickými žurnálovými výjevy, příliš neuspěly – lepších výsledků se dosahovalo těžkou dělostřelbou a minami. Zato v l. 1914-1918, zejména jako ponorkový bojový prostředek, už měla torpéda velký úspěch.\nTorpédoborec = menší válečná loď vyzbrojená torpédomety a lehkými děly případně nesocí miny, původně určená k obraně formací kapitálních lodí před torpédovkami, zakrátko však už i k útokům na významné námořní cíle. Vznik kategorie torpédoborec spadá počátku devadesátých let 19. století, přičemž za prototyp torpodoborce se mylně považuje španělský torpédový-dělový člun DESTRUCTOR (348 t), uvedený do služby v r. 1887, jehož původním určením bylo ničení torpédovek (viz Torpédovka), což bylo i úkolemtorpédových křižníků, které byly vůči torpédovkám sice též silněji vyzbrojené a odolné i vůči rozvlněnému moři, ale až značně pomalejší. Ono mylně proto, že takových torpédových-dělových člunů, ba s lepším i parametry, mělo britské Královské námořnuctvo řadu... Ve skutečnosti se základní ideou zkonstruování lodi pro boj s primárně francouzskými torpédovkami byl v r. 1892 kontradm. J. A Fisher – tehdejší třetí námořní lord a vrchní technický inspektor Královského námořnictva ("Controller"), který svoji představu konzultoval s předními britskými dodavateli torpédovek, zejména J. Thornycroftem a A. Yarrowem… První torpédoborce, britské HAVOCK (dvoukomínový) a HORNET (čtyřkomínový), byly u Yarrowa dokončeny r. 1894, jako jen zvětšené varianty torpédovek. Základem jejich výzbrtoje bylo 76mm dělo vpředu, dvě 37mm děla na bocích a jedno takové vzadu a několik torpédometů, odolnost vůči vysokým vlnám zvyšoval želví hřbet – plechový zaoblený nástavek pokrývající předolodí až po malou můstkovou nástavbu a zdálo se, že takto řešené torpédoborce budou vyhovovat, tím spíše, že jejich rychlost stoupala až ke 30 uzlům, ba po r. 1900 i přes tuto hranici. (Později byly torpédoborce slabě pancéřovány, tj. proti lehkým střelám.) Podle tohoto vzoru dříve či později většina jiných válečných námořnictev rovněž přistoupila k výstavbě torpédoborců, avšak zpočátku byl jejich přístup váhavý – ve větším množství si je po r. 1895 pořizovalo jen Rusko, zatímco třeba Francie, Německo, Rakousko-Uhersko… zůstávaly u torpédovek (Německo ovšem stavělo velké, tzv. divizní torpédovky, které si nezadaly s prvními torpédoborci) a ke stavbě torpédoborců se odhodlaly až koncem století nebo až po r. 1900, takže ještě začátkem 20. století mnoho torpédoborců nesloužilo (Královské námořnictvo jich však tehdy mělo více než sto!). - Poprvé účelnost a bojovou kvalitu torpédoborců prověřila rusko-japonská válka (1904-1905), výsledky však přinesly zklamání – při nočních torpédových útocích ani velmi dobré japonské torpédoborce britského původu neměly úspěchy a osvědčily se jen v bojích se slabými a pomalými ruskými protějšky. Ukázalo se také, že děla ráží 37 s 47 mm jsou pro torpédoborce slabá a že 76mm děla by měla být na každém torpédoborci nejméně dvě, tudíž po roce 1905 začalo posilování hlavní výzbroje torpédoborců až na 4x 76mm, objevila se i děla ráže 88 mm, zatímco doplňující výzbroj tvořila děla ráže až 57 mm, zmnožila se i torpédová výzbroj a rychlost nad 30 uzlů se stala standardem, ostatně po r. 1905 torpédová loďstva přecházela na turbínový pohon. Prvním turbínovým torpédoborcem byl britský VIPER, dokončený v r. 1900, ale trvalo několik let, než turbínové pohonné agregáty vyspěly; potíže byly různé, problémem bylo i převést vysoké obrátky turbín na lodní vrtule... Do Velké války vstupovala už silná, velmi početná torpédová loďstva tvořená formacemi mohutných torpédoborců různých typů, z nichž některé byly koncipovány jako vůdčí a připomínaly hybrid torpédoborce a lehkého křižníku. Standardem britských torpédoborců se stala čtyři 102mm děla a šest 533mm torpédometů, Němci ještě nedlouho před Velkou válkou spoléhali na své výtečné 88mm Kruppovy kanóny, ale pak je kombinovali s těžšími děly, až přešli ke čtyřem 105mm dělům a čtyřem až šesti torpédometům ráže 500 mm na každé jednotce. Ale zatímco britské a německé torpédoborce dosahovaly 35 uzlů 36, Rusové v r. 1913 uvedli do služby rovněž turbínový NOVIK, jehož rychlost činila 37 uzlů, takže byl nerychlejší lodí této kategorie na světě, přičemž výzbroj sestávala ze čtyř 102mm děl a osmi torpédometů a nesly až 50 min. Následovala řada podobných torpédoborců pro Baltické a Černé moře, o dva uzly pomalejších (měly jen dvě turbíny místo čtyř), zato s delším operačním dosahem, devítitorpédomety a už 80 minami! Výborné torpédoborce stavěli také Italové, přičemž jejich typy měly velmi početnou výzbroj 100mm děl, ba i 150mm děl (PATTISON) a mohly nést velký počet min (až 100!), torpédová výzbroj byla poněkud slabší. Rakousko-Uherské torpédoborce zaostávaly početně, výkonnostně i zbrojně a totéž možno říci i o torpédoborcích francouzských. Za Velké války však ty i ony torpédoborce vykonaly nesmírně cenou službu a jejích denní přítomnost ve vysokých počtech na mořích suplovala nedostatek aktivity pancéřových lodí, zejména obou velmocí na Jadranu. Obrovskému nasazení torpédoborců v l. 1914-1918 odpovídaly i jejich ztráty – bylo jich potopeno 265, z toho nejvíce minami (106) a srážkou, ztroskotáním apod. (79).\nTorpédovka = malá válečná loď určená zvláště k nesení torpédometů respektive torpéd a určená k rychlým torpédovým útokům u pobřeží. První torpédovkou zařazenou do vojensko-námořní služby byla v r. 1877 britská LIGHTNING (32,5 t, celková délka 26,6 m, 19 uzlů, což byla tehdy značná rychlost), postavená ve firmě J. Thornycrofta, která však zpočátku nesla pár torpéd, vypouštěných z klecových torpédometů ponořených vedle trupu, a až o dva roky později dostala malý torpédomet umístěný na příďové paloubce; děla nenesla. Avšak následovala stavba mnoha dalších jednotek této kategorie pro Královské námořnictvo, jejichž výtlak, rozměry i výkony postupně rostly, a zesilovala i jejich výzbroj, takže třeba torpédovky z poloviny devadesátých let 19. století už měly výtlak okolo 130 t, délku 40 – 45 m, rychlost okolo 24 uzlů a ve výzbroji až pět torpédometů ráže 356 nebo tři torpédomety ráže 381 mm a k tomu několik revolverových, např. 2hlavňových rychlopalných nordenfeltů, nadto byly natolik robustní, že mohly podstupovat už širokomořské akce. Takto se torpédovky začaly dále kategorizovat na torpédovky: I. třídy – oceánské, II. třídy – příbřežní, III. třídy – palubní torpédovky (měl je např. britský nosič HECLA) nebo k ochraně přístavů. - Nadšení pro torpédovky bylo všeobecné, neboť jejich pořizovací ceny byly nízké, technologická náročnost malá, bojové účinnost značná a při ztrátě jedné vznikla státu a válečnému námořnictvu zanedbatelná újma, ba francouzská Mladá škola (neformální skupina admirálů a vysokých důstojníků kolem ministra námořnictví T. Aubéa) na torpédovkách založila obrannou strategii státu. Některé státy (Rusko…) se stavbou výkonných torpédovek váhaly, ale na konci osmdesátých let 19. století je už měly ve značných počtech všechny námořní velmoci. Pokusy z osmdesátých let 19. století stavět i pancéřové torpédovky se nezdařily (např. jí byla japonská KÓTAKA, která vstoupila do služby v r. 1887; 203 t, 4 rychlopalná děla, 6 torpédometů, 19 uzlů). Torpédovky se jako útočný prostředek vskutku ukázaly velmi nebezpečné a bylo otázkou, jaké obranné prostředky proti nim nasadit – jedním z nich byla malorážní děla včetně revolverových, která se na konci sedmdesátých let začala vracet i na řadové obrněnce, a to po desítkách, dalším torpédové-dělové lodě, robustnější než torpédovky a s početnější výzbrojí, jež měly chránit formace těžkých pancéřníků. Tyto torpédové-dělové lodě, zvané i torpédové křižníky, však zklamaly, protože rychlostně na torpédovky nestačily (viz Torpédové-dělové lodě) a více měly pomoci malé chráněné křižníky. Když však v polovině devadesátých let Britové uvedli do služby první torpédoborce (tj. ničitele torpédovek), u nichž právě se preferovala rychlost a silnější výzbroj, dříve nebo později reagovaly takřka všechny přímořské státy podobným způsobem. Naposledy se torpédovky první generace bojově projevily za rusko-japonské války (1904-1905), zejména na japonské straně, ale až na poškození bitevní lodi SEVASTOPOL v závěru obléhání Port Arturu úspěch neměly. Jejich vývoj však neskončil - mutovaly v malé torpédovky druhé generace, nepřesně nazývané torpédovými čluny (nepřesně proto, že je kryla vrchní paluba, kterou čluny nemají), z nichž nejvýznačnější a nejvíce proslavené byly italské lodě MAS (viz MAS), které se významně uplatnily zejména v závěru Velké války.\nTorpédové čluny = malé bojové jednotky bez vrchní paluby, vyzbrojené žerďovým nebo malým automobilním torpédometem. První torpédovky se žerďovými torpédy našly využití na ruské straně za rusko-turecké války (1877-1878), vzápětí za čínsko-francouzské války (1884-1885), ale vzápětí je vystřídaly torpédové čluny vyzbrojené vesměs odnímatelnými torpédomety pro odpalování samohybných Whiteheadových projektilů – poprvé je využili Rusové rovněž za války s Turky (1877-1878). Torpédové čluny však se uplatnily jen v akcích na klidné vodě a jejich operační dosah byl velmi krátký, proto je zpravidla po dvou až čtyřech nesly bitevní lodě. Na počátku 20. století byly torpédovými čluny v podstatě barkasy hnané malým parním strojem, s minimální zásobou uhlí, jejichž délka se pohybovala okolo 17 m a rychlost nepřesáhla 15 uzlů, některé nesly kromě torpédometu i malé, odnímatelné dělo. Takto byly nasazeny na ruské i japonské straně za rusko-japonské války (1904-1905) a ty japonské dosáhly i několika drobných úspěchů, např. poškození torpédoborce BOJEVOJ, ale jinak se neprojevily. Přesto se na palubách i pozdějších bitevních lodí udržely.\nTorpédové-dělové lodě / torpédové křižníky = v polovině osmdesátých let 19. století začalo britské Královské námořnictvo zařazovat do služby lodě určené ke stíhání a ničení torpédovek, jako odpověď na nebezpečí, které Velké Británii vyvstávalo z potenciálního spojenectví Francie a Rusko, kteréžto státy - zejména Francie – tehdy začaly stavět mj. velké série torpédovek včetně útočných. Rychlost těchto britských catchers (lapačů) měla odpovídat rychlosti torpédovek, ale výzbroj byla značně silnější. První z nich RATTLESNAKE, uvedený do služby v r. 1887 (550 t, děla: 1x 127 mm, 6 malorážních, 4 torpédomety, 19 uzlů), o rok později následovaly jemu podobné, jen o něco menší, sesterské GRASSHOPPER, SANDFLY a SPIDER. Poté, v l.1890-1892, vstoupilo do služby třináct lodí typu SHARPSHOOTER, které už měly atributy spíše křižníku III. třídy (735 t, 2x 120mm, 4x malorážní, 5 torpédometů, 19 uzlů), což lze napsat i o jedenácti ještě poněkud větších jednotkách typu ALARM (810 t; 1893-1894), ale se stejnou výzbrojí, a pěti ještě větších lodích a rovněž stejně vyzbrojených, typu DRYAD (1070 t; 1894-1895). V bojové praxi se neprojevily, takže o efektivitě jejich nasazení nelze mnoho sdělit, jisté však je, že jejich rychlost 18 – 19 uzlů nakonec nebyla dostatečná, zvláště když rychlost torpédovek už na počátku devadesátých let překonala 20 uzlů a rychle spěla k hodnotě 25 uzlů. – Stejnou cestou šli Francouzi. Začali čtyřmi malými, ale dobře vyzbrojenými torpédovými křižníky typu CONDOR uvedenými do služby v l. 1886-1889 (okolo 1270 t, 4x 100mm, 10 malorážních, 4 torpédomety, 17 uzlů) a pokračovali lodí WATTGNIES (1892, v r. 1898 k ní přibyl sesterský FLEURUS – 1280 t, výzbroj jako condory, ale rychlost 18 uzlů), ale pak pokračovali patnácti značně menšími a mnohem méně vyzbrojenými, zato o uzel rychlejšími torpédovými-dělovými čluny ve čtyřech typech (BOMBE, LÉVRIER, D´IBERVILLE a DUNOIS), z nichž poslední vešel do služby v r. 1899; pak už se i Francouzi věnovali vývoji torpédoborců. – Sedm torpédových křižníků postavili také Němci, dva měli Italové (PIETRO MICA/1877 a TRIPOLI/1886), zatímco rakousko-uherské lodě z konce 19. století METEOR, BLITZ, KOMET, PLANET, TRABANT, SATELIT, MAGNET a HUSZÁR (I. - 1905) s výtlakem od 430 do 620 t, několika malorážními děly a torpédomety je vhodné zařadit do kategorie torpédových-dělových člunů. Nutno poznamenat, že kdyby se podařilo učinit torpédové-dělové čluny rychlejšími, byly by se svojí relativně silnou výzbrojí efektivnějším činitelem než pozdější, slabě vyzbrojené torpédoborce.\nTorpédové křižníky – viz Křižník torpédový a viz Torpédové-dělové čluny.\nTrampy, trampové lodě = dopravní lodě najímané pro příležitostné plavby. První námořní linku s „jízdním řádem“ zavedlo už v r. 1816 rejdařství American Black-Ball Line mezi New Yorkem a Liverpoolem (tehdy ji obsluhovaly čtyři dopravní plachetníky). To obchodní lodě bez pevného „jízdního řádu“, najímané k dalšímu převozu zboží příležitostně v přístavech, do kterých právě dopluly, existují už několik století, ale teprve od osmdesátých let 19. věku se označovaly jako trampy (od angl. tramps = tuláci), tehdy už většinou parníky či plachetní parníky. V té době se trampům, na rozdíl od tzv. tarifních lodí pro jaksi „lepší práci“ svěřovala doprava uhlí podél britského pobřeží, převážně z Cardiffu, ale brzy začaly trampy převážet uhlí i do evropských přístavů a dále, zejména právě uhlí velšské potažmo cardiffské - podle onoho přístavu, z něhož se uhlířské parníky vypravovaly. Tehdy posádky trampovými loděmi dosti opovrhovaly, neboť uhelné parníky bývaly umazané, otřískané, s málo disciplinovanými, ba i hrubiánskými posádkami, v přístavech neoblíbenými. Ještě do konce 19. století se však pojem přenesl i na lodě pro příležitostnou dopravu jiného zboží - různého druhu a složení (kusové, sypké – volně ložené, tekuté v sudech nebo vestavěných nádržích…) a lodě se vystrojovaly zejména jeřáby a nákladními čluny tak, aby dokázaly vyložit a naložit zboží i v přístavech bez mol a jeřábů, navíc musely být trampské parníky zařízeny k přijetí nákladů různých druhů, neboť majitel byl vděčný za každou zakázku, bez ohledu na to, bylo-li to obilí, železná ruda, stavební díly, zvířata… Ne vždy se pro trampa našla zakázka na místě, kam právě doplul, zvláště byl-li to zastrčený přístav, takže se příliš nečekalo na dalšího pronajimatele a tramp přeplul do většího přístavu; avšak významné zakázky se sjednávaly většinou na lodních burzách prostřednictvím lodních makléřů… Sazby za přepravu majitelé trampů (často to byl kapitán lodi) nestanovovali napevno, nýbrž se měnily podle nabídky a poptávky. - To linkové lodě přepravovaly za pevné, předem známé ceny náklady mnoha zákazníků, přičemž vyplouvaly a doplouvaly v předem známých termínech, takže dodavatelé zboží mohli načasovat předání zboží odběratelům a jeho další využití. Přeprava však a priori byla dražší, neboť ne vždy se podařilo nákladní (nebo osobní) loď zcela naplnit, takže vyšší přepravné aspoň zčásti kompenzovalo případné ztráty, nadto liniové lodě bývaly lépe vybaveny a také zabezpečeny proti nehodám… Trampy z počátku 20. století se jevily jako běžné nákladní lodě se širokými trupy s prostorností okolo 5000 BRT a délky 90 – 110 metrů, v nichž byly dva až čtyři nákladové prostory, nesly přední, střední a zadní nástavbu („ostrovy“), byly většinou jednokomínové (dva až čtyři kotle, jeden stroj, jedna vrtule), s rovnou přídí a převislou, okrouhlou zádí, nad jícny nákladových prostor se tyčily stěžně s jeřábovými výložníky, na prostřední nástavbě byl kapitánský můstek s mapovnou, komínem a ventilačními rourami s deflektory a většina záchranných člunů. Posádku tvořilo okolo 40 mužů.\nTransportní lodě = v pojednávaném období (1860-1918) paroplachetní nebo parní lodě buď v trvalé správě válečného námořnictva, nebo za války pronajímané k přepravě vojska, koní, vojenského materiálu a potravin. Pro tento účel se lodě upravovaly, tj. z dopravních lodí zmizela jejich výzdoba, nábytek a cenné lodní části a mnohé přepážky byly odstraněny, aby se zvětšila přepravní kapacita jednotlivých lodních prostor (neboť vojáci v nich museli mj. někdy i několik nocí přespat), pro koně – přepravovala-li se jízda – byly některé prostory zřízeny či upraveny jako stáje. Lodě pro dopravu munice se zvláště upravovaly a posilovala se jejich hasičská výstroj.\nTraverza = v námořním vojenství pojednávaného období (1860-1918) pomyslná trajektorie vztyčená od lodního boku kolmo na hlavní osu lodí. Pálit po traverze tedy znamenalo pálit na nepřítele nalézajícího se vedle lodí, na její paralele. Nicméně takový rozkaz („pálit po traverze“) se nevydával a vždy se udával konkrétní cíl, jeho vzhled, koordináty k zamíření a druh střeliva.\nTrauler, trawler (od angl. trawler) = v pojednávaném období většinou malá rybářská plachetní, paroplachetní či (od konce 19. století) parní loď k lovení ryb pomocí sítí. Za Velké války působilo mnoho britských trawlerů v příbřežní strážní, minolovné a protiponorkové službě. Byly to lodě s vysokou přídí a vyvýšenou zádí, výtlakem do 500 t, většinou však jen 150 až 250 t (ty se zvaly driftery), poháněné jedním parním strojem, s rychlostí okolo 10 uzlů, komandované záložním námořním důstojníkem a vyzbrojené lehkým dělem s obsluhou vytvořenou rovněž z rezervistů válečného námořnictva, některé však - zvláště na počátku války – neozbrojené a vystrojené jen lany k podřezávání kotevních lan min či protiponorkovými sítěmi. Ty, které odpovídaly specifikacím vrchní správy válečného námořnictva, byly zvány admiralitní. Působily-li jako minolovky, tažené lano odřízlo minu, ta spočinula na hladině a načež se přivedla k výbuchu palbou např. kulometu z lodi; protiponorkové sítě táhnuly traulery a driftery buď za sebou, nebo - pluly-li v páru - vedle sebe, ale pravděpodobnost, že se do nich ponorka chytí a sítě se jí namotají na vrtule a kormidla, byla malá. Britské traulery a driftery, jichž za velké Války bylo denně na moři i několik set, měly obrovské ztráty, neboť si je i německé ponorky vybíraly za náhradní cíle a útočily na ně děly, z hladiny.\nTrim = poloha podélné osy lodi vzhledem k horizontální rovině, odvislá od vyvážení lodi (nezaměňovat s ponorovým diferentem). Pokud byla loď „těžká na záď“, sice lépe reagovala na pohyby kormidla, avšak snižovala se účinností lodních vrtulí a „zvednutá“ příď hůře držela směr. Loď „těžká na příď“ ztrácela účinnost kormidla i vrtulí, navíc příliš „ryla“ vodu. Často se stávalo, že lodě po dokončení vykazovaly trvalý sklon podélné lodní osy vpředu nebo vzadu, a v takovém případě dostávaly natrvalo vyvažovací balast do přídě nebo zádě. Později se instalovaly balastní nádrže s kontrolovaným množstvím vodního obsahu, které napomáhaly podélnému vyvažování (např. když obchodní loď vyložila část svého nákladu jen z některých nákadových prostor, nebo když válečná loď utrpěla zatopení některé části lodního trupu) anebo k obnovení potřebního zanoření lodi, to když např. válečná loď spálila významnou část své zásoby paliva, vystřílala většinu své munice apod. Trim pomáhaly udržovat i uhelné jámy konstruované jako vodotěsné komory, které se po spotřebování uhlí rovněž napouštěly vodou.\nTrpasličí ponorka = v pojednávaném období (1860-1918) nestandardní bojové námořní prostředky neúspěšně použité italským Královským námořnictvem za první světové války. Předcházely jim 6metrové, elektrické pokusné čluny ALFA a BETA, v tajnosti postavené v Královské loděnici v Benátkách v l. 1912-1913 pro strážní službu a ochranu severoitalských přístavů na Jadranu, ale zřejmě natolik špatné, že se neuskutečnily ani jejich zkoušky, do služby se nedostaly a v polovině války skončily rozebráním. Následovalo šest jednotek 30tunového elektrického typu A (13 m, 2x 450mm torpédomet, 6,8 / 5.05 uzle), realizovaných v l. 1915 a 1916 v La Spezia, odkud byly vlakem převezeny do jadranských přístavů, ale měly příliš malý operační dosah a jejich nezatahovací periskopy působily až bizarně; neosvědčily se a v r. 1918 šly na rozebrání. Následovaly tři miniponorky typu B (40/46 t, 3x 450mm torpédomety, petrolejový/elektrický motor, 6,9/5,1 uzle), opět pro ostrahu přístavů a převoz po železnici, ale bojově se neprojevily a v r. 1919 byly rozebrány, zatímco tři další lodě tohoto typu se ani nezačaly stavět.\nTrup lodi = hlavní část lodi, tvořená kostrou trupu (což je lodní páteř/hlavní kýl, přední vaz/klouovec a zadní vaz/kormovec, žebroví, příčné a podélné výztuhy a podpěry), konstrukčními lodními přepážkami, základní (vnější) obšívkou a palubou nebo několika palubami.\nTug = v pojednávaném období (1860-1918) malé kolesové a vrtulové přístavní pomocné lodě, předchůdci remorkérů, tj. lodí k vlečení či tlačení, ale později vybavené též jeřáby, hasičskými a záchrannými prostředky apod. Výklad jejich označení je dvojí: (1) Podle vůbec první parního remorkéru TUG, sloužícího od r. 1817 na skotské řece Forth a zálivu před jejím ústím (Firth of Forth), (2) podle rytmizovaného zvuku vydávaného pohonným parním strojem (tug-tug-tug…) takových lodí z první poloviny 19. století. Služby těchto velmi početných a velmi nenápadných lodí byly neocenitelné. (Tugy se používají dodnes – v námořní, přístavní a říční službě.)\nTyčové torpédo, žerďové torpédo - viz Torpédo tyčové.\nTyp válečné lodi = označení skupiny či série lodí realizovaných podle téhož projektu, téhož teoretického výkresu a téhož generálního plánu, byť s dílčími odlišnostmi. Tyto odlišnosti jsou přivozeny např. snahou uplatnit některé konstrukční novinky na lodích téže série, ale stavěných o něco později nebo déle, anebo kvůli tomu, že jednotlivé loděnice si podle generálního plánu vyhotovovaly plány vlastní, přičemž do nich konstrukční oddělení loděnic zahrnula některé sebou iniciované změny, chápané jako zlepšení. Ať tak či onak, lodě jednoho typu měly po dokončení shodné nebo velmi podobné hlavní atributy: konstrukční koncepci, velikost, výtlak, výzbroj, soustavu pancéřování a pohonné jednotky, měly stejné nebo velmi podobné technické a taktické vlastnosti a byly si po dokončení velmi podobné i vizuálně. Zpravidla ta loď, která byla spuštěna na vodu jako první, se označuje jako loď typová. Loď, která se stavěla ještě předtím jako ověřovací pro následnou sérii lodí určitého typu, ale bývala pak uváděná i samostatně, byl prototyp. Označení typ se dodnes používá i v Polsku, Rusku aj., u nás vysoce převažovalo až do r. 1990. Poté, v souvislosti s novými, svobodnými možnostmi dovozu i maritimní literatury západní provenience k nám a s nástupem nové generace překladatelů a autorů začalo se však u nás kvůli rigoróznímu převádění angl. výrazu „class“ a německého „Klasse“ namísto označení typ bez potřebné úvahy uplatňovat označení třída, ač např. angličtina má „class“ i pro označení lodní kategorie. Tím dochází ke zdvojování pojmu, neboť pak je nutno psát, že např. „bitevní loď II. třídy CENTURION patřila do třídy CENTURION“, že „japonské torpédovky třídy ŠIRATAKA byly torpédovky I. třídy“ či že existovalo „pět německých velkých křižníků II. třídy třídy VICTORIA LOUISE…“. Tedy třída se stává třídou ve třídě! Proto vhodnější je setrvávat u původního českého rozlišování mezi lodním typem a lodní třídou či kategorií. Po roce 2000 se ujal i přijatelný synonymický výraz série.


Mariánská odhalí tajemství a krásu drahokamů z vesmíru. Do kin jde i film podle Hájíčka\nÚterý, 06.09.2016 / článek\nOd 7. září bude v českobudějovické Galerii Mariánská otevřena prodejní výstava vltavínů. Expozici realizuje Galerie Mariánská ve spolupráci s Muzeem vltavínů v Českém Krumlově, které vltavíny zapůjčilo. K vidění budou jak samotné drahokamy různých rozměrů a tvarů, tak i ručně vyráběné šperky s těmito vzácnými kameny. Pokud se návštěvníkům nějaký kámen či šperk zalíbí, mohou si ho zakoupit v místní Kavárně a recepci Galerie Mariánská. Do kin zárověň vstoupí film podle spisovatele Jiřího Hájíčka Zloději zelených koní, v němž hlavní roli ztvárnil Pavel Liška.\nVltavíny jsou světovou raritou z jihočeských nalezišť a to na západním okraji Českobudějovické pánve. Údajně mají tyto kameny, respektive přírodní skla, léčivé účinky, a to díky svému vesmírnému původu. V jižních Čechách dle lidové tradice býval s vltavíny spojené i některé svatební obřady, při nichž musel ženich dát vltavín nastávající nevěstě jako důkaz svých citů. Vltavíny jsou hledaným artiklem, zároveň však také častým důvodem ilegální těžby.\nV muzeu v Českém Krumlově, které vltavíny do Galerie Mariánská zapůjčilo, si návštěvníci nejen prohlédnou jejich nejkrásnější sbírku, ale zábavnou formou se dozví spoustu zajímavostí. Expozice muzea je vytvořená jako interaktivní hra, která návštěvníky provede celým příběhem - od srážek planet a asteroidů přes velká vymírání živočichů až po vznik vltavínů a jejich vlastnosti i užití ve špercích. V muzeu si mohou návštěvníci prohlédnout film o vltavínech - významný český geolog Václav Cílek je tak provede vznikem vltavínů velmi příjemnou formou.\nNávštěvníci si mohou v muzeu prohlédnout také vzorky meteoritů, nebo virtuálně navštívit nejhezčí krátery na Zemi, interaktivně projít samotným vznikem impaktního kráteru, nebo si hodit vlastním meteoritem na zeměkouli a zjistit, co se bude dít.\nFilm Zloději zelených koní, natočený podle knihy budějovického spisovatele Jiřího Hájíčka, je sociálním dramatem úzce zaměřeným na jihočeský region. Muzeum vltavínů zajišťovalo odborné poradenství a dohled při natáčení, především ale do filmu zapůjčilo veškeré vltavíny, které se na plátně objeví. Do kin film jde 8. září.\n"Zloději zelených koní je příběh se silným regionálním akcentem. Nikde jinde než na českém venkově se odehrávat nemůže, protože nikde jinde vltavíny prostě nenajdete. I když je to příběh do jisté míry dobrodružný, k romantice má daleko. Jirka Hájíček totiž napsal příběh, který je velmi fyzický. Fyzický je předmět touhy našich hrdinů - vltavíny. Už samotné dobývání těchto kamenů je fyzický akt. A fyzické jsou i vztahy mezi našimi hrdiny," říká režisér Dan Wlodarczyk. V hlavní roli snímku hrají Pavel Liška a Marek Adamczyk, dále zde hraje například Bolek Polívka.\nRecenzi na knihu Zloději zelených koní redakce Kulturne.com připravuje, vyjde o víkendu.


Akce školy - Results from #30\nTřída PLD 1 se zúčastnila preventivného programu "Revolution Train - protidrogový vlak\nPLD1 a PLD2 na Berounce na raftech\nSlunečné dny 18.6. – 19.6.2018 strávily třídy PLD1 a PLD2 na Berounce na raftech pod vedením pedagogického dozoru Mgr. Soňa Krausová, Ing. Stanislav Šlapák, Ing. Anna Hýbnerová a Mgr. Petr Peleška.\nMPP 1 navštívila výstavu "100py"\nDne 28. 6. 2018 navštívila třída MPP1 (Mechanizace a služby, zaměření Požární prevence) interaktivní výstavu "100py" v plzeňském DEPU2015.\nExkurze třídy PSD1 do TPCA Kolín\nTřída PSD1 (Provoz a ekonomika dopravy – Silniční doprava) s p. uč. Žihlovou a s p. uč. Duškovou navštívila kolínskou automobilku TPCA, která se zaměřuje na ekologickou výrobu osobních automobilů značek Toyota, Peugeot, Citroen, šetrnou k životnímu prostředí.\nExkurze PSD1 u dopravní policie\nTřída PSD1 (Provoz a ekonomika dopravy – Silniční doprava) s p. uč. Duškovou a s p. uč. Žihlovou navštívila Dopravní policii ČR v Plzni – Bory.\nV pátek 1.6.2018 navštívila třída PLD1 DRONFEST PLZEŇ. DRONFEST je unikátní festival bezpilotního létání, který vznikl v západočeské metropoli.\nŽáci třídy PSD2 (Provoz a ekonomika dopravy – Silniční doprava) se zúčastnili zajímavé kolektivní investiční hry „Naše firmy“. Procvičili si při ní zábavnou formou své teoretické znalosti z ekonomiky – téma „podnikové činnosti“.\nPraxe třídy PLD3\n24. 4. 2018 vykonávali praxi žáci třídy PLD3 oboru Provoz a ekonomika dopravy se zaměřením Letecká doprava a Dopravní služby v EU v provozu.\n2. 5. 2018 se žáci tříd PLG3 a MPP2 zúčastnili přednášky v rámci akce Jaderné dny na ZČU, Plzeň.


Výroba adventního věnce - Levné květináče\n» Výroba adventního věnce\nZahradnické nůžky, nůžky na papír, nůžky na drát, nastříhaný vázací drát různé tlouštky (přibližně 0,5 až 1 mm), vázací drát navinutý na špulce (0.5-0.8mm), 4 ks bezpečnostních kovových držáků na svíčky s hrotem, 4 adventní svíčky, pokud možno z nestékavého vosku. Vázací drát je zřejmě někdy nahrazován v nedostatku u amatérů provázkem, který může ale podléhat změnám délky (zejména při práci s vlhkými materiály) a je nebezpečí přetrhnutí (podle materiálu) při práci.\nMateriál Jako základ k výrobě adventního věnce lze použít slaměný věnec,nebo je používán i polystyrénový korpus, nebo se dá koupit v květinářství florexový (zelená hmota) základ. Jsou doporučovány i vyschlé vlhké noviny, zmačkané do kruhu. K pokrytí základu lze použít zelený krepový papír,nebo látku omotaný kolem připraveného kruhu. Běžný krepový papír při práci s mokrým chvojím dělá obvykle barevné skvrny, proto je vhodné použít dražší zahradnický krepový papír.Po odstrojení a odmotání chvojí lze základ věnce použít ještě několikrát. Odstrojení a odmotání chvojí je však téměř stejně pracné jako namotání vzhledného věnce a nazdobení.\nChvojí Obvykle se používají větvičky z jehličnanů (ne borovice, nebo modřín) Velmi vhodný je tis, dobře se pracuje s jalovcem a tújí. Lze použít i různé větvičky listnatých dřevin (ne mahonii),nejlépe neopadavých a barevně stálých, jako je například břečtan. Dobře vypadá kombinace různých materiálů zimostrázu s jalovcem, tújí nebo jinými jehličnany a jehličnanů vzájemně. Jedlové chvojí je jako základní materiál používáno profesionály nejčastěji. Všeobecně lze říci, že ještě více než na materiálu závisí výsledek na pečlivé přípravě materiálu (nastříhání) a práci s ním při namotávání na věnec. Některé webové stránky doporučují chvojí z lesa, ovšem získat vhodné chvojí v lese je velmi nesnadné, protože smrkové chvojí je nevhodné a vhodné jedlové chvojí je z vrcholů stromů, nebo velmi mladých porostů.\nPokud chcete načerpat inspiraci, prohlédněte si naši nabídku zde >>. KATALOG PRODUKTŮ\nKvětinové obrazy Scheurich


Petr Malach - Právě dnes\n25.May » Boskovice\nVe čtvrtek 28. 5. 2020 od 19.00 hod. se budou v PROSTORU konat další Ohlasy naživo, tentokrát s předsedou boskovické ČSSD.\n12.May » Blanenský deník\nS dezinfekcí začali v ulicích Boskovic pracovníci města. „V pondělí jsme se podle plánu postarali o první fázi. Ta se týkala laviček a městského mobiliáře,“ informoval Petr Malach ze Služeb města Boskovice, který má proces na starosti.\nJiří Crha Boskovic\nTato informační stránka o Petr Malach zobrazuje poslední internetové články, ve kterých se výraz "Petr Malach" vyskytuje. Výsledný seznam není redigován.


Omezení mezi okresy komplikuje životy. Lidé z menších obcí mají problém i nakoupit | Náš REGION\nObec Přibyslavice, v níž žije 500 obyvatel, leží v okrese Brno-venkov, avšak jen tři kilometry daleko od Velké Bíteše v okrese Žďár nad Sázavou. „Lidé jsou zvyklí jezdit do Bíteše, je tam i dobré autobusové spojení a mají tam všechny služby. Problém je to především pro starší obyvatele, protože u nás prodejna není a do jiných obcí není tak dobré spojení. Navíc na větší nákup do Rosic je to daleko. Uvažovali jsme, že požádáme o nějakou výjimku, ale zatím jsme nic konkrétního nepodnikli, i když se na nás místní obrací, nejsou spokojení,“ sdělil místostarosta Aleš Tunkr.\nPodobně jsou na tom obyvatelé Úsobrna na Blanensku. Na nákupy jezdí do nedalekého Jevíčka v okrese Svitavy, teď musí do Boskovic, kam cesta trvá dvakrát déle. „Nařízení omezuje snad všechny a jsou naštvaní. Je tady aspoň Coop, kde se dají nakoupit základní potraviny, i když dnes tam nebylo ani pečivo,“ poznamenala rodačka Jana Hanáková.\nNaopak ve Vratěníně na Znojemsku, který leží blízko hranic s Rakouskem, Vysočinou a Jihočeským krajem, omezení problém necelým 300 obyvatelům nezpůsobuje. „Je pravda, že jsme hodně směřováni na Jemnici v okrese Třebíč, ale v naší obci je prodejna se smíšeným zbožím, a ta je poměrně dobře zásobena. Člověk nesežene vše, ale co potřebuje na tyto tři týdny ano, dá se to vydržet,“ poznamenal starosta Martin Kincl.\nOmezení bez problému zvládnou podle starostky Martiny Neubauerové i obyvatelé Zálesí na Znojemsku. „Někteří byli zvyklí jezdit do Moravských Budějovic, ale jsme velmi malá obec se 163 obyvateli a máme tady jednotu, kde se dá nakoupit. Horší to bylo na podzim, kdy byla paní prodavačka nemocná a bylo zavřeno, ale teď to pro nás velký problém není,“ uvedla.\nKvůli zhoršující se epidemické situaci plátí od pondělí zákaz cestovat mezi okresy vyjma cest do zaměstnání, k lékaři nebo třeba na úřad. Volný čas by lidé měli trávit jen na území obce, kde žijí.


Policistům by mělo ubýt papírování - Haló noviny\nPolicistům by mělo ubýt papírování\nPolicistům se od ledna zřejmě uleví, ubude jim papírování. Senát schválil novelu přestupkového zákona skupiny poslanců v čele se Zdeňkem Ondráčkem (KSČM), která umožňuje řešit drobné prohřešky domluvou.\nNovela v podstatě vrací policistům právo řešit méně závažné přestupky pouze domluvou bez nutnosti je zaznamenávat. Předkladatelé si od změny slibují zejména snížení administrativy. »Námi navrhované změny představují fakticky návrat k právní úpravě účinné do 30. června 2017, která se ukázala z hlediska praktických potřeb řešení bagatelních případů jako vhodnější,« řekl Ondráček našemu listu při předložení návrhu. Zdůraznil, že cílem navrhované právní úpravy je stanovit, že příkazem na místě lze uložit pokutu pouze v případě, že přestupek nelze vyřídit domluvou. »Zároveň se navrhuje vypustit možnost uložit správní trest napomenutí příkazem na místě,« dodal Ondráček.\nV současnosti mohou policisté vyřešit přestupek přímo na místě příkazem, a to buď pokutou, nebo napomenutím. Zavedla to reforma přestupkové legislativy účinná od loňského července. Pro napomenutí by měli policisté využívat nový formulář. Ministerstvo vnitra sice v metodice připouští možnost řešit některé prohřešky zcela neformálně, podle autorů předlohy ale trvají pochyby, zda pro takový způsob existuje zákonný podklad. »Z důvodu existence dalšího formuláře je poukazováno na nárůst administrativní zátěže policie i dalších orgánů řešících přestupky příkazem na místě v terénu, když vedle příkazových bloků na pokutu si musí zajistit též příkazy na místě, kterými je ukládáno napomenutí,« zdůvodnili předkladatelé a navrhli v podstatě návrat k postupům, které platily před reformou. Novela by zrušila napomenutí a vedle pokuty by zakotvila domluvu. »Domluva přitom bude využívána zejména v případech, kdy míra společenské škodlivosti daného činu je natolik nízká, že uložení pokuty by bylo s ohledem na závažnost přestupku a osobu pachatele nepřiměřené,« píše se v důvodové zprávě. Bude to platit i pro přestupky v dopravě, za něž nyní policisté pokutu jednotlivcům uložit musí.\nPředloha nyní zamíří k podpisu prezidentovi. Měla by být účinná už od ledna.


Prvni Internetová Lékárna 329\nNorgestimate - Proto je acidobazická rovnováha organismu tak důležitá, norgestimate 0.55mg. Anatomie Člověka Páteř Vektory Z Knihovny, anatomy human vertebral\nNorgestimate Ethinyl - Prodejna protetických pomůcek zajišťuje výdej a prodej sériově vyráběných, norgestimate ethinyl 0.55mg. Septic cavernous sinus thrombosis after rhinoplasty\nNorgestimato - Vylučována je především renální tubulární exkrecí, menší množství střevním, norgestimato 0.55mg. Replikace virů probíhá v následujících krocích: 1\nNorgestimatum - Mnohé léčivé hodnoty borůvky se odvozují od jejích hlavních složek- antokyanů, které mají mocné antioxidační účinky, norgestimatum 0.55mg. Úprava je provedena vytvořením okamžitého ekologického prostředí okolo pacienta zakrytého dekou\nNorgeston - Dokud je zánětem postižena pouze dáseň a ne celý závěsný aparát zubů, norgeston 0.15mg. Mezi invazivní potom hrudní sympatektomie a odstranění potních žláz v\nNorgestrel Max - Jmenovitě Escherichia coli, koliformní bakterie, Enterokoky a Clostridium perfringens, norgestrel max 0.15mg. Francouzská prospektivní observační studie léčby chronické hepatitidy C u uživatelů drog V posledních letech ve Francii klesá počet uživatelů heroinu\nNorifaz - Po dobu prvních třiceti dní je doporučován klidový režim bez zvýšené fyzické zátěže, norifaz 35mg. Základna pyramidy směrem k vnějšímu povrchu ledviny, a vrcholy - na sinus\nNorilet - Rozpis zabezpečení lékařské služby první pomoci a lékárenské pohotovostní služby ve Vyškově, norilet 400mg. Perspektivní kameru můžete vidět ve všech pohledech s rovnoběžnou projekcí\nNoriline - Po rozložení paprsku do roviny lze realizovat viditelnou záměrnou, noriline 25mg. Malachitová plíseň neexistuje, ale malachitová zeleň ano\nNorimin - Asociace polymorfizmů v genech pro glukózový transportér a receptor sladké chuti se zubním kazem, norimin 50mcg. Některé z hlavních hormonů jsou tzv\nNorinyl - Náhrada je z tohoto vrutu, je tam segrovka na jištění a fixaci a ještě pro, norinyl 50mcg. S dlouhodobými a opakovanými zažívacími potížemi neváhejte navštívit lékaře - jsou dobře léčitelné\nNoritate - Obvodní lékaři kapitační platby už delší dobu dostávají. 26\nNoritren - Nemocnice Nemocnice zajišťuje nepřetržitou ústavní pohotovostní službu ve všech, noritren 25mg. Způsob snížení demaskujících příznaků musí být předmětem dohody mezi\nNorizec - Též lze prokázat přítomnost tekutiny v břišní dutině, měřit objem tekutinou, norizec 4mg, 2mg, 1mg. Identity and the Museum Visitor Experience\nNorlamine - Velmi vysoká horečka v noci a tam byly bolesti v hrudníku, norlamine 400mg, 200mg. Další z odborníků v této oblasti, Terry Hammond, to vystihuje poněkud lakoničtěji\nNorlevo - Poskytovatel sjednává se žadatelem o službu rozsah a průběh poskytování, norlevo 0.15mg. Radioaktivita odlišných izotopů je výrazně odlišná\nNorlopin - Deluxe Edition obsahuje nové lokace k objevení a prozkoumání: Sacrifice Island, Black Island a Mysterious Island, norlopin 10mg, 5mg. Proto investujeme velkou část vydělaných prostředků zpátky do technického vybavení a do vzdělání našich pracovníků\nNorma H - Pohyb nás odlišuje od neživé přírody, norma-h 300mg, 150mg. Když přežehlíte záševek na jednu stranu, tato strana na oděvu jakoby vystoupne\nNormadate - Kompletní práci a materiály laboratoře potřebné ke, normadate 100mg. Anikka Albright is a mouth-watering blond babe with amazing body curves\nNormadil - Způsobuje nádory na plicích a na kůži, normadil 30mg, 20mg. Elektrodový ohřev vody se uskutečňuje přímým průchodem elektrického\nNormafenac - Při klidovém dýchání pracují tedy plíce hluboko pod úrovní své maximální, normafenac 500mg, 250mg, 125mg. Tento'kód' se dědí i po dělení buňky a informace o kontrole exprese jsou tedy předávány\nNormaglyc - Each participant is obligated to be covered by health insurance for the duration of, normaglyc 850mg, 500mg. Jak v případech medikamentózní léčby, tak i přístrojového vybavení klinika disponuje\nNormalac - Definícia: Glykoproteín viazaný na fosfatidylinozitol, ktorý sa nachádza na povrchu krvotvorných a iných buniek, normalac 100ml. Kolík má na každém konci prohloubení a stejně tak jako na stranách, aby se na\nNormalax - Hotel je propojen s termálními lázněmi krytou, vytápěnou, spojovací chodbou, normalax 100ml. I při skladování uvnitř může docházet k velkým výkyvům teploty vzduchu\nNormalene - K 10 ml roztoku S se přidá 1 ml kyseliny chlorovodíkové R a 0,1 ml chloridu, normalene 5mg. Pokud se zařazením určitého přípravku na seznam léčiv hrazených z\nNormalip - Pro určení množství dřeva se používají různé měřicí jednotky, které se však musí pečlivě rozlišovat, normalip 160mg. Tento scénář je velmi časté.Podívejme se na příčiny falešně negativního testu.To se stává nejčastěji v\nNormaln - Jedná se o vrozené vady délky oka a poruchy lomivosti optických ploch v oku, normaln 50mg, 25mg. Acer platanoides, pseudoplatanus, rubrum, saccharinum, saccharum, Aesculus hippocastanum, Ailanthus, Carpinus, Catalpa speciosa, Fraxinus, Liriodendron\nNormalol - S Jamesem Wattem je spojena starší jednotka výkonu, tzv, normalol 100mg. Správné prevenci vzniku syndromu diabetické nohy je nutné věnovat čas nejen u spádového\nNormase - Výše nákladů na poskytování ošetřovatelské a rehabilitační péče v, normase 100ml. Žádný spotřebič mi ani zdaleka nechybí tolik jako kouzelný lapťop ve spojení s vílou\nNormaten - Při osmóze dochází k přitahování tekutin některými minerály, překonávání atmosférického, normaten 100mg. Hepatitida C je važné chronické onemocnění\nNormatens - Úspěšná léčba necrobiosis lipoidica diabeticorum fotodynamickou terapií, normatens 25mg, 50mg. Langerhansovy ostrůvky\nNormatol - Ultrazvuky: -celotělové ultrazvukové přístroje Logiq -kardio - vaskulární, normatol 600mg, 400mg, 300mg, 100mg. Kvocient kojenecké úmrtnosti je ukazatel, který popisuje míru kojenecké\nNormaton - Při krátkozrakosti je optická mohutnost rohovky a čočky větší než by, normaton 10mg, 5mg. Vytvořte latinské názvy anorganických sloučenin: hydroxid vápenatý, oxid zinečnatý\nNormax - Diskuze pod článkem: I zdravotní pojišťovny plánují nějaké změny a novinky, normax 400mg. Houby mají schopnost kumulovat těžké kovy\nNormell - Å Originál křesla se nedochoval, výrobní plány vznikly počítačovou, normell 850mg, 500mg. Pokud se neshodnete natolik, že je k incidentu volaná hlídka Městské\nNormelox - Tato léčiva obsahují protilátky, které jsou běžně přítomné ve Vaší krvi, normelox 15mg. Zachované vegetativní a refexní řízení organismu, cykly spánek- bdění\nNormicor - V dorzální části středního mozku leží primární centrum zraku, v jeho bazální části, normicor 30mg, 20mg. Sociální sítě stranám pomáhají, jde ale o hru s\nNormitab - Karl Johannes Nepomuk Josef Norbert Friedrich Antonius Wratislaw, normitab 100mg. Dalším příznakem poruchy může být omezení tvorby slz, postižení\nNormital - Specializuji se na psychiatrii a sexuologii, normital 100mg, 25mg. Nechceš si jít svoje mindráky a psychický poruchy léčit někam jinam\nNormiten - Po těžké nemoci zemřel kardinál Miloslav Vlk, normiten 100mg. Huntington ve své práci The Third Wave vysvětluje, proč je tomu tak:\nNormobron - In this review, the author summarizes the main studies published dealing with the, 33 infections and risk of prostate cancer: a Nordic nested case-control study, normobron 100mcg. Histologicky charakteristická jsou Hassalova tělíska z nahloučených plochých\nNormocard - Asymetricky atrofie postihuje frontální a temporální laloky, normocard 100mg. V laboratorní praxi se nejčastěji používají teploměry využívající tepelnou roztažnost\nNormocardil - Hnací silou paranoidně-schizoidní reakce, charakteristické nárůstem perzekuční úzkosti, je podle psychoanalýzy pud smrti, normocardil 80mg, 40mg, 20mg. Syndrom spánkové apnoe je nejčastější příčinou nadměrné spavosti během dne\nNormocid - V České republice stanoví zákon povinnost platit zdravotní pojištění všem, kdo mají trvalý pobyt nebo jsou zaměstnanci zaměstnavatele se sídlem na území, normocid 40mg, 20mg. Z velké míry se na ní podílí současný způsob života ve vyspělých\nNormodin - Mnohdy pak přestupková komise, či následně již policie musí řešit zbytečné až absurdní věci, normodin 10mg, 5mg. Detekce nečastější genetické chromozomální vady člověka - Downův syndrom\nNormodipine - Van de Graaffův elektrostatický urychlovač je založen na Van de Graaffově generátoru vysokého napětí, normodipine 10mg, 5mg. Indikací k chirurgické léčbě je mechanický syndrom\nNormodyne - Prevence refluxu však není u pacientů s nízkotlakým detubularizovaným, 4 uvádí některé důvody vysvětlující nižší výskyt refluxní nefropatie u pacientů s, normodyne 100mg. Dyskeratóza vznikající při poklesu trofismus kožních struktur souvisejících\nNormofat - Diagramy elektronové hustoty vystihují zároveň charakter vazby mezi atomy, normofat 30mg, 20mg. V kombinaci s baklofenem nebo ben- zodiazepiny může\nNormolip - Mantle cell lymphoma represents about 7-8 % of all non-Hodgkin lymphomas, normolip 160mg. Tento projekt je spolufinancován Evropským sociálním fondem prostřednictvím\nNormolose - Jedná se o duševní poruchu provázenou, normolose 50mg, 25mg. Nejoblíbenější český zpěvák: Nejoblíbenější česká zpěvačka: Nejoblíbenější česká skupina: Nejoblíbenější česká píseň nebo skladba


Velký protipovodňový projekt na Desné odstartoval - Šumperský a jesenický deník\nObyvatelé Rapotína, Petrova nad Desnou a Vikýřovic se budou po tři roky v okolí řeky Desné setkávat se stavebními mechanismy. Ve středu 3. října oficiálně odstartoval velký projekt na zbudování protipovodňových opatření. Po dokončení prací budou lidé chráněni před padesátiletou vodou.\nZahájení velkého protipovodňového projektu v Rapotíně. | Foto: Deník / Petr Krňávek\nAkce v hodnotě zhruba 420 milionů korun se týká dvouapůlkilometrového úseku od soutoku Desné s Mertou po jez Červený dvůr. Ten se z pevného změní na vakový.\nV bezprostředním okolí řeky vzniknou ochranné zídky a hráze, ale také odlehčovací ramena a povodňové parky. Ty budou běžně přístupné pro pěší i cyklisty a v případě vzedmuté hladiny se zde bude moci voda rozlít.\nNeměla by se tak opakovat situace z roku 1997, kdy se při povodních řeka Desná rozlila hluboko do zástavby všech tří obcí.\n„Povodně tehdy měly sílu, kterou tu doposud nikdo nezažil. Mnoha lidem přinesla velké neštěstí i oběti na životech. Budu rád, když se tato stavba podaří,“ řekl starosta Rapotína Bohuslav Hudec s tím, že akce je jednou z největších, která se na území obce kdy uskutečnila.\nŘeka Desná tvoří mezi Petrovem, Rapotínem a Vikýřovicemi přirozenou hranici. Někde je současné koryto tak úzké, že nepojme ani pětiletou vodu. Místy navíc stojí v bezprostřední blízkosti řeky domy.\n„Ukázalo se, že opatření na stoletou vodu by byla technicky náročná a byly by třeba obrovské zábory. Proto se zvolila varianta na padesátiletou vodu. Pokud se zvýší retence v povodí nad Rapotínem, ať už poldry nebo na Dlouhých stráních, může protipovodňová ochrana dále vzrůst,“ řekl technicko provozní ředitel Povodí Moravy David Fína.\nPodobným způsobem by měla řeka a její okolí doznat úprav i níže po toku.\n„V současnosti připravujeme další etapu ve Vikýřovicích. Po volbách bychom v součinnosti s Povodím Moravy rádi začali připravovat projekty v horní části řeky nad Rapotínem,“ řekl vedoucí zahájeného projektu Ondřej Kopp.\nNáklady na revitalizaci řeky ve výši 350 milionů korun uhradí Evropská unie, o zbytek se podělí Povodí Moravy a obce.


zamestnanci sberny by meli byt vysetrovani stejnou merou\nspřáhla, háky a další věci nemohou být na železnici z litiny. Jsou ocelová a to z poměrně slušné ocele..........Látka zhruba 2.stupně ZŠ. .... litina je křehká, ocel pevná..........Prosím opravte si takovou pitomost, patří to k základnímu vzdělání, jenž by mělo žadatelům o křištalovou lupu, být zcela přirozené...............\nale nebyly ty spřáhla spíš ocelový ? Litina je tvrdá jako prase, a na tah moc nevydrží. Ale asi se pletu.\nNo, někdy se odlije litinovej odlitek a je to hotový, třeba ozdoby na kamna a tak.\nNěkdy se odlitek ková a pak je z toho výkovek a asi by se tomu nemělo říkat litina.\nTondo, ocel se liší od litiny procentuálním množstvím obsahu uhlíku. Aspoň tak jsme se to kdysívávej učili.\nJen chtěl autor odvézt pozornost od toho že zloději byli neviditelní.\nObčas potkám obyvatele domu před kasárnami jak vlečou sportovní kabelu směrem ke sběrně šrotu.\nAle autor vám napíše ,že jsou členy sportovního klubu vzpěračů a nesou nářadí.\nNevím ani proč, ale opět mi to připomělo jeden fór...\nCo posledního uslyšel Terminátor před "smrtí"? Dyk more, čum toho železa!!\nNebo vlastně litiny?\nRe: Nevím ani proč, ale opět mi to připomělo jeden fór...\nTen litinový si říká Radiátor. To jenom pro pořádek\nlitina nebo slitina?\nRe: litina nebo slitina?\nne lupa, ale koule... Vydrží či nevydrží? Toť otázka...\nMůžeme odhadnout, kolik procent kradeného zboží mají výkupny?\n90 % ? Více nebo méně?\nVem to pozitivně. Víš treba na kolika hezkých autech,by se takto mohla podílet jedna pracovitá ruka..?\nZas tak šílené to není, hodně materiálu tam navozí bezdomovci, pro které je to obživa. A dost toho jde i z firem s filozofií: Na sběrný dvůr je to stejně daleko, ale takhle nám to zaplatí alespoň naftu.\nJo ták... oni to maji dovolené...\nTakže kradené věci se můžou normálně prodávat, když je to dovolené?\na je to přečin ? Za kolik to musí být, aby to byl tr. čin ? Já myslel 5.000,-Kč. To už zase zvedli laťku, aby mohli krást za víc ?\nJak se ti Neviditelní nadřou, jen aby nemuseli pracovat ...\nTakové spřáhlo se samo od sebe dá do pohybu a pomalu letí do sběrny.\nS těmi neviditelnými, co "neviditelně pracují" - to byla snad provokace Dělnické strany, ne?\nVy nás ale zásobujete Křišťálová lupo\nDnes zase dva příběhy o cikánech a opět nic pozitivního\nNo já bych měl návrh\nco s takovými zkušenými recidivisty když máme ty věznice tak přeplněný.Bohužel ale to by mě zase nějaký zdejší bangovec smáznul.\nRe: No já bych měl návrh\nJako... Dát mu teba na nohu eleznou kouli...?\ntakovej dáreček by brzo skončil ve sběrně\nAle i s kusem nohy!\nNejni litina jako litina! Dobre vy tam.\nTak opět zdar-dyk vyte....\n...není to náhodou napomáhání trestnému činu?\nŠmarjá! Dyť by to puklo sotva by mašina zatáhla.\nLupa křišťálová, no.\nLitina nebo slitina, heligon nebo halogen, suveren a suvenýr... Zkrátka stejné jako holinky a hodinky. Obojí se natahuje...\nByla by to zábava,\nkdyby policajti uvěřili pracovníkům ve sběrně. Takové výmluvě věří pouze blbec. Pokud nebudou trestání výkupčí,tak se nic nezmění.\nRe: Byla by to zábava,\ntady nejde o víru,to si pleteš s kostelem\nkdyby nevěřili - nevykoupí vůbec nic\ntakovou sběrnu patří bez náhrady zavřít i s majitelem... nebo mi snad bude někdo tvrdit, že jim věřili, že to mají skutečně povolený\nA já myslel, že dnes, už tady o neviditelných nic nebude ...\nLitinová spřáhla ?!?\nNež napíšete takovou hovadinu, tak si o věci něco přečtěte. Nejedná se o spřáhla (ta má třeba metro nebo tramvale, ovšem kovaná), ale tzv. "šroubovky". A litinová už vůbec ne - to by toho utáhla. Šroubovky jsou především kované z kvalitní uhlíkové oceli, závity třískově obráběné.\nRe: Litinová spřáhla ?!?\nNejsem metalurg, ale litinová spřáhla (šroubovky) mě také praštila(y) do očí.\nvcelku klidně se může stát, že se "neviditelní" za katr vůbec nedostanou...mezi bachaři se začíná šířit fáma, že má dojít k rozsáhlé amnestii....prostě vězně není kam dávat.... i policisté už prý mají jisté informace o následných opatřeních\nJak jsem koupil, tak prodávám....možná je to jen JPP.\nby mohlo být proplácet "sběr" jen na účet firem s IČem. To by mohlo alespoň částečně tuto činnost kontrolovat a evidovat. Sběrny by neměly žádné hotové peníze.\n.....................souhlas,jenže není politická vůle tohle zavést.\nPíšete nesmysly. Pak by si IČO musel pořídit i člověk, co se dá do úklidu půdy, která se neuklízela od dob jeho dědečka.\nStačilo by důsledně vyžadovat občanky. Tu možnost dnes sběrny mají, ale není moc vůle to kontrolovat.\nPříspěvek upozorňující na faktickou chybu v článku nesouvisí s článkem?\n........................jejda,to patřilo jinam.Uklik' jsem se.\nAle ono to je dobře, jen musíš dát zobrazit smazané příspěvky. Nechápu, proč to cenzor maže, když to nemají pořádně udělané a vlákna se pak rozhazují a navíc to skutečně nebylo nic, než upozornění na chybu v článku.\ncenzorovi se kritika nebude líbit\n...a taky ani nelíbila\nTenthle problém je hluboký\njako lesní studánka. Pominu zloděje samotné, ti byli, jsou a budou vždycky. Hloubka toho problému ale spočívá na straně sběren, výkupen. Na jednu stranu je snadné chtít, aby sběrny kradené zboží nevykupovaly, ale... i když vám někdo přinese fungl nový kus železa, neznamená to automaticky, že je kradený. Samozřejmě jsou určité indicie, které by i nepříliš přemýšlivého člověka měly upozornit, že je něco špatně. Ať už je to povaha materiálu nebo vzhled a četnost návštěv prodávajících. Těžko po sběrnách chtít, aby vykonávaly detektivní činnost a zjišťovaly původ materiálu. Pro sběrny je výkup a prodej zdroj zisku a způsob obživy. Na druhou stranu dokud bude možné kradený materiál takto snadno zpeněžit, budou se takové případy běžně stávat. Řešením by tak mohla být důsledná evidence vykupovaného materiálu a toho, kdo materiál přivezl. Obávám se ale že by toto opatření zatrhl ústavní soud s podobným zdůvodněním s jakým omezil archivaci údajů o zákaznících mobilních operátorů. Takže, babo raď


Máme tu novou aféru. MF Dnes skrze svou redaktorku Petrášovou Lenku se rozhodla otestovat jednu vlastním výběrem a čtyři losem určené nemocnice. Podmínky testu byly uvedeny v článku Vlídnost za 600, nadávky za 2000 (MfD, 25.4.2007).\n1. Redakce MF Dnes vylosovala ze seznamu všech nemocnic v Česku čtyři: nemocnici Havířov, Břeclav, Příbram a IKEM. Pátou - Ústřední vojenskou nemocnici v Praze -redakce k vylosovaným přidala záměrně, a to vzhledem k tomu, že je jednou ze dvou v zemi, které mají mezinárodní akreditaci, tedy známku nejvyšší kvality. Na tu druhou, Nemocnici Na Homolce, se redakce zaměřila letos v březnu při testu bezpečnosti nemocnic.\n2. Redaktorka nemocnice postupně navštívila v době od 16. do 21. dubna, vždy mezi devátou hodinou večerní a půlnocí. S tím, že ji bolí břicho a potřebuje ošetření. Test probíhal záměrně v čase, kdy v nemocnicích akutní pacienti nejsou a kdy bylo téměř jisté, že redaktorka nebude blokovat ošetření vážných případů.\n3. Veškerá vyšetření i léky si redaktorka platila sama na místě a hotově s tím, že se coby studentka právě vrátila z Ameriky a ještě tu nemá pojištění ani doklady. Hlavním důvodem bylo nezneužívat systému veřejného zdravotního pojištění.\n4. Cílem testu bylo zjistit, jak jsou lékaři ochotní a jak si budou účtovat peníze. Obdobný test je v zahraničí běžný, třeba když chce vedení ústavu zjistit, jak se personál chová, nebo při akreditačních řízeních.\nČlánek vyvolal přehršle reakcí, mluví se o něm kdevšade, vycházejí následné související stati, kdekdo oficiálně i jen tak se vyjadřuje, kdejaká i-netová chata je plna rozporných názorů, v jejichž presentaci převažují vášně, nadnesenost, nepatřičná zobecnění, výrazy nehodné slušného člověka. Je to vše jakási pavlač, na níž je k mání\na) Nekompetence aneb “Hoc volo, sic iubeo“\nMF Dnes ani její redaktorka nejsou kompetentní zkoumat kvalitu nemocnic. Média ale docela často berou právo do svých rukou, aniž by si prvně právě ve věcech práva zametla před svým prahem, o spravedlivosti nemluvě. Cena čestných věcí je v nich samých a jestliže nejsme k řádnosti vedeni samou čestností, ale nějakým užitkem či ziskem, pak nejsme řádní, ale mazaní. Nemoce, léčení, doktoři, to je thema oblíbenější než fotbal. Média to vědí - je to dobré, to se bude číst, to se bude kupovat.\nMF Dnes nesplnila z podmínek, které pro test sama stanovila, nejméně tu druhou a třetí, tedy nejméně polovinu. Krom toho stanovila jako podmínku nejméně dvě lži. Redaktorčin popis situací je vzat jako nepopíratelná skutečnost a bez slyšení druhé strany vyřknut je soud, který tedy nemůže být spravedlivý.\nNesplnění podmínky druhé je dáno samotným popisem plné čekárny a starostlivé sestřičky, ze kterého je zřejmé, že ambulance měla starostí o vážné případy až dost. Bylo by mi blujno nad sebou samým, kdybych skrze poťouchlé cíle předstíral bolesti břicha a studium v zahraničí, abych pro právě to nechal sestřičku běhat z ambulance do čekárny se starostí, jestli to ještě chvíli vydržím. Redaktorka to ale nesla statečně a vydržela, nejspíše bez nausei. Nesplnění podmínky třetí je dáno neznalostí podmínek veřejného zdravotního pojištění, které byly redaktorkou MF Dnes porušeny a které nespočívají toliko v platbě za péči.. Lží první je, že redaktorka se vydávala za jinou osobu, lží druhou jsou její smyšlené zdravotní potíže.\nObecně výsledek testu, při kterém nebyly splněny stanovené podmínky, není validní a není třeba se jím zaobírat. Prostě „ soudruzi z NDR někde udělali chybu „.\nb) Podpora nekompetence aneb “Lidé škodící obci podporují se navzájem“\nje znát hned dvojího druhu. Je jednak od těch, kteří mají za hobby plít na kdeco a nejsou hodni další zmínky, jednak ale od těch, kterých to hodné není.\nVe stati Je to nepřijatelné chování (MfD, 26.4.2007) je citován MUDr. Marx ( SAKČR ), který přejímá redaktorčin popis jako hotovou věc, což mám za chybu, a to nečekanou od člověka, který zdůrazňuje význam řízení procesů. Na rozdíl od něj já si dovedu představit větší míru neprofesionality než je nevhodné chování a nemám právě to za shodné s amputací nohy z pomsty. A nemám za spravedlivý soud, že lékař a sestra se mstili. Takové předjímání bych mohl chápat jako projekci obav vlastního svědomí do nás ostatních. Mám za to, že MUDr. Marx je citován nepřesně, stejně jako když média uvedla, že podle jeho odhadu ročně umírá v ČR 3 500 lidí vinou zdravotníků.\nVe stati Arogantní lékař může zhoršit zdraví (MfD, 26.4.2007) se dočteme, že "Lékaři občas trpí profesním narcismem," říká Petr Příhoda, který přednáší etiku začínajícím medikům. Poté se dočteme, čím vším má být lékař vybaven a také o selhání lékaře, nemocnice a vlčícím kolektivu pod nevšímavým primářem. Ten kolektiv mi už dlouho chyběl, chtělo by to jestě nějaké BSP. Petra Příhodu rád čtu, přináší mi to mnohá poznání a inspirace. Tentokráte se mi zdá, že se zapletl s tendenčností. Z hlediska vyššího principu mravního i on měl odmítnout onen test MF Dnes jako nevalidní a mlčet k němu. A k „profesnímu narcismu„ jen tolik, že tento poněkud vyumělkovaný pojem nevyjadřuje ani zbla charakter lékařů, zvláště je-li podán absolutně jako jakési jejich obecné postižení. Láska k medicíně je něco úplně jiného než sebeobdivování před zrcadlem.\nc) Apriorní averse aneb “Nejlepší z lékařů je v pekle“\nVšemožné názory jsou projeveny jako vyhraněné a tvoří dva obsahové protipóly. Pominu-li jejich namnoze až odpornou formu, zůstává i z obsahu poznat, že oba póly diskutujících davů jsou už předem vzájemně nenávistné. Člověk ale, právě proto, že je člověkem, neměl by druhému připadat cizí. Vrtá mi hlavou jeden rozpor. Na straně jedné je povolání lékaře je dle výzkumů veřejného mínění dlouhodobě na prvním místě prestiže, na straně druhé gradují projevy niterné averse k lékařům a zdravotníkům vůbec vyhrocením až k fysickým útokům. Velké i malé obce mají společnou vadu : závist v nich je průvodkyní slávy a lidé rádi ubírají čest těm, které vidí vynikat příliš nad průměr. Akorát by mělo platit, že kdo pohrdá lékařem, ať pohrdá i nemocí.\nd) Málo pokory aneb “nemo me lacrimis decoret nec funera fletu faxit“\nLékařský stav se cítí – možná právem – tím vším dotčen. Úctu ale nelze získat násilím. Je na nás, každém příslušném stavu lékařskému, dokázat se jak postavit na obranu svou a celé obce lékařské, tak nezadat důvod k útokům proti nám vedeným. A prvně vyvarovat se vzájemné nevraživosti, která je namnoze vzorem pro ostatní. Tak, jak se dokážeme vcítit do bolesti našich pacientů a žalu jejich příbuzných, tak jak máme radost z dobrého výsledku péče a z radosti nemocných při uzdravení, tak bychom měli umět vcítit se do myslí, pohnutých bůhvíjakým zlem až ke zlobě, obrácené proti nám. A když je nám přirozené vcítit se do problémů a svízelí handicapovaných, neměli bychom se čílit nad lidmi s trochu hrubší duší.\nLékař přece prodává věc nedozírné ceny – zdraví a život a není placen jen za svou námahu, za to, že nechá stranou své záležitosti a udělá si čas pro nemocné, ale často se mění v přítele a více než znalostmi, které prodává, zaváže si lidi svou laskavou a přátelskou vůlí. A když dojde k něčemu takovému, zaslouží si lásku a úctu a zaplacen za práci, má stále dlužníky za svou náklonnost.\nTo vše ale je hodně těžké a jakkoli jsme nadáni altruismem, potřebujeme sbírat pokoru na každém kroku a při každém počinu. Pokoru i takovou, skrze niž si uvědomíme své postavení ve společnosti, vůči státu a v systému zdravotní péče a jejího financování, pokoru, skrze niž si uvědomíme i svobodu, v níž jsme se oddali našemu povolání a tak i všemu, co s ním souvisí. Skrze pokoru se nebraňme poznávat chyby, kterých se dopouštíme a dokažme se zamyslit i nad tím, jak jsme viděni zvenčí a proč. Když používáme rozum, odežeňme hněv, který je jeho největším nepřítelem. Dokážeme to dobře při vlastních aplikacích medicíny a tak není proč se bát, že to nedokážeme i v jiných věcech.\nPokoru našich pacientů nežádejme a nepředjímejme, nemusí k ní mít dost sil..\ne) Neznalost věcí a hlouposti módy aneb “Vždy se najdou Eskymáci, radící obyvatelům Konga, jak se chovat v období tropických dešťů“\nVyrojilo se hodně všemožných náhledů, souvisejících mnohdy jen okrajově s tím, co přinesla na mediální trh MF Dnes. Píše se o poplatcích, které by měly změnit přístupy zdravotníků, o potřebě pacienta vybírat si způsoby péče, o jeho právu nahlížet do dokumentace, o právu na informace o zdravotním stavu a o jejich nesrozumitelnosti, o nutnosti akreditace, certifikace ISO, o přeměně pacienta na klienta, o privatisaci jako samospásném řešení, etc., etc. a hlavně skoro vždy to, co je momentálně v módě, jaksi up to date, jak rádi říkají milovníci anglismů.\nNení na tomto místě prostor rozebrat to všechno . Obecně ale soudím, že hodně z toho je podáváno lidem jako zásadní, jako cosi všemocné nebo aspoň jako takové, že se na tom postaví celá svérázná reforma, která už probíhá 18. rok. Normálním životem žijící člověk, kterého hobby není zdravotnictví, dostává kusé, dilčí zvěsti a je nakloněn činit z nich soudy. Poloviční pravda je často velká lež a já bych lidem přál, aby se nenechali nachytat na vějičky všelijakých politiků, spolků a médií. Úspěch zdravotní péče spočívá hodně na důvěře ve vztahu lékař-pacient a tato důvěra je v poslední době docela výrazně narušována. Někdy i křivopřísežníky, hledajícími svůj zisk v prostorech, kde se to ani trochu nesluší.. Lékař nikomu v nemoci neradí ve zlém úmyslu, o ostatních se to tak jistě říci nedá. Omylní jsou ale všichni, akorát někteří víc, někteří méně a někteří to ani nevědí.\nAeguam servare mentem - Zachovej vždy (klidnou) mysl (Horatius)\nHoc volo, sic iubeo - Tak chci, tak poroučím (Iuvenalis)\nNemo me lacrimis decoret net funera fletu faxit - Nikdo mne nemusí slzami ctít a pohřbívat s pláčem (Ennius) a pokračování: Cur - volito vivo per ora virum - protože když o mně muži hovoří, žiji přece dál


Jaromír Jágr - Články - Ve hře o Jágra je už i moskevské Dynamo\nÚvod » Články » Ve hře o Jágra je už i moskevské Dynamo\nVe hře o Jágra je už i moskevské Dynamo\nAgent Pat Brisson už v New Yorku rozjel jednání o dalším působení Jaromíra Jágra v Rangers, český hokejista si ale mezitím užívá dovolenou v hotelu MGM Grand v Las Vegas. Zámořská média informují, že tam byl spatřen v kasinu i v aquaparku. Deník The Globe and Mail navíc píše, že do hry o Jágra vedle Omsku, jehož nabídka má znít až na 7 miliónů dolarů ročně, vstoupil i další ruský klub Dynamo Moskva slibující mu dvouletý plat 12 miliónů dolarů.\n"Rád bych hrál hokej ještě několik let, jen záleží na tom, kde to bude. Zatím vím pouze to, že chci hrát na místě, kde budu šťastný. Rangers jsou prioritou, nerad měním zaběhnuté pořádky," prohlašuje Jágr. V Rusku by se však stal ikonou ligové soutěže. "V Omsku jsem hrál při výluce v roce 2005, měli tam skvělé podmínky a vím, že pořád sní o mém návratu."\nNejen Omsk, ale i moskevské Dynamo mu slibují víc peněz než může dostat v NHL, ale vše zatím nasvědčuje tomu, že pokud mu během června manažer Rangers Glen Sather nabídne solidní smlouvu na rok či dva, šestatřicetiletý útočník ji podepíše, byť finačně jistě nedosáhne dosavadního příjmu 8,36 miliónu dolarů ročně. Dá se i předpokládat, že by dohoda zahrnovala několik výkonnostních bonusů.\n"Jágr se může od 1. července stát poprvé v životě nechráněným volným hráčem NHL, ale než dojde k této variantě, musíme si říci, že se mu v New Yorku líbí a věří, že s Rangers může ještě hodně dosáhnout. Sather řekl, že to vidí stejně, proto jsme se začali bavit o novém kontraktu," říká Brisson.\nZámoří zůstává prioritou\nRuské nabídky mají pro Jágra prakticky trvalou platnost, proto nejdříve logicky zkouší variantu, jak po 17 sezónách ještě pokračovat v NHL "Když se nepovede jednání v zámoří včas uzavřít, možná zjistím, jaká je má cena na hráčském trhu. Z novin se tu dozvídám jen to, že už jsem odepsaný, ale třeba v hokejovém zákulisí panuje jiné mínění. Vlastně ale ani nevím, jestli to chci poznat. Mohl bych se dozvědět i něco nepříjemného," vtipkuje Jágr.\nNY Post se pouští do úvah, zda je pro Rangers výhodné podepsat znovu Jágra. Pokud ano, zřejmě už nebude v platovém rozpočtu prostor, aby přišel schopný střelec ke Gomezovi či Drurymu, neboť po boku kapitána se v sezóně zabydlel americký talent Dubinsky. Jágrovo setrvání či odchod z Rangers může také ovlivnit podepsání nových kontratků s jeho krajany Strakou a Rozsívalem. Jako vhodnou variantu centra pro českého kapitána nabízí newyorský list finančně dostupného Langa z Chicaga.


Vlasy, nehty a pleť dle značky\nVlasy, nehty a pleť v této kategorii:\nNa regeneraci (20)\nVýživa pro ženy (5)\nCelý den (21)\nMozková činost (3)\nHyaluronic acid Forte - čistý zdroj kyseliny hyaluronové pro váš organismus! Kyselina hyaluronová Forte je kyselina hyaluronová ve formě tablet. V lidském těle se přirozeně nachází v několika tkáních, zejména v pokožce, vlasech, kloubech nebo prostoru kolem očí. Hladina kyseliny hyaluronové věkem klesá, což vede k vysychání kůže a vzniku vrásek. V jedné tabletě přijmete až 100 mg kyseliny hyaluronové. Hyaluronic acid Forte a jeho výhody: 50 mg kyseliny hyaluronové v jedné tabletě praktická tabletová forma až 45 dávek v jednom balení Složení: Kyselina hyaluronová (hyaluronát sodný), plnivo (mikrokrystalická celulóza, hydrogenfosforečnan vápenatý, fosforečnan, hydroxypropyl-methylcelulóza, hydroxypropylcelulóza),leštící látka (mastné kyseliny), protispékavé látky (hořečnaté soli mastných kyselin), zvlhčující látka (glycerol) Dávkování: Užívejte 2x1 tabletu denně. Nutriční hodnoty 1 kapsle kyselina hyaluronová 100 mg Upozornění: Upozornění: nepřekračujte doporučenou denní dávku. Produkt není náhradou pestré a vyvážené stravy. Produkt není určen pro děti do 3 let, těhotné a kojící ženy. Skladujte mimo dosah malých dětí. Skladujte v suchu při teplotě do 25°C. Chraňte před mrazem a přímým slunečním zářením.