Jedna polovina - jedna odpověď: Tento výraz nemůže být lépe charakterizován vlastnostmi jalovce. Není to k ničemu s názvem „rostlinné říše“, protože léčivé síle dary Bush legendy z dob starověkého Egypta. Předchůdci široce používali ovoce a hromadu zázračných stromů pro léčbu onemocnění.Moderní krása se nalézá na to, aby použití v kosmetice: účinnost jalovec olej na vlasy, například již vyhodnoceny ženy z různých částí Země.\nPrvní zmínka o ní je uvedena v Bibli. Staří Egypťané používali syrové jehličnatých stromů jako mocnou zbraň proti nemocem, smutná nálada, duševní utrpení, únava. A dokonce i staré ruské pohani dali Bush božské hodnoty: lidé věřili, že některé trnité větve chránit před zlými duchy a problémů.\nTak či onak, nikdo nebude hádat o obrovském spektru léčivých vlastností jalovce. Eter a bobule rostlin se používají jako antiseptické, antibakteriální, léčebné činidlo. Používá se při léčbě patologických stavů žaludku, pro profylaktickou infuzi plicních, kardiovaskulárních onemocnění.Jubilejní zlato se v lidském životě objevilo přesně jako léčivý přípravek. Mnohem později, lidé začali používat v kosmetice, jelikož živé hmoty se stala nepostradatelnou v arzenálu těch, kteří si myslí, mládí a krásu těla.\njalovec olej - lék na mnoho kožních onemocnění akné až lupénka a ekzémy\nod nepaměti, vzduch se získává ze sušených ovocných keřů, připomínající kůži. Z nich je méně často ze dřeva a jehel vyrobeno živý olej. Při nákupu takového produktu byste měli okamžitě věnovat pozornost surovinám, ze kterých byla vyrobena.\nželezo, hliník, mangan, monoterlenovыe sacharidů - složek léčivých etheru. Bobule a jehlice mají vysoký obsah vitaminu C, kyseliny askorbové, jablka a kyseliny mravenčí.\nEsenciální olej z jalovce je bezpečný a účinný lék na dermatologické onemocnění.S jeho pomocí můžete zapomenout na záněty, vyrážky, ekzém na vašem těle navždy. Jako součást krému, jiné kosmetiky, éter normalizuje stav mastné a suché pokožky.\nKromě toho schvalovací recenze získaly léčivý agent v péči o vlasy. Podle dívky se starají o krásu jejich hlavy, složky rostliny pozitivně ovlivňují růst, vzhled, strukturu kudrlin.Šťastní majitelé luxusních sluchátek doporučují zahrnout éter pro každodenní použití.Alternativně\npéče a léčba může být použita pro vlasy olej z jalovce\nterapeutickým účinkem na vlasové variace jalovec\nna olejnin pro péči o vlasy pomocí internetu můžete najít spoustu. Přes schopnost čistit předseda kůže přebytečný tuk a toxiny vlasy dát nový život tím, že jejich posílení, tento nástroj získal pozitivní zpětnou vazbu na fórech, schválení kosmetiček. Zvažte vliv jalovcové látky na různé druhy srážek.\nNormální srst. Eter, v tomto případě, se doporučuje používat kombinací kombinací s jinými oleji. Skvělá kombinace přichází s šalvějí a rozmarýnem. Taková kytice poskytne vlasům nezbytnou část vitamínů, dá jim sílu.\nFat Hair. Odborníci vidět problematiku mastné vlasy nejen kosmetický problém, ale důvod věnovat pozornost k narušení vnitřních orgánů.Trichologové doporučují ošetření vlasů náchylných na tuk, a to nejen s použitím etheru přidaného do šamponu. Chcete-li zvýšit výsledek, měli byste věnovat pozornost trávnatým vývarům z heřmánku, máty peprné a lopuchu. Vlna je vhodná pro oplachování vyprané hlavy.\nJuniper - je to, že ani je přírodní lék, testovány a lidé a volně žijících živočichů\nneocenitelný terapeutický účinek znamená, určitě ovlivnit citlivé pleti náchylné k alergiím, dermatologických onemocnění.Vzhledem k tomu, antiseptických, antibakteriální vlastnosti, aromatické byliny zklidňují podráždění, svědění, zmírnění zánětu, brání růstu bakterií.\nAplikace přípravků pro péči o vlasy\nnejdůležitější použití esenciálního oleje z jalovce je určena pro dívky, kteří se potýkají s obsahem tuku vlasy, sklon k olejové dermis. Komponenty látky eliminovat nadbytečnou produkci tuku, lupy, systematické použití nástroje zajistí zdravý lesk a sílu. Je žádoucí použít výrobek takto:\nJako přídavnou složku pro šampony nebo kondicionéry;\nJako ingredience masochka pro obnovu struktury;\npro vlastní masáž;\nPoslední postup, mimochodem, potěší nejen strukturu vlasového folikulu. Vřelá vůně, příjemná struktura ovlivňuje nervový systém uklidňující.Léčba\npotřebovat pouze několik kapek tekutého a drážky dřevo( dřevo je schopen absorbovat potřebné množství vzduchu a pak se „dát“ jeho vlasy).Hřeben by navlhčit jalovce oleje, pak opatrně nosit na kadeře z kořenů na konce vláken na pět minut.\nzpětná vazba skóre mnoho pozitivních produktu a doporučí zahrnout do každodenní péči o ty, kteří sní o luxusní a husté vlasy masky\ntradičních receptur s jalovcovou olej jalovcovou ether\nvlasy - jedinečného nálezu. Posilování, ošetření poškozených chlupů - všechny postupy by měly být prováděny s použitím této komponenty. Pro přípravu takových léčivých směsí je vhodné přijmout další základní prostředky. Neživé, barevné vlasy se hodí kokosový, mandlový olej. Tuky podobné jojobové, broskvové.Nástroj\nZapashno je dostupný k prodeji, všechny masky lze provádět nezávisle doma. Není potřeba odmítnout potěšení rozmazlovat si vlasy s příjemnými a nejdůležitějšími užitečnými manipulacemi.\nmaska pro posílení a růst\nv malé kontejnery muset míchat estery 5 čajových lžiček z jojoby, rozmarýn, hřebíček, jalovec. Navíc není nadbytečné přidávat malé množství oleje vytlačené z obilovin pšenice. Maska, která se nanáší na prameny, se "skrývá" pod polyethylenovým kloboukem po dobu jedné hodiny. Je přijatelné používat tuto masku 2krát týdně.Doporučený kurz je 20 dní.Z tohoto důvodu ostatní zaznamenávají pozitivní změny ve vzhledu. Bude zdravý lesk, hmatatelná měkkost kuchařů.\nmasky, aby se zabránilo vysušení a lupů jalovce ether\ndvě polévkové lžíce rostlinného oleje( lopuch, olivový nebo lněný), by měly být ve vodní lázni. V této kapacitě se přidá 5-6 kapek éterické směsi. Maska by měla být aplikována na kůži, distribuovaná po obvodu vlasů.Je nutné uchovávat přijatou hmotnost do šedesáti minut. Potom se umyjte šamponem. Zvolit\nv péči o jedinou přirozenou cestou\nodvar z větví jalovce a břízy listí na zdravotní kadeřnický a kosmetický\nplatnost jakýkoli typ vlasů, vhodný pro infuzi břízy a jalovce. Chcete-li vyrábět vývar, je nutné kombinovat ve stejných poměrech březové listy, jehličnaté větve keřů.Poté se má směs naplnit 3 litry teplé vody a nechat kapat 5 minut. Je nutné, aby byla látka načtena nejméně po dobu jedné hodiny, po níž by se měla napjat.\nsměs může být bezpečně použity v tandemu s šamponem nebo ústní vody místo.\nKontraindikace použití jalovce oleje\nuzdravující vlastnosti vysílají v různých oblastech řekl. Podivné jehličnany schopna poskytnout značnou pomoc při léčbě mnoha nemocí a zlepšení pokožky a vlasů.Nicméně, i když používáte takovou jedinečnou látku jako jalovec, je nutné dodržovat určitá pravidla.\nNedoporučuje se používat více než čtyři týdny. Na konci měsíce by měla být provedena mírná pauza.\nNemůže být použita jalovec pro osoby trpící hypertenzí, onemocněním močového měchýře, akutním onemocněním ledvin;\nNeměli byste experimentovat s jeho užíváním žen během těhotenství, kojení.\nVhodné pro použití jalovcového oleje k prevenci. Pokud občas rukojeť zámky smíchá se s 50 g olivového a mandlového oleje s přidáním lžičkou jalovce etheru, může zabránit tvorbě lupů, suchost, podráždění a nadměrné zhyrovыdelenyya na vlasy.\nTop 10 receptů na omlazující masky na pokožku na obličej\nObsah: hlavní složky omlazující obličejové masky tělo recepty domácí masky na obličej ...\nZánět močového měchýře: léčba a prevence\nPevný spinální syndrom - jaké jsou tyto příčiny vývoje a léčby\nCo může a nemůže být jedeno s psoriázou: :


Nejlepší výstava byla Tenkrát na severozápadě. Počinem roku jsou Plasy — ČT24 — Česká televize\nHroby barbarů na pražském Zličíně, poválečné Ústí nad Labem, stavitelské dědictví nebo obrazy Maorů se staly předmětem nejlepších muzejních počinů roku. Zástupci muzea z Ústí nad Labem, Muzea hlavního města Prahy a Národního technického muzea převzali ve Smetanově síni Obecního domu ceny Gloria musaealis.\nV kategorii Muzejní výstava roku 2015 zvítězilo ústecké muzeum za výstavu s názvem Tenkrát na severozápadě. Rok 1945 v Ústí nad Labem a okolí, která zpracovala zlomové události konce 2. světové války a prvních poválečných měsíců. Porota ocenila vyvážený pohled na toto období včetně zmapování tragických dopadů spojeneckého bombardování nebo násilí páchaného po osvobození na německém obyvatelstvu.\nJádro výstavy Tenkrát na severozápadě tvoří pozůstalost po rodině Schlattnerových. Loni v létě je v nedalekém Libouchci nalezl Rudi Schlattner, který v domě nedaleko Ústí nad Labem prožil část dětství. Věděl, že jeho rodiče na konci války ukryli na půdě osobní předměty a o 70 let později se přišel podívat, zda jsou ještě na svém místě. Byly.\nJaký byl poválečný život „Tenkrát na severozápadě“?\nCenu Českého výboru Mezinárodní rady muzeí (ICOM) získala Západočeská galerie v Plzni. Její expozice věnovaná Gottfriedu Lindauerovi (1839 až 1926), plzeňskému malíři novozélandských Maorů, byla označena za příklad hluboké a obohacující mezinárodní spolupráce.\nCeněny jsou zejména Lindauerovy portréty kmenových náčelníků, kteří se od 40. do 60. let 19. století účastnili britsko-maorských válek a stávali se symbolem doznívající éry starého Nového Zélandu. Lindauer je zobrazil v hieratických postojích, ve slavnostních oděvech, se zbraněmi a amulety a zejména s typickým tetováním na tvářích i jinde po těle.\nKniha nazvaná Hroby barbarů v Praze-Zličíně. Svět živých a mrtvých doby stěhování národů autorů Jaroslava Jiříka, Jiřího Vávry, Miroslavy Šmolíkové a Milana Kuchaříka, která vyšla péčí Muzea hlavního města Prahy, zvítězila v kategorii nejlepší publikace.\nVeřejnosti prezentuje na pozadí dějin pozdně antického období a stěhování národů v Evropě výsledky rozsáhlého archeologického výzkumu pohřebiště z 5. století. Text provází bohatý fotografický a obrazový materiál. Kniha doprovodila výstavu Hroby barbarů v Muzeu hlavního města Prahy.\nKniha Hroby barbarů v Praze-Zličíně\nVýroční cenu Gloria musaealis v kategorii posuzující muzejní počin roku 2015 dostalo Národní technické muzeum za Centrum stavitelského dědictví Plasy. Bylo zpřístupněno loni v září, revitalizovalo a dnes pro muzejní účely využívá část areálu národní kulturní památky, kterou je komplex pivovaru bývalého cisterciáckého kláštera.\nStavitelské muzeum v Plasích detailně nahlíží pod povrch každé stavební disciplíny, ať už jde o rozvody vody, vytápění, konstrukci oken nebo dřevěných krovů. Původní materiály i tradiční postupy využilo muzeum také při rekonstrukci pivovaru a hospodářského dvora. Budovy nyní exponáty nejen ochraňují, ale samy jsou výstavním skvostem.\nGalerie: Centrum stavitelského dědictví v Plasích\n„Soutěž Gloria musaealis se konala počtrnácté. Osm desítek projektů do ní přihlásilo 72 muzeí a galerií z celé České republiky,“ uvedla výkonná ředitelka Asociace muzeí a galerií Anna Komárková. Slavnostní akt se uskutečnil přímo na Mezinárodní den muzeí.\n„Podobně jako loni ceremoniál zachoval ideu prezentovat pokaždé jiný typ muzejní instituce. Zatímco tehdy to byla vlastivědná muzea, letos jsme se zaměřili na prezentaci muzeí technických,“ dodala Komárková.\nŠpičkové výkony muzejních institucí\nPodle ředitelky soutěže Ireny Chovančíkové je jejím smyslem upozornit na špičkové výkony muzejních institucí i jednotlivých pracovníků v oboru muzejnictví. „A to při tvorbě výstav a nových expozic, prezentování muzejních sbírek v odborných publikacích či při záchraně a zpřístupňování objektů i lokalit našeho kulturního dědictví,“ uvedla ředitelka soutěže.\nV Praze byly předány ceny Gloria musaealis\nPatrony slavnostního vyhlášení bylo Národní technické muzeum s Technickým muzeem v Brně. Podílel se na něm i Český rozhlas jako jeden z významných zástupců technického pokroku společnosti.\nLetošní novinkou byl první ročník návštěvnické soutěže o „muzeum roku“. První tři místa obsadily Památník Karla Čapka ve Staré Huti u Dobříše, Moravské zemské muzeum se svou pobočkou Mendelianum a Slovácké muzeum v Uherském Hradišti s pobočkou Památník Velké Moravy.\nPodívejte se: Jak pokračuje rekonstrukce Národního muzea\nHurvínkovi je devadesát let. Muzeum v Chrudimi připravilo loutce velkou výstavu


Až skončí home office, nebude to stejné. Jak přizpůsobit vedení nové době? - Seznam Zprávy\nZprávyByznysFirmyZáchrana byznysuAž skončí home office, nebude to stejné. Jak přizpůsobit vedení nové době?\nKouč a zakladatel společnosti NeuroLeadership Vladimír Tuka.\nZačíná být vidět světlo na konci tunelu, na pořadu dne je opatrné rozvolňování a mluví se o postupném návratu k normálu. U většiny lidí a firem však uplynulý rok přinesl tolik změn, že slovo návrat není na místě.\nPodmínky, nároky zákazníků i potřeby zaměstnanců jsou tak odlišné, že si žádají zcela jiný přístup. Jaké aspekty nabraly v krizi na významu a jak je při tvorbě „nového normálu“ zohlednit?\nObdobí změn je jedinečnou příležitostí osvojit si návyky, které mohou být základem budoucího úspěchu. Tato příležitost souvisí s přirozenými procesy, které probíhají v mozku. Ten v reakci na nové podněty automaticky vytváří nové způsoby chování.\n„Pandemie a s ní spojená opatření přinesla do našich životů tolik změn, že došlo k takzvanému rozmrazení mnoha hluboce zakořeněných návyků. I když šlo často o změny nevyžádané, právě nyní máme příležitost tuhle vyčerpávající zkušenost zúročit a přemýšlet o tom, jaké z původních návyků si uchovat, a jaké naopak nahradit užitečnějšími,“ vysvětluje kouč a zakladatel společnosti NeuroLeadership Vladimír Tuka.\nV centru pozornosti je místo zisku člověk\nŘadu nových návyků si musí osvojit například lídři. Těžké časy totiž naplno odhalily limity hojně využívaného tradičního přístupu k vedení lidí založeného na přesně určeném postupu a důkladné kontrole. Ani jedno nebylo vzhledem k překotným změnám a vedení týmu na dálku možné.\n19. 4. 9:56\nKrize navíc urychlila zásadní vývoj ve společnosti i byznysu. Pozornost se od zisku a růstu obrátila k prospěšnosti a dlouhodobé udržitelnosti. Ve středu zájmu se ocitl člověk a jeho potřeby.\nJak se s tímto vývojem vypořádat a neohrozit přitom efektivitu či plnění cílů firmy? SZ Byznys přináší ve spolupráci s koučem Vladimírem Tukou praktické tipy nejen pro lídry a manažery.\n1. Vytvořte ve firmě psychologicky bezpečné prostředí jako základ spolupráce i kreativity\nMají-li ze sebe lidé při práci vydat to nejlepší a podílet se na hledání nových možností, je důležité jim dopřát takzvaně psychologicky bezpečné prostředí respektující základní sociální potřeby: status, jistota, autonomie, vztahovost a férovost.\n„Nedochází-li k jejich naplnění, mozek automaticky vyhodnocuje situaci jako hrozbu a spouští obranné mechanismy, které ztěžují uvažování v souvislostech, schopnost spolupráce nebo kreativitu,“ upřesňuje Tuka.\n„Abychom upevnili soudržnost našich lidí, zaměřili jsme se v průběhu pandemie na zefektivnění interní komunikace, akcentovali jsme téma psychického zdraví a podporu při zvládání aktuální situace,“ uvedl mluvčí firmy GEFCO Tomáš Brada.\n9. 4. 19:06\nNových návyků, které si zlepšení situace žádá, je mnoho. K nejčastějším patří sjednocení lidí kolem společných záměrů či cílů, smysluplné zadávání práce jako celku, poskytování kvalitní a motivující zpětné vazby nebo naslouchání.\nGEFCO třeba vyvinulo zaměstnaneckou mobilní aplikaci. „Po necelých 3 měsících fungování ji na denní bázi využívá více než 40 % zaměstnanců v Česku, na Slovensku i v Maďarsku. Díky aplikaci nejsou jen pasivními příjemci informací. Reagují na nabídky, výzvy a informace. Dokonce registrujeme vyšší počet interních návrhů na inovace,“ pochvaluje si Brada.\nZásadní je také plný respekt k odlišným názorům. Mělo by přitom platit, že jiný názor stejně jako neznalost nebo chyba nejsou důvodem k trestání, ale podnětem k rozšíření úhlů pohledu nebo hledání prostoru pro zlepšení.\n27. 4. 11:46\nNapříklad Raiffeisenbank sází podle její personální ředitelky Dany Fajmonové na častou a pravidelnou komunikaci jak od vedení společnosti, tak od manažerů. Banka svým zaměstnancům také krátce po zavedení plošného home-office nabídla rozvojové aktivity, pomocí kterých se měli možnost učit, jak si co nejlépe nastavit fungování na home-office se svým týmem, ale i z hlediska vlastní organizace času a úkolů.\n„Manažerům jsme nabídli workshopy, ve kterých se mohou naučit jak upravit svůj styl vedení, jak využívat technologické nástroje pro řízení lidí a jak být úspěšným manažerem v prostředí neustálé změny,“ popsala Fajmonová.\n2. Podporujte rozvojové nastavení mysli pro snazší učení i zvládání změn\nZvládání změn a překonávání překážek jsou nyní velmi žádané dovednosti. Lépe se přitom daří lidem s takzvaným rozvojovým nastavením mysli. Zatímco lidé tíhnoucí k fixnímu nastavení přisuzují úspěch a dosažení cílů vrozeným schopnostem, třeba talentu a intelektu, ti s rozvojovým nastavením sází na vynaložené úsilí. Proto vítají výzvy a nenechají se tak snadno odradit.\nJak podpořit a posilovat rozvojové nastavení mysli u lidí, kteří jej zatím neprojevují?\n„Místo vlastností, jako je třeba chytrost, oceňte strategii, odhodlání, přístup a proces jako celek. Při hodnocení se zaměřte nejen na dosažení cíle, ale také na vynaložené úsilí, invenci nebo zvolené postupy. Vyhněte se srovnávání s ostatními a raději věnujte pozornost jednotlivci a tomu, co už zvládl a co se ještě potřebuje naučit,“ radí Vladimír Tuka.\nVelkou službu v praxi udělá slovo „ještě“. Tvrzení „S tímhle novým systémem to neumím“ vede obvykle k odmítání či odkládání práce. Naopak věta „S tímhle novým systémem to ještě neumím,“ stojí na počátku procesu učení se.\nVe firmě Home Credit pomohlo řešit věci v co nejmenších týmech, zvýšit důvěru v zaměstnance a říkat lidem věci tak, jak jsou, aby věděli, co mohou od zaměstnavatele očekávat.\n„Výsledek je hmatatelný, zaměstnance práce baví a dodávají výsledky bez toho, aby za každým musel pořád někdo stát,“ tvrdí šéf nebankovního poskytovatele půjček Luděk Jírů. „Zároveň je i zřetelné, kteří lidé jsou tahouny a posouvají firmu dopředu, a kteří se více vezou,“ doplnil.\n3. Na cestě k lepším výkonům uplatněte humánní přístup\nZatímco smyslem tradičního přístupu je lidi k práci přimět, ambicí humánního přístupu je lidi si pro práci získat a vytvořit jim takové podmínky, aby ze sebe chtěli a mohli vydat to nejlepší. Výsledkem je větší nasazení, samostatnost i ochota nést za svou práci odpovědnost.\n„V průběhu pandemie jsme více než dřív viděli, jak důležitý je ve vedení lidský přístup,“ potvrdil za GEFCO Tomáš Brada.\nRozdíly mezi přístupy jsou zjevné například při komunikaci. Zatímco uzavřenými otázkami, typickými pro tradiční přístup, si lídr potvrzuje svůj postoj, těmi otevřenými dává prostor ostatním.\n„Dotazy typu „Jak to vidíš ty? Jakou pro tebe představuje tato situace překážku? S kým ji potřebuješ probrat? Co se ještě potřebuješ naučit?“ jednoznačně podporují aktivní přístup, kreativitu a osobní angažovanost,“ radí kouč.\nOdlišné je i nastavování a vyhodnocování cílů. Tradiční přístup je stanovuje jako prodlouženou křivku cílů minulých, přičemž vyhodnocení je černo-bílé, tedy splnil-nesplnil.\nČasto nezaleží na tom, zda je výsledek dílem shody náhod, nebo završením úsilí a invence. Okamžitý efekt je primárním a leckdy jediným kritériem úspěchu.\n„Z pohledu mozku pak zůstávají nenaplněny všechny základní sociální potřeby. Chybí i provázání cílů s jejich smyslem, tedy odpovědí na otázku Proč je splnění cílů třeba? K čemu mají přispět? Co přinesou mně samotnému? Přitom rozumí-li a ztotožní-li se každý zaměstnanec s posláním firmy, svého týmu či stanovenými cíli, má silnou vnitřní motivaci, projevuje vyšší autonomii i odpovědnost za výsledek. Právě to je zapotřebí jak v těžkých časech, tak při běžném plnění složitých a komplexních úkolů, jakých stále přibývá,“ uzavírá Vladimír Tuka.


Alicia Keysová zářila na Grammy - iDNES.cz\n28. února 2002 8:34, aktualizováno 8:34\nNeosoulová zpěvačka Alicia Keysová a album s výběrem country písniček z třicátých let z filmu bratří Cohenů O Brother, Where Art Thou? získaly nejvíce hudebních ocenění Grammy, a to v pěti kategoriích. Letošní 44. ročník předávání nejprestižnějších amerických hudebních cen se odehrál v noci na čtvrtek v síni Staples v Los Angeles za mimořádných bezpečnostních opatření.\nJedenadvacetiletá Newyorčanka Keysová, jejíž debutový kompakt Song in A Minor ohromil kritiky i fanoušky klasickými a soulovými vlivy, získala cenu za nejlepší píseň roku, vlastní klavírní baladu Fallin, která se také umístila jako nejlepší skladba v kategorii rytmu a blues. Další ocenění obdržela v kategorii rytmu a blues za nejlepší ženský pěvecký výkon a nejlepší album (Song in A Minor) a také byla jmenována největším objevem roku.\nKeysová a irská hudební skupina U2 však utrpěly porážku v kategorii nejlepšího alba, v níž si cenu překvapivě odnesla bestsellerová kompilace tradičních country a bluegrassových písní O Brother. Podle znalců jde skutečně o překvapení, protože mnohé písně upadly už dávno v zapomění. Album O Brother získalo současně cenu za nejlepší hudební filmový doprovod a T Bone Burnett dostal cenu za jeho produkci.\nPřehled vítězů najdete ZDE.\nV kategorii nejlepšího alba soutěžilo O Brother s preferovanými alby India.Arie Acoustic Soul, Boba Dylana Love and Theft, OutKast Stankonia a U2 All That You Can't Leave Behind. Irská rocková kapela U2 získala čtyři ceny z osmi nominací, včetně nejlepšího rockového alba roku All That You Can't leave Behind, nejlepšího výkonu v popové hudbě ve dvojici nebo ve skupině za Stuck in a Moment You Can't Get Out Of, nejlepší rockový výkon Elevation a vrcholové ocenění za nejlepší nahrávku Walk On, která je věnována barmské disidentce.\nJako nejlepšího mužského rockera vybrala americká hudební akademie Lennyho Kravitze za Dig In. Nejlepším popovým zpěvákem je James Taylor (Don't Let Me Be Lonely Tonight). Eric Clapton si odnesl cenu za instrumentální popové provedení skladby Reptile. Ve stejné rockové kategorii vynikl Jeff Beck skladnou Dirty Mind.\nKeysová se počtem ocenění dostala na roveň Lauryn Hillové, která si před třemi lety odnesla pět ocenění. Před dvěma lety se udílení cen neslo ve znamení Carla Santany, který dostal osm cen Grammy za platinové album Supernatural.\nChristina Aguilerová na ceremoniálu Grammy 2002.\nPřítel Penélope Cruzové Matthew McConaughey s Glorií Estefanovou (vlevo) a Janet Jacksonovou.\nAmerická zpěvačka Alicia Keysová na ceremoniálu Grammy 2002.\nAmerická zpěvačka Alicia Keysová s cenou Grammy.\nRocková skupina No Doubt na ceremoniálu Grammy 2002.\nJustin Timberlake ze skupiny N´Sync na ceremoniálu Grammy 2002.\nČlenové skupiny OutKast na ceremoniálu Grammy 2002.\nSheryl Crow na ceremoniálu Grammy 2002.\nTémata: St. Louis Blues, Tony Bennett, Beck, Bob Dylan, Bono Vox, Eric Clapton, Grammy Award, Janet Jacksonová, Jeff Beck, Justin Timberlake, Lenny Kravitz, Los Angeles, Matthew McConaughey, Penélope Cruzová, Sheryl Crow, U2\nStředeční nominace na nejprestižnější hudební ceny světa, americké Grammy Awards, nevyznívají ve prospěch jednoznačného... celý článek\nZatímco loni sbíral body Carlos Santana, letos to je kontroverzní raper Eminem, jenž získal čtyři nominace na prestižní... celý článek\nV noci ze středy na čtvrtek prolomila hip-hopová hvězda Lauryn Hill rekord, jaký dosud držely ženy, a převzala v Los... celý článek\nNa středeční ceremoniál Grammy Awards, při kterém se udílely nejprestižnější hudební ceny světa za rok 1998, do smrti... celý článek\nNominace nejprestižnějších hudebních cen Grammy Awards, které budou uděleny 24. února v Los Angeles, ovládly ženy.... celý článek


Bublanina od babičky - Rodicka.cz\nNavigace:Domů»Recepty»Sladké»Bublanina od babičky\nOd jezzina\t 21.7.2016 Žádné komentáře\nBublanina jako od babičky. Ale jako od které babičky? Bublaniny se v naší kuchyni připravují už od dob Magdalény Rettigové. Pekly se na venkově i ve městě, měly charakter „obyčejné“ letní buchty, ale i svátečního zákusku. Bublaninou od babičky může být míněn moučník upečený podle stoletého receptu, ale také třeba bublanina pečená podle osvědčeného receptu současné babičky začínající mladé hospodyňky. Nabízíme proto výběr receptů na bublaninu od babičky – od M. D. R. po současnost.\nBublaniny jako hodnotné a zdravé jídlo\nBublaniny se připravují hlavně z ovoce, které je hodně šťavnaté a rozpečením šťávu ještě víc uvolní. Třebaže se bublaniny pečou z různých těst, předpokladem je, aby se do něj šťáva dobře vsákla. Může to být těsto:\nnebo těsto s přidanou mléčnou složkou jako je tvaroh, jogurt, zakysaná smetana a podobně.\nNa bublaninu se nehodí těsto linecké nebo jiné křehké těsto.\nBublaniny se buď ponechávají jen s ovocem, nebo je možno sypat je drobenkou. Bublaniny se konzumují teplé – jako hlavní sladké jídlo k obědu nebo k večeři, a nebo i po vychladnutí. Ovocné bublaniny se sklenicí mléka nebo ovocné šťávy poslouží jako zdravá a plnohodnotná snídaně nebo svačina pro děti, mládež i dospělé.\nBublanina od babičky: Recepty\nBublanina podle M. D. Rettigové\nTřená bublanina bez prášku do pečiva\nPříprava: V misce třeme změklé máslo nebo rostlinný tuk na pečení společněs cukrem a žloutky. Třeme poctivě vařečkou a opravdu až do pěny. Z bílků si ušleháme pevný sníh a postupně jej přidáváme střídavě s moukou do utřeného tuku. Menší plech nebo koláčovou formu, ve které budeme bublaninu péci, si vytřeme tukem a vysypeme hrubou moukou. Navrch poklademe ovoce. Když je ovoce přezrálé a vlhčí, můžeme je nejdříve lehce obalit v hrubé mouce a potom teprve položit na připravené těsto. Použije-me-li větší ovoce (např. meruňky), potom ho nejdříve rozkrájíme na menší kostičky a také obalíme v hrubé mouce.\nMoučník vkládáme do trouby vyhřáté na 180 stupňů C a pečeme dorůžova.\nBramborová bublanina od babičky\n4 vejce, 25 dkg cukru krystalu ušleháme a poté přidáme 35 dkg vařených strouhaných brambor, 16 dkg dětské krupice, 1/2 prášku do pečiva, nastrouhanou citronovou kůru. Poklademe ovocem (třešně, višně nebo drobně nakrájené meruňky).\nBublanina bez žloutků\n100 g hrubé mouky, 6 bílků, 50 g rozpuštěného másla, 80 g pískového cukru, 500 g sezonního ovoce (třešně, švestky, meruňky, rybíz), olej na vymazání formy, mouka na posypání formy.\nPříprava: Z bílků ušleháme tuhý sníh, do něhož vmícháme postupně cukr, rozpuštěné máslo a mouku. Směs nalijeme do olejem vymaštěné a moukou nebo strouhankou vysypané formy. Omyté a osušené ovoce (pokud možno vypeckované) obalíme nepatrně v mouce, aby nekleslo ke dnu a poklademe je na povrch těsta. Formu vložíme do předem vyhřáté trouby a při teplotě 150 °C pečeme asi 20 minut.\nRychlá šlehačková bublanina\n2 vejce, 1/4 l šlehačky, 1/2 l polohrubé mouky, 1 prášek do pečiva, rybíz.\nPříprava: Vejce ušleháme s cukrem, přidáme šlehačku, mouku s práškem do pečiva a umícháme do hladka. Těsto vlijeme do vymazané formy a pokryjeme rybízem, který jsme obalili v cukru.\nVložíme do předehřáté trouby a pečeme dozlatova.\nPříprava: Z bílků ušleháme pevný sníh. Žloutky s cukrem našleháme, přidáme sníh z bílků, mouku, kypřicí prášek a vše znovu našleháme. Těsto vylijeme do vymazané formy (na plech, pekáč) a hustě zasypeme očištěným a vypeckovaným ovocem. Dáme do předehřáté trouby (150 °C) a pečeme zhruba 20 minut. Špejlí po deseti minutách vyzkoušíme tuhost pečeného těsta.(Tato receptura je jednoduchá a dobře zapamatovatelná. Těsto můžeme použít i pro přípravu korpusu lehkého ovocného letního dortu. Ten rozkrojíme, pokapeme ovocnou šťávou dochucenou rumem nebo rumovou trestá, potřeme polovinou uvařeného vychladlého pudinku, naskládáme měkké ovoce, přiklopíme druhou část korpusu, vrch korpusu potřeme druhou částí pudinku, ozdobíme ovocem, případně i šlehačkou.)


prostírání korek, prostírání korkové, korkové prostírání s obrázky, přírodní prostírání, korkove prostirani velke, prostírání na stůl kulaté, prostírání na stůl korkové, ...\nKorkové prostírání a podtácky\nKorkové kulaté prostírání s potiskem Ø 15 cm\nprostírání korek, prostírání korkové, korkové prostírání s obrázky, přírodní prostírání, korkove prostirani velke, prostírání na stůl kulaté, prostírání na stůl korkové, dřevěné prostírání\nOriginální dřevěné korkové prostírání na stůl kulaté s portugalským potiskem\nKorkové příslušenství - Korkové prostírání a podtácky\nKorkové designové kulaté prostírání s originálními portugalskými motivy.\nHlavní výhody originálního kulatého korkového prostírání:\nvelmi měkké a pružné\nKorkové kulaté prostírání je 100% ekologické a také 100% vegan-friendly, což znamená, že na výrobu nebyly použity žádné živočišné produkty. Mohou tedy používat níže uvedené logo agentury PETA:\nKorkové kulaté prostírání je jedinečné. Mnoho firem se pokoušelo nahradit tento prvotřídní přírodní materiál průmyslovými a technologickými postupy. Nikdo z nich neuspěl.\nPřírodní portugalský korek je získáván z kůry korkových dubů každých 9 let, aniž by došlo k poškození stromu.\nJak čistit korkové prostírání?\nKorek je sám o sobě velmi odolný materiál vůči vodě a skvrnám. V případě potřeby ošetřete korkový povrch peněženky navlhčeným hadříkem a neagresivním mýdlem. Poté nechejte uschnout při pokojové teplotě.\nVáš dotaz prostírání korek, prostírání korkové, korkové prostírání s obrázky, přírodní prostírání, korkove prostirani velke, prostírání na stůl kulaté, prostírání na stůl korkové, dřevěné prostírání\nPodívej se na https://www.prehozydeky.cz/prostirani-korek-prostirani-korkove-korkove-prostirani-s-obrazky-prirodni-prostirani-korkove-prostirani-velke-prostirani-na-stul-kulate-prostirani-na-stul-korkove-drevene-prostirani/\nkorkové prostírání prostírání na stůl korkové korkové prostírání s potiskem prostírání na stůl kulaté prostírání prostírání korkové\nKorková pouzdra na brýle\nKorkové kulaté prostírání s ...


Neumannové je zle, vrátila se domů\nPředčasně, kvůli nespecifikovaným zdravotním problémům, ukončila česká běžkyně na lyžích Kateřina Neumannová pobyt ve Švédské Kiruně, kde měla o víkendu vstoupit do nového ročníku Světového poháru. V úterý večer se vrátila domů do Prahy a čeká jí léčení. O povaze potíží by mělo být jasněji začátkem příštího týdne, kdy budou k dispozici výsledky lékařských vyšetření.\nV dnešním Blesku píšou, ze je Katka v tom. Takže virus "spermie"? :-))) Ale budiž jí to přáno (myšleno v dobrém).\nMy to vzdycky vymaknem vcas. Zase jsme dostali echo od MOV, ze chystaji vyjezdni prepaduvku, tak to Katka musela zabalit jako v Lahti. Proste to umime lip nez cely nasypany tym Ruska :) Hlavne, ze Katka nikdy nedopuje!\nblbost!! nedopuije, a i kdyby, tak kvuli dopinku neodjela, meli tam kontroly jeste predtim nez odjela. kdyby dopovala, davno by se to provalilo.\nPouze bude gravidní. Nehledejte čáry..\nze by nestacili se standou zakryt nejaky "vitaminy" ??\nPrijde pan na polici,ze mu v do rana zemrela zena."A to vam nic nerikala?"pta se praporcik."Ale jo, v noci se vzbudila a povida Franto,me ti je spatne",di manzel."A co jste ji rekl?" "Rikam ji, prosim te otoc se a spi, komu je dnes dobre ...".\nA nebo to ma uplne jinou pricinu : snad uz ma Katka narok i na tehotenstvi. To bych ji uprimne pral, je to nadherna kocka a velmi uspesna sportovkyne, tak jeste to lidske stesti k tomu.\nPozor, biologicke hodiny jsou neuprosne ...\nNesmysl, chtěla vidět Bushe! Nabeton!


Věřím hvězdám – EKO hnízdo\nHoroskop lásky mi prozradil, jak správně hledat toho pravého. Často jsem se zdlouhavě seznamovala, zjišťovala podrobnosti o jeho osobě. Pak ovšem následovaly hádky, které jsem nechápala. Měla jsem pocit, že dotyčného člověka znám, ale to nebyla pravda. Nikdy Vám ten druhý neřekne vše a už vůbec ne jeho zápory. Ty se začnou projevovat až časem a to už může být pozdě na změnu. Věřte znamením zvěrokruhu a žádné zklamání Vás již nepotká.\nVždy vím, na čem jsem\nDnes je jedna z mých prvních otázek při seznamování směřována na jeho znamení zvěrokruhu. Následně si najdu náš horoskop lásky a vím, na čem jsem. Rychle tak zjistím jeho povahové rysy. Dnes je seznamování jednodušší a hlavně mám konečně jistotu, že se konečně našel ten pravý. Jak jednoduché!


HK Ivančice | Povinné vítězství\n16.02.2019 | Jiří Obršlík\nHK Ivančice : TJ Sokol Písek 38:19 (16:8)\nDříve než se roztočí zápasy jarní části nejvyšší soutěže starších dorostenek, muselyv sobotu odpoledne ivančické hráčky uzavřít podzimní účet. Šlo o dohrávku se Sokolem Písek.\nVenku byl krásný slunný jarní den, který lákal k procházkám kolem řeky. To bylo nejspíš příčinou velice slabé návštěvy na utkání nejvyšší dorostenecké soutěže dívek. S velkým důrazem jsme šli do celé zimní přípravy, ve snaze odvádět na jaře dobré výkony a poprat se o příčky nejvyšší.\nToto úvodní utkání mělo být odrazovým můstkem na startu. Trenéři vše podstatné ještě před utkáním hráčkám v šatně objasnili a šlo se na věc. Od úvodních minut jsme diktovali tempo hry a postupně si budovali náskok. Do hry jsme v průběhu zápasu zapojily všechny hráčky. Vyzkoušeli jsme si obranu jak zataženou, tak i varianty, jak eliminovat sílu soupeře vysunutím. V útočné fázi jsme si s chutí zastříleli a projeli útočné herní kombinace. Dařilo se nám i v rychlém přechodu do útoku. Asi není našemu výkonu dnes co vytknout.\nPochválit musíme soupeře, který i za rozhodnutého stavu, kladl houževnatý odpor a nesložil zbraně. Zajímavostí utkání je, že domácí tým proměnil všech pět nařízených sedmimetrových hodů, soupeř jich stejný počet na naši brankářku neproměnil.\nv brance Petra Šiplová, Simona Fraňková 2, Bára Krejčíková 7, Barbora Olšová 6/1, Kateřina Haladová 1., Karolína Dužíková, Veronika Studená 6, Marika Kocábová 3, Barbora Vavroušková 5, Lucie Krejčíková2, Veronika Velebová 3/1. Trenéři Vavroušek Pavel a Marek Krejčík.


Jak správně vybrat čističku vzduchu? Výpočtem plochy místnosti, na níž bude čistička pracovat! | Magazín vždy.cz\nČističku vybírejme podle objemu vzduchu nebo plochy prostoru\nJestliže si čističku vybereme špatně, může se stát, že ji doma zapneme a rozdíl skoro nepoznáme, ani když bude čistička v provozu nepřetržitě po dlouhou dobu. Stane se tak v případě, že jsme špatně vypočítali prostor, v němž chceme vzduch čistit, a čistička zkrátka takový objem vzduchu nezvládá, je poddimenzovaná. Sama nám to však neřekne. Pouze budeme dýchat vzduch, který by mohl být o určité množství procent čistší. Zkrátka - můžeme si bez obav pořídit levnou čističku vzduchu, která dokáže efektivně přefiltrovat vzduch v obývacím pokoji, openspace s ní ale ani při nejlepší vůli nevyčistíme.\nZ předchozího odstavce vyplývá, že čističku vzduchu je nutné vybírat podle toho, jaký objem vzduchu je v místnosti, v níž chceme vzduchu čistit. Proto nejdříve musíme objem vzduchu vypočítat. Jak?\nMístnost ve tvaru krychle: objem = a x a x a (a = délka stěny)\nMístnost ve tvaru kvádru: objem = a x b x c (a = délka, b = šířka, c = výška)\nU čističek AirFree můžeme snadno zjistit, do jak velkého prostoru je ten který model určen, protože právě objem vzduchu v m³ je uveden už v samotném názvu modelu. Například AirFree E60, o které bude řeč v následujících řádcích, je určená na kubaturu 60 m³. Výrobce u těchto čističek také počítá s průměrnou výškou prostoru 2,5 m, z čehož snáz odvodíme plochu místnosti. A právě doporučená plocha už bývá pro jednodušší orientaci u čističek uváděna v popisu. Plochu přitom vypočítáme následovně:\nPlocha ve tvaru čtverce: obsah = a x a\nPlocha ve tvaru obdélníku: obsah = a x b\nJestliže čističku poddimenzujeme, bude to mít stejný efekt jako poddimenzovaná klimatizace, která, co se objemu vzduchu týče, funguje na stejném principu. Zkrátka nebude stíhat, i kdyby byla v nepřetržitém provozu.\nPřitom účinnost čističky, která vyhovuje konkrétně danému objemu vzduchu, je 99 % v samotném přístroji a 85 % ve vzduchu místnosti, kde čistička slouží. Když ale dojde k nesprávnému výběru nebo čističku na čas umístíme do větší místnosti, než v jaké ji máme obvykle a pro jejíž objem vzduchu je určena, efektivita filtrování vzduchu bude nepřímou úměrou klesat. Účinnost se nesníží přesně o konkrétní poměr čištěného prostoru, protože je zde nutné vzít v potaz i další faktory, například průchodnost místností, teplota a vlhkost vzduchu nebo technologie čištění vzduchu.\nDo domácnosti, kde chceme obvykle vyčistit vzduch v obývacím pokoji nebo v ložnici, je ideální model čističky AirFree E60 určený pro prostory o 24 m² (pracuje se zde se zmíněnou průměrnou výškou místností). Kromě objemu vzduchu nebo plochy, na níž bude čistička pracovat, si samozřejmě můžeme vybírat z různých designů a řešit i přidané funkce, například hlučnost zařízení nebo rozměry, ale i další. Do kanceláře se pro změnu hodí například model čističky AirFree WM300, která si poradí s plochou o 80 m² a bude efektivně pracovat s objemem vzduchu 300 m³.\nVybrali jste správně, ale nevnímáte efekt?\nMožná jste měli utkvělou představu, že jakmile u vás doma čistička vzduchu nějakou chvíli poběží, váš domov zaplní svěží až horský vzduch. Tak to ale nefunguje. Postupem času však můžete efekt spatřit v plynulém ústupu alergických reakcí nebo v menší agresivitě křížových infekcí, které dokážou zejména na podzim a v zimě pěkně potrápit.\nNež si objednáte čističku vzduchu, zvažte, v jak velkém prostoru ji chcete využívat. Je to mnohem lepší, než se později divit, že čistička nesplňuje vaše požadavky. V případě, že si s výběrem stále nejste jisti, nás neváhejte kontaktovat. Doporučíme vám to, co pro vás bude nejlepší. Nevybírejte si nevyhovující produkty, když si můžete vybrat ty, které pro vás budou perfektní!


Images 1 mai 2022\t6 mai 2022\nDiscours à l'occasion de la commémoration du 1er mai 2022\t1 mai 2022\nDiscours de remise des CID prix d'étude 2022\t30 avril 2022\nInvitation aux commémorations du 77ème anniversaire de la libération du camp de concentration de Dachau, dimanche 1er mai 2022\t28 avril 2022\nDr. des. Markus Wegewitz, lauréat du prix Zámečník 2022.\t19 avril 2022\ncontact: Miroslav Kubik, Zdenek Posusta\nVzpomínky Vladimíra Feierabenda\nProtektorát „Böhmen und M ä hren“, Terezín, Dachau – rodina Feierabendova\nProtektorát „Bömen und Mähren“ byl pro naši rodinu zlá doba. Strýc Láďa by v té době ve vládě Protektorátu jako ministr zemědělství. Zapojil se do podzemního hnutí zaměřeného proti německé okupaci Československa, v tzv. Politickém ústředí. Byl varován předsedou vlády gen. Eliášem, že jeho zapojení do odboje je prozrazeno. V lednu 1940 za dramatických okolností, které popsal ve svých pamětech, se mu podařilo s pomocí českých a slovenských vlastenců uprchnout a po dobrodružném útěku se posléze přes Balkán a Francii dostal až do Anglie, kde se později stal členem exilové československé vlády.\nTato okolnost poznamenala celou naši rodinu. Hledalo ho u nás Gestapo a nevěděli jsme, zda se to nějak proti nám neobrátí. To mě bylo 16 let a chodil jsem do reálného gymnázia v Praze v Křemencově ulici. V té době jsem začal hrát košíkovou za UNCAS, byl jsem ve Skautu a členem YMCY. Protože však stále byly obavy, co nás může potkat, nejel jsem ani na letní skautský tábor. Stejně pak jak Skaut, tak YMCA byly zrušeny.\nTátu zatklo Gestapo v souvislosti s Láďovým útěkem až 1.2.1941 pro podezření, že mu pomáhal. Byl vězněn v Praze na Pankráci a delší dobu pak v Mnichově ve věznici Stadelheim. Nebylo to pro mámu i pro nás snadné období a zejména je nutno poděkovat široké rodině, která nás ve všech směrech podporovala. Já jsem se v té době pohoršil v prospěchu ve škole, ale basket jsem hrál dál a celkem úspěšně. Tátu propustili 6.3.1942. Přijel tak hubený, že mohl obléknout šaty Karla. Radost z jeho návratu však netrvala dlouho. Teror nacistů proti domácímu odboji, který nastolil od podzimu 1941 říšský protektor Heydrich a který měl zlomit odpor proti Němcům, postupně sílil. Stanné soudy posílaly na smrt mnoho našich lidí. Atentát na Heydricha 27. května 1942 a doba po něm, kdy byly vypáleny LIDICE, byla krvavou odplatou, kdy si nikdo nebyl jist životem. A tak došlo i na nás. Táta ještě mezitím stačil oslavit svoje 50té narozeniny.\nV roce 1942, vzhledem k uhelným prázdninám v zimě, byla školní docházka o 14 dní prodloužena, takže škola končila až 15. července. To jsem končil septimu. Karel absolvoval pomaturitní dvouletý kurz na stavení průmyslovce, protože vysoké školy byly od 17.11.1939 pro Čechy uzavřeny. Ve škole jsem věčně doháněl prospěch a zejména němčina mě moc nebavila. Tak jsem se před koncem školy musel učit. Bylo 1. července 1942, venku krásný letní den, rychle jsem se učil, abych mohl jít hrát basket do Malostranské sokolovny. Účast nás přislíbilo jen 5. Máma po obědě odjela do Spálenky k babičce, táta byl na úřadě. Asi ve tři hodiny odpoledne někdo u bytu zvoní. Šel jsem otevřít. Ve dveřích stál dědeček, který bydlel o patro níž a s ním společně 2 páni od Gestapa. Přišel mě říct, že jde na Gestapo k výslechu, abych to řekl našim a neměl obavu. Protože, jak už jsem uvedl, byla aktivita Gestapa po atentátu na Heydricha, při stanném právu a popravách mimořádně velká, domníval jsem se, že to nějak souvisí s činností Ládi v Londýně, protože parašutisty k atentátu poslali z Anglie. Děda odjel a já se učil dál. Byla to ironie, učil jsem se životopis Hitlera. O dědu jsem obavu neměl, bylo mu už skoro 81 let.\nAsi o hodinu později opět zvonek. Šel jsem otevřít, tam opět dva páni od Gestapa. Abych šel s nimi a vzal si osobní potřeby asi na 3 dny. Začal jsem mít strach. Mámě abych napsal, že jsem na Gestapu v Bredovské ulici, číslo dveří 142. Posadili mě do auta a jeli do města. Po cestě jsme zastavili na Špejchaře, kde tenkrát bydlela teta Hana s dětmi a staří Hartmanovi. Po chvíli se vrátili, teta nebyla doma. Pak jsme jeli na Petrské náměstí ke škole, kde měl Karel odpolední vyučování. Zdá se, že byli dobře informováni. Po chvíli vyšli i s Karlem, ten přisedl a podíval se na mě s otázkou v očích. Mlčeli jsme, mlčeli i oni. A tak jsme dojeli do Pečkárny. Vedli nás po schodech do místnosti v přízemí. Tam mezi ostatními seděl na lavici táta a vedle něho děda. Tátu sebrali v úřadě. Za nějakou dobu nás bez řečí zavedli dolů, do tak zvaného biografu a tam jsme čekali do večera. Mezitím přivezli i tetu Hanu. Spolu s námi tam byli paní Nečasová, Neumanovi, Robětínovi a další z rodin, jejichž příbuzní byli v zahraničí. Večer nás všechny vyhnali do náklaďáku s plachtou a odváželi, aniž bychom měli ponětí kam. Jenom jsme věděli podle směru, že to není na Pankrác, ale směrem na Holešovice. Seděl jsem proti tátovi, a když jsem jeli z Holešovic vzhůru, viděl jsem, jak zbledl a začal se potit. V té době totiž nahoře v Kobylisích na střelnici popravovali desítky osob, které vybralo Gestapo pod záminkou, že schvalovali atentát na Heydricha. Dodnes jsou tam na památku uvedena jejich jména. Tátovi se očividně ulevilo, když jsme jeli dál za město a opustili Prahu. Zavezli nás do Terezínské pevnosti, což byla věznice pražského Gestapa. Sem soustřeďovali zatčené a odtud je pak rozmisťovali do dalších věznic a koncentračních táborů.\nVladimír Feierabend, Karel Feierabend, Marie Feierabendová, Karel Feierabend\nTam jsme tedy skončili hned první večer. Postavili nás ke zdi prvního dvora, znovu přečetli všechna jména a zavedli ženy zvlášť na ženské oddělení. A pak to šlo všechno ráz na ráz, že jsme se nestačili divit. Výměna šatů civilních za nějaké staré vojenské, ostříhání do hola, dědovi ostříhali i vousy, jen vlastní boty nám zůstaly, no pár těch osobních věcí. Ubytovali nás na třetím dvoře v cele, kde nás na pryčnách bylo asi 60, k tomu jeden turecký záchod a 1 kohoutek s vodou. Cela byla hned vedle kuchyně. Příští den znova evidence, jakýsi výslech, kterému jsem samozřejmě moc nerozuměl, podepsali jsme tzv. Schutzhaftbefehl, kde stálo, jak jsem se později dočetl, : „in dem er verdächtig ist, sich zum Nachteil des Reiches betätig zu haben“. Tak jsme se stali nepřáteli Říše. A příští den jsme byli zařazeni do práce. Děda do kuchyně na škrabání brambor, táta jako invalida zametal dvory, já a Karel jsme byli určeni na komando „Reichsbahn“. A tím to končilo. Žádný soud, žádné důkazy, žádné 3 dny. Na jak dlouho nikdo nic neřekl a nikdo to nevěděl. A do práce. Ráno v 5 hodin budíček, černá brynda a kus chleba, nástup, pěšky do Litoměřic na nádraží, nástup do vlaku. Odjezd do Ústí nad Labem na pracoviště a těžká práce na kolejích. Oprava a podbíjení pražců, nošení těžkých kolejnic, zemní práce a tak pořád dokola. Ty první dny jsem měl na pravé ruce obrovský stržený puchýř, protože v neděli před zatčením jsem pomáhal v Zátiší u Mirky začišťovat dlažbu v boudě u bazénu a to jsem dělal tak poctivě, že jsem si ten puchýř udělal, a to po celé dlani. Ale lopatu a krumpáč jsem používat musel. K obědu byla řídká polévka a kolem pořád SS-mani se psy a jak se někdo narovnal a přestal pracovat, tak bití, kopance, buzerace nebo dřepy. Vraceli jsme se večer stejnou cestou přes cvičné letiště Hitlerjugend. Jen když pršelo, tak jsme chodili skrze město, které v té době bylo židovským ghettem. Tam jsme mohli vidět, jak se zacházelo se židy. Spolu s námi na dráze pracovali i studenti z Roudnice, kde zavřeli celé třídy z gymnázia a průmyslovky. Byli nám věkem nejbližší. Večer byla vodová polévka a 2 nebo 3 brambory. Nejhorší na ubytování bylo, že všude bylo plno blech. Mě žraly celý den, protože jsem jako vězeňský oděv vyfasoval jakési rajtky, tj. od kolen dolů byly připasované a já se nemohl ani poškrábat. Večer jsme je vždycky likvidovali a to nejen z vlastního ošacení, ale taky z kalhot táty a dědy. Byly jich stovky a mě se jejich bodnutí postupně zanítilo a udělaly se mě na nohách vředy.\nObčas byla vybrána skupina do továrny „Schicht“, kde lisovali z nějakých pokrutin olej. Z lisovaných koláčů jsme z hladu vybírali a křoupali zbytky, pokud se nějaké našly. Ale polévka k obědu tam byla lepší. Při průchodu Litoměřicemi, které už byly v Sudetech zabraných do Říše, jsme sledovali, jak na nás reagují tamní obyvatelé. Ale ani náznak toho, že by si nás nějak všímali, o nějaké pomoci, dokonce třeba i náznaku soucitu ani známka. Jednou večer, když jsme se vraceli z komanda, asi za měsíc, co jsme byli v Terezíně, uviděli jsme stát u brány mámu. Přijela s transportem a byla zařazena na ženský dvůr. Bylo to pořádné překvapení. Mámu zatkli asi třetí den po nás, když se šla na Gestapo ptát, co s námi je. Nejprve byla zavřena nějaký čas na Karláku, potom ji převezli za námi. Abychom ji občas i s tetou uviděli, tak jsme se přihlásili jako jídlonosiči a občas jsme na ženský dvůr nosili kýble s polévkou. Kuchyně byla hned vedle naší cely, tak to šlo zařídit. Alespoň jsme věděli, že tam obě ještě jsou. Několikrát v průběhu pobytu jsem byl zařazen do jiného komanda. Tak asi den nebo dva jsem byl v prádelně, která navazovala na ženský dvůr. Několik dní v srpnu jsem byl zařazen na stavbu bazénu. Šlo o výkopové práce. Skládali jsme pytle cementu nebo vozili kolečko s vykopanou zemí na šance. Tam jsem viděl ty nejhorší krutosti SS. Kolečka musela být plná a některým vězňům, na které si zasedli, ji ještě navíc polévali vodou, aby byla těžší. Vynikal v tom Storch, asi taky proto, že se to odehrávalo uvnitř pevnosti, takže ne před očima civilních osob. Viděl jsem, jak tak dlouho týral jednoho žida, až ho nakonec umlátil k smrti. Také já jsem v poklusu vozil kolečka a jednou se SS Rojkovi zdálo, že je málo plné, tak mě začal něco povídat a já mu pro jeho dialekt vůbec nerozuměl. Nakonec zařval „..hau ab ..“ a já nevěděl co to je. A tak mě vlepil takové dvě facky, až mě zalehly uši. Od té doby jsem to věděl a vím dodnes. Musím ale říct, že to byly jediné facky, které jsem za celou tu dobu dostal, protože jsem se naučil vyhýbat všem možným situacím, kde bych byl něčím nápadný a zavdal příčinu ke krutostem SS. Na to doplácel Jedlička, který jednak byl vysoký, jednak na jakoukoliv práci manuální byl zcela levý. Ani neuměl pořádně držet lopatu. Zkusil mnoho ran, a jak jsme se po válce dozvěděli, tak v lágru, kam byl poslán (myslím, že to byl Auschwitz), spáchal sebevraždu skokem do drátu s elektřinou. Tyto dny při bazénu se Storchem a Rojkou za zády, to snad byly nejhorší dny, které jsem v Terezíně prožil, protože mimo těžkou práci jsem viděl řadu ubitých vězňů. Jediný lidský bachař v pevnosti byl Hofhaus ve skladu potravin. Dokonce jednou zanesl dědovi 2 vajíčka, údajně od mlynáře v Terezíně. Taky byl po válce omilostněn. Měl jsem v podstatě štěstí, ze jsem byl mladý a sportovně založen, takže v těch prvních dobách jsem měl dost sil, abych nebyl nápadným malým výkonem nebo postojem k různému nářadí. S Roudničáky jsme si pomáhali jak v Terezíně, tak později i v Dachau.\nV Terezíně jsme byli do počátku září. Pak přišel rozkaz, oblékli nás opět do vlastních šatů, naložili do vlaku a zahájili jsme cestu do Dachau. Tak začal 5. Září náš transport. Naštěstí jsme byli zase všichni pohromadě. Že jedeme do Dachau, to jsme samozřejmě nevěděli, nikdo nám to neřekl. První zastávkou byl Cheb. Přijeli jsme tam večer už za tmy. Vysadili nás z vlaku, svázali po čtyřech řetízky a mašírovali jsme do věznice. Jíst nám samozřejmě nedali. V té době už jsem měl nohy samý hnisající bolák od bleších kousanců, což bylo velmi nepříjemné. V celách byla spousta štěnic. Mě ani tak nežraly jako Karla. Druhý den jsme dostali alespoň najíst, ovšem tu vodovou polévku a pár brambor. Ale alespoň něco. Po dvou dnech nás opět naložili do vlaku a jeli jsme dál celý den a to do Hofu. Tam nás strčili do sklepních kobek bez jakéhokoliv vybavení nebo dek, ani najíst nám nedali a hned ráno bez snídaně jsme jeli dál. Přijeli jsme do Norimberka a dali nás do přeplněné tělocvičny. Byla plná, na zemi slamníky jeden vedle druhého, v každé uličce jeden kýbl místo záchodu. Samozřejmě mě umístili hned vedle toho kýblu. Takže zmatek, hlad a smrad. Ale stále jsme byli pohromadě a to bylo dobré. Po dvou dnech v tomto chaosu nás opět naložili na vlak a jelo se dál. Přijeli jsme na nádraží do Dachau, do náklaďáku a před bránu koncentráku na politické oddělení. Tam nás vyfotografovali ze všech stran, vyplnili jsme „Fragebogen“, sepsali náš životopis a šupem skrze bránu „Arbeit macht frei“ do lágru. Odevzdali jsme veškerý civil, hodinky. Víc cenného jsme stejně neměli. Prostor, kde se toto odehrálo, byl v hlavní budově hned za „Jourhausem“ a jmenoval se Schubraum. Znovu nás ostříhali a to všude, kde rostl jaký chlup, poslali do lázně, kde voda byl buď moc horká nebo studená, desinfikovali nás v podpaží a okolo ohambí kresolem nebo lysolem. Pálilo to jako čert. To abychom nepřinesli do lágru vši. Byla to po dvou měsících první koupel, i když trochu moc rychlá. A pak s námi sepsali, co jsme odevzdali, přidělili nám číslo, oblékli do modro-bílo štráfatých oděvů, na nohy dali dřeváky, odvedli na karanténní „Zugangsblock“ a od té doby jsme byli čísly. To moje bylo 36176. A tak jsme se všichni po těchto procedurách ocitli na bloku č. 15 na 3 štubě. Přijela nás tenkrát skupina asi 30 osob ze všech koutů světa či Evropy, včetně Němců. Ani si již nepamatuji, zda v tomto transportu byl i nějaký Čech, kterého bych znal z Terezína nebo odjinud.\nMusím přiznat, že po Terezíně a transportu jsme se v Dachau cítili mnohem lépe. Všude bylo čisto, čistá byla lůžka i deky, každý měl pro sebe tzv. špinku pro osobní věci, jídelní misku, ručníky i osobní věci. Ložnice byla oddělená od místnosti, kde byly stoly a židličky, kterým se říkalo „Hockry“. Palandy byly třípatrové, lůžka se slamníkem, podhlavníkem a 2 dekami. Baráky byly postaveny v řadách za sebou, oddělené uprostřed cestou, nazíráno od Hlavní budovy a apellplatzu. Tento první dojem z pobytu v táboře, i fakt, že po příjezdu 11. září 1942 jsem si nechal na revíře ošetřit moje boláky na nohou a Karel se zbavil průjmů, které ho po cestě velmi oslabily. Byl hned zkraje oslaben nesmírnou buzerací, která nás čekala. Postarali se o to jak vězni samosprávy, tak přidělení SS. Začalo to hned ráno po budíčku stlaním postelí, které musely být upraveny do naprosté dokonalosti, rovné, bez záhybu a všechny stejné. Kdo to neměl podle foršriftu, nedostal snídani. Museli jsme s Karlem pomáhat hlavně dědovi, ale někdy i tátovi. Pak všichni po snídani, což byl černá brynda a 20 dkg suchého chleba, ven, seřadit a odpočítat. Následoval úklid v místnosti a byli jsme uváděni do režimu táborového života. Učili jsme se německé pochodové písně, které se zpívaly při cestě do apelplac, táborový řád atd. Pořád nás něčím zaměstnávali. K obědu 1 litr zelné polévky a 3 brambory ve slupce, večer totéž opět s chlebem nebo bramborami. 3 x týdně byla ¼ kilového chleba s kouskem salámu nebo řídkého tvarohu. V neděli byly těstoviny v jakési omáčce připomínajících jen velmi vzdáleně gulášovou polévku a v tom nitky jakéhosi masa. Ale protože jsme nepracovali, byla v tom jakási pravidelnost, která nám zaháněla hlad. Pořád jsme museli někde stát, zpívat a učit se táborové řády a písně. Na tomto karanténím bloku jsme se seznámili s Raymundem Schnablem, který se dědovi za Němce omluvil. Děda byl v té době nejstarším vězněm v táboře. Držel se statečně. Zdravotně jsme byli všichni před koncem karantény v pořádku. Od ostatních českých vězňů jsme byli izolováni, nikdo za námi nesměl, jen občas se podařilo s někým mluvit přes sousední blok nebo přes dráty plotu.\nPo třech týdnech, koncem září, jsme byli přeloženi z karantény na 10 tzv. český blok na 2 štubu. Zase všichni čtyři. Zatím jsme byli bez práce. Teprve zde jsme se od ostatních, kteří už měli v lágru něco za sebou, dozvěděli, jak to opravdu chodí, čemu se vyhnout, aby jeden přežil. Jako nezaměstnaní jsme byli hned zkraje po vyřazení z karantény vybráni s Karlem na transport, který měl odejít do jiného tábora. Myslím, že se mluvilo o Gross Rosen. Nepracovali jsme, byli jsme tzv. unangeteilt a to bylo velmi nebezpečné, protože z těchto lidí byly transporty vybírány. Díky jednomu českému studentu, Knoppovi, který byl zaměstnán v Arbeitsensatzu, jsme z tohoto transportu unikli. Jako rodina složená ze třech generací jsme se stali dost známí. Písař Hampl se snažil pro nás sehnat nějakou práci, abychom se nevystavovali nebezpečí dalších transportů. Nosili jsme z kuchyně termosky s jídlem, uklízeli okolí baráků. Pro dědu se podařilo najít místo v komandu Strumpfstopferei, táta dělal metaře na lagerstrase. Mě a Karla poslali na zemědělskou práci. Vybírali jsme v blízkém okolí v lauschritu za čertem brambory a v košících opět v klusu vysypávali do vozů. Mělo to dvě výhody. Předně už jsme byli zaměstnaní a potom jako pracující jsme dostávali svačinu, tzv. brotzeit. To byl kus chleba s margarinem nebo kouskem salámu. Nic moc ale zaplať Pán Bůh. Po práci jsme už chodili na apely. Při pochodu se muselo zpívat a pak se různě dlouho stálo za každého počasí tak asi hodinu v řadách, než to bylo všechno spočítáno a mohli jsme se vrátit na blok. Při těchto apelech a dlouhém stání za každého počasí, při lehkém oděvu, jsme často dědovi třeli záda, aby neprochladl. Toho jsme se báli. Bohužel k tomu došlo a děda onemocněl. Byl přijat do lágrové nemocnice, které se říkalo „revír“. A tam pak už zůstal až do osvobození. Starali se o něj jak Češi v čele s Dr. Bláhou, tak i ze solidarity ostatní vězni a ukrývali ho před možností invalidního transportu, což by znamenalo smrt. Po apelu jsme se mohli procházet po ulici a navštívit známé. Jinak byl režim na bloku stejný, jako byl v karanténě, jen po snídani nastupovala komanda za doprovodu SS a psů na pracoviště uvnitř i vně tábora. Jídlo bylo až na brotzeit stejné, stále řídké zelí, řídký špenát (snad) nebo řípa tomu říkali točen (foneticky). Ve slovníku jsem tento výraz nikdy nenašel. Jako přilepšení k rozmanitosti stravy byl k chlebu s margarinem někdy přidán umělý med nebo místo salámu paštika nebo marmeláda. Po odpískání večerky se v ložnici konaly besedy na nejrůznější témata, které připravovali starší vězni. Týkaly se politiky, kultury, vývoje války, cestopisů, literatury atd. včetně básní v lágru složených, dějin i vtipných příhod z civilu i z lágru. Odpovídalo to profesnímu složení lidí na štubě. Bylo to velmi povzbudivé pro všechny, i poučné.\nKdyž jsme s Karlem ukončili sběr brambor, dostali jsme se do komanda „Baulager II“. Kopali jsme základy k nějaké budově mimo vlastní oplocení, samozřejmě za pečlivého hlídání postů SS. To už byl ale pokročilý podzim, počasí chladné a často i déšť, takže jsme se někdy ráno oblékali do pěkně zavlhlých mundůrů. V prosinci jsme opět změnili komando a dostali jsme se do skladiště „Bekleidungslager“, kde byla uskladněna výbava pro SS divizi. To už bylo pod střechou, tedy znatelný pokrok před zimou a hlavně ohromná příležitost k organizování. V tomto skladu byly totiž nejrůznější věci, které byly pro náš pobyt velmi potřebné. Např. ponožky, svetry, rukavice, kůže a mnohé další, které se daly za sice velkého rizika ukrást, nebo vyměnit za jiné komodity, které se nám nedostávaly, tedy především jídlo. Důležité bylo, aby byly tak dobře skryty před zraky těch, kdo nás při odchodu z pracoviště nebo při příchodu do lágru tzv. filcovali, aby je neobjevili. Jinak totiž hrozily tresty. A ty nebyly jen tak ledajaké. Věšelo se za ruce nebo 25 ran na zadnici býčí oháňkou (Ochsenschwanz), zavření do bungru nebo odeslání na transport. Jenže riziko lákalo a tak jsme postupně vyměnili svoje svršky, tj. ponožky, svetry, rukavice a tímtéž jsme zajistili i tátu. Děravé vlastní ponožky jsme poslali na frontu, stejně tak svetry a nové jsme si přinesli. To co bylo navíc, bylo předmětem organizace. Byl to výměnný obchod bez peněz. Vše, co se hodilo ostatním vězňům, jsme směňovali za věci, kterých se zase nedostávalo nám. Bylo to především jídlo, později i cigarety. Naši činnost na tomto komandě jsme absolvovali bez průšvihu, i když nám občas bylo úzko. A možná i to, že jsme byli mladí, svádělo k riziku. Šíře organizování byla tak široká a tak různorodá, že by zabrala spoustu okruhů činnosti, včetně třeba radia k poslechu, nejrůznějších výrob předmětů potřebných i památečních, bot na míru, pálení alkoholu, šití vězeňských oděvů na míru.\nV prosinci 1942 se změnilo i pracovní zařazení naší rodiny. Děda zůstal na revíru, táta se dostal do komanda „Effektenkammer“, což byla kancelář, kde se evidovaly a ukládaly osobní věci odebrané vězňům při příchodu a vydávaly se po event. propuštění. Šlo o velmi klidnou práci a hlavně v teple a pod střechou, v rámci vězeňské samosprávy, i když pod dozorem SS. Karel zatím zůstal v Bekleidungslagru. Já jsem byl, na základě jakéhosi konkurzu, který předpokládal hezké písmo, přes blokového písaře, zařazen do Politického oddělení. Politické oddělení v té první podobě, kdy jsem nastoupil, přestavovalo 3 osoby, které vedl jako kápo Artur Lang, bavorský Němec z Augsburgu s černým vinklem, potom jeden emigrant, jehož jméno si nepamatuji, s modrým vinklem a konečně já s červeným vinklem, jako politický vězeň. Dost zajímavá sestava. Z počátku jsem pouze krasopisně psal jména na spisové složky růžové barvy pro uložení spisů Gestapa, později jsem se naučil psát na psacím stroji a sepisoval před lázní osobní údaje nově příchozích vězňů na příslušný tiskopis, kde jim pak bylo přiděleno vězeňské číslo. Vězni byli dopravováni do lágru jak jednotlivě, tak i po stovkách, takže naše práce trvala někdy až do noci. Nově příchozí byl nejprve odbavován na politickém oddělení vně lágru, včetně fotografování a vyplnění dotazníku a životopisem. Neobešlo se to bez hrubé šikany. Po příchodu dovnitř lágru branou s nápisem „Arbeit macht frei“ než byl připraven příjem, museli nováčci odestát nějakou dobu na apelplace. Podle velikosti skupiny, buď najednou, nebo po částech, přišli do prostoru před lázeň. Nejprve se museli svléknout do naha, oděv jim byl dán do papírových pytlů, byli zbaveni všech cenností, které byly zapsány do formuláře, a zůstaly jim pouze věci osobní potřeby, jako kartáček na zuby, brýle apod. a nazí pak předstoupili k soupisu osobního dotazníku, což jsme prováděli my z politického oddělení, kde jim byla přidělena vězeňská čísla. Jak mě to z počátku moc nešlo, později jsem zvládl napsat dotazník ve všech světových řečech, mimo angličtinu. Do dotazníku byly uváděny základní údaje, tj. jméno, příjmení, bydliště, nejbližší příbuzní, náboženství. Slovanské jazyky nebyl problém, německy a francouzsky jsem zvládl, nejhorší byla maďarština. Po vyplnění dotazníku postupovali příchozí do lázně a po vykoupání obdrželi pruhovaný vězeňský oděv a dřeváky a byli převzati blokáčem nebo písařem bloku a odvedeni většinou nejprve do karantén. V průběhu posledních let docházelo k různým změnám, které se týkaly nedostatku prostoru v úschově ošacení i nedostatku pruhovaných oděvů, takže byly použity i civilní oděvy, většinou od mrtvých, které měly v zádech vystřižené díry zakryté křížem z látky nebo byly označeny barvou. V roce 1944 při náletu spojenců dopadla zápalná bomba na střechu správní budovy, kde shořely všechny zde uskladněné oděvy.\nBohužel toto pro mě velmi výhodné komando, které navazovalo na vězeňskou samosprávu tábora, netrvalo dlouho. Přesto jsem i za ten krátký čas poznal prakticky všechny v té době nejdůležitější vězně, kteří řídili celou administrativu tábora. Od kartotéky po počty příchozích i zemřelých, o trestech a přesunech v rámci tábora i přípravách transportů do jiných táborů, o propouštěných atd. Mělo to tu výhodu, že jsem měl přehled o českých vězních a mohl je včas varovat při sestavování transportů do jiných koncentračních táborů tak, aby se jim snažili vyhnout při výběru a nepodlehli různým praktikám SS, které používali při výběru.\nNejvětší výhodou pro vězně totiž bylo zůstat co nejdéle v jednom táboře, kde už se „zabydlel“, kde byl seznámen s prostředím, zvyky, nebezpečím, kterým se musel vyhýbat, kde měl dobré komando k přežití a konečně to nejdůležitější, tj. řadu přátel ochotných pomoci. Každá změna tábora totiž představovala nová nebezpečí. Několikadenní cestování bez jídla v hrozných hygienických podmínkách, v přeplněných dobytčích vagonech, někdy i nekrytých, zavšivení, infekce a i stres z nejistoty, co ho čeká v novém prostředí. Neustálá šikana SS doprovodu. Mnoho vězňů tyto transporty nepřežilo a čím více se blížil konec války, tím byly podmínky transportů horší.\n20. ledna 1943 jsem onemocněl břišním tyfem. Kdo ví, kde jsem k infekci přišel, nejspíše stykem s nově příchozími, tedy při přijímání příchozích, odkud se pak nákaza rozšířila do celého tábora. Tehdy v Dachau onemocnělo na 1000 vězňů, také Čechů. Byli jsme izolováni v táborové nemocnici. Průběh mého onemocnění byl jak z lékařské učebnice. Horečky přes 40 stupňů trvaly 4 týdny. Jako mladý jsem byl umístěn nahoře ve třípatrové palandě. Snad bylo mým štěstím, že při těch vysokých horečkách jsem tolik nevnímal. Místnost byla přeplněná, plná zápachu, protože se často pacientům nepodařilo dojít na záchod. Vyšplhat se na lůžko bylo vysilující, tělo sláblo a vidět kolem sebe denně umírající nebo ploužící se postavy opírající se o zeď cestou na záchod či umývárny působilo velmi depresivně. Navíc záchody ani umývárny v zimě nebyly vytápěny, takže k tyfu přibyly i záněty plic. Léčba sestávala z tablet proti průjmu nebo zácpě, z odběru vzorků a hladovky. Pokud si vzpomínám, dostal jsem jednou asi 20 ccm glukosy. Jinak nic. Šlo tedy o to, zda organizmus vydrží nebo ne.\nVýhodou pro mě snad bylo jenom mládí. Bylo mi 18 let. Ale stále mě trápily pochybnosti, jak to dopadne. Umřít se mi samozřejmě nechtělo. Ale přežiji to?\nPo odeznění horeček jsem si začal uvědomovat, co se asi honilo v hlavách mého otce a bratra. Byli jsme izolováni, komunikace žádná, a když tak s velkým rizikem. Na druhé straně jsem poznal, jak obrovskou pomoc přes tu izolaci dovedli zorganizovat jak moje rodina, tak i přátelé. Po odezněné horečce mě navíc začal pronásledovat hlad. Měl jsem tehdy kolem 50 kg. Jíst jsem zpočátku moc nesměl a tak jsem ocenil tu pomoc zvenčí. Kde zorganizovali např. jablkový kompot, citrony nebo sušenky? Solidarita, nejen českých vězňů, pro pomoc nemocným byla obrovská. Přežil jsem tedy akutní období tyfu a hned bylo veseleji. Asi po 6 týdnech nás, rekonvalescenty, přemístili na 17. blok, kde jsme zůstali asi měsíc. Nepracovali jsme. V té době se počal měnit přístup k využití vězňů. Bylo po Stalingradu, Německo potřebovalo k zajištění válečné produkce pracovní síly za náhradu těch, kteří museli na frontu. V té době bylo také povoleno zasílání potravinových balíčků. Změnil se i přístup vedení SS. Ubylo nesmyslných zvěrstev jejich příslušníků. Potravinové balíčky z domova doplňovaly kaloricky chudou a jednotvárnou táborovou stravu sice jen částečně, přece jenom byly jakýmsi spojením s domovem a i to působilo pozitivně. Pro nás, tehdy rekonvalescenty, byly pořádány sbírky, velmi nám to pomáhalo dostat se zase do formy. Dnes obdivuji rodiny a příbuzné, s jakým rizikem při tuhém lístkovém válečném systému bylo možno sehnat a odeslat do tábora potraviny, které by jednak vydržely transport, jednak takové, které byly pro nás vhodné.\nTyfus jsem tedy přežil a vrátil jsem se v dubnu opět do stejného komanda, tedy do politického oddělení, kde mě zatím zastoupil bratr. Ten se potom dostal jako technik do projekčního oddělení v rámci správy tábora, řízené SS.\nV roce 1943 jsme začali pociťovat změny, které nastaly v začínajícím obratu války. Změnila se tvrdost v přístupu SS k vězňům, ale také se začaly postupně zhoršovat podmínky tábora. Přicházely další transporty ze všech koutů Evropy a tábor se začal přeplňovat.\nZvýšily se nálety na nedaleký Mnichov. Byli jsme nuceni vykopat zemní příkopy jako ochranu před dopadajícími střepinami z protileteckých děl, které byly schopné prorazit i střechu baráků. Větší důraz ze strany SS byl kladen na využití nás vězňů jako laciné pracovní síly pro zbrojní výrobu. Měnilo se i osazenstvo SS. Zdraví odcházeli k bojovým útvarům a nahrazovali je vojáci po zranění nebo starší přeřazení z armády, většinou ze zdravotních důvodů. Ubylo nesmyslných krutostí jako prostředků k převýchově vězňů, i když tresty byly stále stejně brutální, tj. věšení, bunkr nebo 25 ran na zadnici, namočenou býčí oháňkou. Byla patrna i jakási nervozita z válečných neúspěchů. Delším pobytem na komandě mě bylo umožněno nosit výsledky naší práce osobně na oddělení Gestapa, které vedl kriminalista mnichovské pobočky Gestapa Johann Kick, trestající vyšetřovatel. Ten byl po osvobození v procesu nad zločinci odsouzen k smrti a pověšen. Tam jsem byl náhodným svědkem brutálních výslechů. V průběhu roku 1943 bylo německým vězňům nabídnuto propuštění za cenu jejich zařazení do zvláštní divize SS. Řada z nich toho využila. Byli posláni na východní frontu po řadě let věznění v táboře. Ti, co v boji nepadli, byli zajati a strávili další roky v ruských zajateckých táborech.\nRok 1943 byl tedy pro nás relativně příznivějším z hlediska přežití. Všichni jsme věřili, že válka se blíží ke konci a že Německo bude poraženo. Důležité bylo, že jsme všichni 4 zůstali v táboře. Děda byl stále v nemocnici v solidární péče ošetřovatelů pod dohledem Dr. Bláhy a ostatních českých zdravotníků, otec zůstal na oddělení komanda, které evidovalo veškeré věci, které byly vězňům při příchodu odebrány, jako důkaz německého pořádku. Bratr v projekci. S matkou jsme si mohli do Ravensbrücku dopisovat, takže jsme celá rodina o sobě věděli, že jsme alespoň živí, což bylo pro nás všechny povzbuzující i uklidňující. Tábor se začal stále více přeplňovat, takže jsme museli spát dva na jednom lůžku. To nebylo moc pohodlné, museli jsme se naučit spát nataženi, žádné klubíčko. Horšila se i hygiena a strava. Vězni už nebyli oblečeni do jednotných pruhovaných obleků, ale do civilních šatů, zřejmě po zemřelých, hlavně ti nově příchozí. Úprava spočívala buď v barevném kříži na zádech nesmazatelnou barvou, nebo přes uměle vytvořené díry přešitým látkovým křížem.\nA tak začal i rok 1944. Pracovní nasazení bylo enormní. Úmrtnost se zvyšovala v důsledku vyčerpání a nedostatečné stravy, což platilo u nově příchozích, zesláblých po transportech z jiných táborů. Určité uvolnění režimu tábora na druhé straně s sebou přineslo větší volnost k využití volného času. Bylo povoleno hrát kopanou, uspořádat koncerty vězeňské kapely, bylo i promítnuto několik německých filmů, organizovány kulturní pořady. Stálá potřeba nové pracovní síly vedla k vybudování nových pobočních táborů. Byl to především Kaufering a Mühldorf v okolí Mnichova. Sem byli přivezení židé ze všech koutů Evropy k výstavbě podzemních továren na výrobu letadel. Měl jsem možnost vidět jejich příchod a začátky, protože jsem tam byl vyslán je sepsat do evidence mateřského tábora. Žili v zemljankách, bez možnosti udržovat hygienu, tvrdé pracovní podmínky vedly pak k jejich „zničení prací“ místo plynových komor.\nNovou naději, že válka brzo skončí, přinesla invaze spojenců v červnu 1944 a další postup na východě. Po invazi se do Dachau přemístily transporty tisíce Francouzů, členů podzemního hnutí, zavřených v tamních táborech, zejména v Compiegne. Podmínky jejich převozu byly tak otřesné, že z celého transportu dorazilo do Dachau jen 20 procent. Kapacita tábora byla tím pádem tak překročena, že docházelo k častým přesunům do dalších táborů, tím k dalšímu zhoršení jejich zdravotního stavu.\nMysleli jsme si, že do vánoc bude konec války. Ale jak bude konec vypadat? Byli jsme stále ostřeji střeženi, útěk ve stoupajícím chaosu byl sebevraždou, ze strážních věží na nás stále mířily kulomety.\nNa přelomu roku 1944-45 vlivem neúnosných hygienických poměrů, vypukla v táboře epidemie skvrnitého tyfu, který přenášely vši. Není divu. Nebyla možnost vyměňovat prádlo ani ho prát. Vzájemný kontakt osob v přeplněných barácích byl velmi těsný a nešlo se mu vyhnout, i když jsme si denně prohlíželi prádlo, zda nějakou veš nenajdeme. Došlo k rozšíření infekce i na civilní osoby, se kterými vězni pracovali. Situace se zhoršovala i na počátku roku 1945, kdy byly tuhé mrazy, nebylo čím topit, stravování kolabovalo.\nNa epidemii zemřelo přes 14 tisíc vězňů, někteří již po osvobození tábora. Krematorium nestačilo zemřelé spalovat, byli pohřbíváni do hromadných hrobů. Mnozí vězni, kteří byli v táboře několik let, se osvobození nedočkali, zemřeli bez naděje na návrat. Přitom na jaře 1945 neustále přicházely do Dachau nové transporty z lágrů, které musely být před dotírající frontou evakuovány. Byly to většinou vězni zcela vyčerpaní dlouhými pochody smrti, pěšky kilometry se ploužící bez stravy a nápojů. Kdo nemohl dál, byl zastřelen.\nA tak došlo v dubnu i k přípravě evakuace Dachau. Evakuace měla směřovat do Alp, kde Němci předpokládali, že se udrží. Došlo k jednání s Mezinárodním Červeným křížem. Přesto byly připraveny 3 transporty, které z tábora odešly. Některé se však v nastalém zmatku na konci dubna opět vrátily. Ozývala se stále střelba a dunění děl postupujících spojenců. Fronta se blížila. Přežijeme nebo nás jako svědky nacistického barbarství zlikvidují, postřílejí nebo spálí v barácích, jako v Kauferingu? Už ale neměli sílu. Všichni vedoucí SS z lágru zmizeli, ve městě Dachau vypukla vzpoura, organizovaná uprchlými vězni. Byla ale krvavě potlačena. A pak přišel 29. duben 1945. Den velkého napětí pro nás. Jen na strážních věžích zůstaly hlídky. A pak vypukla bouře nadšení, když se v bráně objevil americký džíp. Přežili jsme. Nadšení bylo obrovské. Osvobodila nás 7. americká armáda, 42. a 45. divize. V té době bylo v táboře 30 tisíc vězňů as v jeho pobočkách 35 tisíc. Epidemie tyfu však nebyla u konce. Američané nařídili třítýdenní karanténu. Přesto v tom počátečním zmatku někteří vězni utekli a dali se pešky na cestu domů. I můj bratr Karel, který zorganizoval v Praze autobusy k odvezení Čechů. Autobusy sice přijely, ale zbytečně. Nakonec zpáteční cestu po třech týdnech karantény zařídili Američané. Ve třech dnech byli čeští vězni na nákladních autech odvezeni do Plzně a odtud každý na vlastní pěst pak domů. Vrátili jsme se do Prahy s bratrem 22. května. K naší radosti jsme se setkali hned 23. května s matkou, která přežila s tetou Ravensbrück. Její cesta však nebyla jednoduchá. Tábor byl 20. dubna evakuován, avšak transport se dostal do válečné zóny, kde se rozprchl a skupina českých žen se dala pěšky na cestu k domovu. Po cestě se setkala s jinou skupinou mužů směřujících do Čech a po strastiplné a dobrodružné cestě dorazili všichni 23. května do Jablonného v Podještědí, kde jim starosta zajistil autobus, takže tentýž den přijela skupina večer do Prahy, kde jsme mámu s bratrem objali. Otec přijel dalším americkým transportem do Prahy 24. května. Dědu zcela vysíleného, ale živého dopravili Američané do Plzně, kde jsem ho vyzvedl a sanitkou dopravil do Vinohradské nemocnice, kde však 6. června zemřel. Dachau jsme ale se štěstím všichni přežili. A proč mluvím o štěstí? Protože štěstí znamenalo nepodlehnout zvůli SS, zůstat zdráv nebo překonat nemoci, zůstat v jednom táboře, dostat se do dobrého komanda mít kolem sebe dobré kamarády. Nepodlehnout psychicky. Pro mě pak bylo štěstí také to, že jsem byl mladý.\nŠťastní a spokojení, že jsme, až na brzkou smrt dědy, tyto 3 roky přežili, jsme každý pokračovali v civilním životě. Já jsem nastoupil již 15. června do školy abych dokončil maturitu a mohl se přihlásit na studia medicíny, bratr začal studia na technice, otec se vrátil na Ředitelství drah a matka zůstala v domácnosti. A tak to šlo do roku 1948, kdy naši rodinu postihla komunistická totalita. Ale to je již z jiného džbánku.\nVladimir Feierabend 7-7-1924 - 13-9-2020


Rodinné domy pro spokojený život | PR clanek jak napsat PR článek PR web\nBrowse: Home » Rodinné domy pro spokojený život\nRodinné domy pro spokojený život\n28.12.2015 · by marketingpr · in Dům, byt a zahrada\nRodinný dům je sen snad každého. Velký pozemek, na kterém stojí dům se zahradou a bazénem, jehož voda se třpytí, kam jen oko dohlédne. Mít takové bydlení by bylo prostě úžasné. Bylo by to skvělé místo pro život, pro vyrůstání děti a klidné dny. Ovšem nejen, že je výstavba rodinného domku drahá záležitost, ale také je s prostorným obydlím mnoho starostí.\nNicméně žijeme v době, kdy si můžeme dopřát téměř vše a i postavení vlastního domu už není nedosažitelným cílem. Na trhu je velké množství firem, které nám postaví dům snů přímo na míru a také velmi rychle. Dokonce se přizpůsobí našim finančním možnostem. V posledních letech se staly velkým fenoménem takzvané nízkoenergetické nebo pasivní rodinné domy. Jejich největší předností je samozřejmě to, že jejich tepelné ztráty jsou tak nízké, že ušetříte nemalé peníze za vytápění. U starších domů jsou ztráty zase tak vysoké, že se neustále odrážejí na částkách, které musíme za teplo platit. Takové problémy samozřejmě s těmito druhy novostaveb nemusíte vůbec řešit. Z peněz, které poté ušetříte, můžete věnovat Vašim koníčkům, dětem, nebo do dalšího vybavení domu.\nNeznamená to tedy, že s pořízením rodinného domu veškeré náklady pouze stoupají, ale je to naopak. Navíc tím, že snížíte náklady spojené s vytápěním, ulehčujete přírodě, ke které se ne vždycky chováme šetrně a s ohledem, takže alespoň takto můžeme přispět ke zlepšování životního prostředí. Takže pokud jste doteď vážně přemýšleli o výstavbě nového bydlení a mysleli jste si, že Vám to nepřinese nic tak pozitivního, už neváhejte a zlepšete svůj život díky pasivním domům nebo nízkoenergetickým rodinným domům.\nM. Horákové 1954/7\nŠtítky: nízkoenergetické rodinné domy, pasivní domy\n← Výkup obrazů\nÚklidové služby v Brně →


S dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety RUF - BUK jsou lisovány z kvalitního dřeva do tvaru hranolů o velikosti 155 x 106 x 64 mm. Tyto brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Brikety RUF - BUK pocházejí výhradně z české produkce a vyznačují se kvalitním slisováním dřevěných pilin a zaručují tak maximální spokojenost a dlouhé hoření ve vašich krbech a kamnech. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou 100% čisté dřevěné bukové piliny. Dřevěné brikety RUF - BUK jsou na…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety HARD jsou lisovány z kvalitního dřeva do tvaru válce o průměru 90 mm a délce 260 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Válcové dřevěné brikety HARD se vyznačují kvalitním slisováním dřevěných pilin a zaručují tak maximální spokojenost a dlouhou dobu hoření ve vašich kamnech a krbech. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou piliny z tvrdých dřevin. Dřevěné brikety HARD jsou na paletě chráněny igelitovou…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety TYP RUF jsou lisovány z kvalitního dřeva do tvaru hranolů o velikosti 150 x 100 x 60 mm. Tyto brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou piliny především z borovice a smrku. Vysušením vstupní suroviny a jejím následným zpracováním získává dřevěná briketa dobré vlastnosti s optimální dobou hoření. Tyto brikety jsou vhodné zejména pokud máte zájem o …\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety typu RUF - HARD jsou lisovány z kvalitního suchého dřeva do tvaru hranolů o velikosti 150 x 60 x 80 mm. Tyto brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou piliny z listnatých směsí bez kůry (dub, buk, jasan, topol). Dřevěné brikety označené jako RUF-tvrdé jsou na paletě chráněny igelitovou strečovou folií. Palety jsou jednorázové a nevratné a jejich cena není zpoplatněna. U kvalitních balených…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety označené jako VÁLEC - MIX jsou lisovány z kvalitního suchého dřeva do tvaru válce o průměru 90 mm a délce 260 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Dřevěné brikety typu VÁLEC - MIX se vyznačují kvalitním slisováním kvalitních suchých dřevěných pilin a zaručují tak maximální spokojenost a dlouhé hoření ve vašich krbech a kamnech. Použitou surovinou k výrobě briket je mix tvrdých a měkkých…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety VÁLEC - SMRK jsou lisovány z kvalitního dřeva do tvaru válce o průměru 90 mm a délce 230 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou dřevěné piliny smrku. Vysušením vstupní suroviny a jejím následným zpracováním získává briketa výborné vlastnosti jako je vysoká výhřevnost, mechanická stálost a optimální doba hoření. Dřevěné…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety VÁLEČKY jsou lisovány do tvaru válečků o průměru 65 mm a délce cca. 70 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v baleních o hmotnosti 20 kg. Válcové brikety VÁLEČKY se vyznačují kvalitním slisováním a zaručují tak dlouhou dobu hoření a maximální spokojenost. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou piliny převážně z měkkých jehličnanů (jako je smrk, borovice) a listnatých dřevin (dub, buk). Brikety jsou…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety VÁLEC EKO jsou lisovány do tvaru válců o průměru 75 mm a délce 300 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v baleních o hmotnosti 10 kg (+-5%). Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou především čisté smrkové piliny doplněné malém množství pilin z borovice a modřínu. Vysušením vstupní suroviny a jejím následným zpracováním získává briketa výborné vlastnosti, jako…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Paleta obsahuje odkorněné bukové středy o objemu 0,75 prmr (prostorový metr rovnaný). Délka bukovách kulánů je cca 50-70 cm a jejich průměr se pohybuje v rozmezí 7-20 cm. Každý kus je na paletu efektivně naskládán tak, aby byl nevyužitý prostor mezi poleny zcela minimální. Jedná se o čerstvé dřevo o vlhkosti kolem 30-50 %. Paleta na které jsou bukové středy naskládány je jednorázová a nevratná a její cena není zpoplatněna. S tímto výrobkem ušetř…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěná bedna obsahuje buková polínka o objemu 1,2 prmr (prostorový metr rovnaný). Jednotlivá polínka jsou nasekána na velikost 33 cm a efektivně naskládaná do bedny 120 x 86 x 140 cm. Nevyužitý prostor mezi poleny je tak zcela minimální. Jedná se o dřevo o vlhkosti do 30 %. Dřevěná bedna. ve které jsou jednotlivá polínka naskládaná je jednorázová a nevratná a její cena není zpoplatněna. S tímto výrobkem ušetř…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěná bedna obsahuje polínka listnaté směsy (dub, buk, habr, bříza, javor a jasan) o objemu 1,2 prmr (prostorový metr rovnaný). Jednotlivá polínka jsou nasekána na velikost 33 cm a efektivně naskládaná do bedny 120 x 86 x do 140 cm. Nevyužitý prostor mezi poleny je tak zcela minimální. Jedná se o dřevo o vlhkosti do 30 %. Dřevěná bedna. ve které jsou jednotlivá polínka naskládaná je jednorázová a nevratná a její cena nen…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Dřevěné brikety typu RUF - tvrdé jsou lisovány z kvalitního suchého dřeva do tvaru hranolů o velikosti 90 x 150 x 60 mm. Tyto brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou bukové piliny bez kůry. Dřevěné brikety označené jako RUF-tvrdé jsou na paletě chráněny igelitovou strečovou folií. Palety jsou jednorázové a nevratné a jejich cena není zpoplatněna. U kvalitních balených dřevěných briket na paletách oceníte mimo…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Kvalitní dřevěné brikety RUF - MIX malé, jsou lisovány do tvaru hranolů o velikosti 125 x 60 x 100 mm. Tyto dřevěné brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Dřevěné brikety typu RUF - MIX malá se vyznačují kvalitním slisováním suchých dřevěných pilin a zaručují tak maximální spokojenost a dlouhé hoření ve vašich kamnech. Použitou surovinou k výrobě těchto dřevěných briket jsou tvrdé dubové a borovicové piliny. Dřevěné brikety označené…\nS dopravou v ceně do obce Ratměřice - Hrzín. Směsné dřevěné brikety označené jako MIXI - NEW jsou lisovány do tvaru hranolů o velikosti 140 x 70 x 55 mm. Tyto mixované dřevěné brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Brikety typu MIXI v sobě ukrývají charakter papíru i dřeva. Základní surovinou pro výrobu briket MIXI je cca 80 % pilin a dřevěných třísek a cca 20 % recyklovaného papíru. Dříve byly tyto brikety vyráběny v poměru 60:40, ale pro zvýšení síly dřeva byl poměr nyní upraven. Tato jedinečn…\nKvalitní dřevěné brikety zabalené na paletách přivezeme do vaší obce Ratměřice - Hrzín nákladními auty s plošinou a složíme u vašeho domu. S nákupem u nás máte jistotu, že zboží dopravíme do obce Ratměřice - Hrzín ve velice krátké době tak, aby nenastal vypadek ve vaší topné sezóně.\nNejsme tedy klasické uhelné sklady v obci Ratměřice - Hrzín, ale internetový obchod a výrobce baleného paliva. Ceník dřevěných briket, včetně dopravy do vaší obce Ratměřice - Hrzín, je shodný pro celou Českou republiku. V klidu nakoupíte brikety z domova a my vám je přivezeme do obce Ratměřice - Hrzín. Naše služby dosahují kvality vašeho oblíbeného uhelného skladu ve městě Ratměřice - Hrzín.\nDřevěné brikety vám dovezeme do obce Ratměřice - Hrzín.


Ludmila Beznosková, ... děti, jóga, klid :: hormonální jóga | HANA SUBEROVÁ\nÚvod > Ludmila Beznosková, ... děti, jóga, klid\nLudmila Beznosková, ... děti, jóga, klid\nAhoj Lído, ty jsi cvičitelka jógy a také učitelka a maminka dvou dětí. Jak ovlivňuje jóga Tvou výuku, Tvé děti a naopak? Jak vypadá Tvůj běžný den?\nNevím zda jóga přímo nějak ovlivňuje mou výuku a mé děti, ale dozajista ovlivňuje to, jak se před děti postavím a jak se na ně a na sebe dívám. Díky józe mám možnost se každodenně zastavit, připomenout si důležité, odložit všechno co nejsem a co není podstatné, každodenně se podívat k Bohu a uvědomit si sama sebe i svět kolem vklidu. Jóga mě učí být přítomná a to je pro mě, zejména ve škole, moc důležité. Mé běžné dny jsou plné běžných obyčejných starostí i radostí. Někdy je to honička a jindy čas plyne pomalu, každý den je jiný.\nVždycky, když Tě potkám, vyzařuje z Tebe veliký klid a harmonie. Kde pramení Tvůj klid?\nHaničko, já nevím, víš, každý máme v sobě obrovský kus klidu, lásky, ticha a míru. Stačí to jen vědět. Ale k tomu mému klidu – většina lidí, kteří se se mnou potkávají o „mém“ klidu mluví, ale zeptej se mých dětí a mého muže (smích). Ikdyž tak působím, zdaleka ne vždy jsem pořád klidná. Každý den, každá situace je jiná a pro mne je důležité se k tomu klidu vracet, připomínat si ticho uvnitř a vědět, že nic není důležitější a pravdivější než koukat na svět kolem sebe s láskou.\nVím, že jsi velice kreativní, kde hledáš inspiraci?\nTvorba provází celý můj život. Když jsem byla malá a dostala jsem nový skicák, neodešla jsem od stolu dřív, než jsem ho zdolala. Dnes už kreslím a maluji jen velmi málo, ale tvorba je mým životem. Kreativní musím být každodenně a jsem tomu ráda. Práce učitele je tvořením, když jsem v tělocvičně naproti lidem, kteří se mi v józe svěří, tvořím. Tvoření a inspirace je rozhovor s mými dětmi, pohled na svět, procházka přírodou, řešení problému i pohled do očí těm všem lidem, které každý den potkám.\nDo tělocvičny za jógou jsem přišla teprve před pár lety a zjistila jsem, že jóga je mou přirozeností. V jejích postupech a technikách poznávám cesty, které jsou mi vnitřně blízké a dávno známé. Cesty, které mi stačí zahlídnout a já vím kudy jít.\nCo pro Tebe znamená být žena?\nJá nevím zda je rozdíl v tom být žena, muž, dítě nebo stařec nebo cokoliv jiného. Důležité jsou asi jiné věci, které nás od druhých odlišují. Jsem ale ženou ráda, jsem ráda že jsem mohla porodit děti, že můžu být se svým mužem a cítím tu váhu chvil, kdy jsem svému muži ženou a dětem mámou. Miluju všechny své sestry, které mi přinesl život, ty skutečné, které ke mně nějakým způsobem přišly a patří ke mně a já k nim, ženy které jsou mou součástí. ... Máš nějaké poselství, které bys ráda předala ostatním? Nemám, vyslovit poselství si netroufám, jen si asi dovolím říci slovo láska, slovo laskavost, a přeji všem, aby ji nacházeli na každém kroku, v každém svém slově, všude kolem i uvnitř.\nJak se Ti cvičí hormonální jóga?\nPředevším Haničko moc děkuji za seznámení s ní. Cvičí se mi báječně a jsem ráda, že jsem ji objevila. Cvičím ji celou tak jak je postavená jen asi dvakrát týdně a v jiných dnech ji měním a přizpůsobuji svému naladění a vnímání jógového cvičení. Myslím že je skvělá, zejména díky dechovým technikám které využívá, pro nastartování čištění těla i mysli a v neposlední řadě pro posílení a zpružnění těla a pozitivní naladění. ...\nMoc Ti děkuji za rozhovor a přeji Ti hodně klidných a vyrovnaných dní!\nLídu můžete najít také zde:https://liajoga.blogspot.cz/


Psychiatrie v primární péči — Kniha.cz\nÚvod Psychiatrie v primární péči\nJán Praško , Klára Látalová\nVýznamný nárůst psychických poruch v posledních desetiletích vedl ke zvýšení důležitosti praktických lékařů při záchytu těchto poruch i při jejich léčbě. Řada pacientů se obává navštívit psychiatra a ze strachu z nálepkování k... Více\n784 Kč Cena vč. DPH\nVýznamný nárůst psychických poruch v posledních desetiletích vedl ke zvýšení důležitosti praktických lékařů při záchytu těchto poruch i při jejich léčbě. Řada pacientů se obává navštívit psychiatra a ze strachu z nálepkování k němu odmítá jít. Je to pak především praktický lékař, kdo poruchu diagnostikuje a v mnohých případech také léčí. Patří k celosvětovému trendu, že mírné a jednodušší psychické poruchy začíná léčit praktický lékař. Potřebuje se v psychických poruchách rychle orientovat a umět se rozhodovat, kterého pacienta je schopen léčit sám a kterého má odeslat k psychiatrovi. Musí také vědět, jak nejlépe reagovat na pacientovy potřeby či pocity ohrožení, jak jej uklidnit, přiměřeně reagovat na zlost či agresi. Navíc některé psychické nemoci se projevují tělesnými příznaky, které na první pohled vypadají jako somatická onemocnění. Publikace je vytvořena tak, aby pokrývala potřeby všeobecných lékařů, kteří mají v diagnostice a léčbě psychických poruch nezastupitelnou roli. Je ale určena i psychologům, studentům lékařských fakult a postgraduálním studentům.


NCIS - Námorný vyšetrovací úrad - 9×12 Bezpečný úkryt (Housekeeping)\n< < 9×11 Dědic (Newborn King)\n9×13 Zoufalec (A Desperate Man) > >\nDěti hrající si na cestě zaslechnou náraz a rozběhnou se tím směrem. Nachází havarované auto a v něm zastřeleného muže. Obětí je komandér Jimmy Barnsway. Jedinou stopou je mladá žena, kterou uviděl svědek.\nVyšetřování zavede tým NCIS do motelu u dálnice, kde se neznámá žena pár dní ukrývala. Zjištěné informace vyvolávají u Tonyho dojem, že ženu zná. I přesto se jí daří stále držet o krok napřed, až do té doby než ji zachytí bezpečnostní kamery.


5 suplementů, které ti pomůžou nabrat svaly | Aktin\nOndřej Klein 4. 1. 2022 Poprvé publikováno 31. 7. 2018\nPozorovat na sobě svaly, o kterých jsme neměli ani tušení, že je vlastně máme, je celkem slušná motivace ke cvičení. Mohutnější paže, širší záda nebo pevný zadek jsou pak snem nejednoho cvičence. I když estetika není jedinou výhodou svalového tréninku, určitě jde o velmi příjemnou součást našeho snažení. A dneska se podíváme na to, jak si krom pravidelného tréninku k nabrání svalů pomůžeme. Které suplementy mají smysl?\nAbychom dokázali budovat svalovou hmotu, musíme splnit pár základních podmínek\nJíst více kalorií, než spálíme, aby naše svaly měly energii na regeneraci a svalový růst.\nPřijímat více bílkovin, než naše tělo za den rozloží z vlastních tkání pro adekvátní stimulaci růstu svalů.\nTou nejdůležitější podmínkou je silové cvičení, kterým narušíme svalovou tkáň a dáme našim svalům ten správný podnět k zesílení a zmohutnění.\nČasto není vůbec jednoduché splnit první dvě podmínky, protože někdy už můžeme mít pocit, že jíme téměř za dva, ale pořád to nestačí. Proto přichází na řadu hvězdná pětka suplementů, které nám pomůžou v cestě za většími svaly.\n1. Gainery alias sacharidové směsi dodají potřebnou energii\nGainery jsou zdrojem energie typicky složené ze sacharidů a bílkovin. Zapojíme–li trochu představivosti, tak si pod gainerem můžeme představit třeba maso (bílkoviny) s přílohou v podobě rýže (sacharidy) v tekuté formě.\nJaké jsou průměrné hodnoty gainerů?\nEnergetická hodnota 1 600 kJ (400 kcal) 1 600 kJ (400 kcal)\nSacharidy 50–75 g 35–50 g\n2. Proteinový nápoj jako živá voda pro svaly\nVšichni víme, že jedním z klíčů ke svalovému růstu je dostatek bílkovin ve stravě. Ale kolik to vlastně je? Jako doporučené množství můžeme použít rozmezí 1,4–2 g bílkovin na kilogram tělesné hmotnosti. Pro někoho může být náročné sníst takovéto množství bílkovin v běžné stravě (jen si představme všechny ty steaky nebo talíře luštěnin a tofu).\nProto tu jsou proteinové suplementy, které obsahují vysoce kvalitní bílkovinu, ve které jsou obsaženy všechny nezbytné aminokyseliny pro stimulaci svalového růstu.\nVybrat si můžeme z celé řady proteinů. Jaký je váš nejoblíbenější?\nVybrat si můžeme z běžného kvalitního syrovátkového proteinu, micelárního kaseinu nebo z některých dobře složených rostlinných vegan proteinů, aby v produktu byly všechny podstatné aminokyseliny pro svalový růst v dostatečném množství a ideálním poměru.\nS problémy ohledně výběru správného proteinu nám poradí článek s názvem Jak vybrat správný protein?\nO ideálním výběru rostlinných proteinů se dočteme v článku s názvem Rostlinné proteiny: Jak vybrat ten nejlepší?\nO efektivním využívání proteinu vzhledem k našim cílům se dočteme v článku Hubnutí, nebo nabírání svalů? Naučte se správně používat protein!\n3. Kreatin dokáže pomoci třeba s novými silovými rekordy\nKdo by nechtěl mít za pomoci kreatinu pěst jako kladivo na kovadlinu? Kreatin slouží jako rychlá energie pro výbušné výkony a v těle se přirozeně vyskytuje. Suplementací kreatinem dokážeme zvýšit vlastní zásoby v organismu o 20–40 %, a máknout tak na tréninku o něco více, a tím také více stimulovat svaly a získat větší #gains.\nKreatin se používá dlouhodobě po 5 gramech za den, ideálně po tréninku a k maximálnímu navýšení zásob v organismu dojde zhruba po jednom měsíci.\nSuplementace je bezpečná dlouhodobě i po dobu několika let a není nutná přestávka (wash-out perioda). U seniorů dokáže kreatin například zlepšit svalovou sílu, a tím i soběstačnost, takže jeho využití je opravdu široké.\nDetailní článek o kreatinu se dočteme pod názvem Vše, co jste kdy chtěli vědět o kreatinu: Otázky a odpovědi!\n4. BCAA nakopnou svalový růst ještě o něco víc\nOblíbená BCAAčka také dokáží s budováním svalů pomoci. BCAA aminokyseliny mohou být použity jako zdroj energie během dlouhých vytrvalostních nebo vysoce intenzivních výkonů, a dokáží tak "ochránit“ svalovou hmotu, která by byla bez náležité dodávky energie do organismu degradována na energii.\nZajímavou volbou je kombinace BCAA s kofeinem pro povzbuzení například během tréninku.\nPokud zkombinujeme dávku BCAA (5 g) s proteinem, zvýšíme příjem aminokyseliny leucinu a celkového množství esenciálních aminokyselin. Díky tomu (BCAA) máme v organismu větší množství leucinu, který má ze všech aminokyselin nejvyšší potenciál pro stimulaci svalového růstu.\nVždy však v organismu musí být všechny esenciální aminokyseliny, a proto je vhodné použít BCAA po tréninku společně s proteinem nebo jídlem. BCAA mohou mít také využití při suplementaci rostlinnými proteiny, které často nemají tak výhodné aminokyselinové spektrum jako proteiny původem z mléka.\nVíce se o BCAA můžete dočíst v článku s názvem Kauza BCAA: spása, nebo vyhození peněz do větru?\n5. Začínáš nebo jsi měl delší pauzu v tréninku? Pak nezapomeň na HMB\nPokud jsme na začátku naší cesty za vysněnou postavou, můžeme směle zkombinovat HMB neboli beta-hydroxy beta-methylbutyrát společně s kreatinem, protože na netrénované jedince nebo jedince s delší pauzou v tréninku má HMB největší vliv.\nObzvlášť účinné je užívání HMB během redukční fáze přípravy před tréninkem, kdy má ze všech běžných doplňků daleko nejvyšší schopnost chránit svaly před poškozením.\nJak HMB užívat?\nDlouhodobě 1–3 gramů za den a v lepším případě rozložit denní dávku do tří jednogramových dávek během dne s délkou trvání suplementace až 8 týdnů.\nAkutně 2 gramy zhruba 60–120 minut před náročným cvičením pro zlepšení regenerace.\nV případě, že jsme se tak nějak zasekli při snaze vybudovat obdiv budící tělo, je na místě rozhodně zvážit užití těchto základních doplňků stravy. Pamatujme však, že zejména příjem bílkovin by neměl být hnán do extrému, jak by to někdo mohl mylně pochopit, ale bohatě postačí rozmezí kolem 1,4–2 gramů bílkovin na kilogram tělesné hmotnosti.\nUjistěme se také, že přijímáme více energie, než momentálně vydáme a své snažení kvalitně podpoříme kreatinem, BCAA aminokyselinami a třeba i HMB.


seriál The Force 2021 online - kompletni-serie.cz\nEmail: info@kompletni-serie.cz https://kompletni-serie.cz/zkouknout?zanr=novinky2021&serial=The%20Force%202021 Sledujeme celé seriály a pořady online zdarma. Poslední díl seriálu. Nejlepší seriálové a televizní novinky.\nNovinky 2021 Novinky 2021, Koukat na, seriál, The Force 2021, cz dabing Novinky 2021\nPřehrát seriál The Force 2021, kompletně online v HD, česky v HD. Přehrát celý online seriál zdarma a bez omezení. Sledovat online s možností stáhnout seriál. The Force 2021 přichází na plátna jako jedna z nejlepších a nejkomplexnějších…\nPřehrát The Force 2021\nPřehrávač je k dispozici také na mobilních zařízeních. pro notebooky a stolní zařízení. Sledujte seriál The Force 2021 online zdarma na Android nebo iOS.PC nebo Mac.\nHerci z seriálu The Force 2021\nSeznam herců z seriálu The Force 2021. Hlavní role The Force 2021\nPřehrát seriál The Force 2021 z alternativního zdroje 1 v novém okně\nPřehrát The Force 2021 z alternativního zdroje 1\nPřehrát video The Force 2021 z alternativního zdroje 2 v novém okně\nPřehrát The Force 2021 z alternativního zdroje 2\nStáhnout seriál The Force 2021 v HD kvalitě v novém okně\nStáhnout The Force 2021 v HD kvalitě\nPopis seriálu The Force 2021\nseriál The Force 2021 vznikl na motivy úspěšného …


Gorbačov prodává bavorskou daču s šesti ložnicemi, chce za ni 189 milionů - iDNES.cz\n23. února 2017 22:16, aktualizováno 22:16\nSedm milion eur. Takovou cenu má dům Michaila Gorbačova v bavorském městečku Rottach-Egern. Poslední sovětský vůdce, kterého v posledních letech trápí chatrné zdraví, už do Bavorska tři roky nejezdí a luxusní chatu na břehu jezera Tegernsee prodává.\nBavorské jezero Tegernsee na historické pohlednici | foto: www.immowelt.de, Profimedia.cz\nNemovitost postavenou v roce 1908 zařadila do své nabídky realitní kancelář Grund und Wohnen. Za hrázděný dům s šesti ložnicemi, topením zabudovaným v podlaze a saunou chce 7 milionů eur, tedy asi 189 milionů korun. K vile patří pozemek o rozloze 2 600 metrů čtverečních.\nGorbačov do bavorského městečka ležícího asi 35 kilometrů jižně od Mnichova začal jezdit po smrti své ženy Raisy v roce 1999. O sedm let později si zde pořídil dům, který jeho dcera Irina nechala kompletně zrekonstruovat.\nV poslední době však bývalý sovětský prezident k jezeru Tegernsee nejezdí. Místní ho naposledy spatřili před třemi lety, když si s dcerou a vnoučaty zašel do bistra, píše Deutsche Welle.\nPětaosmdesátiletého Gorbačova v posledních letech trápí zdravotní potíže. Loni v září kvůli nim musel zrušit návštěvu Prahy a v listopadu mu lékaři v jedné z moskevských nemocnic voperovali kardiostimulátor.\nGorbačov není jediným bohatým Rusem, který podlehl kouzlu městečka Rottach-Egern. Podle magazínu Focus si zde dům pořídil například oligarcha Roman Abramovič nebo nejbohatší Rus Ališer Burchanovič Usmanov. Mezi význačné rezidenty patří také šéf fotbalového klubu Bayern Mnichov Uli Hoeness.\nTémata: Michail Gorbačov, Ložnice, město, Bavorsko, jezero, Mnichov, Focus, Deutsche Welle, FC Bayern Mnichov, Roman Abramovič, Lékař, smrt, Uli Hoeness