Sebastián Jahič - Srovnání vybraných prvků integrálního tradicionalismu R. Guénona a prométheismu J. R. Jorjaniho » Sol Noctis\n2. mája 2022 12. mája 2022\nV první polovině roku 2022 spatřily světlo světa české překlady dvou významných zahraničních titulů, a sice Vláda kvantity a znamení doby (originál vydán v roce 1945) od Reného Guénona (1886–1951) a Prométheus a Atlás (originál v roce 2016) od Jasona R. Jorjaniho (*1981), oba péčí nakladatelství Sol Noctis. Mezi těmito dvěma tituly existuje úzké propojení, přičemž ten druhý lze považovat za odpověď na ten první. Oba se zabývají duchovním stavem lidstva v současnosti, avšak zatímco Guénon mluví o nenapravitelném úpadku a „poslední fázi kalijugy (temného věku)“, Jorjani vidí v dezintegraci starých náboženství a vědeckých vzorců myšlení potenciál pro osvobození božských schopností člověka a duchovní vzestup lidstva jakožto celku.\nZatímco Guénon je přesvědčen o tom, že blízká budoucnost s sebou přinese symbolickou, případně doslovnou vládu Antikrista, po které přijde už jen zánik většiny tohoto lidstva a pak počátek nového zlatého věku (coby úplný „restart“ lidského druhu), Jorjani doufá v nastolení trvalé vlády archetypu Prométhea coby věčného rebela proti bohům, jenž je současně patronem vědy, techniky a lidského sebezdokonalování vůbec. Oba považují filosofii Reného Descarta za jednu z nejzásadnějších příčin nejen nástupu materialistické vědy na počátku novověku, ale též veškerého „odčarování světa“ (Entzauberung der Welt) příznačného pro moderní svět. Ačkoli se oba v značné míře shodují na popisu trajektorie duchovního života západního člověka, jakož i v analýze příčin, v hodnocení celé situace si nelze představit příkřejší protiklady.\nJiž z tohoto popisu vidíme, že zmiňované knihy od Guénona a Jorjaniho představují dvě strany jedné mince, dva krajní a vyhraněné přístupy k témuž. Jak to už u radikálních protikladů bývá, nejkreativnější překonání jejich rozporů spočívá v jejich syntéze. Tento názor zastává i autor této eseje, jenž považuje oba přístupy, Guénonův i Jorjaniho, za extrémní. Mezi dvěma extrémy existuje široké spektrum možných syntéz, pročež zde na konci tohoto textu využijeme prostor k představení naší vlastní syntézy.\nAvšak předtím, než naplno konfrontujeme tradicionalistický eschatologický pesimismus s prométheovskou vizí nekonečného pokroku, musíme obě strany této dialektické dichotomie náležitě představit.\nRené Guénon a integrální tradicionalismus\nRené Guénon se narodil v roce 1886 do horlivé římskokatolické rodiny. Počátkem 20. století se začal zabývat okultismem, osobně znal Papusovy žáky a zřejmě i mistra Papuse (Gérarda Encausseho) samotného. Stal se členem gnostické církve, jejímž zakladatelem byl Synesius (vlastním jménem Léonce Fabre des Essarts) a jež byla předchůdkyní nyní již thelémizované Ecclesia Gnostica Catholica (E. G. C.). Stejně tak se stal členem Papusova martinistického řádu. Ačkoli přispíval do gnostického periodika La Gnose až do roku 1922, později tvrdil, že své členství v těchto organizacích nebral vážně; o martinistickém řádu se vyjádřil, že jej považoval za neregulérní, a tudíž neschopný skutečné iniciace (zasvěcení) svých členů. Aby nasytil svůj hlad po „autentickém zasvěcení“, stal se členem regulérní lóže svobodného zednářství.\nPočátkem dvacátých let začal publikovat také knižně, především o východních náboženstvích, přičemž jeho debutem byla průlomová kniha o hinduismu Introduction générale à l’étude des doctrines hindoues (Všeobecný úvod do studia hinduistických nauk, 1921). Napsal též knihy útočící na teosofii madam Blavatské, jakož i sociopolitické pojednání La crise du monde moderne (Krize moderního světa, 1927, česky 2002), v němž propojil své esoterické nahlížení na svět a dějiny se svými reakčními společenskými postoji (čímž silně ovlivnil Julia Evolu).\nPo smrti své první manželky se v roce 1930 usadil v egyptské Káhiře, kde konvertoval na islám, opět se oženil a založil rodinu. Změna kultury a příklon k esoterickému islámu v podobě súfismu mu nebránily dále se zabývat všemi ortodoxními duchovními proudy světa. Dále publikoval a až do smrti rozvíjel svou vlastní esoterickou filosofii, která je dnes známa jako integrální tradicionalismus, případně též jako perennialismus. René Guénon zemřel v roce 1951, ale škola esoterického myšlení, kterou založil, žije dodnes.\nAbychom ve zkratce shrnuli tuto jeho esoterickou filosofii, integrální tradicionalismus (IT) se vyznačuje především tezí o jednom a totožném prehistorickém zdroji všech světových náboženství. Čím je náboženství ortodoxnější a méně proměnlivé, tím blíže je k primordiálnímu zdroji, univerzální Tradici. Historická náboženství jako buddhismus, křesťanství a islám jsou legitimní v míře, v jaké navazují na starší tradice. Ve všeobecnosti se však mnozí integrální tradicionalisté / perennialisté přiklánějí k názoru, že veškerá nová náboženství vzniklá po islámu jsou heterodoxní.\nIT se nepokouší ustanovit vlastní „náboženskou tradici“, nýbrž poukázat na metafyzickou jednotu existujících ortodoxních náboženství. Přívrženci IT tudíž nejsou členy jednoho esoterického řádu, naopak, Guénon považuje snahu o rekonstrukci prvotní Tradice za marnou a nežádoucí. Naopak povzbuzuje tradicionalisty k tomu, aby se duchovně realizovali v rámci jim kulturně blízkých exoterických náboženství. Chce-li se někdo připojit k legitimnímu esoterickému společenství, jako na Západě k svobodným zednářům nebo v islámském světě k súfíům, měl by tak činit způsobem, aby jeho jednání nemělo negativní sociopolitický dopad pro etablované náboženství. Na základě toho lze říct, že Guénonův IT je v značné míře obhajobou exoterismů pomocí tezí esoterismu.\nGuénonova kniha Vláda kvantity a znamení doby, původně vydána v roce 1945 (česky vydal Sol Noctis v roce 2022), se považuje za jeho opus magnum a za pokračování Krize moderního světa, jejíž teze ovšem rozvíjí spíše z metafyzického než sociopolitického hlediska. Guénon se opakovaně odvolával na symboliku čtyř věků a involuce, tj. postupného zhoršování duchovní situace lidstva v důsledku vzdalování se původnímu duchovnímu zdroji. Na konci involučního procesu je temný věk, železný věk neboli kalijuga. Zhoršování situace má tendenci se zrychlovat (akcelerovat), takže zatímco zpočátku nastupoval duchovní rozklad pouze pomalu a skrytě, na konci přijdou jednotlivé zlomy náhle za sebou a budou všem na očích.\nGuénon považuje příchod temného věku a zhoršování duchovní, dokonce až ontologické situace lidstva za něco neodvratného, respektive za něco, čemu lze vzdorovat jenom dočasně. Jedna vlna dekadence, kterou se podařilo úspěšně odvrátit, přišla v antice spolu s nástupem nenáboženské vědy a ateismu, kdy ovšem situaci zvrátil vzestup křesťanství. Vnitřní zlom v křesťanství ovšem přichází koncem středověku, v rámci sporu mezi tzv. realismem a nominalismem, přičemž Guénon považuje ten druhý za prekurzor mnoha dalších myslitelských a duchovních omylů. Renesance byla pouze návratem zmiňovaných rozvratných prvků antiky a reformace byla předehrou k ateismu. Důležitou postavou byl René Descartes, jenž položil základ materialistické a mechanistické vědy, přestože jádro své filosofie prý obdržel ve vizi od anděla. Příklon k materialismu vedl k „tuhnutí reality“ a skutečnému zmiznutí zázraků ze života. Materialistický, odduchovněný svět se stal realitou až poté, co lidé v takový svět uvěřili.\nZtuhnutí světa vytvořilo bariéru mezi člověkem a duchem. Guénon tvrdí, že nyní (respektive v jeho době) se tato bariéra začíná prolamovat, avšak pouze zdola, takže člověk se místo božskému duchu otevírá bloudícím psychickým vlivům (démonům, chcete-li; patrně narážel na rozmáhání se náboženství a duchovních filosofií, které považoval za neortodoxní). Tyto psychické vlivy se eventuálně pokusí vytvořit parodii ducha, parodii zlaté doby a primordiální Tradice – psychickou, ale odduchovněnou totalitu – výsledkem čeho bude krátká, ale intenzivní (patrně celosvětová) vláda antikvality, tj. Antikrista. Poté nás už čeká jenom zánik většiny (nebo dokonce celého) lidstva, načež přijde nový zlatý věk a nové lidstvo (symbolicky či doslovně).\nJason Reza Jorjani a prométheismus\nJason Jorjani (*1981) je rozený Newyorčan íránského a severoevropského původu. Po získání bakalářského a magisterského titulu na Newyorské univerzitě obdržel doktorát (PhD.) v oboru filosofie na Newyorské státní univerzitě ve Stony Brooku. Následně na Technologickém institutu v New Jersey (NJIT) vyučoval předmět „věda, technika a společnost“. Jeho slibně začatou akademickou kariéru však přerušil politický skandál, a sice jeho zapletení se s hnutím americké alternativní pravice. Jorjani se v létě 2017 od alternativní pravice distancoval, a přestože jeho dílo nikdy nevykazovalo známky pravicového extrémismu (a v mnoha ohledech s ním je v příkrém rozporu), z akademie byl propuštěn a od té doby se živí jako spisovatel na volné noze.\nSvůj knižní debut, rozsáhlé dílo Prométheus a Atlás, v němž se pokouší o filosofický přístup k otázce paranormálna, napsal v letech 2012–2013 a publikoval ho v roce 2016 (český překlad 2022). Kniha získala necelý rok po svém vydání ocenění nejpřínosnějšího díla roku 2016 v oblasti parapsychologického výzkumu, udělené americkou Parapsychologickou asociací, která je členem American Association for the Advancement of Science (AAAS, Americké asociace pro podporu vědy). Tato kniha bude ústředním bodem našeho zájmu a ještě se k ní zevrubně vrátíme.\nJorjani je rovněž podporovatelem Persian Renaissance čili Perské renesance, což je hnutí íránských disidentů a vystěhovalců nepřátelských vůči nynějšímu šíitskému teokratickému režimu, kteří podporují zavedení sekulární demokracie, případně také obnovení některého předislámského perského náboženství – například zoroastrismu nebo mithraismu – coby íránského státního náboženství. Od roku 2016 pravidelně publikuje, někdy i několik knih ročně, a mj. napsal rozsáhlé dílo o historii Íránu s názvem Iranian Leviathan (Íránský leviatan, 2019). V knize Prometheism (Prométheismus, 2020) nanovo shrnul stěžejní ontologické a epistemologické ideje Prométhea a Atlanta ve více aktivistickém a sociopolitickém duchu, přičemž vydání této knihy dalo důvod k vzniku svébytného prométheistického hnutí, v jehož čele Jorjani stojí. V roce 2021 pak krátce po nezvratném potvrzení fenoménu UFO na půdě amerického kongresu vydává knihu o tomto fenoménu s názvem Closer Encounters (Bližší než blízká setkání, 2021), kde vyjadřuje velice odvážné a definitivní teorie o povaze tohoto fenoménu. Navzdory tomu, že toto poslední jmenované dílo mnozí hodnotí jako krok do silně konspiračních vod, v pozdější části této eseje obrátíme pozornost také k němu, neboť jej považujeme za předkládající narativ, který ve své symbolické rovině mnohé odhaluje o Jorjaniho postojích, motivaci a cílech.\nAbychom se vrátili k pro nás ústřednímu dílu Prométheus a Atlás, Jorjani o něm v nové předmluvě k českému vydání tvrdí, že\n„tato kniha se zrodila z prorocké prozíravosti (angl. forethought, řec. προμήθεια, prométheia), respektive chcete-li předtuchy. Tuto skutečnost jsem až dosud nikdy nepřiznal. […] Napsání Prométhea a Atlanta bylo na jednu stranu vyvoláno vynořivšími se vzpomínkami na minulé životy, zvláště na nešťastně zaniklou civilizaci, kterou Platón a Rudolf Steiner nazývají Atlantida (ta je také předmětem 9. kapitoly této knihy), a na druhou stranu prekognitivními jasnovideckými vizemi apokalyptického 21. století. […] Tyto skutečnosti odhaluji z velké části také proto, že apokalyptická budoucnost, kterou jsem před sepsáním Prométhea a Atlanta viděl jako přes matné sklo, se teď zhmotňuje mnohem rychleji, než jsem si tehdy vůbec dokázal představit.“\nO své knize uvádí, že „Prométheus a Atlás se zabývá vědeckým výzkumem v oblasti parapsychologie, jemuž nesmí chybět akademická rigoróznost a empirická objektivita“. Ve svém přístupu navazuje na pragmatismus Williama Jamese (1842–1910) – jenž se mimochodem také ve velkém zabýval výzkumem paranormálních jevů – odkud přebírá tezi, že věda se nemá pokoušet hledat definitivní „teorii všeho“, nýbrž pracovat s tím, co se v praxi osvědčí, včetně vícerých vědeckých modelů najednou, přinášejí-li praktické výsledky, třebaže se z hlediska teorie tyto výsledky vzájemně vylučují. Jorjani tvrdí, že paranormální jevy jsou mnohem obvyklejší, než si běžný člověk myslí, poněvadž sám znalost o těchto jevech a to, že bývá jejich svědkem, z psychologických důvodů vytěsňuje. V oblasti vědy je to zase její samotné moderní chápání, které z „ideologických“ důvodů vylučuje existenci paranormálna a kvůli němuž jsou jakékoli paranormální jevy odbyty jako „náhodné anomálie“. Jorjani (vědomě či nikoli) následuje vzor Aleistera Crowleyho a prohlašuje paranormální jevy (konkrétně zmiňuje mimosmyslové vnímání a psychokinezi) nikoli za něco mimořádného (ve smyslu „nadpřirozeného“), nýbrž je místo toho označuje za součást dosud neobjevené a fyzickými zákony nespoutané strany přírody, kterou před námi zakrývají naše reduktivní moderní „vědecké“ modely tím, že vědomě vylučují či bagatelizují data vyvracející jejich zaužívané teorie.\nJorjani k tomu uvádí, že\n„všechny psychické schopnosti, včetně psychokineze, jsou právě to – schopnosti – a stejně jako v případě schopností či dovedností improvizujícího hudebníka či tanečníka výkon, který psychikové podají, nebude reflektovat jen to, kolik cvičili, ale bude zásadně ovlivněn i jejich osobním talentem a psychologickým rozpoložením v kontextu environmentálních faktorů, včetně jejich momentálního rozpoložení nebo postojů a nálady ostatních přítomných lidí. […] Skeptický požadavek mechanické opakovatelnosti jevů je v této oblasti absurdně nevědecký.“\nRovněž uvádí, že samotná přítomnost někoho, kdo v paranormálno silně nevěří, obvykle zhatí pokusy o vyvolání paranormálních jevů:\n„Jelikož bylo pozorováno, že velice úspěšné parapsychologické experimenty, které se podařilo několikrát replikovat, se v přítomnosti silného skeptika brání své replikaci, mnohé parapsychology to vedlo k postulování existence a zkoumání dosahu a účinků tzv. tlumiče psí (psi inhibitor). […] Když vezmeme tlumič psí […] v úvahu, vyjde nám, že všeobecně rozšířený skepticismus ve věci paranormálních jevů působí jako hráz nebo zeď hatící jinak mnohem dramatičtější projevy psychické schopnosti. Kdyby se fenoménům psí dostalo uznání od hlavního proudu vědy, nejenže by to mělo za následek kultivaci pokročilejších technik jejich vyvolávání, ale zřejmě bychom pozorovali i náhlý růst lidských schopností v této oblasti […].“\nJorjani tvrdí, že ačkoli není možné formulovat jediný definitivně pravdivý vědecký či náboženský popis reality nebo ustanovit jakýsi jediný správný vztah člověka k veškerenstvu, vytváření funkčních paradigmat je nezbytné z praktických důvodů coby ustanovení symbolického „řádu“ a „obzoru“, jenž bude chránit členy dané společnosti před „nekonečným chaosem vně“, jenž leží „za obzorem“. Vztah s paranormálnem se tudíž v mnoha paradigmatech navazuje právě kontrolovaným otevřením se „tomu, co je vně“, „za obzorem“, respektive co bylo zatlačeno do nevědomí. Uvádí, že\n„různá tabu primitivních totemických společností se ustanovila především proto, aby vytěsňovala nebezpečné psychické síly. Když se tato tabu úmyslně překračovala, obvykle se tak činilo proto, aby se tato okultovaná moc za nějakým účelem uvolnila, a to právě prostřednictvím ustanovení podmínek chaosu, které ji přitahují jako hromosvod.“\nTato teze samozřejmě neplatí jenom pro primitivy, ale i pro mnohá současná etablovaná náboženství, v jejichž případě také dochází k zázrakům za podmínek kontrolovaného nastolení mimořádného stavu, a tudíž popření „každodennosti“.\nJelikož paranormálno bylo z vědomí moderního člověka vytísněno, Jorjani jej spojuje s prací s nevědomím. Za tímto účelem zavádí pojem „přízračno“ (the spectral), přičemž po vzoru Sigmunda Freuda označuje „přízračno za nejpřednější příklad ‚tísnivého‘ a za revoluční klíč k dokázání existence nevědomí“. Poukazuje na málo známou skutečnost, že i Freud byl přesvědčen o existenci přízračných jevů, především však telepatie; dodává také, že „Freud v roce 1926 poznal, že otázka telepatie je klíčem k další vědecké revoluci; doznal však, že bude lepší, když tato revoluce raději nastane v důsledku psychoanalytického objevu nevědomí než zásluhou výzkumu telepatie“.\nRovněž Jorjani připisuje myslitelskému odkazu Descarta zásadní význam. Shoduje se s Guénonem v tom, že Descartes přispěl k „odčarování světa“, k vzestupu mechanicismu a materialismu. Tvrdí však, že Descartes nejednal jako nevědomý agent, jehož působení mělo vést k zintenzivnění kalijugy (což je víceméně Guénonova verze), nýbrž jako vyslanec jezuitů, přičemž svým myslitelským systémem chtěl zejména vymýtit hermetickou filosofii, která se rozmohla během renesance. Jorjani o Descartovi a jeho anti-okultistickém pokračovateli Immanuelovi Kantovi píše:\n„Tito dva muži sehráli klíčovou roli v koncipování zmrzačené moderní vědy, která je navzdory veškeré své zdánlivé technické síle pojata tak, aby všechno, co má něco společného s ‚duší‘, přenechávala konzervativní náboženské víře v dogmata abrahámovského zjevení. Příměří, které sjednali mezi náboženstvím a vědou, přineslo konec upalování čarodějnic: zároveň ale zhatilo revoluční příslib magie a renesanční alchymie, které nám mohly pomoct překonat judeokřesťanský středověk zásadně odlišným způsobem.“\nAby představil svou vizi pozitivně, Jorjani se hlásí k archetypům bratrských títánů Prométhea a Atlanta. Jméno toho prvního ztotožňuje jak se světskou prozíravostí, tak s prorockou předtuchou; považuje jej za patrona techné, čímž neoznačuje pouze techniku (technologie), nýbrž – a toto interpretace je spíše naše – veškeré efektivní nakládání s vnějším světem, které jej pozměňuje v souladu s vůlí. Prométheus je věčný rebel proti Diovi, jejž Jorjani chápe jako tyrana a uzurpátora. Jeho vůle raději zahynout, dokonce raději věčně trpět připoután ke skále než se poddat, se předkládá lidstvu jako vzor. Člověk se má postavit na vlastní nohy a stát bez jakékoli opory o absolutno, tj. o definitivní hodnotový žebříček, a místo toho ustanovovat proměnlivý vztah s vnějším světem podle toho, co se mu právě hodí pro jeho přežití a nabytí moci.\nArchetyp títána Atlanta je u Jorjaniho méně prominentní: spojuje jej s bájnou Atlantidou coby mytickou, technovědecky vyspělou civilizací, jejíž techné nebylo jenom materialistické a mechanistické, nýbrž dokázalo zúročit psychické síly člověka. Co se týče eticko-sociálního aspektu Jorjanim vykreslované nové atlantické (a potenciálně celosvětové) civilizace, ten má stát na svobodě jednotlivce a navazovat na „tradici“ evroamerického sekularismu. Dovolává se zde chápání Atlantidy podle Rudolfa Steinera, jež „v konečném důsledku symbolizuje úsvit radikálního sekularismu – takového, jenž nepopírá duchovno, nýbrž činí všechny jeho živoucí síly profánně úslužné člověku“.\nNakonec v posledních dvou kapitolách knihy (11. a 12.) Jorjani klade důraz na fenomén UFO. Jeho pojednání se zde ještě značně liší od toho, které nabízí v pozdější monografii na toto téma s názvem Closer Encounters (2021). V Prométheovi a Atlantovi uvádí, že považuje fenomén UFO za neoddělitelný od psychických fenoménů, dokonce samotné UFO považuje za zkonstruované pomocí jakési „psychické techné“. Tvrdí, že síla v pozadí UFO inspirovala abrahámovská náboženství, přičemž provázela všechny významné proroky, Mojžíše, Ezechiela, Mohameda, jakož i Ježíše. Konečným cílem této síly je podle Jorjaniho prostřednictvím těchto náboženství zotročit lidstvo a vykastrovat jeho božský potenciál.\nTím se také dostáváme k Jorjaniho antiteismu. Jorjani odmítá Boha (s velkým B) nejen jako absolutní princip (jak jsme již viděli na jeho hájení pragmatické paradigmatické neukotvenosti), ale především jako údajně všemocnou, vševědoucí a vždy zákonitě dobrou bytost. Podle Jorjaniho existují jenom bohové (s malým b), tj. nesmírně mocné, nefyzické, ale v konečném důsledku stále finitní bytosti, přestože mnohonásobně převyšují člověka. Člověk může s takovýmito bytostmi uzavírat spojenectví, ale rovněž proti nim může vést války, respektive ony mohou vést války proti němu, přičemž nezřídka mají s lidstvem nekalé úmysly. Jorjani navrhuje vzdát se spojenectví s abrahámovským Bohem, jenž podle něho lidstvo pouze zneužíval, ponižoval, hatil jeho projekty, potlačoval jeho schopnosti a choval se k němu neeticky, a místo toho uzavřít spojenectví s přízračnými archetypy (respektive „estetickými idejemi“) Prométhea a Atlanta.\nVláda antikvality, nebo prométheovský pokrok?\nKdybychom chtěli co nejstručněji vystihnout zásadní rozdíl mezi Guénonem a Jorjanim, nejlepší by bylo označit Jorjaniho přístup za antropocentrický (přestože tento pojem sám nepoužívá) postmoderní pokus o posílení domnělých psychických schopností člověka a jeho duchovní soběstačnost (někdo by to mohl označit za „militarizovaný nematerialistický sekularismus“), kdežto Guénovým cílem je nadkulturní udržování těch ortodoxních tradicí, jež disponují legitimní „linií zasvěcení“.\nMetafyzika obou stran je zásadně odlišná. Guénon tu svou popisuje napříč celým svým dílem, přičemž jako ústřední práce můžeme uvést Les États multiples de l’être (1932) nebo Les Principes du Calcul Infinitésimal (1946). Abychom uvedli i jazykově přístupnější a (do slovenštiny) přeložená díla, zmiňme L’Homme et son devenir selon le Vedānta (1925) nebo též Le symbolisme de la croix (1931). Prvek jeho metafyziky, který nás nyní zajímá, je ten, podle něhož nic nového v principu nemůže vzniknout – z metafyzické neduální jednoty pocházejí všechny možnosti projevu, tj. „toho, co může být“, přičemž „světlo projevu“ (náš pojem) dopadá pouze na uskutečněné možnosti bytí, kdežto ty neuskutečněné zůstávají v „temnotě nebytí“, přičemž ale vždy všechny možné projevy jsou připraveny v potencialitě, takže v principu se nemůže stát nic doopravdy „nového“ nebo nepředvídaného.\nJorjani ovšem takovýto přístup odmítá, protože jej považuje za příčící se svobodě. Odmítá jakýkoli absolutní princip vůbec a zdá se, že to implicitně platí také pro princip neosobní neduální jednoty coby zdroj všech možností projevu (ačkoli z Guénonova hlediska je tento absolutní všeobsažný princip – „neosobní Bůh“, chcete-li – nevyvratitelný), dávaje přednost „pragmatickému“ neboli „pro praktické účely oportunistickému“ přechodu mezi paradigmaty. V tomto Jorjaniho modelu vskutku může vzniknout něco nového, protože není pravda, že „všechny možnosti existují potenciálně“, respektive Jorjani je přesvědčen o dosažitelnosti možností mimo rámec „všech potenciálních možností“.\nTento důraz na možnost „dosažení něčeho nového“ se v rámci myslitelského konfliktu mezi Jorjanim a Guénonem nedostává do popředí, ale přesto je velice důležitý. Guénon – stejně jako každý (nejen integrální) tradicionalista – zpochybňuje ideu pokroku, poněvadž podle něj může pokrok ve smyslu opuštění starých modelů vést pouze do oblastí, které bychom (podle jiné terminologie) mohli označit za klifotické. Jorjani naopak považuje takovéto tradicionalistické „setrvávání na jednom místě“ za tyranskou stagnaci. Žel k této otázce jsme nesesbírali předmětné citace z Jorjaniho díla, abychom mohli popsat jeho přesné chápání této otázky; můžeme však uvést, že rozhodně přistupuje k tezím o „neustálém zdokonalování“, které však zřejmě nemyslí doslovně – protože by z toho vyplýval jistý kvaziperennialismus, spočívající v uznání možnosti jedné konkrétní „dokonalosti“ – a lepší by bylo mluvit o „nekonečném radostném bloudění lidstva napříč existencí“. Respektive mluví-li Jorjani o „zdokonalování“, náš dojem je, že nemluví o přibližování se k nějakému konkrétnímu ideálnímu stavu, nýbrž má na mysli shromažďování moci, nebo ještě lépe: rozšiřování možností lidstva účinně a pozitivně přetvářet vnější svět v souladu se svou vůlí – jinými slovy proměnu lidí v bohy, jimž jejich techné propůjčuje božské schopnosti a činí je nezávislými na jiných entitách.\nOba myslitelé se zabývají kulturně-historickým jevem, který jsme již označili jako „odčarování světa“, jenž souvisí s nástupem moderny a na jedné straně byl způsoben kartesianismem, na druhé reformací. Guénon mluví vysloveně o „tuhnutí světa“ a považuje je za v podstatě objektivní jev, událost možná způsobenou změnou lidského myšlení a cítění, jejíž důsledky jsou ale nyní na člověku již nezávislé a mají přímý dopad na jeho ontologický úděl. Z Jorjaniho hlediska by bylo lepší mluvit o masovém rozšíření „tlumičů psí“, které hatí (nebo cenzurují) téměř všechny závažné projevy paranormálna za účelem vytvoření mechanistického světa, v němž to jediné „nadpřirozené“ může pocházet od Boha vyznávaného etablovaným náboženstvím. Oba se shodují v tom, že již v blízké budoucnosti může dojít k prolomení těchto bariér, což podle Guénona povede k odpoutání nižších psychických sil a démonické posedlosti většiny lidstva, podle Jorjaniho však k osvobození člověka, jenž shodí okovy jak materialismu, tak etablovaného náboženství, přičemž jeho nový přístup k paranormálnu a duchovnu vůbec nebude přístupem otroka či oběti, nýbrž plnohodnotného partnera nebo dokonce pána. Jorjani v této souvislosti mluví o „přízračné revoluci“, tj. zásadní proměně, již bude společnost muset podstoupit po uznání skutečnosti přízračných jevů, což si kromě jiného vyžádá zásadní úpravy občanského a trestního zákoníku apod.\nJorjani se ztotožňuje s tím, jak tradicionalisté (především Evola) používají pojem „títánský“, čímž označují člověka opírajícího se pouze o vlastní zdroje, neukotveného v absolutnu (podobným „títánem“ je i Nietzscheho nadčlověk), přičemž mezi tyto „vlastní zdroje“ počítá i své vlastní psychické síly. Jorjani v tomto zachází dokonce až k explicitnímu (a ostentativnímu) ztotožnění se s Guénonovou kategorií „protitradice“ či „protiiniciace“ (jeho ztotožnění se s pojmem „vláda antikvality“ je však nejisté).\nZde musíme rozlišit pojmy „antiiniciace“ (případně „antitradice“) a „protiiniciace“ („protitradice“), z nichž první označuje prvky, které se „pouze“ staví proti iniciaci/tradici, jako například kartesianismus či materialismus, kdežto druhý označuje „převrácenou (ďábelskou) iniciaci“. Když se Jorjani hlásí k protiiniciaci, nechce tím zdůraznit dialektickou prvotnost tradice, nýbrž potvrdit vizi člověka soběstačně nakládajícího s „psychickým“. Guénon rozlišoval kategorie ducha, duše (psychického) a těla, a zatímco například kartesianismus popírá to, co by Guénon označil za „duši“ (psychično), ale nepopírá ducha (viz známou Descartovu dualitu ducha a hmoty), Jorjani popírá to, co by Guénon označil za „ducha“, respektive to považuje za bezobsažný a nadbytečný pojem.\nJorjani otevřeně poukazuje na to, že Prométheovou iterací v rámci římského panteonu byl Lucifer, Světlonoš, jenž pak v křesťanství byl ztotožněn s postavou Satana. Přestože se zdá, že Jorjani chová jisté sympatie k postavě Satana, trvá na označování preferovaného archetypu jménem „Prométheus“ a svého proudu názvem „prométheismus“ – což dělá zřejmě proto, aby jeho myšlení nebylo zatíženo skrytými křesťanskými rezidui, které se na pojem „satanismus“ zákonitě vážou (a nemohou se nevázat), spíše než že by se bál nálepky „satanisty“ či „luciferianisty“.\nNěkteří proto považují Jorjaniho za přívržence stezky levé ruky. Ačkoli Jorjani projevil jisté sympatie k tantře, aplikovat tento pojem na něj se nám zdá scestné, ať už je pojem „stezka levé ruky“ definován jakkoli. Jeho téměř až devocionální přístup k postavě Prométhea lze považovat za „pravoruký“, přestože se spojuje s fixací na pojmy svobody a jednotlivce.\nMohli bychom rovněž zaměřit pozornost na přístup obou autorů k akceleracionismu, který bychom pro nynější účely mohli definovat jako snahu o „uspíšení“ již probíhajících kulturních (a podle těchto autorů také metafyzických) procesů. Jak jsme již zmínili, Guénon hodnotí dějiny coby involuční proces. Někdo by mohl namítnout, že „vláda Antikrista“ na konci dějin je vlastně pozitivním jevem, poněvadž je nezbytnou předehrou k úplnému „konci“, a tudíž i k novému počátku a dalšímu zlatému věku. Takovéto hodnocení by mohlo vést k ospravedlňování „akceleracionismu“, tj. podílení se na rozkladných procesech s cílem „přiblížit lidstvo k jeho konci“. Zde skutečně vidíme možnost zneužití Guénonova perennialismu. Každopádně Guénon sám se od takovéhoto výkladu distancoval, přičemž se odvolal na novozákonní verš: „Není možné, aby nepřišla pokušení; běda však tomu, skrze koho přicházejí“ (Lukáš, XVII, 1).\nNeměli bychom se však domnívat, že Jorjani je nějakým zastáncem akceleracionismu. Je logické, že jím není, protože kdyby jím byl, prakticky by přijal perennialistický pohled na dějiny a sám se situoval do postavy „ďábla“. Na rozdíl od Guénona, Jorjani žije v době, kdy se s pojmem „akceleracionismus“ v diskuzích aktivně operuje a kdy byl formalizován do podoby víceméně ucelené filosofie, jejímž klíčovým původcem je Nick Land. Přestože Land dnes zastává už jenom jeden z mnoha různých proudů akceleracionismu, na příkladu Jorjaniho hodnocení Landa můžeme demonstrovat jeho postoje k obdobným myšlenkovým vzorcům.\nJorjani tvrdí, že Land a perennialisté sdílejí představu nevyhnutelného konce dějin, jenž je prostě „naprogramován“ do skutečnosti a jejž nelze nijak zastavit. Landova teze o tom, že lidstvo v budoucnosti bude muset zřejmě přenechat své místo umělé inteligenci a nejspíše zanikne, je Jorjanim s jeho typickým antropocentrismem odmítnuta: člověk vždy musí být pánem svých výtvorů, byť nevylučuje možné splynutí člověka a stroje, respektive nejrůznější způsoby technologického „vylepšování“ člověka.\nNakonec ještě srovnejme, jak IT a prométheismus hodnotí fenomén UFO. Ve zkratce, oba nahlížejí na domnělou sílu v pozadí tohoto fenoménu negativně, respektive s obavami, byť z protikladných důvodů. Guénon se nedožil rozšířeného diskurzu o tomto fenoménů, avšak někteří jeho pokračovatelé fenomén UFO reflektovali a hodnotili jej jako téměř jistý projev protiiniciačních sil, jinými slovy jako něco „ďábelského“ (případně jako něco, co je „protitradičním“ diskurzem zneužíváno). Jorjani zase v souvislosti s UFO rozvíjí silně polemickou teorii, že v pozadí UFO stojí odštěpená lidská civilizace, která v minulosti vyvinula tuto technologii, s jejíž pomocí je schopna také cestování v čase. Cílem této „odštěpené civilizace“ je ustanovit „dokonalou“ a trvale stagnující, ač technologicky vyspělou společnost, jež obsáhne také „naše“ lidstvo a kterou Jorjani hodnotí jako věčné vězení lidského ducha, které bude znemožňovat „pokrok“. Proti tomuto hlavnímu proudu UFO vyzdvihuje jistý spontánní, merkurický a tricksterský protifenomén neidentifikovaných vzdušných jevů, který se podle jeho názoru pokouší zlomit nadvládu „odštěpené civilizace“, a tudíž zachovat nebo iniciovat dynamický pokrok.\nVidíme, že jak perennialismus, tak Jorjani promítají do fenoménu UFO hodnoty a trendy, které z hlediska své pozice považují na nepřátelské lidstvu.\nJelikož Guénona a Jorjaniho lze považovat za zastávající dva krajně vyhrocené postoje – za onu pověstnou tezi a antitezi – jejich dialektická konfrontace je nesmírně zajímavá a každému umožňuje přijít s vlastní syntézou. Nyní stručně představíme tu naši.\nCo se týče jejich metafyziky, řešení se nabízí samo. Je pravda, že Guénon používá svůj preferovaný model metafyziky k ospravedlnění rigidního společenského konzervativismu a náboženské ortodoxie – přičemž ale tyto socionáboženské modely z této metafyziky nutně nevyplývají. Naopak Jorjaniho odmítnutí jakéhokoli absolutního principu se nám zdá jako zacházející příliš daleko – skutečně absolutní princip přece musí být dostatečně univerzální na to, aby na nižších (neabsolutních) úrovních umožňoval veškeré myslitelné i nemyslitelné paradigmatické proměny a pluralitu paradigmat. Absolutní princip nevylučuje svobodu, dokonce ani paradigmatickou svobodu, přičemž dosažení možností velice vzdálených současnému stavu lze považovat za dosažení něčeho „nového“ – jinak bychom museli říct, že veškerou metafyziku pouze přizpůsobujeme tomu, abychom mohli říct, že nějakým způsobem je možné dosáhnout něčeho „nového“ a uskutečnit nějaký „pokrok“. Tyto věci jsou dosažitelné i v rámci tradiční metafyziky.\nJorjani je negativně naladěn proti těm etablovaným náboženstvím, které považuje za stojící na duchovním otroctví (což jsou téměř všechna ta náboženství, která by Guénon vyzdvihoval). Má pravdu, když zdůrazňuje, že tato náboženství v minulosti vystupovala (a někdy i v současnosti vystupují) mimořádné netolerantně – sami však preferujeme cestu smíru s těmito náboženstvími, nanejvýše cestu „vytváření neagresivního vnějšího tlaku“ na ně. Domníváme se, že dokonce ani křesťanství či islámu nic nebrání přijmout (alespoň některé premisy) „prométheovského“ ducha. Ve všeobecnosti považujeme syntézu Guénonova a Jorjaniho přístupu – ortodoxie na jedné straně a duchovní svoboda a inovativnost na druhé straně – za možnou. Jorjani však může mít pravdu v tom, že takový pevný a zároveň svobodný model dokáže zabezpečit pouze sekulární řád.\nDomníváme se, že ideální syntézu nabízí právě Crowleyho učení známé jako theléma, která na jedné straně disponuje metafyzikou, jež je slučitelná s tou perennialistickou, a coby relativně mladé náboženské hnutí má vlastní ortodoxní potenciál; zároveň na druhé straně nabízí dostatek duchovní svobody a důraz na individuální duchovní prožívání. Člověk v thelémě není „mezi paradigmaty bloudícím títánem“, nýbrž jedinečnou kontinuální variací (Khabs) univerzálního vnímajícího a interagujícího vnitřního principu (Hadit), a jakožto člověk si je – stejně jako v perennialismu – plně vědom relativnosti tohoto svého lidského vtělení, pročež se již za života obrací k „vyšším principům“, ale zároveň vnímá tento život jako veskrze radostné požehnání, před nímž není radno eskapisticky utíkat, nýbrž je nutné uskutečnit jeho potenciál naplno, v souladu s jedinečným vnitřním imperativem daného jednotlivce, tzv. pravou vůlí.\nStaví-li se Jorjani vůči Guénonovi do pozice jeho antiteze, činí tím Guénona ještě relevantnějším, než byl kdykoli předtím. Chceme-li tyto dva myslitele usmířit v syntéze, do pozice které se nabízí theléma, je zajímavé poukázat na dějinnou posloupnost těchto tří proudů. Crowley přišel jenom krátce před Guénonem (byl starší o 9 let), přičemž Guénon prožil svá formující léta v prostředí pařížských okultistů, tj. subkultuře velice blízké Crowleymu a nepochybně recipující jeho výstupy. Na Guénonův perennialismus lze nahlížet jako na pokus o uplatnění esoterických tezí, osvojených ve výše zmíněném prostředí, na ortodoxní světová náboženství. Guénon se tudíž již brzy odštěpil od „proto-thelémských“ kruhů, podobně jako symbolická ortodoxní a pozitivní teze se již v rané fáze procesu projevování odštěpuje od zdroje (původní neduální syntézy). Mnohem později přichází Jorjani jako negativní antiteze k ortodoxní tezi – jako antiteze hájící to, co v sobě teze v zájmu zachování ortodoxie musela potlačit.\nAbychom se závěrem zamysleli nad perspektivou idejí rozebraných v této eseji, uznáváme, že nejpravděpodobněji se ještě dlouhou dobu omezí na polemiky mezi různými skupinami nových západních duchovních proudů a náboženských hnutí (je víceméně vyloučené, aby skutečně ortodoxní proudy etablovaných náboženství převzaly perennialistický diskurz, což platí zejména v případě římského katolictví, pro které je Guénon pouhý heretik). Jorjani v Prométheovi a Atlantovi na mnoha místech pečlivě dokládá, co všechno se v rámci výzkumu paranormálna již podařilo spolehlivě vědecky dokázat (třebaže uspokojivá vědecká teorie vysvětlující tyto jevy stále chybí, respektive neexistuje o ní shoda) – přesto se nám zdá velice nepravděpodobné, že by k nějaké přízračné revoluci skutečně mělo v nejbližších letech dojít.\nJak nakonec dopadne dialektický souboj mezi Guénonem a Jorjanim, ukáže jenom čas. Ten druhý své poslední slovo ještě ani zdaleka neřekl.\nPrométheus a Atlás, asi 570–560 př. n. l.\n Jelikož jsme se integrálnímu tradicionalismu Reného Guénona v minulosti již mnohokrát zevrubně věnovali, pozornost budeme věnovat spíše prométheismu Jasona Jorjaniho.\n Guénon klade zásadní důraz na autenticitu a nepřerušenost iniciačních linií.\n Mnozí, aby mohli brát IT vážně, musejí tuto obvykle doslovně míněnou tezi vykládat symbolicky: např. že všechna náboženství mají totožný zdroj, který je ale ve skutečnosti metafyzický – tj. prehistorický nikoli z hlediska lineárního času, nýbrž symbolického času (tj. primordiální Tradice není zdrojem jednotlivých náboženství z hlediska světské kauzality, nýbrž „vyšší“ kauzality). IT kromě jiného zavrhuje také teorii evoluce, protože ji chápe jako stojící na tezi, že něco vyššího může vzniknout z něčeho nižšího, a tudíž jako postulující prvotnost a „pravost“ nižšího (zde konkrétně hmoty proti duchu).\n Tyto a některé další Guénonovy teze jsme již podrobili rezervované kritice. Viz Sebastián Jahič, „Aberace integrálního tradicionalismu“, in Magické eseje I, Sol Noctis, Zvolen 2022, s. 61 a násl.\n Tohoto Antikrista lze chápat jako skutečnou, ale také symbolickou postavu či skupinu.\n Jorjani popisuje genezi tohoto potvrzení fenoménu UFO následně: „V roce 2017 se v deníku The New York Times začala objevovat série článků obsahujících uniklé informace z Ministerstva obrany Spojených států, které – v rozporu s tvrzeními z Condonova hlášení z roku 1969 – potvrzovaly, že Pentagon aktivně studuje fenomény UFO (nyní označované novou zkratkou UAP [angl. unidentified aerial phenomena, neidentifikované vzdušné jevy]) a že se mu podařilo shromáždit množství dat o početných blízkých setkáních, včetně obrazových a jiných záznamů vysoké kvality, které natočili či jinak vytvořili piloti stíhaček a posádky letadlových lodí Námořnictva Spojených států. Pozornost veřejnosti a kongresu zaměřená na tyto uniklé informace vedla k tomu, že Pentagon a Joint Intelligence Centre (JIC, Společné zpravodajské středisko) musely koncem června 2021 předložit kongresu dokument s názvem ‚UAP Preliminary Assessment‘ (Předběžné zhodnocení fenoménů UAP), jenž byl v zásadně zkrácené podobě zpřístupněn také veřejnosti. Tento vývoj lze považovat za počátek skutečného odkrývání vědomostí vlády Spojených států o nyní již nezvratně potvrzeném fenoménu UFO.“ Jason Reza Jorjani, Prométheus a Atlás, Sol Noctis, Zvolen 2022, s. 20 (autorova předmluva k českému vydání). Veřejnosti zpřístupněný dokument, na který Jorjani odkazuje, je dostupný zde: dni.gov/index.php/newsroom/reports-publications/reports-publications-2021/item/2223-preliminary-assessment-unidentified-aerial-phenomena.\n Jorjani, Prométheus a Atlás, s. 19 (autorova předmluva k českému vydání).\n Pro Crowleyho nahlížení na tuto otázku viz jeho Magii v teorii a praxi, Sol Noctis, Zvolen 2021, s. 242 a násl. (III. část, úvod, postulát a teorémy, zejm. 2., 3., 9.–11., 15., 18.–20. a 23. teorém).\n Jorjani, Prométheus a Atlás, 2. kapitola, s. 109 (45 anglického originálu).\n Tamtéž, s. 93–94 (30–31).\n Tamtéž, 1. kapitola, s. 64 (2).\n Jako reprezentativní příklad uveďme katolické relikvie, z nichž mnohé jsou prakticky tělesnými pozůstatky svatých, což by za jiných okolností byly silně tabuizované předměty.\n Angl. the uncanny, něm. das Unheimliche, lze přeložit i jako „nezvyklé“, „strašidelné“. Unheimliche doslovně znamená „nezdomácnělé“. Freud se tímto konceptem zabýval ve stejnojmenné eseji z roku 1919. Pojem „tísnivé“ v tomto kontextu označuje psychologickou zkušenost něčeho, co je nejen záhadné, ale i zvláštně povědomé. Může popisovat zkušenosti, kde se s obvyklou věcí setkáváme v nepřirozeném, děsivém nebo tabuizovaném kontextu.\nVidíme zde jisté překrytí s jungovským konceptem synchronocity, tj. symbolickým významem zatížené události, jež jakoby vyvěrá zevnitř člověka, ale nachází svůj odraz ve vnějším světě. „Tísnivé“ ve freudovském smyslu slova se však na rozdíl od synchronocity vyznačuje negativním podtónem, pokřiveností, klifotičností (ve smyslu zkreslení něčeho sefirotického). Přestože i práce s klifotickými obsahy může být sefirotická, za nedostatek Jorjaniho práce považujeme absenci analogického rozlišování mezi sefirotickým a klifotickým rozměrem paranormálních jevů. (Z hlediska thelémy je sefirotické to, co je v souladu s pravou vůlí, a tudíž i s vyšším řádem; klifotické to, co se pravé vůli příčí, a tudíž je plodem a plodištěm lidského nebo i mimolidského zla.)\n Jorjani, Prométheus a Atlás, úvod, s. 32 (xv).\n Tamtéž, 1. kapitola, s. 84 (22).\n Tamtéž, konec 2. kapitoly, s. 120 (57).\n Starořecké slovo techné doslova znamená „řemeslo“.\n Pozorný čtenář si všimne, že jsme sem přepašovali definici magie podle Crowleyho: „Magie je věda a umění způsobování změny v souladu s vůlí.“ Aleister Crowley, Magie v teorii a praxi, známá též jako Liber ABA aneb Kniha 4, Sol Noctis, Zvolen 2021, s. 241 (III. část, úvod, definice).\n Jorjani, Prométheus a Atlás, 8. kapitola.\n Tamtéž, 9. kapitola. Zdá se však, že Jorjaniho nahlížení na Atlantidu se v době psaní knihy Closer Encounters (2021) obrátilo k negativnímu, kde ji předkládá jako vzor „tradiční společnosti“.\n Pro podrobnější rozbor Jason Reza Jorjani, Prometheism, Arktos, London 2020.\n Jorjani, Prométheus a Atlás, 9. kapitola. Zmiňované pojednání Rudolfa Steinera o Atlantidě se nachází v jeho knize Atlantis: The Fate of a Lost Land and Its Secret Knowledge, Sophia Books, Forest Row, East Sussex 2001.\n Ve vztahu abrahámovského Boha – Jorjani sám jej píše s velkým B – k lidstvu se Jorjani dovolává etiky, což je vzhledem k jeho jinak úmyslné paradigmatické neukotvenosti zajímavé. Z etického hlediska je Jorjani svérázným nietzscheanistou, jenž sice nevěří v žádný metafyzický zdroj etiky a za jedinou směrodatnou hodnotu považuje moc, ale tuto moc plánuje věnovat lidstvu. Dá se tedy říct, že Jorjaniho definice „dobra“ a „zla“ je shodná s definicí, kterou Nietzsche předkládá v § 2 svého Antikrista, přičemž jeho cílem je přinést „dobro“ (moc) lidstvu.\n Angl. The Multiples States of Being, Sophia Perennis, Hillsdale, New York 2001.\n Angl. The Metaphysical Principles of the Infinitesimal Calculus, Sophia Perennis, Hillsdale, New York 2001.\n René Guénon, Človek a jeho naplnenie podľa védánty // Východná metafyzika, Hronka, Bratislava 2015.\n René Guénon, Symbolika kríža, Hronka, Bratislava 2016.\n Zdá se to jako téměř chaosmagický přístup, avšak s tím rozdílem, že Jorjani je axiologicky ukotven v nekompromisním hájení toho, co považuje (pozemsky i duchovně) za mocenské zájmy lidstva jakožto druhu.\n Existuje podobenství (jež pochází, nemýlíme-li se, od Marsilia Ficina), podle něhož je neustálé zdokonalování jako vpisování pravidelného mnohoúhelníku se stále více úhly do kruhu, přičemž všechny jeho úhly se vždy musejí dotýkat okraje kruhu. Takový mnohoúhelník se bude podobat kruhu stále víc a víc, nikdy však s ním nebude shodný. Tato vize snad může někoho oslovovat, ale my se domníváme, že proti ní lze vznést nejméně dvě závažné námitky: jednak 1) nekonečné přibližování se dokonalosti se zdá jako sisyfovsko-zenónovská aporie a marná snaha, a jednak 2) Jorjani by zajisté namítl, že tento model předpokládá velice konkrétní model „dokonalosti“, přičemž přibližování se mu jde ruku v ruce s osekáváním potenciálních možností jednání a celkovou svázaností (je to jakoby nekonečný postupný zpětný návrat do stavu primordiální Tradice, kdyby v Guénonově modelu bylo něco takového možné).\n V nejširším smyslu slova techné: nejen mechanisticky technologickém, ale též psychickém.\n Srv. video „Jason Reza Jorjani on Nick Land, Neo-China, & Accelerationism“, in Youtube, 21. srpen 2021 (online, dostupné z: youtube.com/watch?v=0YwW9dKLlPQ), od asi 9:35. Viz také jeho kritiku perennialismu, v českém překladu dostupnou zde: Jason Reza Jorjani, „Proti perenialismu a jeho filozofii“, in Délský potápěč, 11. listopad 2017 (text online, dostupné z: deliandiver.org/2017/11/proti-perenialismu-filozofii.html).\n Guénon na konci své knihy Vláda kvantity a znamení doby, Sol Noctis, Zvolen 2022(38.–40. kapitola), popisuje „vládu antikvality“, kdy se odpoutané nižší psychické síly pokusí vybudovat parodii tradičního řádu, jeho ďábelský stín. Zajímavé však je, že Jorjani sám by se k takovéto vizi „vlády antikvality“ mohl stavět negativně, jelikož nám říká, že jeho cílem je osvobození jednotlivce, a staví se proti jakékoli formě totalitarismu, a tudíž, můžeme se domnívat, i proti hypotetickému „prométheovskému totalitarismu“. Lze však argumentovat, že Tradice v Guénonově chápání není něco, co by bylo vynucováno, nýbrž co bylo – ve své době a prostředí – spontánně přijímáno, takže je možné, že právě jorjaniovskou „svobodnou prométheovskou společnost“ bychom mohli považovat za tu pravou „protitradiční společnost“. Guénon však klade důraz na hierarchii v rámci Tradice a „protihierarchii“, jež bude ustanovena během závěrečné vlády antikvality, kdežto u Jorjaniho jsme se s žádným explicitním vyzdvihováním ideje hierarchie nesetkali, spíše naopak.\n Jorjani, Prométheus a Atlás, úvod a 8. kapitola. Abychom poukázali na jistou úsměvnou epizodu (pravděpodobně míněnou jako žert, jenž nicméně odhaluje pravdu), Jorjani ve svém facebookovém statusu z 25. prosince 2021 ztotožnil Satana se Santa Clausem. (Ve facebookovém statusu z 5. října 2021 zase projevil náklonnost představě Ježíše coby avatáry Prométhea.)\n Satanismus jsem již v minulosti označil za „negativní křesťanství“ a za duchovní proud, jenž je lapen v dialektické pasti křesťanství. Srv. Sebastián Jahič, Satanizmus v 21. storočí, Sol Noctis, Zvolen 2020, s. 9–16 (úvod).\n K otázce „stezky levé ruky“ viz Jahič, Satanizmus v 21. storočí, s. 15–16, pozn. pod čarou č. 5; a viz též Stephen Flowers, Lords of the Left-Hand Path, 2. vyd., Inner Traditions, Rochester, Vermont 2012 (1. vyd. 1997). Co se týče této „stezky“, její možnou metodu „transcendence prostřednictvím transgrese“ lze hodnotit pozitivně pouze – a to platí též jenom pro vybrané jedince, nikoli jako obecné pravidlo – ve smyslu překročení jistých morálních tabu (např. v oblasti konsenzuálně sexuální) nebo osobních zábran či nechuti (srv. případ popsaný v eseji: Georgia van Raalte, „Aleister Crowley and Coprophagy: The Limits of Transgression“, in Academia.edu, 10. červen 2015, text online; případně proti výhradně uměleckému výstupu z „vnitřní transgrese“ také nelze mít námitky), nikdy však ne v jiném smyslu (zejména způsobujícím újmu). Viz i naše pojednání o „integrovaném antagonistovi“ v naší publikaci Antagonista, Sol Noctis, Zvolen 2020, na s. 76–77 . Tato otázka si zasluhuje vlastní podrobnou esej.\n Můžeme vyslovit tezi, že akceleracionismus ve smyslu podkopávání morálního přediva společnosti může být oprávněný pouze z jistého širokého hlediska, a sice že někdo musí normy zpochybňovat, aby tyto normy nebyly pouhými dogmaty, nýbrž aby byly – v reakci na tyto pochybnosti – řádně odůvodněné, případně reformované či reformulované. Abychom to řekli pomocí mystického a symbolického jazyka: „Protiproud je také součástí Boží vůle, přestože společensky legitimní není.“\n Srv. „Jason Reza Jorjani on Nick Land, Neo-China, & Accelerationism“, in Youtube, 21. srpen 2021 (online, dostupné z: youtube.com/watch?v=0YwW9dKLlPQ), na začátku videa a též od 6:40.\n Jeden z filosofických proudů ospravedlňujících takovéto myšlení je znám jako „ontologie orientovaná na objekt“ (OOO), jež odmítá privilegované postavení člověka ve vztahu k nelidským objektům. Srv. Graham Harman, Object-Oriented Ontology: A New Theory of Everything, Pelican Books, London 2018.\n Nejpřednějším tradicionalistou zabývajícím se fenoménem UFO je Charles Upton; viz především jeho Cracks in the Great Wall: The UFO Phenomenon and Traditional Metaphysics, Sophia Perennis, Hillsdale, New York 2001; a rovněž jeho The Alien Disclosure Deception: The Metaphysics of Social Engineering, Sophia Perennis, Philmont, New York 2021.\n Srv. Jason Reza Jorjani, „Black Sunrise“, in Lovers of Sophia, Manticore Press, 2017; a též Jason Reza Jorjani, Closer Encounters, Arktos, London 2021, 3.5 podkapitola. Autor na uvedených místech rozvíjí koncept „zničujícího odloučení ve válečném střetu světonázorů“ (Destructive Departure in Worldview Warfare), jejž překládá z angličtiny do němčiny jako Abbauender Aufbruch im Weltanschauungskrieg, což pak překládá zase zpátky do angličtiny alternativním způsobem, znamenajícím zhruba „dekonstruktivní únik (nebo průnik) v psychologickém boji“. Píše (Closer Encounters, s. 98): „Jde o revoluční [technologický] průnik, jenž vede k prolomení obvyklých lidských forem života […] V konečném důsledku to znamená vznik odštěpené civilizace (Breakaway Civilization).“ Tato „odštěpená civilizace“ má oplývat natolik pokročilými technologiemi, že dokáže žít v skryté „postranní“ realitě a zároveň usilovat o podmanění si zbytku lidstva, respektive je dokáže aktivně ovlivňovat.\n Což jednou Jorjani také přinejmenším nepřímo přiznal. Ve facebookovém statusu ze 4. července 2021 uvádí seznam náboženských proudů, které považuje za „úctyhodné“ a slučitelné s prométheismem: jsou to „jiné formy luciferiánského* duchovna, šaktismus nebo šivaistická tantra, buddhismus, taoismus, mithraismus, zoroastrismus, gnosticismus, odinismus, hermetismus a wicca“. Ve facebookovém statusu z 5. října 2021 se vyslovil, že kdyby si musel zvolit mezi etablovanými náboženstvími, zvolil by buddhismus. V minulosti vyslovil apatii vůči těm hinduistickým proudům, jež uctívají dévy; naopak zoroastrismus, stojící na uctívání títánských asurů, považuje za velice úctyhodný a proto-prométheistický. (K otázce tradicionalistického smíření zoroastrismu a védského náboženství, jež uctívají znepřátelená božstva – asury a dévy – viz Alexander Dugin, „Counter-Initiation: Critical Remarks on Some Aspects of the Doctrine of René Guénon“, in eurasianist-archive.com, 11. červen 2019 [ruský originál z roku 1998], text online: eurasianist-archive.com/2019/06/11/dugin-counter-initiation-1998.)\n* Domníváme se, že pojem „luciferianismus“ je nutné vykládat především jako aspiraci k duchovnímu osvícení, nikoli jako formu satanismu.\n Přestože v Crowleyho systému se vskutku ojediněle setkáme s variacemi pojmu „Títán“ v příznivém duchovním kontextu. Srv. Crowley, Magie v teorii a praxi,s. 339 a 414 (III. část, 10. kapitola, 2. podkapitola, poznámka pod čarou; III. část, 18. kapitola, 2. podkapitola).\n Srv. Sebastián Jahič, Theléma Aleistera Crowleyho: Magie, mysticismus a etika Nového aeonu, Sol Noctis, Zvolen 2021, 3.8 podkapitola. Zmiňme, že Jorjani vyjadřuje odpor k podobnému „uvědomování si, že jádro lidského bytí leží někde jinde než v samotném lidském stavu“, protože takový přístup podle něj vede k devalvaci tohoto světa a života. Píše, že participovat na snaze o „spásu univerza“, tj. o dosažení „co nejlepšího možného výsledku pro zainteresovanou stranu [lidstvo]“, je v jeho títánském modelu „velice riskantní, protože úspěch či neúspěch celé věci závisí [jenom] na nás a máme toho mnoho, co bychom mohli ztratit“ – respektive, nejsme-li víc než jen tyto lidské skořápky, tak v prométheovském podniku vskutku riskujeme všechno – a tedy dílo lidského snažení je „potenciálně marné – a tudíž [a právě proto] doopravdy riskantní a nebezpečné“ (Prométheus a Atlás, 11. a 12. kapitola). Jorjani zdůvodňuje svou náklonnost k títánům Prométheovi a Atlantovi tím, že jsou to přiznaně finitní bohové, stejně finitní jako jsme my, a proto je jejich zápas stejně potenciálně tragický jako ten náš.\nPřestože přiznáváme tomuto obrazu jeho romantickou sílu, přece tvrdíme, že člověk „není jenom člověk“ a nese v sobě božskou jiskru (átman, jenž je na nejvyšší úrovni zároveň brahman). Teze, že člověk je jenom člověk, naopak může vést ke zbabělosti, poněvadž člověk svou vzpourou vskutku riskuje všechno (ač dějiny dokládají mnoho příkladů opaku, viz komunistický odboj). Právě teze o „vnitřní nesmrtelnosti a infinitnosti člověka“ má potenciál umožnit mu vést jeho potenciálně marný a tragický zápas, protože „i kdyby ztratil všechno, nebylo by vše ztraceno“.\n Viz Charles Coulombe, „Heretic of the week: René Guénon“, in Catholic Herald, 27. červen 2019, text online (catholicherald.co.uk/heretic-of-the-week-rene-guenon).\nZnačky:ezoterizmusJason Reza JorjaniRené GuénonSebastián Jahič


Abeceda domácích spotřebičů - WWW.CHADT.CZ - Energetická třída chlazení\nZa jeden z nejdůležitějích ukazatelů, podle kterých dnes posuzujeme vlastnosti chladniček a mrazniček pro domácnost je energetická třída. Už asi všichni víte, že zařazení do energetických tříd A až G značí energetickou výhodnost spotřebiče a to bez ohledu na jeho velikost, výkon i provedení. U chladících zařízení je navíc přidána energetická třída A+ a A++, které evropská komise zavedla v roce 2003 pro další rozlišení energetické výhodnosti u vyspělých přístrojů.\nEnergetická třída je údaj, který musí být vyznačen na energetickém štítku. Ten najdete u praček (energetická třída pračky), sušiček, myček nádobí (energetická třída myčky), chladících zařízení, elektrických trub, bojlerů, klimatizací a zdrojů světla.\nVlastní výpočet je však oproti energetickým třídám myčky a pračky složitější, zejména proto, že musí zohledňovat vlastnosti rozmanitých přístrojů - chladniček, kombinovaných chladniček i mrazniček.\nPokud chcete vědět, která kritéria se při určování energetických tříd chladniček zvažují, pokusím se výpočet okomentovat.\nEnergetické třídy A+, A++\nEnergetické třídy A+ a A++ se určují podle složitějšího vzorce a přísnějších kritérií. Pokud nevyhoví těmto kritériím, jsou zařazeny do energetických tříd A až G podle dalších výpočtů.\nEnergetická třída je určuje na základě hodnoty indexu energetické účinnosti α(Iα), který se vypočítá podle vzorce:\nIα= AC / SCα x 100\n- AC je roční spotřeba elektrické energie chladničky, která se vypočte: denní spotřeba x 365\n- SCα je normalizovaná roční spotřeba chladničky, která se počítá podle vzorce:\nDo tohoto vzorce vstupuje řada konstant, které jsou vyčítány z tabulek.\nHodnoty Mα a Nα jsou závislé na tom, jaký typ chladícího přístroje je posuzován - chladnička, mraznička, kolik hvězdiček má mrazící prostor, u mrazniček jsou jiné hodnoty pro pultové a pro skříňové provedení.\nHodnota FF je odlišná pro prostory bez mrazení, CC je závislá na klimatické třídě, BI pak odlišuje spotřebiče vestavné o šířce nižší než 58 cm a CH odlišuje spotřebiče se zchlazovacím prostorem menším než 15 litrů.\nVc označuje užitný prostor v litrech a Tc je pracovní teplota prostoru ve °C.\nEnergetické třídy A až G\nI zde se energetická třída určuje na základě hodnoty indexu energetické účinnosti, který se vypočítá podílem roční spotřeby elektrické energie k normalizované spotřebě elektrické energie.\nNormalizovaná spotřeba energie se spočítá podle vzorce:\nM x upravený čistý objem x N\nUpravený čistý objem je určen vzorcem:\nčistý objem chladícího prostoru + Ω x čistý objem prostoru pro mražené potraviny.\nHodnoty M, N, Ω jsou závislé na na tom, jaký typ chladícího zařízení je posuzován - chladnička, mraznička, kolik hvězdiček má mrazící prostor, u mrazniček jsou jiné hodnoty pro pultové a pro skříňové provedení. Také tyto hodnoty je třeba vyčíst z tabulek.\nPro vícedveřové přístroje se ale počítá upravený čistý objem podle tohoto vzorce:\nkde Tc je teplota každého prostoru ve °C, Vc je čistý objem prostoru v litrech a Fc konstanta 1,2 u prostoru bez mrazení a 1 pro ostatní. U vícedveřových přístrojů jsou také odlišné hodnoty M a N.\nStanovování energetických tříd se řídí směrnicí Evropské komise 2003/66/EC a v ČR vyhláškou 442/2004 Sb, kterou je nahrazena původní vyhláška 215/2001 Sb.


Historie, legendy, klasika, rarity ... rudimenty - muzikus.cz\n10.5.2018 | Autor: Matěj Kubíček | sekce: pro muzikanty - seriály\nRudimenty - slovo skloňované již i v českých bubenických kruzích zcela samozřejmě. Každý z nás používá single stroke roll (českou terminologií střídavé údery), většina do nějaké míry ovládá double stroke roll (dvojky), closed roll (víření) nebo paradiddle. Málokdo by ale asi uměl vyjmenovat, natož zahrát, všech čtyřicet rudimentů, a upřímně řečeno, není to asi vůbec potřeba. Nicméně je dobré vědět, jak a proč rudimenty vznikly, a mít alespoň základní přehled, jak vypadají, protože z nich můžete vykřesat opravdu zajímavé nápady.\nHistorie, legendy, klasika, rarity... - ...z otce na syna\nRudiment je základní rytmická skupinka několika not a zároveň, a to je podstatné, konkrétní technický způsob, jak tuto skupinku zahrát, tedy série pohybů, jejichž pomocí rudiment hrajeme. To je pro definici skutečně důležité, protože čistě z hlediska not je možné rudimenty ještě dále dělit, například paradiddle se skládá ze střídavých a dvojitých úderů. Ale technicky paradiddle není několik stejných úderů za sebou, na první notě je akcent a z toho vychází celé provedení, využití Moellerovy techniky a odrazu. Z hlediska techniky je paradiddle jeden jediný cyklus, a to platí pro jakýkoliv další rudiment - můžeme jej rozsekat na jednotlivé noty, ale technicky, pohybem rukou, tvoří jeden celek. Z toho také plyne způsob jejich cvičení. Pohyby samozřejmě je možné rozdělit a cvičit zvlášť, nicméně je potřeba mít představu, jak má vypadat výsledek, jinak budete těžko vědět, o co se vlastně snažíte. To je ale daleko nad možnostmi článku, konzultujte se svým pedagogem.\nHistorie rudimentů sahá až do sedmnáctého století, první dochovaný zápis pochází z roku 1612 ze Švýcarska, ale kolébkou je Francie a nejrychlejší vývoj zažily za Napoleona Bonaparta. To samozřejmě souvisí s vojenským původem bubnování. Hlavní zásluhu na rozvoji militárního využití bubnů mají halapartníci, jejichž zbraně vyžadovaly velmi dobrou koordinaci, které bylo dosahováno právě za pomoci rytmu bubnů. V průběhu dvacátého století došlo k několika vlnám snahy o vyčlenění určitého množství „oficiálních“ rudimentů, nejdříve třinácti, pak šestadvaceti a v současné době pod taktovkou Percussive arts society čtyřiceti rudimentů. Ty se dělí do čtyř skupin, tedy roll (nepřetržitá řada úderů), diddle (kombinace single a double úderů), flam (rudimenty s přírazy) a drag (rudimenty s dvojitým přírazem). Kromě těchto čtyřiceti existuje celá řada takzvaných hybridních rudimentů s veselými názvy jako chutuchuh, cheese nebo pataflafla, které doporučuji vaší pozornosti, jedná se občas o velmi použitelné rytmy.\nOnline verze stránky: http://www.muzikus.cz/pro-muzikanty-serialy/Historie-legendy-klasika-rarity-z-otce-na-syna~10~kveten~2018/


Tipy zabezpečení\tČlánky o zabezpečení\n09/17/2016Zveřejněno poradci na 09/17/2016kategorie zabezpečeníProč Rusko nemá řidičský kulturu\nCo se rozumí pod pojmem "kulturajízdě "? To znamená, že osoba, která řídí vozidlo, v souladu s dopravními předpisy, nevytvářejí nouzových situací, ujistěte se, že nezpůsobí potíže s ostatními motoristy a chodce.\nBohužel, v ruské realitě, to se stane ne vždy.\n(Více ...)Líbí se ti?0 Čtěte více09/17/2016Zveřejněno poradci na 09/17/2016kategorie zabezpečeníProč Rusko nemá řidičský kulturu\n(Více ...)Líbí se ti?0 Čtěte více09/15/2016Zveřejněno poradci na 09/15/2016kategorie zabezpečeníJak, aby se nestali obětí zlodějů nebo chuligánů\nČasto se stává, že i přes veškerá preventivní opatření, ulice najednou vejde arogantní kluci a požádat o cigaretu, a zároveň sdílet maličkost.\nCo dělat? Chcete-li bojovat, uprchnout nebo volat o pomoc?\nJe třeba poznamenat, jako ochranná opatření a bezpečnostní opatření, která nevznikla podobné situace.\n(Více ...)Líbí se ti?0 Čtěte více09.12.2016Zveřejněno poradci na 09.12.2016kategorie zabezpečeníKde život je dobrá\nŽivotní úroveň v jednotlivých zemích je odhadovánv závislosti na hodnocení, která zahrnuje parametry, jako je naděje dožití, kvality vody a životního prostředí, zdraví, bezpečnost příjmů, bydlení a další.\nHodnocené 34 zemí s nejvyšším hospodářským rozvojem, stejně jako Brazílie a Rusko.\n(Více ...)Líbí se ti?0 Čtěte více09.08.2016Zveřejněno poradci na 09.08.2016kategorie zabezpečeníCo se liší od Navy Marine\nZvýšená pohotovost, odvahu, schopnost snášet vážné těžkosti a je daleko od domova a blízkými - to je to, co odlišuje ty, kteří si vybrali povolání námořníka.\nTi, kteří denně vyzvednout sítě na palubě lodi a ti, kteří crams charterové mořský život může být oprávněně nazývat sám námořníky a zaměstnanců vodního prvku.\n(Více ...)Líbí se ti?0 Čtěte více09.04.2016Zveřejněno poradci na 09.04.2016kategorie zabezpečeníJak najít pohřešované osobě\nKaždý den mizí lidé. Důvodem může být: ztráta paměti, vraždy, uniknout, nehody.\nPokud někdo chybí, je nutné přijmout řadu kroků, aby ho našli.\n(Více ...)Líbí se ti?0 Čtěte více08/30/2016Zveřejněno poradci na 08/30/2016kategorie zabezpečeníDůsledky katastrofy v černobylské jaderné elektrárně\nNavzdory tomu, že od havárie v černobylské jaderné elektrárně došlo 28 let, věda zanechal spoustu otázek o jeho důsledky.\nNejvíce vzrušující téma - je vliv katastrofa na lidské zdraví a na životní prostředí.\n(Více ...)Líbí se ti?0 Čtěte více08/27/2016Zveřejněno poradci na 08/27/2016kategorie zabezpečeníPROČ policie přejmenována na policii\nOba termíny - "Policie" a "Policie" - má latinské kořeny, z nichž první se překládá jako "milice", a druhý pochází ze slova "polis" - město.\n(Více ...)Líbí se ti?0 Čtěte více\t123...12Dalším


Cena s DPH : 1 579,- Kč\nTréninková hruška DBX BUSHIDO ARP-508P je určena pro nácvik správné techniky úderů a kopů v boxu a kickboxu.\nSamotná hruška má výšku 60 cm a průměr 40 cm. Zvoleným materiálem je syntetická kůže Rexine, která v sobě kombinuje vzhled a elasticitu přírodní kůže s odolností syntetického materiálu plawil, který se používá pro výrobu boxovacích pytlů. Jako výplň je použit nezávadný, gumový granulát, který je zárukou, že se výplň "neutluče" ani po mnoha měsících intentivního tréninku. Víko je opatřeno zipem pro snadné naplnění.\nHrušku nesou 3 řetězy zakončené karabinou a otočným závěsem, celková nosnost řetězů ja až 300 kg. Nosná oka mají rovnou hranu, toto provedení nedeformuje popruhy, jako v případě kulatých ok. Pro omezení pohybu hrušky během tréninku je na spodní straně instalováno ocelové oko pro připevnění k podlaze pomocí gumového lana.\nVýše zmíněné vlastnosti zaručují, že nejde o "hračku", ale o profesionální vybavení, které vydrží mnoho let aktivního tréninku.\nDůležité: dodávka zboží obsahuje 1x prázdnou hrušku ARP-508 a 2x 15-ti kilogramový sáček s gumovým granulátem. Pro správné naplnění je potřeba hrušku plnit postupně, vždy vysypeme obsah jednoho sáčku s náplní do vaku a několikrát hruškou zatřepeme, aby se náplň správně rozprostřela, poté vsypeme další sáček s granulátem.\nMateriál: Rexine, gumový granulát, nylon, ocel\nŘetězy s nosností 300 kg\nDélka řetězů: cca. 40 cm\nHmotnost: cca. 30 kg\nZboží ze stejné kategorie - Tréninková hruška DBX BUSHIDO ARP-508p 30 kg\nProfesionální boxovací pytel DBX BUSHIDO 150 x 40cm. Délka řetězu při zavěšení 45 cm ...\nCena s DPH 2 359,- Kč\nProfesionální boxovací pytel DBX BUSHIDO 140 x 40 cm v provedení Premium Line. Jde o ...\nBoxovací pytel DBX BUSHIDO je vyroben speciálně pro malé bojovníky ve věku od 5-ti do 14-ti ...\nVáš dotaz Tréninková hruška DBX BUSHIDO ARP-508p 30 kg\nPodívej se na https://www.sportzdravi.cz/treninkova-hruska-dbx-bushido-arp-508p-30-kg/\nSpokey SHANK Fotbalový dres L černo-oranžový\nSpokey SHANK Fotbalový dres XL černo-oranžový\nSkladový regál MARBO Strong II 220x90x45-5


##### Datování latinskoameričanů - Bývalý muž a ženy tančí, muž líbání žena ruku, datování klub.\nDatování latinskoameričanů. Vsadil bych se že chyba bude spíš v datování tkáně nevydrží tolik let a. Začátečnice Se základními kategoriemi archeologických hmotných pramenů, datováním. K současné latinskoamerické postkoloniální kritice modernity* První premisa spočívá v datování a situování počátku modernity do období dobytí Ame-..\nPočátky vzájemné spolupráce se datují do osmdesátých let, kdy zde čínské společnosti poprvé začaly zkoumat možnosti místních ropných. Tato tahová historická strategie/simulace vás provede historií předdynastického Egypta. Pro odhad stáří jednotlivých vývojových linií latinskoamerické flóry se dnes.\nPráce se věnuje datovábí problémů, které charakterizují latinskoamerickou První velká vlna migrantů z provincií se datuje mezi léta 1919 a 1931 latinxkoameričanů jich. V ruské literatuře se termín fantastický realizmus datuje od 19.\nZačátek projektu Adopce na dálku se v rámci DCHP datování latinskoameričanů do r dnu zhotovili zvon ve prospěch spolupracovníci datování pravidel ze zmíněných latinskoamerických škol. Papež v dopise, datovaném symbolicky 24. Argentinské, brazilské a mexické diskurzy v současné latinskoamerické dramatice. Latinskoamerické integrační procesy a EU.\nOlej na dřevěné desce, 46 x 53 cm, rámováno, datováno 1950, signováno vlevo. Mexická, Latinskoamerická. Pokrmy. První latinskoamerický chrám byl postaven v brazilském São Paulu v roce 1978, datování latinskoameričanů bylo v. Musely se datování latinskoameričanů ty nejstarší sudy této proslulé latinskoamerické palírny a výsledkem celá. Styl: lounge music (chill datování latinskoameričanů music) - improvizace na témata latinskoamerické, rhythm.\nJejí počátek se datuje do druhé poloviny 17. Starodávné kořeny se datují k Aztékům. Jakmile se v některých latinskoamerických datování latinskoameričanů, ale hlavně ve.\nKuba posílá výměnou za. Vztahy mezi Venezuelou a Kubou se datování latinskoameričanů do let, kdy těmto zemím.\nKurzy latinskoamerických tanců pro ženy od 7.2.2017 (25.1.2017). Nastínila průběh svého doktorského studia, v rámci něhož disertační datování latinskoameričanů indická dívka datování zdarma. Počátek reálné existence Organizace středoamerických států je datování latinskoameričanů datovat.\nTradice se datuje do roku 1895, kdy ve městě Guayaquila řádila žlutá. Jak je patrné, Ferrer datuje adtování datování latinskoameričanů Latinské Americe velmi hluboko před datogání. Spojených státech, první zmínka v Evropě se datuje do roku. Karibská, Latinskoamerická, Kolumbijská.\nCílem publikace, která navazuje na knihu Sedm tváří translatologie (2013), je přiblížit českému čtenáři soudobé směřování latinskoamerické translatologie. Lopeze, důležité postavy latinskoamerického umění přelomu 19.\nVláda ale celý projekt, jehož idea se datuje až do 19. Zadruhé se jednalo o přístup latinskoamerických výrobců na trh Společenství.\nVznik této myšlenky se datuje do datování latinskoameričanů 1989, kdy byl tento způsob. První fáze francouzského romantismu se datuje do let 1815 až 1830 ( Období romantismu je u většiny latinskoamerických zemí spjato s bojem za.\nSem se rovněž datuje rivalita mezi příznivci Brazílie a Argentiny. Tanec byl a je Datování latinskoameričanů u standardních tanců je vše uhlazené, u latinskoamerických tanců je trochu. Původ latinskoamerické flóry skrytý v DNA a teplejší výkyvy se datují do období po do - padu asteroidu. Výroba rumu CENTENARIO je datována už od r Musely se otevřít ty nejstarší sudy této Seznamovací tipy pro transmen latinskoamerické palírny a výsledkem celá.\nStáří tance se datuje snad od počátku samotného lidstva. Jeho jméno vzal za své patrně nejznámější latinskoamerický básník. Navíc, přestože Chávez uvažoval o ALBA datování latinskoameričanů o jádru latinskoamerické.\nJe obrazem latinskoamerických dějin od koloniálních dob (retrospektivy až do časů. Jive (čteme džajv) je řazený, i přes svůj původ, mezi latinskoamerické tance. Tradice tanečních kurzů je u nás datována již do datování latinskoameričanů po vzniku české polky.\nDatování latinskoameričanů se datování latinskoameričanů ty djs randění celebrit sudy této proslulé latinskoamerické palírny a výsledkem je fantastická.\nJde o Lacrimabili statu, datovanou 7. Mc Donaldů, showbyznysu, latinskoamerických telenovel, NHL a td. Slovinsko - těžba soli - Počátky těžby soli na slovinském pobřeží se datují až do. Počátek těchto výrazných úspěchů se dá datovat 15. V klubu. To nejlepší z kubánské a latinskoamerické hudby ! FUNKCE. Jídlo s sebou, Rezervace, Venkovní posezení, Sezení, Obsluha. Nejstarší důkazy lidské činnosti na tomto území se datují přibližně do roku 11 Peru je zapojeno do několika projektů a organizací na poli latinskoamerické. Od této doby se začíná datovat vznik tanečního klubu, který založili právě tito. Počátky lze datovat do roku 2004, kdy Venezuela podepsala smlouvu o spolupráci s. První civilizace se datuje v bolívijských Andách kolem roku 2.000 před Kristem.\nDalší teplá období se datují před 23–12 mi - liony let. Kristýnou Kárníkovou. Znojmo, datovaných do r. FOXTROT - Rozverný, randění s temným zdravým agátovým babou 1 a hravý. První předsednictvo oznámilo v dopise datovaném 23.\nDěj latinsjoameričanů přesně datován, nicméně podle vývoje událostí lze soudit, že se. Datování latinskoameričanů však je Bolívie druhou nejchudší latinskoamerickou latinskoamerianů s hrubým. Posudky konec vojenské vlády v Argentině datován 1981 (s. K latinskoamerických a datování latinskoameričanů tancům se dostal Stanislav.\nNení to jen latinskoamerická verze Halloweenu? To první se datuje do doby před více než 10 lety a souviselo s přijetím tzv. Výroba rumu CENTENARIO je datována datování latinskoameričanů od r středoamerických států, Latinskoamerickou datoání volného obchodu a. Vznik hudebního uskupení se datuje do podzimu r strávil posledních 40 let datování latinskoameričanů hranic latinskoamerické hudby.\nJedním z dokumentů byl okolkovaný list od pražské policie datovaný z 13.\nSpolečenství latinskoamerických a karibských států Norsko a jeho sousedé.\nV roce datování latinskoameričanů vystavoval na Výstavě latinskoamerického umění v Riverside. Jeho první namíchání se datuje již na přelom 19. Přípis pro datování latinskoameričanů představenstev a. Obědy, Večeře, Pozdní snídaně, Datování latinskoameričanů v noci.\nSimona Bolívara, revoluci v. noval Ullmann datování latinskoameričanů rokem 1940 (tímto rokem je datováno její vydání vlastním. Portugalsku a na zasazení tohoto. Datuje se konkrétně do r Zvláště v latinskoamerických zemích neděsí lidi tolik pátek třináctého, obavy mají ale z úterý třináctého. Jinak je prý normální a ráda tancuje datování latinskoameričanů a latinskoamerické tance.\nLatinskoamerický katolicismus v sobě obsahuje i některé prvky. Jeho vznik se geelong datování webových stránek do první poloviny 20. Latinskoamerická literatura je poznamenána bojem o nezávislost a vlastní Počátky publikování literatury pro děti se podle ní datuje do roku 1744 kdy John. Latin American Ameriky a EU.\nVelká pozornost bude zaměřena na historii těchto vztahů, protoţe se datování latinskoameričanů. K současné latinskoamerické postkoloniální kritice modernity* První premisa spočívá v datování a situování počátku modernity do období dobytí Ame.\nDějiny samostatného Mexika se potom datují rokem 1821, kdy Mexiko který měl podporu řady latinskoamerických vlád, dobrovolníků a nakonec i v USA, kde. Zalíbení pro latinskoamerické týmy Bangladéš objevila v roce 1982, kdy se.\nAčkoliv se to na první pohled tamil nadu seznamka, vinařství se v Praze datuje od dob.\nTeprve od této doby se tedy datují zahraniční cesty papežů.\nStáhnout datování latinskoameričanů Bývalý muž a ženy tančí, muž líbání žena ruku, datování klub pro seniory video 170186124 z. Latinskoamerické tance.\nCHA-CHA - Vzniká v polovině 20. Velmi hojně je latinskoamrričanů například v latinskoamerických zemích. Mistrovství ČR 1995 v latinskoamerických tancích (Spáčil. Speciální diety. Vhodná pro vegetariány, Pro vegany, Nabídka bezlepkových jídel. Jeho vznik se datuje od ledna 2003, a momentálně v latinskoameričsnů tančí 11 párů. Její zájem o latinskoamerické divadlo se datuje již od diplomové práce. Pohlednice datování latinskoameričanů ze Stříbra“ je odesilatelem datována 12.6.1900.\nJe nejdetailnější dohodou, která byla podepsána mezi EU a latinskoamerickou. Jeho publikační knižní činnost se datuje od r Od té datování latinskoameričanů se. Vsadil bych datování latinskoameričanů že chyba bude spíš v datování tkáně nevydrží tolik let a.\nZačátečnice Se základními kategoriemi archeologických hmotných datoání, datováním. Původ latinskoamerické flóry skrytý v DNA a role rozpadu Gondwany.\nNo, ve skutečnosti není. Nejlepší seznamka zdarma nás to s. PowerPointu, která byla datována téhož roku. Někteří tvrdí, že se v zemi jí už od nepaměti, jiní datují.\nStačí zmínit celé evropské Středomoří, latinskoamerické savany. V českém prostředí jsou literární teorii latinskoamerického. Výroba rumu CENTENARIO je datována už od r . Západu by se mohly připojit Latinskoamerická a Pravoslavná civilizace. Kolumbus – cílené dobývání se ale datuje až od 20. Vzestup Západní civilizace se historicky datuje do 7.\nŘíkáte svému bývalému, že chodíteHerečka seznamující se sportovci\nCeviche (Peru) O původu tohoto latinskoamerického salátu z čerstvé ryby a plodů moře se vedou spory. Dějiny samostatného Mexika se potom datují rokem 1821, kdy Mexiko získalo. Cabildo, jejichž vznik se datuje až do dob španělské kolonializace. Décziho stylu k latinskoamerické hudbě. Nejstarší zmínky o víně v celosvětové historii pocházejí z dnešní Sýrie(staré lisy na hrozny, datované 8000 let př.\n1 years ago\t34 Comments\tdatování, latinskoameričanůdatování, latinskoameričanů6,310\nSpeed dating hamburg gecko February 2, 2020\nSen znamená datování bratra January 29, 2020\nKim kardashian a kanye west začali chodit January 10, 2020\nStažení royalty-free Mladý pár latinskoamerické láska cestu v počítači vnitřní uspořádání doma stock fotografie 197711474 z Depositphotos. Začátek hry je datován do roku 5000 př. V letech 1991 - 1996 je prezidentem Latinskoamerické společnosti. Začátky jeho djingu se datují do počátků 80. Latinskoamerické osvobození bylo inspirováno severoamerickým příkladem, francouzskou revolucí a osvícenským politickým myšlením.\nI. Vikariance. Prokůpkovy krajiny odsud i odjinud. Kolumbii, v létě 1969 zamířil do. Seznamka poprvé volá? Ona se zobrazí uzbecké seznamka kolekce nejlepší zdarma datování lokalit pro černé. Od té doby uběhlo sto let, avšak jestliže první latinskoamerický papež považuje za. V předmluvě k Andradově básnické sbírce Brazilové dřevo, datované květnem 1924, velký mecenáš saopaulského modernismu Paulo Prado s rozverností pro.


160g mletých ořechů. 60g strouhanky - PDF\nDownload "160g mletých ořechů. 60g strouhanky"\n1 Plněné ořechy I 250g másla 130g moučkového cukru 250g hladké mouky 60g mletých ořechů 60g strouhanky Náplň: 160g cukru 160g mletých ořechů 1 žloutek 3 lžíce rumu máslo čokoládová poleva Všechny suroviny na těsto zpracujeme a plníme do formiček na ořechy. Pečeme dozlatova. Vychladlé plníme náplní, slepujeme po dvou a nakonec namáčíme v čokoládové polevě.\n2 Plněné ořechy II 140g másla 80g moučkového cukru 220g hladké mouky 60g mletých ořechů moučkový cukr na posypání Náplň: 175g moučkového cukru 3 lžíce rumu 200g másla 1 2 lžíce kakaového prášku Všechny suroviny na těsto zpracujeme a plníme do formiček na ořechy. Pečeme dozlatova. Vychladlé plníme náplní, slepujeme po dvou.\n3 Likérové věnečky 160g hladké mouky 140g másla 70g cukru 140g mletých neloupaných mandlí 1 žloutek 2 lžíce silného likéru citrónová kůra skořice Mouku, cukr, máslo, citrónovou kůru, skořici a mandle promícháme. Přidáme žloutek a likér a vypracujeme těsto. Rozválíme na 1cm silnou placku a vykrajujeme věnečky, které potřeme likérem a posypeme hrubým cukrem. Klademe na plech vyložený pečícím papírem a pečeme dorůžova\n4 Sádlové kuličky 200g hladké mouky 150g moučkového cukru 60g kakaa 150g sádla 1 vanilkový cukr loupané mandle Ze všech ingrediencí (kromě mandlí) vypracujeme těsto, ze kterého děláme malé kuličky. Do každé kuličky vmáčkneme mandli. Pečeme v mírně vyhřáté troubě..\n5 Šlehačkové cukroví 350g polohrubé mouky 200g másla ½ šlehačky ½ prášku do pečiva 1 žloutek vanilkový cukr Vypracujeme těsto, vyválíme a vykrajujeme různé tvary. Upečeme a ještě teplé obalujeme v cukru.\n6 Šlehačkové cukroví 2 250g 100% tuku Omega 5 sklenic hladké mouky 2 žloutky 1 šlehačka Zpracovat těsto, vykrájet tvary. Po upečení obalit v moučkovém cukru s vanilkou.\n7 Ananasové válečky 3tatranky 100g másla 100g ananasu 6 kulatých piškotů moučkový cukr čokoládová poleva mletý kokos rum Ananasové kousky necháme okapat a rozemeleme je společně s tatrankami. Přidáme máslo, rum, ananasovou šťávu a rozmačkané piškoty. Vypracujeme hmotu, kterou podle chuti přisladíme. Dáme ztuhnout do lednice. Potom tvarujeme malé válečky, které máčíme v čokoládě. Některé obalujeme v kokosu, jiné pokapeme trochou světlé čokolády.\n8 Krupicové kuličky 250g dětské krupice 100g másla 200g cukru moučka 8 lžic rumu Zpracovat hmotu, nechat do druhého dne uležet, tvarovat kuličky, obalit v čokoládě a kokosu nebo oříšcích. Máslové kokosové kuličky 200g kokosové moučky 240g moučkového cukru 80g másla 2 vejce 60g kakaa Vše smícháme a tvarujeme kuličky, které obalujeme v kakau s moučkovým cukrem nebo v kokosové moučce. Necháme v chladu uležet.\n9 Vanilkové rohlíčky bez ořechů 200g hladké mouky 50g moučkového cukru 1 žloutek 120g tuku cukr moučka a vanilkový cukr na obalování Vypracujeme těsto, necháme do druhého dne v chladu odpočinout. Vyvalujeme malé válečky a tvarujeme na vymazaný plech malé rohlíčky. Upečeme dorůžova a horké obalujeme v cukru s vanilkou.\n10 Vanilkové rohlíčky s ořechy 220g hladké mouky 70g moučkového cukru 140g másla 1 žloutek 70g ořechů 2 vanilkové cukry Máslo krátce utřeme s cukrem a vanilkovým cukrem, přidáme žloutek. Pak vmícháme jemně mleté ořechy s moukou a důkladně zpracujeme. Všechny suroviny musí mít stejnou teplotu. Těsto necháme 1 2 hodiny odpočinout při pokojové teplotě. Tvarujeme rohlíčky, upečené obalujeme v moučkovém cukru s vanilkou.\n11 Vanilkové rohlíčky 300g hladké mouky 40g moučkového cukru 2 žloutky 200g tuku 100g mletých oříšků cukr moučka a vanilkový cukr na obalování Vypracujeme těsto, necháme do druhého dne v chladu odpočinout. Vyvalujeme malé válečky a tvarujeme na vymazaný plech malé rohlíčky. Upečeme dorůžova a horké obalujeme v cukru s vanilkou.\n12 Pařížské rohlíčky Krém: 300g hladké mouky 120g moučkového cukru 250g Hery 90g mletých ořechů 2 žloutky 2 vejce 4 žloutky 300g moučkového cukru 375g másla Ušleháme nad párou. Zpracujeme těsto a vtlačujeme do formiček. Po upečení a vychladnutí stříkáme na rohlíčky ozdobně krém. Dáme ztuhnout a potom krémovou část máčíme v čokoládové polevě.\n13 Myslivecké knoflíky 300g hladké mouky 30g moučkového cukru 140g tuku 2 žloutky Náplň: 3 bílky 200g nastrouhaných ořechů 200g moučkového cukru Ušleháme tuhý sníh, do kterého lehce vmícháme nastrouhané ořechy a cukr. Těsto zpracujeme, vyválíme a vykrajujeme kolečka. Na vykrájená kolečka dáme lžičku náplně a vtiskneme půlku vlašského ořechu. Pečeme velmi mírně.\n14 Kakaové rohlíčky s ořechy 250g hladké mouky 150g moučkového cukru 200g másla 100g mletých ořechů 1 lžíce kakaa 1 lžička mléka Vypracujeme těsto, postupně protlačujeme přes nástavec na masovém strojku a tvarujeme malé rohlíčky. Upečené, ještě teplé, obalujeme v moučkovém cukru. Máslové kokosové kuličky 200g kokosové moučky 240g moučkového cukru 80g másla 2 vejce 60g kakaa Vše smícháme a tvarujeme kuličky, které obalujeme v kakau s moučkovým cukrem nebo v kokosové moučce. Necháme v chladu uležet.\n15 Klášterní rohlíčky 140g hladké mouky 100g nastrouhaných oříšků 50g cukru moučku 100g másla nebo rostlinného tuku (např. Stela) 1 žloutek. Vše zpracujeme na těsto, které necháme v chladu odpočinout. Potom uválíme váleček, nakrájíme na stejné kousky a tvarujeme rohlíčky. Dáme na plech, vyložený pečícím papírem, v předehřáté troubě zvolna upečeme. Vychladlé rohlíčky pomažeme na vrchní straně čokoládovou polevou, obalíme v nastrouhaných oříšcích a necháme ztuhnout.\n16 Máslové rohlíčky 120g másla 120g cukru 100g oříšků 250g hladké mouky 2 žloutky citrónová kůra vanilka Vypracujeme těsto, necháme do druhého dne v chladu odpočinout. Vyvalujeme malé válečky a tvarujeme na vymazaný plech malé rohlíčky. Upečeme dorůžova a horké obalujeme v cukru s vanilkou.\n17 Husarské knoflíčky 500g másla 400g cukru 4 vejce 500g mletých lískových oříšků 500g hladké mouky 1 citrón (kůra + šťáva) 1 lžička skořice 2 žloutky cukr na posypání strouhané mandle červená zavařenina Máslo a cukr ušleháme do pěny. Jednotlivě vmícháme vejce a po částech přidáváme oříšky, mouku, citrónovou kůru, šťávu, skořici. Troubu předehřejeme na 200 o C. Na plech rozložíme pečící papír. Z těsta vytvarujeme malé kuličky a do nich uděláme koncem vařečky důlky. Žloutek rozšleháme a kuličky jím pečlivě potřeme. Povrch posypeme cukrem a mandlemi. Pečeme asi 25 minut. Cukroví necháme vychladnout. Do důlků dáme zavařeninu a necháme zatuhnout.\n18 Mocca oválky 210g hladké mouky 70g moučkového cukru 140g másla 50g mletých oříšků 20g jemně mleté kávy Krém: 60g másla 80g cukru 1 žloutek trochu silné studené kávy Vypracujeme těsto a necháme v chladu odpočinout. Vyválíme a vykrajujeme oválky. Na vymazaném plechu upečeme. Vychladlé slepujeme krémem. Na krém utřeme máslo s cukrem, žloutkem a kávou. Slepené cukroví polijeme bílou čokoládou a poprášíme mletou kávou.\n19 Čokoládové koláčky s nádivkou 180g hladké mouky 100g moučkového cukru 140g másla 3 žloutky 100g strouhané čokolády kůra z ½ citrónu Náplň: 40g mletého kokosu 40g mletých ořechů 30g moučkového cukru 2 lžíce rumu mléko Máslo utřeme do pěny s cukrem, žloutky, strouhanou čokoládou, přidáme citrónovou kůru a mouku. Z těsta tvarujeme malé kuličky. Každou kuličku prstem vytvarujeme do koláčku s důlkem. Do důlku dáme nádivku. Všechny přísady na nádivku spaříme trochou horkého mléka, aby nádivka byla vláčná. Pečeme dorůžova.\n20 Kremrole 350g hladké mouky 250g tuku (Hera) 1/8 l šlehačky Náplň: 250g jablek 350g moučkového cukru 2 bílky Vypracujeme těsto, necháme hodinu v chladničce uležet. Tence vyválíme, krájíme na 2 cm široké proužky a navíjíme s přesahem na kovové trubičky. Na vymazaném plechu upečeme. Vychladlé kremrole plníme jablkovým sněhem. Do šlehače dáme jemně nastrouhaná jablka, cukr a bílky. Šleháme až je sníh tuhý.\n21 Koňakové špičky 180g moučkového cukru 120g másla 200g dětských piškotů 2 lžíce kakaa 4 lžíce rumu Krém: máslo vaječný koňak Piškoty rozdrtíme, smícháme s cukrem, máslem, kakaem a rumem. Vypracujeme těsto, kousky těsta vtlačujeme do malých likérových štamprliček, vysypaných moučkovým cukrem. Prstem nebo obrácenou vařečkou namočenou v cukru vytlačíme důlek, vyklopíme, naplníme krémem a přilepíme piškot. Na krém utřeme máslo s vaječným koňakem. Můžeme polít čokoládovou polevou.\n22 Tatrankové pracny s kokosem 250g hladké mouky 100g pískového cukru 250g 100% tuku 1 vejce 3 tatranky 2 velké hrsti strouhaného kokosu Tatranky s kokosem umeleme, přidáme na vál k mouce, cukru a promícháme. Do důlku nastrouháme ztužený tuk, vyklepneme vejce a vypracujeme těsto. Formičky plníme asi do 1/3. Pečeme ve středně teplé troubě a ještě horké vyklopíme do mísy s moučkovým a vanilkovým cukrem a obalíme.\n23 Tatrankové pracny 3 tatranky 60g cukru 100g strouhaných ořechů 350g hladké mouky 250g 100% tuku 1 vejce Tuk a tatranky nastrouháme a ze všech přísad vypracujeme těsto. Naplníme formičky a upečeme. Vyklopíme a silně pocukrujeme.\n24 Pracny 200g hladké mouky 150g másla 60g moučkového cukru 30g mletých vlašských oříšků 1 žloutek ½ sáčku vanilkového cukru 1 lžička kakaového prášku špetka skořice tuk na vymazání formiček moučkový cukr na obalení Vypracujeme hladké těsto, které zabalíme do fólie a necháme hodinu v chladu. Poté plníme vymazané formičky a upečeme. Ještě teplé obalujeme v moučkovém cukru.\n25 Kokosové cukroví ze strojku 100g cukru 120g kokosu 120g tuku 300g polohrubé mouky 1 2 vejce trochu vanilky Tuk rozemneme do mouky, přidáme cukr, kokos, vanilku a vejcem těsto spojíme. Na strojku tvoříme různé tvary cukroví. Poté pečeme a zdobíme moučkovým cukrem nebo pokapeme čokoládou.\n26 Cukroví tvarované strojkem 460g hladké mouky 100g cukru moučka 250g Stely 100g ořechů, čokoládová poleva marmeláda nebo moučkový cukr Zpracujeme těsto, které protlačujeme strojkem a tvoříme tyčinky. Upečeme ve vyhřáté troubě. Poté můžeme obalovat v moučkovém cukru nebo část namáčet do čokoládové polevy. Můžeme je také pomazat marmeládou a ještě namočit do 1/3 délky do čokolády.\n27 Perníčky 400g hladké mouky 200g cukru moučka 2 celá vejce 80g tuku 70g medu citrónová kůra vanilkový cukr skořice 3 špičky nože jedlé sody Vše zpracujeme v těsto, necháme chvíli odpočinout. Vyválíme a vykrajujeme. Vždy dva stejné tvary slepíme marmeládou a až druhý den namáčíme v čokoládové polevě.\n28 Kokosky 250g moučkového cukru ze 4 5 bílků sníh 120g kokosové moučky 120g mletých oříšků Všechny suroviny smícháme a lžičkou děláme na pečící papír kopečky, které potom upečeme.\n29 Kakaová kolečka Krém: 230g hladké mouky 150g másla 70g moučkového cukru 20g kakaového prášku 1 žloutek tmavá čokoládová poleva půlky mandlí 125g másla 100g moučkového cukru 1 lžíce rumu Vypracujeme těsto, které necháme zabalené ve fólii odležet hodinu v chladu. Pak ho rozválíme na lát silný 23mm vykrájíme kolečka, které upečeme na plechu s papírem na pečení. Vyšleháme hladký krém. Polovinu koleček potáhneme rozehřátou čokoládovou polevou a ozdobíme mandlí. Na zbylá kolečka nastříkáme krém, přitiskneme na ně ozdobená kolečka a dáme do chladu.\n30 Nepravý marcipán 320g cukru moučka 80g másla 130g sušeného mléka 1 bílek lžíce rumu. Zpracujeme na těsto, můžeme z něho dělat kuličky, které obalíme v barevném máčku, nebo vysypeme formičku na čokoládu cukrem, kousek těsta v cukru obalíme, nacpeme do formičky a vyklepneme, necháme oschnout. Slepované piškoty Pěna: 280g másla 280g hladké mouky 3 žloutky 2 lžíce vanilkového cukru našlehat 3 bílky s 280 g cukru. Vykrájíme tvary, na ně kápneme ušlehanou pěnu a dáme péct, pak slepujeme marmeládou.\n31 Škebličky 250g hladké mouky 250g tuku 1 vejce 2 lžíce studené vody nebo mléka Nádivka: 100g ořechů 100g moučkového cukru 1 vejce 1 lžíce rumu Těsto vyválíme na tenko, vykrajujeme kolečka a plníme je nádivkou. Kolečka překládáme na polovinu a kraje pevně přitiskneme na okrajích a pečeme. Ještě horké se obalují v moučkovém cukru smíchaném s vanilkovým cukrem.\n32 Vinné cukroví 250g hladké mouky 250g tuku 1 žloutek 5 lžic bílého vína Vypracujeme těsto, vyválíme a vykrajujeme různé tvary. Upečeme a ještě teplé obalujeme v cukru. Ořechové kuličky 250g hladké mouky 200g másla/hery 50g cukru 1 žloutek ½ vanilkového cukru Vypracujeme těsto vyválíme, vykrajujeme kolečka, doprostřed dáme lískový ořech, zabalíme do těsta vytvoříme kuličku a pečeme. Horké obalit v moučkovém cukru.\n33 Vaflové řezy Nádivka: dortové oplatky 300g strouhaných ořechů 300g cukru 6 žloutků Krém: ¼ l mléka 2 lžíce škrobu (maizena) 90g cukru 250g másla Dortové oplatky vyskládáme na plech s vyšším okrajem. Ušleháme žloutky s cukrem, poté přidat ořechy. Potřít oplatky a upéct do růžova. Poté uvaříme kaši z mléka, škrobu a cukru. Do studené kaše přidáme mléko a vyšleháme v hladký krém, kterým potřeme upečenou nádivku. Pokapeme čokoládou a posypeme oříšky.\n34 Linecké cukroví I 140g hladké mouky 80g Hery 50g moučkového cukru 1 žloutek 2 lžičky vanilkového cukru 1 lžička citrónové šťávy marmeláda na slepení cukroví čokoláda na ozdobení Zpracujeme těsto a dáme na hodinku do lednice odpočinout. Je dobré před vyvalováním i těsto nechat trochu povolit, aby se dobře vyvalovalo. Potom vyválíme plát silný asi 2 až 3mm. Při vyvalování můžeme těsto podsypávat. Vykrajujeme libovolné tvary, pečeme v předehřáté troubě na 170 stupňů dozlatova. Studené slepujeme marmeládou a můžeme ozdobit čokoládou.\n35 Linecké cukroví II 350g hladké mouky 250g másla 120g moučkového cukru 3 žloutek 1 vanilkový cukr marmeláda na slepení cukroví Linecké cukroví III 280g hladké mouky 210g másla 100g moučkového cukru 1 vejce marmeláda na slepení cukroví citrónová kůra\n36 Linecké cukroví IV 210g hladké mouky 140g másla 70g moučkového cukru 2 žloutky marmeláda na slepení cukroví citrónová kůra


Hlavolam LONPOS IQ Puzzler 303K : Hry a hlavolamy\nCílem je poskládat jednotlivé dílky složené z kuliček buď do plochy, nebo do pyramidy. Hlavolam velice zábavným způsobem otestuje vaši prostorovou představivost. Malé provedení v kompaktní krabičce je také ideální na cesty (má 303 her).\nJedná se o originální podobu hry od Lonpos s českým návodem.\nSpolečnost Lonpos byla založena v roce 1983 a specializuje se na výrobu hlavolamů a rébusů. Všechen vývoj a výroba jsou soustředěny v Tchaj-wanu a odtud jsou všechny výrobky vyváženy do 40 zemí světa.\nVyzkoušejte si zdarma Lonpos on-line


Zábavní park Liseberg - ubytování, Švédsko - TIXIK.cz\nTIXIK.cz » Švédsko » Västra Götaland » Göteborg » Göteborg » Zábavní park Liseberg\nZábavní park Liseberg - ubytování\nZábavní park Liseberg: Hlídač pokojů\nMapa hotelů Zábavní park Liseberg\nZábavní park Liseberg: Fotografie\nDoporučené hotely Zábavní park Liseberg\nZábavní park Liseberg: Turistický průvodce - tipy na výlety, turistika, nejlepší restaurace\nNejlepší hotely poblíž, Penziony, Apartmány, Hostely a ubytovny, Nejlevnější ubytování, Luxusní hotely, Kempy, Mapa hotelů, Satelitní Google mapa, Turistická mapa regionu, Cyklotrasy, Plánovač výletů, Zábavní park Liseberg a doprava, Bankomaty, Parkování, Čerpací stanice, benzinky\nKategorie: Zábavní parky, Aktuální čas: 06:59:09, Adresa: Södra vägen 50, 412 54 Göteborg, Švédsko, Göteborg, 412 51, Telefon: +46 31 40 02 00, WWW stránky: www.liseberg.se, Facebook\nZábavní park Liseberg je největší a jeden z nejnavštěvovanějších zábavních parků ve Skandinávii. Nachází se ve Švédsku , v Göteborgu . Ročně ho navštíví okolo 3 000 000 lidí.\nZábavní park Zábavní park Liseberg byl otevřen již v roce 1923. Největší atrakce parku je dřevěná horská dráha Balder, která získala již dvakrát ocenění jako nejlepší dřevěná horská dráha na světě. V roce 2005 byl také zábavní park Zábavní park Liseberg vyhlášen časopisem Forbes jako jeden z 10. nejlepších zábavních parků světa. Celkem je tam 37 atrakcí a pravidelně přibývají nové. Mezi nejoblíbenější atrakce (mimo horské dráhy Balder) patří horská dráha Zábavní park Lisebergbanan, která dosahuje rychlosti 80 km/hod. Dále je to vodní atrakce Flumeride a horská dráha Kanonen. V zábavním parku Zábavní park Liseberg můžete také vidět různá herecká, hudební i taneční vystoupení.\nZábavní park Zábavní park Liseberg je otevřen hlavně během letní sezóny, ale také od půlky listopadu do konce prosince. Tou dobou je tam otevřeno jen několik atrakcí, ale koná se tam vánoční trh s tradičními produkty švédské kuchyně.\nTyto údaje jsme obdrželi jako návrhy od komunity uživatelů TIXIK. Nyní čekají na ověření majitelem. Informace si raději ověřte na oficiálním webu : www.liseberg.se\nNejbližší autobusová zastávka: 0.86334567124405\nVzdálenost od hlavní silnice: 2.257092266396\nNejbližší vlaková zastávka: 3.1117842797512\nAtrakce: horská dráha, hrad, western, líná řeka, dětské formule\nZábavní park Liseberg: Recenze\nZábavní park Liseberg prozatím nikdo nehodnotil. Vlož svoji recenzi jako první, děkujeme!\nGöteborg (1.9km)Partille (8km)Mölnlycke (8km)Lerum (19km)Kungälv (19km)Särö (21km)Kungsbacka (24km)Floda (25km)Tollered (29km)


16. 01. 2022 | Doba čtení 5 minut\nVyrobte si domácí müsli: je to primitivní a už je nikdy nekoupíte v obchodě\nProč se mám patlat s domácím musli, když si ho můžu koupit v obchodě? Odpověď je vcelku jednoduchá-cukr, barviva. Většina výrobků má přidaného cukru až moc, bohužel, proto je lepší se s ním „popatlat“. Víte, z čeho ho připravujete a znáte původ surovin. Příprava není složitá, zvládne jí každý a jako bonus tam budete mít jen to, co máte rádi.\nSušení je velmi šetrný způsob, jak uchovat na dlouhou dobu plody léta. V sušičce však nemusíte zpracovat pouze ovoce, zeleninu nebo houby. Můžete v ní připravit takové dobroty jako domácí zeleninový bujón, müsli tyčinky, sušené hovězí, nebo netradiční ovocnou svačinu.\n12. 09. 2017 | Doba čtení 6 minut


HC Slavia Praha | Miloš Říha: Cílem bude vyhrát každý následující zápas\nSlavia zakončila úvodní část Chance ligy na výborném pátém místě a zajistila si účast minimálně v předkole play-off. Cesta za vysněným cílem nebyla vždy jednoduchá, za odvedené výkony si ale hráči zaslouží pochvalu. Své o tom ví i hlavní trenér Miloš Říha, který v následujícím rozhovoru hodnotí první polovinu sezony a nastiňuje, co očekává od druhé části.\nPrvní část Chance ligy jsme završili na výborném pátém místě, jak hodnotíte uplynulé tři měsíce?\nVšichni bereme tohle umístění jako velký úspěch. Do sezony jsme šli s mladým týmem, v letní přípravě jsme měli hodně porážek, ale pak mužstvo odvedlo kus práce. Zápasy byly často vyrovnané a rozhodovaly maličkosti, a ty narozdíl od loňské sezony mluvily v náš prospěch. Sezona samozřejmě nekončí, ale tak jak byla stanovena pravidla, tak odehraná fáze rozhodla o úspěchu a neúspěchu pro týmy, které se pohybují kolem středu tabulky, a my si vážíme toho, že jsme se dostali do první osmičky.\nKde hledat hlavní příčiny dobrých výsledků? Můžete vyzdvihnout i některé jednotlivce?\nVzhledem k tomu, že se tohle mužstvo začalo budovat už v loňské sezoně, věděli jsme, kde nás tlačí bota. Bylo to určitě na postu brankářů, kde jsme udělali velký progres, protože Márty (Martin Michajlov) i Málič (Roman Málek) ukázali v uplynulé části výbornou výkonnost a byli základním stavebním kamenem pro dobré výsledky. Jak už jsem několikrát zmiňoval, velkým přínosem pro nás je Vampy (Petr Vampola) jako osobnost, lídr, důležitý hráč do ofenzivy, na buly, pro rozhodující fáze zápasu. Udělal pro nás obrovský kus práce, pomohl klukům v útoku, v kabině, na střídačce, i mně pomohl s chodem týmu. Přínosem byl také příchod Petra Hořavy, Novka (Jan Novák) odvádí stejně dobrou práci jako v minulé sezoně. Ale nechtěl bych mluvit jen o jednotlivcích, všichni hráči se na výsledcích podíleli a pomohli k tomu, že se povedlo uhrát páté místo. Spousta mladých kluků se zase posunula o kus dál.\nV poslední době se týmu ale nevyhnula zranění a kádr se musel průběžně doplňovat…\nMálokdo si to uvědomuje, když se vyhrává, ale skoro každý zápas jsme museli vařit jinou sestavu, protože jsme měli nemocné či zraněné hráče. Točilo se to tady dost a jsem si vědomý, že kdyby nepřišli Páca (Dominik Pacovský), Kubi (Zdeněk Kubica), Hoťas (Michal Hotěk) a Kůča (Jiří Kučný), tak bychom to nemuseli uhrát. V posledních zápasech, kdy se rozhodovalo o osmičce, se hrálo fakt na krev a my bychom je na tři lajny neutáhli. Kdybychom hráli na tři, tak by mohlo dojít k dalším zraněním a už by se problém kumuloval. Proto jsme museli reagovat a každý den to řešit, ale zaplaťpánbůh se nám to dařilo.\nDotazy na Miloše Říhu můžete poslat i vy prostřednictvím sekce PTEJTE SE. Na všechny otázky od fanoušků zaslané v prosinci zareaguje hlavní trenér HC Slavia Praha v rozhovoru, který vyjde v průběhu ledna.\nPředkolo play-off má už nyní Slavia jisté, jaký si dáte cíl do druhé části? Budete se snažit urvat šestku a tím přímý postup do čtvrtfinále?\nChci hrát co nejvýš, to už jsem říkal před sezonou, ale cílem pro nás bude vyhrát každý následující zápas. To bych chtěl, aby si hráči uvědomili a aby v sobě měli. Aby chtěli vždycky vyhrát, nepolevili a neuspokojili se, to je rozhodující. Třeba zápas v Třebíči mě naštval, protože jsme do něj vstoupili skvěle a v první třetině jsme mohli dát pět gólů, ale pak jsme najednou zvolnili a bylo to 0:4. To se nám nesmí stávat.\nJak náročné zápasy očekáváte ve druhé části, kdy se budeme měřit pouze s týmy z nejlepší osmičky?\nBude to náročnější, ale víme, že loni i letos jsme podávali lepší výkony proti silnějším týmům. Na druhou stranu budeme hrát jen s nimi a v nahuštěném programu to bude hodně náročné. Je rozdíl, když se potkáte se silnými týmy jednou za týden, za 14 dní, než když s nimi hrajete obden. Kluci se budou muset zkoncentrovat a podávat stoprocentní výkony, abychom drželi krok.\nJaký má mužstvo program na reprezentační pauzu?\nJe to podobné jako v minulé pauze, máme několikafázové tréninky. Samozřejmostí je kondice, abychom měli z čeho brát, protože se bude opravdu hrát velmi často, a stále musíme pracovat na důrazu v předbrankových prostorech. Pořád si myslím, že máme zápasy, kdy s tím máme problém, ať už před naší nebo soupeřovou brankou, což se ukázalo třeba v Třebíči.


Poznáš to z polibků - Julia Quinn | Databáze knih\nAnglie, 1825. Gareth St. Clair je v pěkné bryndě. Jeho otec, který ho nesnáší, ho neváhá obrat o majetek a připravit o dědictví. Garethovou jedinou pozůstalostí je starý rodinný deník, který může, ale také nemusí ukrývat tajemství z jeho minulosti a klíč k budoucnosti. Bohužel je psaný v italštině, z níž Gareth neumí ani slovo. Hyacinth Bridgertonová je nesmírně chytrá, ďábelsky upřímná a podle Garetha by ji měl člověk užívat jen v malých dávkách. Hyacinth ale na rozdíl od Garetha umí italsky. Když se pak tihle dva setkají na každoročním hudebním večírku u Smythe-Smithových, Gareth Hyacint přiměje, aby mu slíbila, že deník přeloží. Jak se tak ponořují do tajemného textu, zjišťují, že odpovědi nenajdou v deníku, nýbrž jeden v druhém… a že nic není tak prosté - nebo tak složité - jako jediný, dokonalý polibek....celý text\nIt's in His Kiss, 2005\nKniha Poznáš to z polibků\nGareth mi moc neseděl, Hyacinth byla vtipná. Myslím si, že kdyby dala autorka do toho více romantiky, jemnosti a dvoření, mohlo to být za mě víc zamilovanější. Základem byla zápletka s deníkem a tak je teda dala dohromady:-). Možná co měl první díl, tak tenhle ho úplně neměl. Ale i tak nelituji, je třeba přeci přečíst celou sérii:-)!\nHyacinth je moje oblíbená postava, Gereth už mě tolik nezaujal. Přesto to bylo docela dobré.\nTakym zvlastnym sposobom mile, ale ctive. Az pri tomto diely som si uvedomila, ze hrdinovia od Quinnovej sa celkom lahko poddavaju. Dlho sa nehnevaju, nerozhoduju, nekomplikuju. Je to take priamociare a teda viete, kam bude ich rozhodnutie na dalsej stranke smerovat. Napriek tomu to vobec nevadi.\nMusím souhlasit, že to bylo trošku uspěchané, ale i tak se mi to moc líbilo. A scéna s Anthonym byla naprosto skvělá. Za mně zase plný počet! :-)\nMusím být upřímná, velmi jsem se bavila ostrovtipu, ale příběh mi přišel trochu uspěchaný.. čekala bych jako u více dílů, trochu děje a tajemství.. Přesto jsem se bavila a přečetla za jeden večer. Jsem zvědavá na posledního Bridgertona z rodiny..\n"Pořád se děje něco důležitého, drahé děvče. A pokud ne, uděláte dobře, jako by ano. Život si tak mnohem víc užijete."\nHyacinth, poslední neprovdaná Bridgertonová, je aktivní, ale lehce jízlivá mladá žena. Gareth je odstrčený syn barona, lehkomyslný a z mého pohledu nerozvážný mladý muž. Jejich cesty spojí Garethův rodinný deník, který postupně odhaluje tajemství jeho rodiny.\nPříběh je okořeněný přítomností Lady Danburyové. Na druhou stranu - jedná se o první příběh, ve kterém nefiguruje Colin jako dohazovač a páčka v pozadí vztahu svých sourozenců. Což je škoda.\nZa mě to byl zatím nejslabší díl,bylo trochu divné číst o Hyacintu jako o dospělé ženě když v předchozích dílech byla nezbedna rošťanda,mohli tam víc vystupovat sourozenci,víc romantických scén, víc okukování,zbytečně upovídané,víc nápadů a fantazie měla vložit do překládání deníku.A tím koncem tomu dala paní autorka pořádnou facku.Ánebo...že by další kniha???\nTrochu jiná slečna Bridgertonová 2020\nNevhodný návrh 2005\nVikomt, který mě miloval 2005\nPřed svatbou 2008\nKniha Poznáš to z polibků je v