Vadila nám ta jeho předpojatost vůči některým vakcínám, řekl Pavel Kováčik k odvolání Blatného | Komunistická strana Čech a Moravy\nVadila nám ta jeho předpojatost vůči některým vakcínám, řekl Pavel Kováčik k odvolání Blatného\nPo řadě vytýkacích dopisů, které pan premiér zaslal ministru zdravotnictví, bylo jasné, že mezi premiérem a ministrem dochází k situaci, která není dlouhodobě udržitelná. Byla to otázka času, kdy pan premiér najde nového kandidáta. Vadila nám ta jeho předpojatost vůči některým vakcínám, to byla jedna z těch hlavních připomínek. V první řadě je potřeba naočkovat co nejvíce lidí a neřešit zemi původu vakcíny, řekl v České televizi předseda Poslaneckého klubu KSČM Pavel Kováčik.\nArenberger je podle Kováčika dobrá volba. »Vím o něm, že je velmi zkušeným a kvalitním ředitelem nemocnice a myslím si, že funkci ministra bude vykonávat dobře. Ostatně vláda je ještě stále pod dohledem Sněmovny, takže pokud budeme mít nějaké připomínky, dáme to stejně najevo, jako jsme to dávali v případě ministra Blatného,«zdůraznil předseda komunistických poslanců. Zároveň Blatnému popřál úspěch v jeho další lékařské práci.\nPodle Kováčika bude hlavním úkolem nového ministra zkrotit nadšení spojené s rozvolňováním opatření. »Budiž varování to, co nastalo během vánočních svátků a po nich. I když se to řadě lidí nebude líbit, je nutné být při rozvolňování velmi opatrný,«uvedl Kováčik.\nVíce v záznamu - https://fb.watch/4JnxN6blHe/\nTaké stínová ministryně zdravotnictví KSČM Soňa Marková zdůraznila chyby na straně premiéra. »Odvolání již třetího ministra zdravotnictví od počátku pandemie svědčí o zoufalé neschopnosti předsedy vlády. Odbornost a manažerské dovednosti jsou nahrazovány nepromyšlenými politickými rozhodnutími ke škodě celého resortu zdravotnictví. To potom vede k ohrožování zdraví a životů občanů České republiky,«řekla Marková.


V Chýni VÍTĚZSTVÍ a 3. MÍSTO | FC Zličín\nV Chýni VÍTĚZSTVÍ a 3. MÍSTO\nNa turnaji v Chýni se nám dařilo nejen výsledkově, herně, ale také střelecky a naše 2 týmy se tak dostali na „bednu“, hrálo se 2x 10 minut.\nAleš Rosendorf 16. února 2014 Starší přípravka A\nZličín I. - Matějovský – Korynta, Horyna, Houdek – Posukan, Loskov, Flieger\nZličín II. - Klomínková – Pešek, Jiras, Veverka – Hodovanets, Komani, Šilhán\nHned první utkání svedlo proti sobě oba naše celky. Prvních 8. minut to byla neskutečná podívaná, kdy šance na jedné straně střídala šanci na té druhé, brankaři však předváděli své umění. Pak se však trefil tým Zličín II, utkání nakonec dovedl do výhry 6:1. Nutno podoknout, že tým Zličín I byl těch prvních 8. minut lepším týmem, ale nedokázal své šance proměnit a nakonec také jediným!!! týmem na turnaji, kdo od druhého týmu neobdržel potupnou desítku!! Oba týmy měli také nejlepší a 2. nejlepší obranu na turnaji: Zličín I inksoval 13 branek, Zličín II inkasoval 8 branek.\nZličín I – Pak dokázal porazit Suchdol 6:1. Bohnice porazil 5:2 a nakonec padl s Lochkovem 4:1. Musím se pozastavit nad posledním zápasem, výsledek vůbec neodpovídá obrazu hry. Lochkov se šťastným způsobem dostal do vedení a pak stylem, odkopni-zakopni míč, bez jakékoliv snahy hrát fotbal se dobral vítězství 4:1, kdy obvykle využil zalezlý na své vlastní polovině chyby v kombinaci a vstřelil gól do prázdné branky (náš brankař se také zapojoval do útočení). Pro mne osobně měřítkem o tom, kdo na turnaji hrál lépe nebyl tento výsledek, ale to jak se dokázal popasovat s naším týmem na prvním místě, protože to byl podle mne ten nejlepší zápas na turnaji, když se oba týmy snažili hrát kombinační fotbal a nesnížili se k potupnému odkopávání a nakonec i to, že Zličín I nedostal 11 fíků jako Lochkov.\nZličín II – Turnajem projel jako nůž máslem a není divu, že nakonec se kluci radovali ze zaslouženého vítězství na turnaji. Soupeře rozebíral přesnými kombinacemi na prvočinitele a doslova střeleckým koncertem všechny uzemnil. Ve 4 zápasech nastřílel neuvěřitelných 53!!! branek, (druhý nejproduktivnější tým z Lochkova jen 23). Což činí neuvěřitelný průměr 13,25 gólu na utkání. Nejhezčí gól turnaje si připsala Ellen Klomínková, která se z branky vydala na „výlet“ posadila všechny protihráče z pole „na zadek“ a zavěsila. Kristian Komani se stal nejlepším střelcem turnaje se 14 góly.\nVýsledky Zličín I\nZličín I – Zličín II 1:6 Gól: Flieger\nZličín I – Suchodol 6:1 Góly: 2x Flieger, 2x Loskov, Horyna, Houdek\nZličín I – Bohnice 5:2 Góly: 3x Houdek, 2x Flieger\nZličín I – Lochkov 1:4 Gól: Flieger\nVýsledky Zličín II\nZličín I – Zličín II 1:6 Góly: 2x Komani, 2x Jiras, Šilhán, Hodovanets\nZličín II – Bohnice 13:2 Góly: 7x Komani, 3x Hodovanets, 2x Veverka, Pešek\nZličín II – Lochkov 11:2 Góly: 3x Veverka, 3x Jiras, 3x Komani, Pešek, Šilhán\nZličín II – Suchdol 23:3 Góly: 6x Šilhán, 5x Jiras, 4x Hodovanets, 4x Pešek, 2x Komani, Veverka, Klomínková\n8\tHodovanets, Šilhán\n6\tVeverka, Pešek, Flieger\n1\tKlomínková, Horyna


Podprsenka a kalhotky Omega - čokoládové pokušení | Vibratory.net\nČokoládový komplet Omega\nČokoládový komplet Omega s bílou krajkou\nČokoládu milujeme všichni!\nčokoládová barva sluší každé ženě\nprůhledná krajka probudí vaši fantazii\nvýhodný set - nic nemusíte kupovat zvlášť\nKatalogový kód: pa/0321\nBarva: čokoládově hnědá s bílou krajkou\nČokoládu milujeme všichni! A vy - v tomhle sladkém kompletu - budete přímo k nakousnutí! Dejte mu ochutnat...\nElegantní prádélko zbobí osvěžující a zároveň poutavé detaily. Našitá bílá krajka je průhledná a vy tak můžete nakouknout, co se skrývá pod ní, a odhalit partnerčiny bradavky i žhavý klín. Třešničkou na tomto čokoládovém dortu jsou pak mašličky, které zdobí lem podprsenky i kalhotek.\nNeobvyklá barevná kombinace čokoládové a bílé skvěle vynikne zejména na opálené snědé pokožce, takže proč si toto prádélko nepřibalit do kufru na dovolenou a tam jím partnera nebo partnerku o jedné horké letní noci překvapit? A když se za okny válí metr sněhu, prostě se mu naservírujete jako horký lávový dortík...


ŽENA-IN - Řešení – včerejší podnikatelská otázka\nŘešení – včerejší podnikatelská otázka\nJak jsem včera slíbil, dnes přináším řešení včerejší soutěže. Podívejte se, jak se řeší Vernamova šifra.\nVčera jsem v osm hodin ráno vydal novinku Denní soutěž – podnikatelská otázka.\nV ní jsem vám zašifroval otázku a dal pár nápověd.\nOtázka zněla: Lcnh lm trortcoor icnocior ncxrvco axuomgouavr a ybgmort utmimoht?\na první nápovědou bylo jméno C. E. Shanon. Tento geniální matematik v roce 1949 potvrdil, že tzv. Vernamova šifra se nedá prolomit žádnou silou a tedy, že bez znalosti klíče není možné tuto šifru rozluštit.\nChápu, že vás při pohledu na změť písmen popadla zoufalost. Ale takový kruťas, abych vám klíč nedal nejsem. Proto jsem vám jako další nápovědu dal latinský citát Finis coronat opus. Tedy přeloženo Konec korunuje dílo. Tím jsem vám chtěl naznačit, že si máte přečíst celý článek a věnovat pozornost závěru článku. Tam se totiž skrýval klíč k rozluštění šifry:\n2239 28 791972319 92332519 3289223 88638416829 8 7748197 67898197?\nA když jste měly k dispozici otázku i klíč, již to vyžadovalo jen trochu trpělivosti a otázka byla na světě.\nCo je Vernamova šifra najdete na Wikipedii .\nJá to popíšu jen v hrubých obrysech. Ke každému písmenu existuje odpovídající číslo v klíči. Jak jsem vám uvedl, pracoval jsem a anglickou abecedou, tedy s abecedou bez háčků a čárek a bez písmena CH. Číslo v klíči říkalo o kolik písmen musíte posunout písmeno v zašifrované otázce zpět, abyste dostali rozšifrované písmeno. A to je již opravdu jednoduché. Dám vám sem převodní tabulku, tak jak jsem si ji při šifrování vytvořil:\nZ této tabulky vyplývá, že když od prvního písmena M odečteme první číslo klíče 2 vyjde nám písmeno K. Od druhého písmena C odečteme druhé číslo 2 a vyjde nám A… Když to takhle doděláte až do konce vyšla vám otázka:\nJaký je minimální základní kapitál společností s ručením omezeným?\nA do odpovědního boxu stačilo napsat správnou odpověď 200 000,-\nVšem, které šifru vyluštily a správně odpověděly, gratuluji. Těm, kterým se to nepodařilo, radím, nezoufejte, příští týden bude asi křížovka :)\nTak jak, bavilo vás to?\nJala — #33 jo to by bylo super\nNesoutěžila jsem, byla jsem na dovči\nUž se na křížovku těším.\njj bavilo, čtvrtky mám ráda\ntaky jsem to včera vzdala\nTo jsem nebyla v stavu rozluštit.\nMoc mě to bavilo a na křížovku se těším\nNepřišla jsem na to. Bohužel.\nTakze jsem opět nesoutěžila,psala jsem článek a pak jsem ma stihla do Hajan :))\nDíky za nápovědu, mám to dobře.\nMně nejdřív zmátlo, že pod článkem bylo špatné datum (od čtvrtka 13. 6 do pátku 14.6.). Jenže s těmahle číslama mi nic rozumného nevyšlo. Až pak jsem sjela až na úplný konec a našla to. Čtvrtky jsou super, i když třeba někdy nevyluštím\nuf teším sa na krízovku\nKonečně mi to docvaklo, když mi smazal Radek příspěvek s tím, že je to nápověda. Já jsem to považovala za druhou šifru :-)\nvlastně jsem otázku asi špatně pochopila, takže špatně.\nnezkousela jsem to nebot sifry neumim a take jsem mela pocitac mimo provoz\nAni jsem to nezkoušela.


Pipedream King Cock Clear 7.5" (19 cm) - Čiré zahnuté dildo s koulema | xSexShop.cz\nPrůhledné a křišťálově čisté dildo Pipedream King Cock Clear. Tvé fantazie dostanou nový rozměr. Penetrační délka 16,5 cm. Průměr až 4 cm. TPR dává příjemný a skutečný pocit. Bez ftalátů. Kompatibilní se strap-on postroji. Poznej jeho výhody! Další informace\nPrůhledné a křišťálově čisté dildo\nVelké prohnutí silně dráždí G-spot\nPrůměr se postupně rozšiřuje\nOhebné a elastické dildo\nMísty jsou vidět nedokonalosti\nViditelný přechod mezi pravou a levou částí\nKing Cock CLEAR je jednoznačně nejlepší!\nKombinuje krásý čirého dilda s nadpřirozeně realistickým designem.\nÚžasně čistý, průhledný materiál\nDesign jako živý\nProduktová řada King Cock dlouhodobě vyrábí nejrealističtější dilda na trhu!\nMezi ně patří i nová série CLEAR.\nKřišťalově čiré tělo si stále drží perfektní realistický design.\nAť se jedná o tvar žaludu, žilky na penisu nebo varlata - svým zpracováním jej nepoznáš od pravého penisu.\nNa spodní straně má velmi pevnou přísavku.\nDíky ní si užiješ jízdu téměř kdekoliv, stačí mít kolem sebe hladký povrch!\nPřísavka funguje také jako úchytka do strap-on postroje.\nSpeciálně navržené složení, které má spoustu důležitých vlastností.\nKaždé zasunutí bude slastí.\nPocit bude k nerozeznání od pravého penisu!\nCelková délka je 21,6 cm (do té se počítá délka včetně přísavky, varlat a samotného penisu).\nPenetrační pak měří 16,5 cm (samotná délka vhodná k zasunutí).\nDélka 19 cm je délka celého dilda bez přísavky.\nPrůměr v nejširší části k zasunutí má 4 cm.\nBarva: křišťálově čirá\nMateriál: TPR (100% bezpečný, bez ftalátů a bez BPA)\nDélka: penetrační 16,5 cm (celková 21,6 cm)\nPrůměr: až 4 cm\nPovrch: hladký, realistický, s žilkami a záhyby\nTvar: výrazně prohnutý penis s koulema, velký žalud\nPřísavka: ano (velmi silná)\nStimulace: lze použít pro anální a vaginální penetraci, silná G-spot stimulace\nVlastnosti: stimulační, multifunkční, vaginální, realistické, s přísavkou, s varlaty, lesklé, elastické, voděodolné, vodotěsné\nNáš kód: 575520\nTermíny dodání jsou platné, pokud zboží objednáte nyní, k 17.05.2022 17:16 a pro 1 kus.


Učebnice elfích jazyků | Quenyalambë\nUčebnice elfích jazyků\n05.09.2010 [12:41], Quen, Odkazy, komentováno 1×\nNějaká stránka s odkazy je častým prvkem webů. Vždycky jsem ale ocenil, když ji autor stránek neodbyl jednoduchým seznamem, nýbrž sestavil uspořádaný a komentovaný soupis odkazů. Budu se o to snažit i já a začnu odkazy na učebnice Tolkienových elfích jazyků. Jedná se výhradně o texty sekundární, neb sám Tolkien samozřejmě žádnou učebnici nikdy nenapsal.\n1. Učebnice quenijštiny\nNejstarší učebnicí quenijského jazyka, o které vím, byla americká Basic Quenya od Nancy Martsch. Text vycházel průběžně v letech 1988 až 1990 v časopise Beyond Bree a samostatně byl vydán v roce 1992. V období 1992--1995 byla učebnice překládána do češtiny jako Základy Quenya a publikována v časopise Thorin. Jednotlivé lekce lze stáhnout na stránkách SPDP JRRT v archivu Thorina.\nVýznamnou slabinou této učebnice z dnešního pohledu je, že vyšla dříve, než byly publikovány některé důležité poznatky o elfích jazycích z Tolkienova pera (lingvistické statě ve War of the Jewels a Peoples of Middle-earth a všechny relevantní Vinyar Tengwar). Proto bych na tuto učebnici příliš nespoléhal, leda by čtenář chtěl srovnat, jak poznatky a metody tolkienovské jazykovědy pokročily. Další poznámky k Basic Quenya jsou shrnuty v článku na Elflingu.\nPůvodní učebnici v češtině psala Laisi Finwen. Učebnice existuje na stránkách JCSoft a Mindon Eporedax, kvůli setrvačnosti internetových vyhledávačů a množství odkazů na neudržovaných webech však asi ještě nevešlo v obecnou známost, že aktuální verze učebnice teď je na stránkách autorky.\nTato učebnice vykládá jazyk tak, aby se jím dalo domluvit, a tvořivé zacházení s jazykem směřuje k témuž cíli. Při procházení učebnice mi nepřichází na mysl představy studenta přehrabujícího se ve spisech gondorských učenců, tím méně studenta přehrabujícího se ve spisech oxfordských učenců; spíš si představuju, že půjdu do lesa, tentokrát už tam skutečně nějakého elfa potkám a popovídám si s ním. :-)\nDalší českou učebnicí quenijštiny byla Telco Quenyo, kterou napsal Sindor. Bývala ke stažení na stránkách sdružení Nofaravellir, ale když jsem se tam před časem díval, už tam nebyla, ani ostatní jazykovědné texty. V době psaní tohoto článku byl web dokonce zablokován kvůli škodlivému kódu. Učebnice (mám staženou verzi 3.1 z října 2003) vycházela z Fauskangerových textů, o kterých bude řeč níže.\nKromě zmíněných učebnic internetové vyhledávače ochotně ukážou cestu k méně kompletním a propracovaným textům, které mnohdy píšou asi studenti jazyka téměř zároveň s tím, jak se jazyk učí. Buďtež jmenovány stránky Ernil i Pheriannath, Vanima undómë (nebo jaký název ty stránky vlastně mají) a Pentagram (vychází z Telco Quenyo).\nV celosvětovém měřítku jsou pochopitelně podstatně známější učebnice psané anglicky. (Jsou tedy i ve větším měřítku podrobovány kritice.) Rozsáhlý Quenya Course má norský jazykovědec Helge K. Fauskanger na stránkách Ardalambion. Podle informací na odkazované stránce byly texty naposledy aktualizovány v roce 2003, zejména pod vlivem nových poznatků z VT43 a 44. Několik oddílů z počátku učebnice je přeloženo do češtiny na poněkud tlejícím webu Pán prstenů.\nFauskangerova učebnice studentovi nezatajuje žádnou nejistotu jazykovědných poznatků a důsledně vyznačuje a vysvětluje autorovy vlastní výtvory. Její styl dobře vyjadřuje věta z úvodu: „Tento kurs není pro malomyslné, kteří nedokážou opravdu ocenit zdlouhavou diskuzi třeba o tom, jestli se má [quenijské] ny považovat za skupinu souhlásek n + y, nebo samostatnou souhlásku jako španělské ñ.“ Tato zátěž rozsáhlých znalostí a odborných detailů může studenta (zejména začínajícího) docela zmást. Pokud se z toho však nezhroutí, získá znalosti z textu spolehlivějšího a komplexnějšího, než jaký kdy byl (troufnu si říct) napsán v češtině.\nDalší světově známou učebnicí je Quetin i lambë eldaiva od Thorstena Renka. Většina studentů zřejmě použije její anglickou verzi, ale existují překlady do mnoha dalších jazyků. Soubory ke stažení a odkazy na překlady najdete na stránkách Parma Tyelpelassiva. Slovenské Spoločenstvo Tolkiena pracuje i na slovenském překladu. V době psaní tohoto článku má aktuální verze číslo 2.0 a zahrnuje poznatky ze všech dostupných zdrojů.\nTato učebnice se nezaplétá do podrobností tolik jako Fauskanger (a Tolkien! ;-), uživatelské zásahy provádí s méně rozsáhlým komentářem, nejistoty však rovněž čtenáři nezatlouká. Každá lekce obsahuje quenijský text (rozhovor) a konverzační odstavec. Čímž bych Quetin zařadil ve stylu na půl cesty mezi Laisi a Ardalambionem.\n2. Učebnice sindarštiny\nO učebnicích sindarštiny nemám příliš velký přehled, neboť se tomuto jazyku nevěnuju. Taktéž mám pocit, že přinejmenším v českých zemích je znalost sindarského jazyka menší, než je tomu u jazyka quenijského. Vím o jedné jediné české učebnici sindarštiny, kterou psala Calwen Rûdh/Lacharnen na stránkách O lam edhil. Tento web věnovaný sindarštině se však přesunul na novou adresu a kurz sindarštiny stěhování nepřežil. Nebo naopak pod rukama autorky žije a vzkvétá a na internetu se objeví v nějaké nové a rozsáhlejší podobě. Druhá možnost by byla samozřejmě lepší. :-)\nUčebnice měla nějakých pět šest kapitol, začínala hláskoslovím a uvedením nejdůležitějších charakteristik sindarštiny (mutace a přehlasování), o nichž by měl student rovnou vědět, aby věděl, do čeho jde. Žádnou verzi textu nemám uloženou, ale pamatuju si, že mi jako začátečníkovi ve studiu sindarštiny vyhovovala.\nZ cizojazyčných učebnic jmenujme určitě Pedin edhellen od autora, o kterém už byla řeč, Thorstena Renka. Text existuje nejen v angličtině a němčině, ale i v několika dalších jazycích. Ke všem verzím se dostanete před stránky Parma Tyelpelassiva. V době psaní tohoto textu je (přinejmenším v anglické mutaci) aktuální verze 3.05 z července 2010.\nPodle této učebnice jsem se nikdy neučil a sindarsky neumím tak, abych ji mohl nějak hodnotit. Styl textu je stejný jako u quenijské učebnice od stejného autora -- nejen uspořádáním, ale i grafickým zpracováním. Součástí jednotlivých lekcí je kromě gramatiky i konverzace a tengwar.\n3. Ostatní elfí jazyky\nZ Tolkienových knih víme, že elfích jazyků bylo mnoho; můžeme jmenovat například amanskou telerijštinu nebo nandorštinu. Autor se však podrobněji zabýval jen quenijštinou a sindarštinou (včetně starých fází, které k nim vedly), takže není divu, že k ostatním jazykům lze stěží shromáždit dostatek informací k sestavení textu, který by měl charakter učebnice. Pídíte-li se alespoň po nějakých poznatcích o „menšinových“ elfích jazycích, doporučuju stránky Ardalambion (snad by se daly najít i nějaké české překlady), pro telerijštinu dále Teleri lambëo minaþurië.\n1) ebicuzedofep (22.06.2022 10:40)\nhttp://slkjfdf.net/ - Ocusqiav Unbiluh ldr.owzj.quenyalambe.bluefile.cz.hdv.rp http://slkjfdf.net/


Rychlý test Honda Civic 1,6 i-DTEC: nejúspornější kompakt poslední dekády (3) | Autoforum.cz\nŽijeme v době plné lží, ve které se automobilky tváří, jak ohromným způsobem posunuly provozní efektivitu svých aut směrem vpřed. Je to obvykle nesmysl, papírový blud, který nemá s realitou nic společného a jen hřeší na naši zapomnětlivost. Pokud jste přešli z benzinu na diesel, věřím, že jste za poslední dekádu prožili z hlediska spotřeby pozitivní změnu, já ale zůstávám věrný benzinu a mohu s klidným svědomím říci, že 95 procent dnešních aut se z hlediska provozní efektivity při náročné jízdě ani zdaleka neblíží těm, která byla k mání na konci devadesátých let. Aniž by si rychlostně zásadně pomohla.\nPamatuji třeba na naprosto obyčejný Renault Mégane 1,6 16V první generace s výkonem 81 kW a hmotností pod tunu, který jste mohli prohánět jak chtěli a přesto si nevzal přes 10 litrů na 100 km. 110 koní na danou hmotnost dalo slušnou dynamiku, kterou dnešní 122 nebo 140koňová TSI v obdobných kompaktech podstatně nepřekonávají. Přitom si při stejné jízdě vezmou i 15 nebo 20 litrů paliva. To je ten pokrok? V laboratorních podmínkách vítězí, při obdobné, ultra-nenáročné jízdě někdy též, ale kdo takhle opravdu zachází s autem? Málokdo, ti zbylí žádný podstatný posun vpřed nezaznamenali.\nS diesely takové zkušenosti z předminulé dekády nemám, pamatuji přesto pár vozů jako první generaci Golfu používající motory TDI (tedy ne první generaci Golfu absolutně), který uměl bez větší péče jezdit za 4-5 litrů nafty. Ani tohle se v pozdějších letech zažít nedalo, jistě ne jen kvůli samotným motorům, ale také rostoucí hmotnosti a velikosti aut. Proč to všechno říkám? Protože „malý naftový Civic” je po čase zase jedním z těch aut, která dokážou tak trochu vrátit čas a navzdory vyšší hmotnosti nabídnout provozní efektivitu vozů, na které už jsme dávno zapomněli.\nVelkoryse nyní odhlédnu od patetického jména Earth Dreams, kterým Honda své nové technologie označuje. To je skutečně výplod choré mysli někoho z marketingového oddělení (šlo by jej tedy ještě překonat, napadá mě třeba pojmenování motoru „Zdravé děti"), pokud se ovšem budu soustředit na fakta, nemohu mít výhrad. Civic 1,6 i-DTEC je jednoznačně nejúspornější kompakt, který si můžete koupit nejen na dnešním trhu, ale i který jste si mohli pořídit za posledních deset let, přinejmenším.\nJe úplně jedno, kde začnu, všechny výsledky měření spotřeby (dle palubního počítače, ale opakovaně ověřené, s odchylkou maximálně v řádu jednotek procent, dotankováním paliva) jsou ohromující. Už dlouho jsem nepoznal vůz, se kterým by se v běžném provozu nedalo dostat se spotřebou přes hranici 10 litrů na 100 km. Při nějaké okruhové jízdě by to zřejmě šlo, ale ta, kterou jsem absolvoval se spotřebou 8,4 litru na 100 km, byla vzhledem potenciálu vozu a jeho jízdním vlastnostem skutečně extrémní. Při jakékoli skromnější jsem měl „problém” dosáhnout alespoň osmilitrové mety a věřím, že nikdo nepochybuje o tom, že dostat maximum ze 120koňového auta i přes přibývající vrásky na mé tváři ještě dovedu.\nJakýkoli pomalejší přesun pak znamená spotřebu podstatně nižší. Zkusil jsem aktivní, svižnou jízdu po silnicích první třídy, která rozhodně nebere primární ohledy na spotřebu. Rychlostní průměr 103 km/h v běžném provozu znamená pravidelné předjíždění a udržování rychlosti okolo 130 km/h, přesto spotřeba činila jen 4,7 litru nafty na 100 km. Tohle už je jízda, při které vás předjede jen pár „borců” ročně, přesto spotřeba nebyla ani pětilitrová.\nPokud zvolíte úplně obyčejný přesun po okresce při dodržování devadesátky, při němž musíte tu a tam předjet nějaký autobus, náklaďák, nebo šetřílka, který si zatím nevydělal na naftový Civic, tzn. dáte tempomat kousek za devadesát a většinu času se jen kocháte krajinou, vezme si auto jen 3,2 litru nafty na 100 km. A pokud jste dálniční typ, můžete tepmomatových 160 km/h držet na čtyřproudovce se spotřebou jen lehce za pětilitrovou hranicí.\nTohle jsou neskutečně nízká čísla a nebyla zjištěna žádným pětiminutovým výjezdem za město. Najel jsem v každém režimu vždy alespoň 50 kilometrů, dokud se spotřeba neustálila na výsledné hodnotě - jde rozhodně o dlouhodobě udržitelné cifry v tom kterém režimu, které podle doplnění paliva odpovídají realitě. Čím jsou nižší, tím méně se absolutně liší od jiných, dříve zjištěných nízkých hodnot konkurenčních aut (třeba taková i30 1,6 CRDi není o tolik horší) - jenže relativně se málokdo dokáže Civicu blížit alespoň na desetiprocentní rozdíl, což už je rozdíl jedné třídy, a hlavně žádné jiné auto není tak úsporné ve všech myslitelných režimech. Se Civicem 1,6 i-DTEC můžete jet superpomalu, superrychle (v rámci možností), můžete jet aktivně po okresce nebo znuděně po dálnici a pořád je to král. Tohle opravdu žádné jiné auto na dnešním trhu neumí.\nA perlička na závěr - i na economy run pochopitelně došlo. Tak trochu jsem doufal, že by Civic mohl být prvním vozem, který se dostane pod hranici 2 litrů spotřeba na 100 km. Nepodařilo se, o fous, ale i 2,2 litru nafty na sto je nejlepší kdy zjištěná hodnota. Považte, to na 25 kilometrech znamená spotřebu 0,55 litru nafty na 100 km, tedy asi 18 nebo 19 Kč za palivo. A když si vezmete, že už za 3,2 litru umí jet Civic úplně normálně podle předpisů... Tohle má své kouzlo, přes jen 50litrovou nádrž je dojezd na jedno natankování rázem ohromný.


Jak zabít světovládu lichvy - Czech Free Press\nČeské nezávislé zpravodajství » Blogy » Jak zabít světovládu lichvy\nJak zabít světovládu lichvy\nJednoduše a elegantně. Je to dokonce mnohem prostší, než to na první pohled vypadá. Úplně stačí něco, jako mikroskopická prasklina v betonu, která zapříčiní protržení hráze sebevětší přehrady nebo jedna malá sněhová vločka, která strhne statisícítunovou lavinu. Výhodou je, že nemusíme chodit na demonstrace, na které se nám chodit ani moc nechce, nosit transparenty, ze kterých bolí ruce, marně domlouvat policajtům, aby dostali rozum a nekropili spoluobčany slzákem a netloukli je obušky, podepisovat petice, kterými si naši zaměstnanci vytřou místo na konci zad, hulákat na budovy, které nás neslyší, držet hladovky nebo se polévat benzínem a být potom médii označen za pomatence. Úplně bude stačit, když každý sám u sebe udělá úplně malou, nepatrnou změnu, která ho nic nestojí, ale která má tu sílu, že strhne lavinu pozitivních událostí.\nMnohokrát jsem různými slovy popisoval, jak se jako žáby pomalu v hrnci ohříváme, ještě vícekrát jsem upozorňoval, že každá mince má dvě strany a skoro pokaždé jsem nabádal, že se máme naučit odmítat totalitní diktát. Provokoval jsem, přinášel návrhy a taky jsem se blogově pohádal. Chtěl jsem vyvolat diskusi a zaujetí se nějakým tématem všechny, co tady na alternativu chodí, ať už patří mezi normální lidi nebo státem placené analytiky nebo jen obyčejné, hloupoučké trolly. A protože s menšími nebo většími přestávkami tady svými myšlenkami přispívám už poměrně dlouho, byl by koncem roku čas se ohlédnout, s jakým že to výsledkem.\nNevím proč tomu tak je, ale objektivně musím přiznat, že vážně nic moc. Navíc, jak tak nad tím člověk uvažuje, čím to může být způsobeno a co dělá špatně, uvědomí si, že i na to "nic moc" stačí jeden výpadek elektřiny a nezbude vůbec nic. A tak je to s námi všemi e-pisálky - je toho tolik, co bychom chtěli říci a píšeme sice jak o závod, ale přitom je TAK SNADNÉ vše, co jsme kdy napsali zrušit, znepřístupnit nebo omezit. Všechno úsilí a čas zmizí v nenávratnu jediným otočením vypínače. Zmizí články, zmizí údaj o autorech a jejich myšlenkách. Zůstane jen prázdná plocha, do které my všichni budeme zmateně klikat myší, kroutit hlavou a drbat se ve vlasech, než nám dojde, že to všechno je pryč. Vstaneme ze židle, podíváme se z okna, ...a tam na nás bude blikat nápis "Hlupáku, vítej v Novém světovém řádu".\nKdysi dávno, až do vynálezu kamenných tabulek, lidé zapisovali zásadní události přímo do skal. Nutno přiznat, že to byl zcela jistě nejtrvalejší způsob předávání informací, protože skály se, nám lidem, ničí velmi obtížně. Problém přenosu zapsaného, z místa na místo, lidé vyřešili zavedením zmíněných, větších i menších, kamenných tabulek. Tyto měly sice výhodu přenositelnosti, ale už nebylo tak neřešitelné tyto kamenné písemnosti poškodit, když na to přišla vhodná doba. Příchod dřevěných tabulek, plátna, papyrusu a nakonec papíru vše zjednodušil - jak zápis informací a jejich přemístitelnost, tak i jejich trvalé znehodnocení. Za pomoci ohně bylo snadné, jako nikdy předtím. Inu pokrok.\nDnes zapisujeme informace do virtuálního prostoru a k jejich zobrazení potřebujeme zdroj elektrické energie plus nějaké zařízení tuto energii spotřebovávající. Tohle jsou značně omezující podmínky a když jednu z nich nesplníme, nic nezapíšeme a ani si nic nepřečteme. Navíc, změnit, znepřístupnit nebo dokonce zničit elektronicky zapsané informace ve virtuálním prostoru je neuvěřitelně jednoduché. Chce se skoro říci, že stačí jediné lusknutí prstů a jsme bez informací.\nPředešlé, krátké genezi písemnictví zajisté schází faktografie, ale jedině díky tomu, že jsme se neztratili v datech, geografii a jménech, dodává předešlý odstavec jistý nadhled. Pozorní si všimli, že jsme se, co by lidstvo, postupem věků dostali z informačních hodnot trvalých, přes hodnoty pomíjivé až k hodnotám virtuálním a fiktivním. Prý se tomu říká vývoj. ...pokrok.\n...ale budiž! Jedná se přeci "jen" o duševní potravu a když na to přijde, mnoho lidí ji nepotřebuje vůbec. Prohlídnou obrázky bulvárních deníků, prolistují reklamní letáky a mají celý den o čem mluvit. Nemusíme s tím všichni souhlasit, ale je pravdou, že v jistém ohledu pro nás informace nejsou životně důležité.\nA co je pro nás tedy životně důležité? Nevíte?\nNo, nejnebezpečnější oligarchové to vědí velmi dobře - ano, jsou to potraviny. Potraviny, které si buďto vypěstujeme, když máme kde nebo zakoupíme, když máme za co.\nAsi nemá cenu psát celou genezi vývoje výměny zboží - tu každý zná. Je ale na místě si povšimnout, jakým nápadně podezřelým způsobem kopíruje vývoj předávání informací. Také prošla od hodnotných výměn (zboží za zboží) přes pomíjivé (zboží za plíšky a papírky) k fiktivním (zboží za elektronický signál) a také se tomu prý říká vývoj a pokrok, jen s tím zásadním rozdílem, že tento vývoj už má přímý vliv na naše bytí či nebytí.\n...a když už tedy věc stojí na "být, či nebýt", nebude jistě od věci si položit několik zásadních otázek:\nCo myslíte, jak těžké je vynulovat elektronická bankovní konta? A co myslíte, jak náročné je udělat měnovou reformu, uhradit státní dluh, zavést novou daň, uzákonit válečnou půjčku, zabavit nebo přemístit Bity v něčí prospěch nebo účty zablokovat a držet lidi v šachu, když budou existovat JEN virtuální peníze ve formě elektronického signálu? Ano, správně, jde to opravdu zase na to jediné lusknutí prstů. Na jediný podpis psychopata.\nKdyž já osobně vidím, jak si nevědomí lidé sami a zcela dobrovolně pod sebou řežou větev, jak se s úsměvem na rtech chytají do pasti přikládáním čipových karet k platebním terminálům, jímá mnou hrůza z neodvratného a chce se mi na ně křičet:\n"Copak nevíte, že když nebudete používat hotové peníze, tak ty zaniknou a vy se ocitnete plně v moci psychopatů? Cožpak jste se úplně zbláznili, že jste uvěřili řečem politiků a bankéřů? To fakt nevidíte dál, než na dnešní nákupní vozík? Vážně chcete život svůj i životy vašich potomků vložit do rukou korporacím? To opravdu nevíte, že vás budou moci vypnout na to jediné lusknutí a v ruce vám zbude jen kousek barevného plastu bez hodnoty? Pozbyli jste snad už zcela rozumu?"\n...a tak tohle zoufale křičím aspoň tady, jako trosečník na pustém ostrově, marně volající o pomoc.\nNení to sice nepodstatné a ano - vše souvisí se vším, ale zapomeňme prosím na chvíli na fanatické islámské zabijáky ve službách USA, na výuku dětí k perverzi a pedofilii a obchod s nimi, na všudypřítomné špehování, na jedy v potravinách, na rozkradený stát plný bezdomovců i na čtvrt století trvající vládu uctívačů americké idiocie i na obchodníky v bílých pláštích se stetoskopy kolem krku. Na chvíli se posaďte a představte si, co může malý počin odmítnutí placení kartami v konečném důsledku znamenat a zvažte, zda to nemůže být signál i pro něco mnohem většího. Jestli náhodou tento malý krok pro člověka opravdu nemůže být oním pověstným velkým pro celé lidstvo.\nJedinou neznámou zůstává, jestli tuhle nepatrnou drobnost jsme ochotni obětovat. Zda necháme tu malou sněhovou vločku dopadnout tak, aby strhla lavinu, která může smést všechno zlé. Lavinu, kde poprvé v historii oběťmi nebudeme my, ale ti, kteří po celá staletí dusí lidstvo. Lavinu pozitivních událostí, která odpoví na otázku, položenou na úplném začátku tohoto čtení.\nVšem dobrým lidem přeji dobrý rok 2016\n#1 David Král 2016-01-06 13:39\nNejhorší je, že my tady plkáme, ale oni, postupují krok za krokem a konají, na rozdíl od našeho žvanění.


Samolepka na zeď - Výhled do tropického ráje - 90 x 60 cm | PoštovnéZDARMA.cz\n/ Samolepka na zeď - Výhled do tropického ráje - 90 x 60 cm\nSamolepka na zeď - Výhled do tropického ráje - 90 x 60 cm\nKdo z nás by neměl rád léto a moře. Bohužel prozatím nespadáme do tropického podnebného pásma a pověstné tropy nás zaměstnávají "pouze" v letních měsících. Pokud máte chuť vstávat u moře každý den, zkuste tuto samolepku na zeď. Aplikace samolepky je velmi jednoduchá. Samolepku používejte pouze na hladký, čistý a nemastný povrch. Přidat do seznamu přání\nJitka tropický ráj\nSamolepka úžasná, výhled do léta a tepla:-). Dodáno dříve než jsem čekala.\nRychlé dodání, snadné nalepení, vypadá moc hezky. Dostala jsem přesně to, co jsem čekala.\n275,00 Kč AKCE: 158,99 Kč Fluorescenční samolepky - Žárovky\n139,00 Kč AKCE: 75,00 Kč Samolepka na zeď - okno s výhledem do přírody\n275,00 Kč AKCE: 158,99 Kč 3D samolepka na zeď - delfíni\n309,00 Kč AKCE: 179,00 Kč 3D samolepka na stůl - velkoměsto


Srpen 2006 « Archiv | Bokkaku\n26. srpna 2006 v 20:48 | Ája | Hudba\nVy méně znalí si asi říkáte co nebo kdo je sakra Gackt? Mohu Vás tedy uklidnit, že je to člověk, aspoň myslím. Prý sám sebe považuje za 400 let starého upíra. :)\nNarodil se na Okinawě, což je několik malých ostrůvků na jihu Japonska. Jeho rodiče ho začali už ve třech letech učit hře na piáno, prý byli dost přísný. V telce musel sledovat jen vzdělávazí pořady a poslouchat musel jen vážnou hudbu. Chudák. (Mě stačí, když si táta pustí Bacha jednou za měsíc na plný pecky, až se barák otřásá v základech. :). Snil o tom, že bude dirigent. Později se naučil víc o rockové hudbě i přes nechuť rodičů. když byl mladý, skoro se utopil v oceánu, ale zachránili ho. Od té doby tvrdil, že je obdařen zvláštními schopnostmi. (Podle mě mu prostě kvůli rodičům šplouchá na maják. Ale jinak nic proti němu nemám :) Tyhle informace jsou z Wikipedii, což znamená, že musí být aspoň trochu slavnej, že tam o něm píšou. Někde jsem četla, že jeho pravé jméno je Gakuta Camui.\nFešák, říkáte si jistě. Jo, přikyvuji já. Na téhle fotce určitě. Tak tady vypadá určitě srovnatelně s Orlandem Bloomem. :)\nI tady vypadá poměrně dobře, ne? No, a abych vás řádně vyděsila, podívejte se na tohle:\nTeď si jistě říkáte, to je ale magor. Jo, je. Přikyvuji opět já. Ale skvělej. Prý strávil pár let v blázinci. Nejspíš doktoři věděli, proč ho tam strčili. :) Která je má nejoblíbenější fotka? Asi tahle:\nDělám si srandu. Vážně jsem nevěřila, že je to on. Tohle je má nejmilejší fotka:\nNo není nádhernej? Jo, je. Přikyvuji stále já. Podívejte se pozorně na jeho oči. Ano, to je modrá. Tato barva je nejspíš už dost běžná (Ať žije IPER, elfové do hnoje). Přesto, u Japonců ne. Modré oči jsou vyjímka. I když je naprosto šílenej a má radši koťata a štěňata radši než lidi a je bisexuál, je skvělej. :) Taky prej umí všechny možný bojový sporty. Nevím, co je na tom pravdy, ale jedno je jisté: Kakashi by ho porazil! :)\n24. srpna 2006 v 12:13 | Ája | Anime a Manga\nTady je odkaz na AMV ze seriálu Rurouni Kenshin. Je jedno z nejlepších, které jsem viděla.\nNázev: Saitou vs. Kenshin\nHudba: My Favorite Game- The Cardigans\nVelikost: 36.7 (myslím ale, že je to větší)\nTa písnička od Cardigans je skvělá!\n24. srpna 2006 v 11:42 | Ája | Vyprávění\n18. srpna 2006 v 20:52 | Ája | Knihy\nNení to zrovna fantasy, spíš sci-fi, ale jedno je jisté: Zaručeně se u toho pobavíte! Našla jsem tuhle knížečku v Městské knihovně Hodonín, v oddělení Sci-fi, úplně dole, na tom nejnepozornosti hodném místě.\nKdesi daleko v zaostalých a nezmapovaných končinách onoho cípu západního spirálního ramene naší Galaxie, který už dávno vyšel z módy, leží jedno malé, bezvýznamné žluté slunce.\nKolem něj, ve vzdálenosti zhruba sto padesáti milionů kilometrů, obíhá jedna naprosto zanedbatelná, nepatrná modrozelená planeta, jejiž bioformy vzešlé z opic jsou takúžasně primitivní, že dosud považují digitální hodinky za docela šikovný nápad.\nTak takhle začíná knížka Stopařův průvodce po Galaxii. Pokud s už nad tímto velmi úsměvným textem nezasmějete, jste nejspíš vogon.\nPan L. Prosser byl, jak se říká, taky jenom člověk. Jinými slovy patřil k dvounohým bioformám na bázi uhlíku, které se vyvinuly z opic. Konkrétně řečeno byl to čtyřicetiletý, tlustý a ochablý zaměstnanec obecní rady. Jeho největší zvláštnost- o té ovšem nevěděl- spočívala v tom, že byl kromě jiného přímým Čingischánovým potomkem po meči, přestože řada uplynuvších generací a rasového míšení proházely jeho geny natolik, že neměl žádné viditelné mongolské rysy a po mocném předkovi nezdědil nic než postavu značně rozšířenou v pase a slabost pro malé chlupaté kloboučky.\nTakových absurdit si užijete dost a dost. Pokud Vás ani tohle nerozesměje, běžte se radši nadýchat rajského plynu, protože už nevím, co jiného by pomohlo. Snad jen pírko na nohu. :)\nNení to pozemská kniha- na Zemi nikdy nevyšla a až do oné strašlivé katastrofy o ní žádný pozemšťan neslyšel, ani ji neviděl. Nicméně je to kniha velice pozoruhodná.\nMožná je to dokonce nejporuhodnější kniha, jakou kdy vydala mamutí nakladatelství v Malé medvědici- o niž ovšem ovněž žádný pozemšťan nikdy neslyšel.\nJe to kniha nejen velice pozoruhodná, ale i velice úspěšná- je úspěšnější než Nebeský rádce hospodyněk, jde na odbytlépe než Třiapadesát nových úkonů, které lze provozovat ve stavu bez tíže a je diskutovanější než trilogie filosofických trháků Úlona Kolufida Kde udělal Bůh chybu, Výběr několika dalších božích omylů a Co je vlastně tenhleten bůh zač?\nV mnoha ležernějších civilizacích na východním okraji naší galaxie dokonce Stopařův průvodce nahradil velkou Galaktickou encyklopedii jakožto zdroj veškerého vědění a moudrosti, neboť- ač má mnoho mezer a spousta informací je pochybných nebo přinejmenším hodně nepřesných- má proti starší a nudnější příručce dvě nesporné výhody.\nJednakje o něco levnější, a především má na obálce velký vlídný nápis: NEPROPADEJTE PANICE.\nMyslím, že takový nápis by mělo mít hodně knih. Poslední ukázka, která mě zatím fakt rozesmála:\n"Když jsi dělal výzkum pro tu knihu nebo co a byl na Zemi, tak jsi přece musel o ní nashromáždit materiál."\n"Nó, trochu jsem rozšířil původní znění hesla, jo."\n"Tak ukaž, jak vypadá v tomhle vydání. Chci to vidět."\n"Proč ne." Ford mu opět půjčil knihu.\nArthur jí dychtivě popadl. Snažil se, aby se mu netřásly ruce. naťukal heslo příslušné stránky. Obrazovka zazářila, zavířila a pak ustálila. Arthur zíral na otevřenou stránku.\n"Vždyť tam nic není!" vybuchl.\nFord mu nahlédl přes rameno.\n"Ale je. Podívej, tady úplně dole na obrazovce, pod slovy Ecentrica Gallumbits, třípsrsá štětka z Erotikonu 6."\nArthur následoval Fordův ukazováček. Četl, aniž by mu to hned došlo. pak téměř explodoval.\n"Cóó? Neškodná? To má být všechno? Neškodná! Jedno slovo!"\nFord pokrčil rameny.\n"Víš, v Galaxii je sto bilionů hvězd a mikroprocesory v knize mají jen omezenou kapacitu. No a o Zemi nikdo moc nevěděl."\n"Prokristapána, doufám, žes to trochu napravil."\n"Jistě. Podařilo se mi odesílat nové znění do nakladatelství. Trochu to sice očesali, ale přece jen to je lepší."\n"A co je tam teď?"\nFord si poněkud rozpačitě odkašlal. "převážně neškodná."\nKe knize nemám vskutku skoro žádné vyjímky a vřele doporučuji. Někdy si ce nebudete chápat o co jde, pokud nejste astrofyzici (Princip generování malých kvant konečné nepravděpodobnosti byl samozřejmě obecně znám. Stačí spúojit logické obvody submezonového mozku Čmeláčisko 57 s atomovým vynašečem vektorů, umístěných v Brownově silném zdroji pohybu...Chápete to? Já teda vůbec.), ale když pominu tyhle části, budete se dobře bavit.\n15. srpna 2006 v 16:40 | Ája | Filmy\nFullmetal Alchemist nejsou v Česku příliš známí, bohužel. Je to jedna z mých nejoblíbenějších mang (to slovo se divně skloňuje, že?). Ze seriálu jsem viděla jen jeden díl, takže ten příliš objektivně posoudit nemůžu. Ale moc se mi líbil.\nFilm, o němž je tato recenze jsem viděla v japonštině, s anglickými titulky, takže jsem si ho musela pustit ještě několikrát, abych vůbec pochopila-jak se říká-vo co go. K dokonalému filmovém zážitku mi chyběl fakt, že neznám předchozí díly, a tak nevím, proč která postava vypadá jak vypadá, když v manze byla jiná.\nZačnu hned o začátku. V první scéně, vzpomínkové, se ocitáme ve zvláštním hradě potrhlého vědce, snažícím se vyrobit atomovou bombu(aspoň myslí. Chemie mi nikdy moc nešla :). Edward a Alfons se ho snaží zastavit, protože k výrobě své zbraně chce použít lidskou transmutaci, což je největší tabu v alchymii. Tak vlastně Ed přišel o ruku a Al o celé tělo. Někdy akční a ke konci převelice zábavná scéna, to mi věřte. Podívejte se na obrázky dole a pochopíte. :)\nTen menší a uřvanější ( :) nesnáší, když mu někdo říká prcku.) je Edward Elric, hlavní postava. Jeho bratr Alfons, mladší (kupodivu) je ta hora železa.\nVětšina děje se poté odehrává na naší matičce Zemi. V době před druhou světovou válkou (ano, uvidíte i anime Hitlera) v Německu. Nevím jak se k nám Edward dostal, to se odehrálo v předchozích filmech, ale jisté je, že se tu nedá používat alchymie, tak jako u něj doma. K jeho smůle by ji zatraceně potřeboval. Nacisté se totiž snaží najít vstup do Shambaly (někde jsem četla, že je to bájné místo pro budhisty, něco jako pro křesťany ráj. Pokud jsem to napsala špatně, všem se omlouvám. V tomhle se fakt moc nevyznám.) pomocí alchymie. A k tomu potřebují Edwarda. Víc nebudu prozrazovat. Děj se příliš komplikuje a já bych se do toho přespříliš zamotala. Připojuje se spousta postav, jako třeba cikánka s kouzelnými schopnostmi, snící o novém, lepším světě nebo nacistka, která se snaží Shambalu zničit.\nPokud si děláte starosti, že ve filmu chybí nějaké vaše oblíbené postavy, nebuďte smutní. Objeví se zde skoro (Scar) všichni naši miláčci z mangy. :) Fullmetal alchemist je skvělá zábava, ovšem ne pro malé děti. Některá pasáže trochu vyděsili i mne a to mám silný žaludek. Chvilkama jsem se odsunovala od obrazovky. Nikdy taky nezapomenu a ten Alfonsův řev, když spadnul při náletech barák a pod ním byla mrtvá holčička. To bylo drsný! Kdo by si taky pomyslel, že umí japonci tak děsivě křičet...\nDoporučuji všem fanouškům FMA, pro které je tenhle film nutnost. Není to sice tak hezky vyprávěné jako Království koček (o něm recenze jindy), ale někdy až budete čumět, jak se to vyrovná některým některým akčním scénam z Final Fantasy (o tom recenze taky někdy jindy, časem).\n14. srpna 2006 v 10:32 | Ája | Anime a Manga\nNejkrásnější a nej romantičtější AMV, které jsem kdy viděla. James Blunt a Final Fantasy X (aspoň myslím. Mám v tom menší zmatek.) to je skvělá kombinace. Velikost je sice 62 MB, ale stojí to za to. Doporučuji pouštět večer, při dešti, osamotě... Zaručeně si popláčete nebo aspoň budete řádně na měkko. :)\nOdkaz zde Titulky jsou sice francouzsky, ale s tím se dá vyrovnat.\nHudba z Číny\n14. srpna 2006 v 9:06 | Ája | Hudba\nPokud máte rádi ty krásné melodie z historických čínských filmů, mám pro vás dobrou zprávu. :) Teď už si je nemusíte pouštět neustále dokola, abyste si poslechli nějakou píseň. Zde je několik odkazů:\nTake me home (1:16)\nTygr a drak:\nA Love Before Time (Tuhle jsem ve filmu neslyšela, ale je opravdu hezká.)\nKlan létajících dýk:\nNow We Are Free (Hrozně dlouho mi trvalo, než jsem přišla z kterého je to filmu. Ale pak jsem si vzpomněla. Je to asi nejkrásnější písnička ze všech. :) Nutnost pro každého fanouška.)\nMeikoKaiji- Alleycat (Nádherná japonská balada. Ten zpěvák má úžasný hlas!)\n1. kapitola, část A\n12. srpna 2006 v 15:25 | Ája\nLovící krahujec kroužil nad strništěm a pozoroval svou budoucí kořist, malého, hnědého hraboše. Daleko odsud, dva motýlci přelétali z barevného květu na květ, stejně jako štěstí přelétá z člověka na člověka. Chvíli se zdrží a pak zase dál.\nPřestože bylo ráno, v malém letním zámečku, na východě království Lebbeus, vládl ruch. Obvykle touto dobou, stejně jako každý rok, byl zámeček obýván princeznou Lissandrou a jejím manželem Thaddeem. Spolu se svou starší dcerou přijeli, aby si odpočinuli od všech povinností a smočili nohy ve studeném moři. Jejich nejmladší potomek, malá princezna Laila musela zůstat v královském paláci, spolu s babičkou, protože byla nemocná. Nebylo to však nic vážného.\nV zámecké kuchyni připravovali snídani. Čerstvé pečivo, které právě upekli, vonělo po chodbách a každému zpříjemňovalo brzké vstávání. Šunka, máslo, džem, to všechno a mnohem víc leželo na stříbrných tácech, ozdobených krásnými rytinami. Při pohledu na tu spoustu dobrot se každému sbíhaly sliny.\n"Běžte. Necháte toho? Huš." vrásčitá kuchařka, v zašpiněném oblečení od jídla, rozháněla mlsné děti od jídla a vypomáhala si špinavou utěrkou, kterou kolem sebe nebezpečně mávala.\n"To není pro vás, vy žrouti jedni nenasytní." křičela. Její hlas se rozléhal po celé kuchyni. Ale děti neuposlechly. Každé vzalo do svých špinavých ručiček kus jídla a s veselým smíchem se dalo na útěk.\n"Dopřej jim přece trochu radosti, Dorko." chlácholil kuchařku starý sluha. Nacpal do své dýmky něco tabáku. Zapálil ho a několikrát zabafal. "Taky jsme kdysi byli mladí. Ach to byli časy. To jsem běhal za děvčaty jako srnec. A teď? Záda mě bolí, vrže mi v koleně, ráno ani vstát z postele nemůžu." stěžoval si.\n"Snadná pomoc. Nevstávej." pokrčila Dorka rameny a sjela ho přísným pohledem. "Stejně tu jen zavazíš. Kdyby sis našel nějakou práci. Ale to ty ne. Raději tu budeš okounět. Běž, běž. Zajdi třeba pro čisté utěrky. Ať už jsi na cestě."\nSluha se nedal dlouho pobízet, když viděl Dorčin rozlícený obličej a vydal se za pradlenou, zda už má připravené utěrky, pro které ho kuchařka poslala.\nDorka zavolala pážata, aby odnesla tácy do jídelny, přestože věděla, že vrchnost ještě nejspíš spí. Nesnášela totiž spěch a tudíž chtěla mít vše dopředu připravené. Pracovala na zámečku už spoustu let. Za tu dlouhou dobu si ještě žádný host nestěžoval na jídlo z její kuchyně. Ba naopak. Každý ho chválil.\nNajednou se kolem ní mihla hříva tmavě hnědých rozcuchaných vlasů. "Princezno!" vykřikla pohoršeně Dorka a chytla dívku kolem ramen, aby jí vůbec zastavila. Přestože měla pouhých osm let měla velkou sílu, i když byla tak drobná. "Jak se to chováte? To se nesluší, aby princezna pobíhala po kuchyni. Můžete se spálit. Je to příliš nebezpečné. Copak to nechápete? Ne, vy určitě ne. Jste tak neuvěřitelně zbrklá. Jednoho dne si díky své neopatrností ublížíte."\n"Nesýčkuj," okřikla kuchařku rozzlobeně dívka a zatvářila se vzpurně. "Když já se tak nudím," vzdychla a pokračovala: "Není tu nic, co bych mohla dělat. Chci si taky hrát, jako každé normální dítě. Ale místo toho musím na sobě nosit ty ošklivé šaty." Princezna na sobě měla jen noční košili, a tak Dorka usoudila, že dívka vyběhla z postele hned jak vstala, ani se nepřevlékla.\n"Liu," oslovila ji jménem kuchařka a zadívala se do dívčiných podivných šedých očích. Některé dvorní dámy tvrdily, že jsou spíš bílé, tak byli světlounké. Ale zářili lišáctvím jako dvě sluníčka. "Pochop, narodila ses jako princezna, tudíž se tak musíš chovat. S korunou, kterou Akketh-Sen vložili na tvou hlavu, vložili na tvá královská bedra i povinnosti."\n"Kdo se je prosil?" řekla princezna a založila si ruce. "Radši bych byla dcerou toho nejchudšího sedláka v zemi."\nDorka už se chystala namítnout, že si tu představu příliš idealizuje, ale dřív než stihla cokoli říct, vřítilo se do kuchyně s křikem další dítě. Baculatý chlapeček, Liina věku se světle černými vlasy.\n"Dost!" zakřičela Dorka hlasitě, jakmile se Liu přidala k chlapcově hře a začala ho nahánět po kuchyni. "Pryč! Běžte si hrát jinam. A hned. Nebo zavolám stráže, ať vás odsud třeba vynesou v zubech."\nLiu i chlapec v kuchyni dlouho neotáleli. Vzali si kuchařčino varování k srdci a utíkali z kamenné kuchyně, co jim nohy stačily. Brzy doběhli na odpočívadlo v prvním patře. Celí zadýchaní se posadili na ozdobnou lavici, polstrovanou rudým sametem.\nPrincezna se vesele rozesmála. "Nikdy bych nevěřila…, že dokážu běžet takhle rychle." lapala po dechu a na tváři se jí rozléval širší a širší úsměv.\n"Já taky ne." odpověděl Tetsuo, tak se totiž chlapec jmenoval, byl synem správce a chodby zámečku znal nazpaměť. Jeho máma byla ze severu, z malého ostrovu zvaného Naku. Nikdo nevěděl, jak se ocitla tak daleko na jihu, ale jedno bylo jisté: Tetsuův otec se do ní zamiloval až po uši.\nJeho syn měl na zámku jisté privilegia. Měl přístup do všech chodeb a místností zámku. Též si směl hrát se starší princeznou (té mladší byly pouhé čtyři roky, takže s ní moc zábava nebyla.). Otec se o syna nebál. Věděl moc dobře, že by Liu Tetsuovi nikdy neublížila. Neovládala totiž žádná kouzla.\nTím se lišila od většiny vysoce urozených moriorů. Královská krev byla slabá, to věděl každý. Ale nějaké to kouzlo zvládl každý princ či princezna. Liu však ne.\nTéž bych měla vysvětlit, co je to morior. Kdyby jste nějakého viděli, řekli byste si, že je to nějaký zmalovaný pošuk, protože mají po celém těle jakoby tygří pruhy barvy čerstvé, jarní trávy. Avšak pro ně je to normální. Na krku, po obou bocích mají ukryté skřele, které v případě potřeby mohou otevřít a dýchat žábrami. To jsou jediné odlišnosti od nás lidí. Moriorové mají své starosti i radosti. Stejně jako mi umí milovat i nenávidět. Znají strach i nebojácnost. Mají svou víru, báje, pověsti, příběhy, pohádky, básně i písně. Každý národ má vlastní řeč, a tak se není co divit, že spolu i válčí, když se, stejně jako lidé, nedokážou domluvit.\nAvšak vraťme se zpátky k tomu krásnému ránu. Liu si spolu s Tetsuem užívala nádherně zábavné dopoledne. Nejdříve skákali na královské posteli a přestali teprve ve chvíli, kdy lože začalo příliš hlasitě vrzat. A tak započali co nejtišeji polštářovou bitvu, takže byl zanedlouho Liin pokoj pokryt bílou peřinou měkkých peříček, které se ne a ne usadit, tudíž se zdálo že v místnosti propukla sněhová vichřice.\nTakto se bavili až do chvíle, než se vzbudila Liina matka a šla zkontrolovat svou nezbednou dcerku. Stanula ve dveřích a spráskla ruce. "U všech Akketh-senů! Co to tu vyvádíš? Copak jsi se zbláznilo, dítě moje?"\nV tu chvíli Tetsuo pomyslel na útěk. Myslí mu ihned projel plán všech tajných chodeb. Jedna byla i v Liině pokoji. Za velkým, zlatem zdobeným zrcadlem. Které se táhlo od podlahy až ke stropu. Nenápadně zamířil ke schované chodbě. Nerozloučil se s Liu, neměl čas. Přestože byl více prostorově výraznější-prostě tlustší-pohyboval se rychle a za chvíli zmizel za zrcadlem.\nPřistoupila však ke své dceři a začala ji kárat: "Vysvětli mi, Liu, proč jsi tak nezbedná a nevychovaná. Pokud nespíš, pobíháš po zámku a hraješ si s těmi otrhanci. Musíš se přátelit zrovna s nimi? Vždyť jsi princezna. Jsi něco víc. V žilách ti koluje magie a ty se zahazuješ s takovou spodinou. Měla bys být ve společnosti komtes a kněžen, ne služek. Od zítřka se začneš učit slušnému chování. Ne, nic neříkej- své rozhodnutí nezměním. Chci, aby s tebe vyrostla impozantní mladá dáma. Jinak nám s tatínkem zůstaneš na ocet. Nechápu, po kom jsi mohla zdědit takovou neposlušnost. Po mne teda rozhodně ne. Já sama jsem v tvém věku byla považována za jednu z nevznešenějších aristokratek. A tvůj otec-" zarazila se a pak tiše vzdychla. Liu na ni jen nechápavě hleděla. "Myslím, že ani po něm jsi ten strašný zlozvyk nepodědila."\nLissandra se posadila na postel, která pod ní bolestivě zasténala, nejprve však odfoukla několik pírek. Její pohled byl skelný. Ztrácel se v minulosti. Princezně se vybavovala bolestivá událost, kterou toužila zapomenout.\nI Liu moc dobře poznala, že matku něco trápí, ale nebyla schopna cokoli říct, a tak jen tiše vyčkávala. Doufala, že zapomene na její nezbednost a přemýšlela, jak se pomstí Tetsuovi, že ji v průšvihu nechal samotnou.\nLissandra se probudila z transu a přitáhla dcerku k sobě. Odstranila několik pírek z jejích vlasu a jemně, přitom však pevně k sobě Liu zmatenou Liu přivinula.\n"Liu, nikdy nezapomeň, že tě moc mám moc ráda. Slib mi to, prosím. I kdybys měla důvod mě nenávidět, jakože máš, vzpomeň si, že já tě moc a moc miluji. Slibuješ?" šeptala tiše, však rychle.\n"A-a-no." koktala její překvapená a trochu i vyděšená dcera. Nechápala, o čem to máma mluví a bála se, přestože nevěděla čeho.\n"Tak." Lissandra se zhluboka nadechla a pustila svou dceru. "Hezky se obleč a přijdi včas na snídani. Nebudeme na tebe s tatínkem čekat." Rozloučila se s dcerou a vrátila se do svého pokoje, aby se také ustrojila.\nMalá Liu si zmateně sedla na postel. Klátila nožičkami, protože nedosáhla na zem. Chvíli přemýšlela nad matčinými slovy, ale vytrhla jí z toho služka, jenž přišla aby princezně pomohla se obléct. Chvíli trvalo, než na sebe navlékla bílé šatičky. Kolem pasu měla na mašličku zavázanou růžovou stužku.\n"Vypadáte jako andílek, výsosti." rozplývala se služka.\nLiu jen zamumlala, že má jiný názor ba rovnou opačný. Vyběhla z pokoje a zamířila na snídaní, kde se měla setkat s matkou a otcem. Byla by prošla jen několik chodeb a už by seděla na židli v jídelně, když tu najednou zahledla se mihnout povědomé černé vlasy.\nTetsuo! Jen počkej až se mi dostaneš pod ruku. To si schytáš! Takhle zbaběle utéct. A to si říkáš chlap? Pche.\nPrincezna se vydala za černými vlasy a zanedlouho Tetsua dohnala. Měla však pocit, že se jí vyhýbal, snažil se zmizet, aniž by si ho všimla.\n"Ty seš ale!" okřikla ho. "Poseroutko. Nechal jsi mě v kaši a sám jsi utekl."\n"Promiň, Liu," omlouval se Tetsuo. "Ale lekl jsem se tvé mámy. Mohla by mi ublížit, za to, že jsme zničili ty polštáře. Víš, nechtěl bych skončit jako žába, kdyby mě chytla."\n"To by nikdy neudělala, neboj." uklidňovala ho Liu. "Jak jsi se vlastně dostal ven?"\n"Tajnou chodbou." odpověděl Tetsuo, jakoby nic.\n"Opravdu?" vypískla Liu a celá se rozzářila jako sluníčko. "V mém pokoji je tajná chodba?"\n"Ve všech. Jen musíš vědět, kde ji hledat. Celý zámek je plný skrytých cest. Malých či velkých. Některé vedou jen do vedlejších pokojů. Jedna do jeskyně u pláže. Myslím, že nějaká i do poměrně vzdáleného lesa, ale tou jsem nikdy nešel. Jen kousek. Je moc dlouhá. Možná se tam už zhroutil strop."\n"Musíš mi nějakou okázat." naléhala Liu. "Dostala bych se i do jídelny?"\n"Beze všeho. Následujte mě, princezno." pronesl hrdě Tetsuo a dovedl Liu pod závěs, za kterým byla jen holá kamenná zeď.\n"Co tady budeme dělat?" zeptala se nechápavě Liu.\n"Pššt." sykl Tetsuo. "Přemýšlím."\n"Ty to umíš?" podivila se přehnaně princezna a následně bolestně zaskučela, protože jí Tetsuo šlápl na nohu.\nChlapec spočítal cihly. Do jedné zatlačil a poslouchal, jak cosi zarachotilo, načež se stěna odsunula do boku. V tajné chodbě, před jejímž vstupem právě stáli byla černo černá tma.\n"Až po tobě." řekla vystrašeně Liu a následovala správcova syna do neprozkoumaných hlubin zámku. Tetsuo jí vzal za ruku a vedl jí. Očividně věděl, kam míří. Znal chodby nazpaměť, takže je dokázal projít i poslepu.\nŠli pouhou chvilku. "Tady by měl být vchod do jídelny. Stačí, když zatlačíš do stěny a sama se otevře. Tví rodiče nás neuvidí. Stojíme totiž za obrazem té tlusté ženské, která je za těmi těžkými látkami. Určitě se budou divit, jak jsi se tam objevila."Kdyby tam bylo jen trochu víc světla, viděla by Liu, že se Tetsuo zubí od ucha k uchu.\nOna tlustá ženská byl nějaký princeznin předek, ale Liu ten obraz neměla ráda. Ta paní se tvářila převelice přísně a zlostně. Nejspíš proto, že byla narvaná v korzetu, a tudíž nemohla dýchat. Ovšem královna trvala na jeho přítomnosti v jídelně. A tak princezně Lissandře nezbylo nic jiného, než ho zakrýt, protože jinak-jak sama tvrdila-by se ani nenajedla.\nLiu se ramenem opřela o stěnu. K jejímu údivu se pevná zeď okamžitě dala do pohybu a princezna málem spadla díky síle setrvačnosti. Ohlédla se za sebe. Tetsuo stál v chodbě. Dál se neodvážil.\nAni se mu nedivila, když uslyšela otcův výhružný hlas: "Rhegie, odejdi!" řekl Thaddeus až se to jídelnou rozléhalo.\n"Nemáš právo mi rozkazovat!" odsekl nějaký muž, kterého Liu neznala.\nPrincezna tiše rozhrnula látky visící ze stropu tak, aby mohla nepozorovaně zjistit, kdo je onen cizinec.\nTen muž byl poměrně mladý. Mohlo mu být okolo třiceti, ale jeho tvář byla vrásčitá díky zhýralému způsobu života. Světlé hnědé, avšak špinavé vlasy mu padaly do očí. Zvláštně se hrbil a celé jeho tělo bylo jaksi pokřivené. Oči mu zle svítili. Díval se na Thaddea s výrazem nenávisti.\n1. kapitola, část B\n"Nenávidím tě, bratře." zasyčel Rhegius. "Připravil jsi mě o všechno. To já měl být Lissandřinym manželem. To já měl mít tohle všechno. Tenhle přepych. A ty, bratříčku, jsi mi ho ukradl." mluvil tiše. Hlas byl plný zloby a slova jedu.\nLiu toho muže poznala, sic ho nikdy předtím neviděla. Maminka se o něm jednou zmínila. Byl to Rhegius, otcův starší bratr. To on si měl vzít Lissandru, ale královna usoudila, že není vhodným manželem pro princeznu, což opravdu nebyl. Utrácel peníze za ženské a chlast. Přestože dostával měsíčně peníze od svého bratra, během několika málo dnů je propil. Žárlil na každého a všem záviděl.\nSvého bratra z duše nenáviděl. Kul pikle a usiloval mu o život. Thaddeus s ním měl velkou trpělivost. Vždyť to byl přece jeho bratr! Platil za Rhegia všechny dluhy, tedy, až doteď. Pohár jeho dobroty přetekl.\n"Vinit můžeš jenom sebe." odsekl Thaddeus. Odvrátil se od bratra, protože z něj cítil alkohol.\nV Rhegiovi vřela krev. Při životě ho držela jediná myšlenka -sourozencova smrt. Držela se ho jako pijavice. Pomalu mu sála zdravý rozum a nahrazovala ho šílenstvím. Jak dlouho o tom jen snil. A teď měl příležitost. Thaddeus mu nastavil záda. Stačilo pouze bodnout.\nNe, vždyť to by nebylo správné.\nNehraj si na svatouška. šeptal tichý zlomyslný hlásek jeho podvědomí. Už kolikrát jsi zabil. A že to nebylo čestné? Koho to zajímá!? Ty jsi naživu, to je hlavní. K tvému štěstí nechybí mnoho. Jednej! Udělej to! Zab ho!\nRhegius uposlechl. Zalovil v kapse svého dlouhého černého pláště, poničeného dlouhodobým nošením a vytáhl dýku.\nDřív než se Thaddeus stačil vzpamatovat, ucítil mezi lopatkami pronikavou ostrou bolest, která mu podlomila kolena. Sesul se na široký jídelní stůl. Chtěl vykřiknout, avšak pouze bezmocně zalapal po dechu. Duše ho pomalu opouštěla, spolu s životem. Jeho bezvládné tělo se zhroutilo na podlahu a zůstalo nehybně ležet.\nLissandra nebyla schopna jediné hlásky. Přejížděla střídavě pohledem ze svého umírajícího manžela na jeho vraha. Chtěla ječet, ale z úst jí vyšlo pouhé zakňučení. Omámena strachem se zahleděla na Rhegia.\nJeho oči děsivě zářili. Šťastně se rozesmál, jakoby ho rázem opustily všechna trápení i problémy.\n"Dokázal jsem to." řekl až nevěřícně. Úsměv bláznů na rtech.\n"Jsi šílený." zavřeštěla Lissandra. Hlas se jí lámal.\n"Ne, nejsem. Vždy jsem to nechtěl udělat. Jen si říkám, proč jsem s tím tak dlouho otálel. Ano, měl jsem to udělat dřív, jistě dřív." mluvil jako blázen. Hloupě se zachichotal a pokračoval: "Říkal si o to. Vždy se choval tak namyšleně a povýšeně. Takto je to správně. Ano."\nLissandře tekly po tvářích horké slzy. Srdce bilo jako splašené. Dech byl zrychlený a nepravidelný. Nevnímala Rhegia, stále se ještě dětinsky chichotajícího. Nevnímala nic. Jen tlukot svého srdce.\nTluk, tluk, tluk, tluk…Liu!\nPocítila dceřinu přítomnost. Ano, byla zde, ale kde? Rozhlédla se. Ach, tamhle stojí, za těmi látkami. Jak se tam jen ocitla? Musí utéct, mohl by jí taky ublížit. Nějak ho zdržím. Rozhodla se.\nLiu byla jako přikovaná. Vytřeštěně hleděla na strýce, matku, zvětšující se kaluž krve kolem otce…\nTo nemůže být pravda. Je to jen sen, noční můra. Brzy se jistě probudí ve své měkké postýlce s nebesy. Do obličeje jí bude svítit ranní slunce a nic z toho, co tu viděla se nestane.\nLissandra sebrala poslední síly, které v ní zůstaly. Zaměřila své neobyčejné schopnosti na Rhegie a odmrštila ho na protější zeď.\nJejí švagr narazil do stěny a omámeně spadl na zem. Zasypala ho hromada střepů, dřívějších okrasných talířů, jenž na viseli na zdi. Kouzlo však bylo oslabené a nedosáhlo takové účinnosti, jaké by si Lissandra přála.\n"Ty potvoro," zavrčel Rhegius. Postavil se na vratké nohy, které se mu neovladatelně třásly. V zádech měl zabodnuté ostré střepy.\n"Liu, běž!" křikla matka přes záda. Její pravá ruka vzplála světlé modrým ohněm. I oči se rozzářily, neutuchajícím odhodláním. Lissandra vyskočila a doširoka rozevřela ruku. V tu chvíli Rhegia zahalil žhnoucí plamen, jenž ho olizoval jako ohnivý jazyk.\n"Tohle proti mně neplatí," zasmál se Rhegius. Lesklý, černý kámen, zavěšený kusu provázku na jeho krku vydával silné světlo. Lissandřin plamen před ním ustupoval. "Všechno to tu spálím."\nLiu už víc neviděla. Cítila jak jí někdo chytl za zápěstí a odvlekl pryč. Neprotestovala. Šla poslušně jako beránek.\nTetsuo jí zatáhl zpět do chodby. Nevěděl, co má dělat. Byl naprosto bezradný. jediné, co mu říkal mozek, byl povel běž! Rychle pryč! Zámek již není bezpečný. A tak tedy utíkal. Nevěděl kam. Nohy ho nesly samy. Za sebou vedl omráčenou Liu.\nPrincezna se zarazila a zastavila i Tetsua. "Musím zpátky!" vykřikla. "Musím jí zachránit." Otočila se na patě a chtěla se rozeběhnout zpátky, avšak zarazilo jí trhnutí.\nTetsuo stále svíral její ruku. Pevněji a pevněji. Kdyby v chodbě bylo aspoň o trochu víc světla, viděl by, jak vzpurně se tváří a i přesto jí tečou po lících slzy.\n"Pust mne." okřikla ho silným hlasem, který jakoby jí ani nepatřil.\n"Ani mě nenapadne." odpověděl Tetsuo. Lekl se jí, ale nechtěl to na sobě dát znát.\nLiu zalapala po dechu. Bolelo jí v boku z toho rychlého běhu. "Proč?" otázala se.\n"Nechci, aby se ti něco stalo. Už jí nemůžeš pomoct. Je pozdě. Jistě by tě taky zabil." řekl a vyvolal tím další proud slz, jak u Liu, tak u sebe. Obě děti se pevně sevřely v náručí a rozvzlykaly se.\nTetsuo se opět rozběhl. Táhl Liu za sebou, pro slzy neviděl, bolelo ho břicho, přesto nezastavil.\nPryč. Musíme pryč! to bylo jediné, co se mu honilo v hlavě. Nohy ho nesli k oné chodbě, která vedla ven ze zámku. Modlil se, aby byla průchodná. Doufal.\nBrzy doběhli až tam kde to Tetsuo neznal. Je to naše jediná šance. uvědomil si a v tu ráno ho zalil pot. Naprázdno polkl. S rukou napřaženou opatrně postupoval dopředu. Cítil, že směřují stále víc a víc dolů, do podzemí.\nCítil kolem sebe vůni hlíny. Bylo tam o mnoho chladněji. Šli dlouho anebo pouhou chvilku? To nevěděl. Nejednou zachytil rukou něco, co viselo ze stropu.\nKořeny! Musíme být někde na začátku lesa. Už jen chvilku. Někde tady musí chodba končit.\nRozhrnul hustou záclonu, tvořenou z kořenů a za chvilku opravdu uviděl trošku světla. Srdce mu poskočilo. S novou nadějí se rozběhl dopředu. Packoval o kameny, ale to mu vůbec nevadilo.\nŠkrábal se nahoru jako kočka. Nohy i ruce mu ujížděly na vlhkých kamenech a ještě táhl Liu, která se vůbec nesnažila vylézt. Bílé šatičky měla celé špinavé od hlíny. Po chvíli se oběma podařilo dostat na sluneční světlo. Tetsuo si oddychl, když se octli pod šumícími korunami stromů.\nUnaveně se zhroutil do měkkého mechu. Chtěl k sobě i stáhnout Liu, aby si odpočinula, ale vytrhnula se mu a utíkala lesem zpátky. Tetsuo se okamžitě vydal za ní. Měla však náskok. Skákala přes popadané větve jako divoká laň. Rychle a sebejistě, brzy se mu ztratila z oči.\nTetsuo už ztrácel naději, že jí dohoní, škobrtal a nohy se mu pletly. Měl strach, že se Liu vrátí do zámku a tam se jí něco stane, nedej bože, že jí ten zlý pán zabije, když tu najednou zahlédl kus bílé látky. Liu stála ve stínu stromů, tak aby jí zvenku nikdo neviděl. Byla jako sloup, bez jediného pohybu sledovala plameny šlehající ze zámku.\nVšechna stvoření volala o pomoc, avšak nikdo nepřicházel. V děsivé agónii ječeli z plných plic. Pouze jediný muž na koni zámek opouštěl. Neohlédl se. Seděl schoulený v sedle. Zdálo se, že je vyčerpaný. Vlasy mu padaly do obličeje. Kůň ho nesl pryč.\nLiu ho pozorovala s nenávistí v srdci. Jednoho dne zemřeš mojí rukou, to ti slibuji strýci! přísahala. Neměla sílu brečet, avšak Tetsuo plakal za oba. Slzy mu z červených očí tekly proudem.\n"Mami, tati." šeptal tiše nešťastný chlapec. Jeho rodiče zůstali uvězněni v zámku. Tetsuo si otřel slzy. "Musím doběhnout pro pomoc, počkej tady." řekl dívce a vydal se po kraji lesa směrem k nejbližší vesnici, vzdálené však několik mil.\nPrincezna ho neposlouchala. Když se jí ztratil z očí, otočila se k zámku zády a zamířila do lesa, stále dál a dál, čím dál tím víc hlouběji. Přešla potůček, protékající skulinou mezi kameny. Nevěnovala mu však žádnou pozornost. Nechala se vést osudem, který ji odnášel pryč od všech známých a krásných věcí, které tolik milovala a zároveň přinášel nové a neprozkoumané, jenž na ni dosud čekaly.\n"Ale, ale, ale…Copak děla děvčátko jako ty, tak daleko v lese? Toto místo není bezpečné, a už vůbec ne pro děti. Kde máš rodiče? Jak jsi se tu ocitla?" ozval se nad Liinou hlavou hlas. Byl hrubý a nízko položený, připomínal psí vrčení. Avšak nebyl zlý, zněl překvapeně a mile.\n"Nevím," odpověděla Liu otupěle, vzhlédla. Kdyby to bylo za jiných okolností, určitě by zaječela a utekla, ale nyní jen stála bez jakýchkoli emocí a zírala na bílého vlka, dvakrát většího než ona. Stvoření si jí prohlíželo jedním žlutým, přísným očičkem. Ten pohled byl silný, ale Liu ho vydržela a neodvrátila zrak.\n"Líbíš se mi, dítě. Ach! To jsou ale zvláštní oči. Bílé jako obláčky, pohupující se na modré obloze. Podivné, řekl bych. Možná až magické." pokýval vlk pochvalně hlavou a roztáhl tlamu, přičemž odhalil zažloutlé zuby, ovšem ostré jako břitvy. "Jak ti říkají?"\n"Liu," šeptla dívka a obdařila obrovského vlka nesmělým úsměvem.\n"Krásné jméno," opět přikývl vlk. "Není sice kdoví jak vznešené, ale je čisté. Nad ničím se nepřevyšuje, ani neponižuje. Ano. Opravdu hezké jméno. Hodně neobvyklé, pravda, ale myslím, že se k tobě hodí, děvče. Mně mí bratři vlci oslovují Inuki." řekl.\n"Je jako sníh." šeptla Liu. "Je chladné a studené. Co tedy děláš zde, Inuki? Na teplém jihu?" otázala se zvědavě.\n"Přišel jsem se podívat na moře. Na vlny, bílou pěnu a poslechnout si jeho šumění." odpověděl bílý vlk. "Nebydlím na severu. Jsem už příliš starý a ta zima mi nedělá dobře. Bolí mě všechny kostí." stěžoval si. "Pocházím ze středu a tak to mám všude kousek. Právě jsem se vracel zas domů, do pelechu. Za přáteli a rodinou. Nechceš jít se mnou, Liu?"\n"Ráda. Nemám zde již nic, pro co bych měla zůstávat. Budeme tedy přátelé?"\n"Ano, dítě. Od teď jsme přátelé." řekl Inuki a usmál se. Oblízl dívce tvář svým mohutným jazykem, aby jí očistil od hlíny. Posadil si jí na lopatky a rozeběhl se. Utíkal rychle a jemně dopadal na polštářky svých velkých tlapek. Nechtěl dívku, pomalu usínající na jeho zádech rušit. Běžel dnem i nocí. Lesem i loukami. Kolem divokých řek, rychle spějících k moři nebo čistých potůčků, schovaných před moriorskými očima.\nPředaleko odsud, v úplně jiném čase i místě, se ve své posteli vzbudila dívka. Právě se jí zdál zvláštní sen. O podivných stvořeních, ne až tak nepodobných lidem, jenž si říkali moriorové. O jejich princezně, jejíž jméno už zapomněla. Přemýšlela o velkém bílém vlkovi i o smrti princezniných rodičů.\nTa dívka se jmenovala Anna Pagaleová. Bylo jí třináct let, bydlela v bytě ve starém domě. Její sousedé většinou staří lidé, velmi rozmrzelí. Rodiče se rozvedli, a tak žila s matkou. Nebyla ničím výrazná ani nadprůměrná, chovala se tiše a radši splývala s davem, jako šedá myš.\nAnna se otočila na pravý bok, hlavou ke zdi. "Hloupý sen." řekla nespokojeně sama pro sebe. Slyšel jí pouze její šedý starý medvídek, který ležel na polštáři vedle ní, avšak neodpověděl. Pouze se stále usmíval.\nDívka za chvíli opět usnula, avšak žádný sen se jí už nezdál. Spala klidně a nerušeně, dokud jí druhý den ráno v půl sedmé nezazvonil budík. Na sen dočista zapomněla.\n12. srpna 2006 v 15:08 | Ája\nIchi hando no enzeru je krycí název mého příběhu, který se snažím sepsat jako knihu. Neptejte se mě, co to znamená, sama nevím, zda jsem to do japonštiny přeložila správně. Asi ne. Český název není, protože by to znělo dost drsně, anglicky je to poměrně snesitelný, ale japonština je stále the best. :) Postupně se tu budou oběvovat nejnovější kapitoly, aspoň doufám. Jsem strašně líná. Pokud to nebude nikdo číst (což je dost pravděpodobné), ruším tuhle rubriku, abych se zbytečně nenamáhala. Kvalita mých příběhu nikdy není zrovna nejlepší, proto prosím buďte shovívaví a omluvte i gramatické chyby, kterých tam nejspíš bude požehnaně. Arigató.


16 Nejlépe hodnocené atrakce v Luxor & Easy Day Trips\nLuxor stojí nad hlavou ostatních egyptských měst, a to díky svému bohatství chrámů a hrobek. Toto bylo místo starověkých Thebes, velké město středního království a faraonů nového království, kdo pokryl břehy Nilu s jejich mamutími stavebními pracemi a začal obrovské hrobové struktury těsně ukryté uprostřed skalnatého údolí západního břehu. Rozsah jejich ambicí nejlépe oceníte dnes ve velkolepém komplexu Karnak Temple, ale je zde tolik památek, že byste mohli jednoduše strávit týden pouhým nasáváním elegance a vznešenosti.\nLuxor je v podstatě muzeum pod širým nebem a v Egyptě není lepší místo, kde se zastavit na několik dní a jednoduše se ztratí v zázrakech antického světa. Naplánujte si výlet s naším seznamem nejlepších turistických atrakcí v okolí a okolí Luxoru.\n1. Chrám Karnaku\nChrámový komplex Karnaku musí být ze všech památníků města Luxor jeho nejúžasnějším a nejkrásnějším výkonem. Uvnitř jeho okrsků jsou Velký chrám Amun, chrám Khons, a Festival chrám Tuthmosis III, stejně jako mnoho dalších budov. Není postaven na jediném jednotném plánu, ale představuje stavební činnost mnoha po sobě jdoucích vládců Egypta, kteří si navzájem soupeřili o přidávání a zdobení této velké národní svatyně, která se stala nejdůležitějším egyptským chrámem během Nového království.\nVšechny památky zde jsou v obrovském měřítku, což snižuje návštěvníkům mravenčí proporce, když se dívají na mohutné sloupy a kolosální sochy. Dokonce i když jste na krátkou dobu, nemusíte krýt na návštěvě zde. Potřebujete alespoň tři hodiny, abyste se pokusili pochopit celý komplex.\nSnadno se dostanete do Karnaku z centra podél silnice Nil na straně Corniche, ačkoli kvůli teplu, většina lidí si taxi. Pokud jste na krátkou dobu, spousta prohlídek jsou nabízeny, že bič vás kolem vrcholů Karnak. Dobrá volba je soukromá prohlídka Luxor East Bank, Karnaku a chrámů v Luxoru. Tento půldenní výlet navštíví tyto starobylé lokality s egyptologem.\nAdresa: Maabad al-Karnak Street, East Bank, Luxor\n2. Údolí králů\nSlavné údolí králů, ukryté mezi skalnatými srázy, bylo posledním místem odpočinku pro krále 18., 19. a 20. dynastie. Jejich hlavní atrakcí jsou nádherně živé nástěnné malby. Protože to bylo věřil, že mrtvý muž, doprovázený bohem slunce (nebo možná mít stát se jedním s bohem slunce) plavil se přes podsvětí v noci v lodi, zdi hrobů byly ozdobeny texty a scénami líčit tuto cestu a \_ t dávat mrtvého muže poučení o jeho průběhu.\nV údolí je 63 hrobek, které jsou zavolaním slavných jmen egyptské historie, včetně slavného chlapce-krále Tutanchamona . Hrobky jsou otevřeny na rotačním systému, aby byly obrazy co nejvíce chráněny před škodami způsobenými vlhkostí.\n3. Chrám Luxor\nChrám Luxor chrání moderní centrum města a je ódou na měnící se tvář Egypta v průběhu staletí. Postavený nejprve Amenophis III (na místě dřívějšího pískovcového chrámu), to bylo znáno jak “jižní harém Amun” a byl oddaný Amunovi, jeho choť Mut, a jejich syn měsíc god Khons. Stejně jako všechny egyptské chrámy se jedná o kaple božstev s jejich vestibuly a vedlejšími komorami, velkou hypostyle sál a otevřený peristyle soud, který byl osloven ze severu velkou kolonádou.\nChrám byl přidán a změněn průvodem faraonů, včetně Amenophis IV (kdo zničil všechny odkazy na boha Amun uvnitř chrámu a přidal Sanctuary boha Aten), Tutankhamun (kdo měl zdi kolonády zdobené reliéfy) \_ t a zase zničil chrám Aten), Seti I (kdo obnovil reliéfy Amun), a Ramses II (kdo významně rozšířil chrám, přidávat nový kolonádový dvůr u severního konce). Během křesťanské éry chrám prošel proměnou v církev, zatímco v islámském období byla uvnitř komplexu postavena mešita Abu el-Haggag, zasvěcená ctěnému svatýmu muži.\nMapa Luxor chrámu\n4. Chrám Deir al-Bahri (Chrám královny Hatšepsut)\nChrám Deir el-Bahri je nádherně umístěn na úpatí čirých útesů lemujících pouštní kopce. Světle zbarvený, téměř bílý pískovec chrámu stojící pozoruhodně před zlatými až světle hnědými kameny. Chrámový komplex je rozložen na třech terasách stoupajících z roviny, spojených rampy, které ho dělí na severní a jižní polovinu. Podél západní strany každé terasy je vyvýšená kolonáda.\nTerasy byly vytrženy z východních svahů kopců, s opěrnými stěnami z nejkrásnějších pískovců podél stran a dozadu. Chrám byl také částečně vytesán ze skály. Uvnitř komplexu jsou bohatě zdobeny sochy, reliéfy a nápisy. Všimněte si, jak se královna Hatšepsut představovala s atributy mužského faraóna (vousy a krátké zástěry), aby prokázala, že má veškerou autoritu krále.\nMapa Deir el-Bahri\n5. Muzeum Luxoru\nJeden z nejlepších egyptských muzeí, muzeum Luxor má krásně vystavenou sbírku z místní oblasti, která vypráví příběh starých Thébů ze Starého království až do islámského období. V majetku muzea jsou dvě královské mumie Ahmose I a to, co je považováno za Ramses I ve dvou místnostech v přízemí, které stojí za to navštívit sami.\nV horním patře je oslňující ukázka amuletů, stříbrných misek, nábytku pro hroby a hrobky a votivních tabletů, které se protínají uprostřed podlahové plochy. Zatímco tady, podívejte se na reliéfy na znovu postavené zdi Akhenaten. 283 pískovcových bloků je pokryto malovanými reliéfy a původně patřilo Akhenatenovu chrámu Slunce v Karnaku.\nSe slavným Údolí králů a chrámem Deir al-Bahri jsou hlavními atrakcemi Medinet Habu často přehlíženy při cestě na West Bank, ale toto je jeden z nejkrásněji zdobených chrámů v Egyptě a měl by být na seznamu hitů na Západě. Komplex se skládá z malého, staršího chrámu postaveného během 18. dynastie a rozšířeného v pozdním období a velkého chrámu Ramsse III., Spojeného s královským palácem, který byl obklopen cimbuřím ohradě o výšce čtyř metrů.\nHlavní chrámová oblast byla postavena přesně na modelu Ramesseum a stejně jako Ramesseum byla zasvěcena Amunovi. Reliéfy zde jsou jedny z nejlepších, co uvidíte na Západním břehu.\nMapa Medinet Habu\nChrám 18. dynastie\nChrám Amenirdis zádušní\nChrám 1. dynastie První dvůr\nDruhý dynastský chrám druhého soudu\nVelká hypostyle síň\n7. Hrobky šlechticů\nPokud jste v Údolí králů neměli výplň hrobek, udělejte si pro Hrobky šlechticů vzdušnou čarou , která může být méně známá, ale ve skutečnosti obsahuje mnohem lépe dochované příklady hrobek. Místo obsahuje asi 400 hrobek různých hodnostářů, který datovat hrubě od 6. dynastie až do Ptolemaic éry.\nHrobky zde nejsou tak zaujaté, že by se mrtví do vedení posmrtného života dostali; místo toho předvádějí výjevy z egyptského každodenního života. Zejména hrobka Sennofera, hrobka Rekhmire, hrobka Khonsu, hrobka Benia, hrobka Menny a hrobka Nakht jsou domovem některých živých a živých obrazů hrobky Egypta.\nPokud máte málo času, rozhodněte se vidět hrob Sennofer a hrob Rekhmire . Oba mají neuvěřitelně detailní obrazy zobrazující scény z každodenního života, práce a rodinného života mužů. Sennofer byl dohlížitelem za vlády Amenhotepa II, zatímco Rekhmire byl faraónovým vikomrem.\n8. Memnonovy kolosy\nVedle silnice, která vede z Údolí královen a Medinet Habu směrem k Nilu, jsou slavné gigantické sochy známé jako Memnonovy kolosy . Vyřezané z tvrdého žlutohnědého pískovce lomu v kopcích nad Edfu, reprezentují Amenophis III, sedící na trůnu ve tvaru krychle, a kdysi stály na stráži u vchodu do královského chrámu. V římských císařských časech oni byli vzati pro sochy Memnona, syna Eos a Tithonus, kdo byl zabit Achilles během trojské války.\nJižní kolos je lépe chráněn než ten na severu. Stojí 19, 59 metrů a základna je částečně pohřbena pod pískem. S korunou, kterou původně nosil, ale již dávno zmizel, musela být celková výška asi 21 metrů.\nSeverní kolos je slavná “hudební socha”, který přinesl hejna návštěvníků tady během římského Imperial období. Návštěvníci si všimli, že socha vyzařuje při východu slunce hudební notu, což vedlo k mýtu, že Memnon pozdravil svou matku, Eos, s touto měkkou žalostnou poznámkou. Zvuk přestal být slyšet poté, co císař Septimus Severus nechal obnovit horní část sochy.\nPokud jdete za sochami, můžete vidět rozsáhlé místo (v současné době vykopané archeology), kde kdysi seděl chrám Amenophise III.\nVelký chrám márnice postavený Ramsesem II. A zasvěcený Amunovi leží na okraji kultivované půdy, asi jeden a půl kilometru jižně od Deir el-Bahri . Ačkoli jen asi polovina původní stavby přežije, to je ještě vysoce impozantní památka. Během římského Imperial období, to bylo známé jako hrobka Ozymandias, zmínil se o historikovi Diodorus (1. století BC) a byl později zvěčněn anglickým básníkem Shelley v jeho básni Ozymandias .\nSeverní věž a jižní věž jsou popsány reliéfy bitvy Ramsese II. S Hittity, podobně jako reliéfy Abu Simbel. Na jižní věži, celá levá polovina zdi je zaujatá bitvou Qadesh. Scény zde zobrazují Ramsse v jeho voze, který se vznáší proti Hittitům, kteří jsou zabiti jeho šípy nebo prchají ve divokém zmatku a spadají do řeky Orontes, zatímco napravo, můžete rozeznat Hittite Prince a nepřítele prchajícího do jejich pevnosti.\nUvnitř prvního soudu jsou pozůstatky kolosální postavy krále, který byl odhadován k měli původně mít celkovou výšku 17.5 metry a vážili více než 1, 000 tun.\nThebes - mapa Ramesseum\n10. Údolí královen\nHrobky v Údolí královen většinou patří k 19. a 20. dynastiím. V současné době je známo téměř 80 hrobek, z nichž většina je vykopána italskou expedicí vedenou E. Schiaparellim v letech 1903 až 1905. Mnohé hrobky jsou nedokončené a bez výzdoby, připomínající pouhé jeskyně ve skalách. Tam je nemnoho vyřezaných nápisů nebo reliéfů, s hodně z výzdoby sestávat z obrazů na štuku.\nPouze čtyři hrobky jsou otevřeny pro veřejnost, ale jedna ze skupin je známá hrobka královny Nefertari, která byla znovu otevřena v roce 2016, takže zde stojí za to. Hrobka královny Nefertari, Manželka Ramsesovi II., Je považována za nejlepší hrobku Západního břehu. Stěny a stropy komor zde jsou pokryty oslnivými, velmi podrobnými a bohatě barevnými scénami, které oslavují legendární krásu Nefertari.\nZe tří dalších hrobek, které jsou zde vidět, je hrobka prince Amen-her-khopshef nejlepší, protože nástěnné malby jeho komor mají zachované barvy. Syn Ramsse III., Amen-her-khopshef zemřel, když byl ještě teenager.\nMáte-li čas, nebo prostě stejně jako hrobky, hrobka Khaemwaset (další syn Ramses III) a hrobka královny Titi oba obsahují některé zajímavé zachovalé scény, i když ty v hrobě Titi jsou více vybledlé než Khaemwaset. V světě archeologie není shoda o tom, kdo byl Titiho manžel.\n11. Chrám Setu I\nChrám Setu I v zádušnici je zasvěcen Amunovi a kultu královského otce Ramsse I. Vlevo nedokončený Seti I, byl ozdoben Ramsesem II s reliéfy a nápisy, které v kvalitním souboji s dobovou prací v Abydu. Chrám byl původně 158 metrů dlouhý, ale vše, co teď zbývá, je svatyně, s různými sály a komorami a pármi drobných fragmentů dvorů a pylonů.\nPro ty cestovatele, kteří se zajímají o staroegyptské dekorační práce, obsahuje chrámová Hypostyle Hall několik vynikajících příkladů reliéfů. Na střešních deskách nad centrální uličkou je okřídlený solární kotouč; Létající supi; a jména Seti I, uzavřená hady a lemovaná dvěma řadami hieroglyfů. Nízké reliéfy na stěnách líčí Seti já a Ramses II dělat nabídky různým gods, včetně, napravo, Hathor Dendera kdo je kojící Seti.\nDeir el-Medina je domovem malého chrámu, pozůstatků dělnické vesnice (kde žili řemeslníci královských hrobek) a hrobek samotných dělníků. Za návštěvu stojí nástěnné malby, které zdobí hrobky, které jsou živým zobrazením každodenního egyptského života.\nNenechte si ujít hrob Sennedjem, který byl 19. dynastie umělce. Má klenutou hrobovou komoru a reliéfy a malby na náboženských tématech, včetně jemného vyobrazení pohřebního hostinu. Obsah hrobky - objevený v roce 1886 - je nyní vystaven v Egyptském muzeu v Káhiře.\nDeir el-Medina Chrámová mapa\n13. Hrobka Tutanchamona Replica & Carterova domu\nV zahradě tohoto skromného bahna-cihlový dům na hlavní silnici West Bank, v blízkosti odbočení do chrámu Seti, je to replika Údolí královské hrobky Tutankhamun . Pohřební komora zde představuje přesnou kopii originálu do nejjemnějších detailů, včetně prachu. To bylo vytvořeno Factum nadací pro digitální ochranu ve spolupráci s egyptským ministerstvem starožitností jako experiment v současném uchování.\nMiliony turistů přijíždějí každý rok do Egypta, aby viděli historické hrobky a chrámy v této zemi, ale zároveň je jejich úpadek do citlivé atmosféry hrobek silně ponižující. Pojď sem, abys byl ohromen, jak dokonalá je replika. Rozdíl nemůžete rozpoznat.\nCarterův dům je místo, kde Howard Carter žil během dlouhého hledání hrobky Tutanchamona. Pokoje zde mají některé krásné staré černobílé fotografie své doby v Egyptě.\n14. Felucca Jízda na Banana Island\nPokud jste měli celý den zaplnění chrámů a hrobek, neexistuje lepší způsob, jak si odpočinout v Luxoru, než se vydat na projížďku na ostrově Banana. Pět kilometrů vzhůru od Luxoru je tento malebný ostrov s palmovým stínem dokonalým chlazeným kontrastem k historicky naplněným pokladům Západu a Východu. V pozdním odpoledni po dlouhém dni pozorování chrámu a hrobu se posaďte na felucu a posaďte se, abyste se podívali na pohledy na Nil, když kapitán lodi zvedne plachtu a vyrazíte nahoru po řece. Pokud se plavíte zpět jen na západ slunce, uvidíte, že řeka je nejkrásnější.\n15. Muzeum mumifikace\nToto malé, ale fascinující muzeum vysvětluje procesy starověké egyptské praxe mumifikace v sérii dobře vytyčených a informativních displejů. Exponáty zahrnují skutečné mumie (lidské i zvířecí) a nástroje (včetně špachtle, které se používají k odstranění mozku mrtvého člověka) používané v procesu mumifikace. Nejspíš nejde o nejlepší muzeum pro nikoho, kdo by byl obzvláště zarudlý, ale jasné informační panely a dobře promyšlené exponáty jsou nutností pro každého, kdo se chce dozvědět více o pohřebních praktikách faraonů. Zejména se podívejte na mumii Maserhartiho, vysokého kněze Amunova v 21. dynastii, která je velmi dobře zachovaná.\n16. Horkovzdušný balón jízda přes Luxor při východu slunce\nLuxor může být během dne tak horký, takže je dobré naplánovat si některé aktivity na ranní nebo pozdě odpoledne. Rané stoupačky jsou zde určitě odměněny, protože mnoho památek bylo otevřeno v 6 hodin ráno. Pro velké letecké pohledy přes celý západní břeh, s jeho chrámy a vesnickou zemědělskou půdou zastrčenou mezi srázem, se vydejte na horkovzdušnou balonovou jízdu, nejoblíbenější aktivitu ve městě, s balóny vzlétajícími těsně po východu slunce. To je také skvělý čas pro jízdu na koni na západním břehu s párem kvalitních stájí nabízejících jízdu na koni.\nKde se ubytovat v Luxoru na prohlídku města\nVýchodní banka má obrovské množství ubytování, ačkoli zůstat na západním břehu je zvýšeně populární, zvláště jestliže vy chcete hit hrobky a chrámy brzy.\nLuxusní hotely: Zimní palác Sofitel je nejznámější hotel v Luxoru a jeho nejstarší. Má svěží zahrady a bazény a jednu z nejlepších restaurací ve městě, stejně jako tašky historického prostředí. Hilton Luxor Resort & Spa má nádherné lázně, několik restaurací a nekonečný bazén s výhledem na Nil.\nHotely typu střední kategorie - The Jolie Ville Hotel & Spa - Kings Island se nachází na soukromém ostrově na Nilu. Je zde spousta letovisek s nádhernými pozemky, 3 venkovní bazény, tenisové kurty a fitness centrum. Steigenberger Nile Palace Luxor je oblíbený v turistických skupinách a nabízí dobré ceny, výhled na řeku Nil, krásné bazény a noční zábavu.\nLevné hotely: Nefertiti Hotel je jedním z nejpopulárnějších rozpočtových možností na východním břehu Banky díky svému přátelskému personálu, střešní terase, skvělé restauraci a písčitě čistým pokojům přímo v centru města. Hotel Nile Valley se nachází na západním břehu v blízkosti terminálu trajektů, v blízkosti města, stejně jako památek West Bank, a nabízí bazén v zahradě a velkou střešní terasu.\nTipy a výlety: Jak nejlépe využít Vaši návštěvu v Luxoru\nHrobky a chrámy Half-Day Tour: Pokud nemáte čas na rukáv, zkuste Luxor West Bank, Údolí králů a soukromou prohlídku chrámu Hatšepsut. Tato čtyřhodinová prohlídka prozkoumá tři hrobky v Údolí králů a poté se vydá na Deir al-Bahri, kde se nachází tento slavný chrám královny Hatšepsut.\nNil Cruise: Pro výlet Nil, pětidenní Nilská plavba z Luxoru do Aswanu je skvělou volbou. Dvě noci se utratí. Spíte na palubě v přístavu v Luxoru v noci a v přístavu v Aswan v noci čtyři. To zahrnuje prohlídky Údolí králů, Deir al-Bahri, Karnak Temple, a chrám Luxor v den jeden, a zastaví u chrámu Horus a Kom Ombo chrámu na cestě k Aswan.\nDenní výlety z Luxoru\nVelký necropolis komplex Abydos je jeden z nejstarších necropolises v Egyptě a je spojován s prvním hlavním městem Egypta Thinis. To bylo tady že králové a vysocí soudní hodnostáři byli pohřbeni během 1. a 2. dynastie a rituály královských pohřbů byly nejprve oslavovány symbolizovat přechodný a opakující se charakter všech pozemských věcí. Místo je soustředěno kolem krásného chrámu Seti I a je to skvělý den od Luxoru.\nPoloha: 162 km severně od Luxoru\nChrám Hathor v Dendera\nAčkoliv chrám Dendera postrádá velkorysost dřívějších chrámů, jako je třeba v Abydosu a Karnaku, ohromí svými jemnými proporcemi a důstojným přizpůsobením svému účelu. Množství reliéfů a nápisů na stěnách je vynikajícím příkladem egyptského dekorativního umění pozdního období. Samotná Dendera byla kdysi hlavním městem Horního Egypta a zbytky tohoto kdysi velkého města leží na západním břehu Nilu naproti modernímu městu Qena.\nPoloha: 76 km severně od Luxoru\nDendera - Chrám Hathorovy mapy\nChrám Kom Ombo, dvojče oddaný božstvům Sobek a Haroeris, byl postaven na jednotném plánu, který ve skutečnosti ubytoval dva chrámy v jediné budově. Chrám byl také ozdoben reliéfy Philometor, Euergetes II a Neos Dionysos. Jeden z nejkrásnějších chrámů Ptolemaic v Egyptě, jeho bohatá výzdoba se vrací do doby, kdy se Kom Ombo vedle Nilu stalo jedním z nejdůležitějších center obchodu a obchodu v Horním Egyptě.\nPoloha: 168 km jižně od Luxoru\nChrám Horus u Edfu\n2.000 let starý chrám Horus je téměř dokonale zachován a historie jeho stavby a popis celé stavby jsou uvedeny v dlouhých nápisech na vnější straně obvodové zdi, zejména na severním konci východu a západní strany. Stavba začala v roce 237 př.nl, v panování Ptolemaia III Euergetes já, a byl dokončen v 212 pod jeho nástupcem, Philopator. Jeho relativní mládí, ve srovnání s chrámy v Luxoru, znamená, že je v mnohem lepším stavu než jiné chrámy a zůstává jedním z nejlepších míst v Egyptě, aby si skutečně představil vznešenost starověkého Egypta.\nPoloha: 110 km jižně od Luxoru\nChrám Khnum, Esna\nV centru Esny, osvobozené od sutin pozdějších století a nyní devět metrů pod současnou úrovní ulice, je chrám Khnum, místní bůh, který je hlavou a jeho spolupracovníci bohyně Neith a Satet. Vnější stěny nesou reliéfy a nápisy římských císařů. Na jižní straně je Domitian zobrazen, jak v přítomnosti Khnum a Menheyeta bije své nepřátele, a na severní straně Khnum, s bohyní Nebtu, stojící za ním, představuje Trajana, který také ukazoval, jak jeho nepřátelé potírají srpovým mečem. Sedmibodová vestibule byla jediná část chrámu, která byla dokončena a pochází téměř výhradně z římské říše.\nPoloha: 56 km jižně od Luxoru\nDown the Nile a Beyond: Pokud chcete prozkoumat egyptské údolí Nilu, podívejte se na naše články o Aswan, chrámu Philae Temple a Abu Simbel. Mnoho návštěvníků kombinuje výlet do údolí Nilu s přestávkou na pláži u Rudého moře. Podívejte se na naše články o Hurghadě a oblasti Rudého moře, kde najdete nápady, které byste měli vidět a dělat.\n© Copyright 2021. All rights reserved. 16 Nejlépe hodnocené atrakce v Luxor & Easy Day Trips


vyhled do skaly soukup daniel - Vyhľadávanie tovaru - Direto.sk\n» Vyhľadávanie tovaru » vyhled do skaly soukup daniel\nvyhled do skaly soukup daniel\nVýrobcovia: Daniel Wellington, Daniel Klein, Daniel, Keramika Soukup, Soukup\nVýrobca: ... všetci výrobcovia Bellatex Česká muzika Fantasy Flight Games Ikar Volvox Globator XYZ Cena od: do:\nVýbor fejetonů, novinových článků, úvah a drobných próz, v nichž se opět zrcadlí pohnuté osudy autorky i jejích současníků a především krásná i šílená tvář minulého století. Novinářka Tomanová-Weisová\nŠvýcarský spisovatel Benjamin Vallotton (1877–1962), syn protestantského kazatele a literárně činné matky, svá rodinná obdarování nepromarnil. Vystudoval teologii, stal se učitelem a hojně překládaným (detail tovaru)\nNa hraně života a smrti. Diana Penningtonová je horská průvodkyně. Stále se nesmířila se smrtí manžela, který zahynul na skále a jehož tělo nebylo nikdy nalezeno. Prosto s velkým vděkem přijímá nabídku Curta Seavera, který chce najít tělo jejího muže s pomocí speciální satelitní ... (detail tovaru)


Vietnam zadržel jednoho z nejbohatších bankéřů v zemi | Investičníweb.cz\n27. 10. 2014 09:03 | redakce\nVietnam zadržel jednoho z nejbohatších bankéřů v zemi\nVietnamská policie zadržela jednoho z nejbohatších místních podnikatelů v rámci vyšetřování bankovního podvodu, který by mohl prohloubit obavy investorů, informovala v pondělí agentura AFP. Ha Van Tham, bývalý šéf soukromé banky Ocean Bank, byl vzat do policejní vazby v pátek, uvedla na svých internetových stránkách vietnamská centrální banka State Bank of Vietnam.\nPodle jejích informací bylo během vyšetřování projektu restrukturalizace banky zjištěno "vážné porušení zákonů ze strany Ha Van Thama", které vedlo k jeho sesazení a následnému zadržení.\nMinisterstvo vnitřní bezpečnosti upřesnilo, že Tham byl zadržen za porušení "pravidel půjček", což s sebou nese v případě odsouzení trest až 20 let vězení.\nVietnam se v poslední době snaží zbavit svůj bankovní sektor "špatných půjček", které odsávají část ekonomického růstu. Ty představují asi osm procent všech dluhů, uvádějí údaje státních bank; podle expertů ale jejich skutečný poměr může být mnohem vyšší.\nLetos v červnu byl ke 30 letům vězení odsouzen vietnamský miliardář Nguyen Duc Kien, zakladatel banky Asia Commercial Bank. Soud ho shledal vinným z podvodu, daňových úniků, nelegálního obchodu a "úmyslných přestupků se závažnými následky".\nVietnam zadržel jednoho z nejbohatších bankéřů v zemi Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů


DesignSupermarket nabídne tvorbu 50 designerů – DesignMag.cz\nDesignSupermarket nabídne tvorbu 50 designerů\n03.12.2010 –– události –– Tomáš Kubata\nZajímáte se o současný a mladistvý design? Sháníte originální vánoční dárek pro vaše blízké? Ať je váš důvod jakýkoli, neváhejte navštívit jednu z nejdůležitějších akcí z oblasti designu tohoto roku – DesignSupermarket 2010. Dveře bývalého obchodního domu Perla se letos již počtvrté otevírají široké veřejnosti a opět nabízí mnoho zajímavých podnětů ke shlédnutí.\nVe dnech 9. až 12. prosince proběhne v Praze čtvrtý ročník prodejního festivalu DesignSupermarket. Organizátoři festivalu současného mladého designu se tento rok pokusí navázat na úspěšný loňský ročník, který navštívilo přes pět tisíc fanoušků.\nOním spojovacím bodem je stejně jako minulý rok budova festivalu, funkcionalistický palác bývalého obchodního domu Perla v Perlové ulici, která by dle slov Zuzany Mašínové z občanského sdružení Tai Lab, měla minulý rok velký úspěch: „Máme radost, že se můžeme letos vrátit do Perly, kde měla přehlídka v minulém roce takový ohlas.“\nNa ploše o rozloze 1 500 metrů čtverečních bude k vidění expozice přibližně padesáti vystavovatelů, kteří se zabývají užitým uměním. Mimo tradičních výstav produktového designu, grafiky, porcelánu, skla, módy a šperků nabídnou prostory festivalu také knihovnu a kavárnu. Další zajímavostí je, že pro začínající designéry, kteří nebudou mít svou vlastní prezentaci v hlavní sekci, bude připraven prostor, nazvaný Minimarket.\nMezi nejvýraznější jména předvánočního DesignSupermarket u patří například kvarteto vynikajících šperkařů: Markéta Richterová, Zdeněk Vacek, Klára Šípková a Věra Nováková. Návštěvníci budou moci navštívit stánek oblíbeného papírnictví Papelote, zatímco sladké chutě zajisté uspokojí stánek s designovou čokoládou od Rozbíjím se.\nMódní návrháři, které zde zastupují Sistersconspiracy, Leeda, No Fashion nebo Chatty, představí novinky ze své autorské tvorby. V ceně je také zahrnuto vstupné do podzemí Perly, kde se nachází nově otevřený klub Jazz Republic – skvělá příležitost pro milovníky nejen jazzové hudby a nočního života.\nOrganizátorem akce je studio Tai Lab, které vzniklo z iniciativy mladých designérů, umělců v oblasti užitého umění, architektury a nových médií, zejména z řad studentů a absolventů Vysoké školy uměleckoprůmyslové v Praze. Spolupořadatelem je od roku 2010, která je také organizátorem Mezinárodního festivalu studentských filmů a debutů Fresh Film Fest. Cena vstupného je 120 korun a 90 korun studentské vstupné, obojí po celou dobu trvání festivalu. Mediálním partnerem akce je i server DesignMagazin.cz.\nFoto: DesignSupermarket a Ondřej Lazar Krynek


Komunisté mají v zásobě samé normalizační kádry\nDalší politik KSČM se špinavou minulostí\nDalší exponent bývalé KSČ a husákovský vězeňský dozorce Josef Vondruška, který čelí u soudu obvinění, že za normalizace bil a týral vězně ve věznici v Minkovicích od počátku 70. let do roku 1990, se v úterý stane za svou stranu zastupitelem Libereckého kraje.\nJedno poučení nestačilo !\nS komunisty za každou cenu ?\nSociální demokracie předpokládá, že po volbách příští rok bude moci začít vládnout. Klade si však otázku „jak“. Do krajských koalic si vybrala za partnery komunisty a teď se diví, co že to jsou ti komunisté za lidi. Sociální demokracie s překvapením zjistila, že komunisté nemají stud si vybírat za své nynější vrcholné představitele bývalé estébáky, politruky a další exponenty husákovského předlistopadového režimu.\nÚnorový puč roku 1948 a dnešek\nDědictví komunismu může mít hluboké kořeny\nK aktuálnímu výročí tzv. Vítězného února, kdy komunisti 25. února roku 1948 provedli v Československu na příkaz Moskvy státní puč, se nyní opět vede diskuse o současné KSČM a jejích politických ambicích.\nKulatý stůl k důchodové reformě v Ostravě\nHotel Park Inn, úterý 26.2.2013, 9:30 hod.\nV Ostravě v hotelu Park Inn se koná 26.2.2013 v 9:30 hod. diskusní setkání k důchodové reformě, které organizuje Ministerstvo práce a sociálních věcí spolu s Ministerstvem financí.\nPavo Lukša v Deníku 15.2.2013\nPoslanec parlamentu zvolený za Moravskoslezský kraj Pavol Lukša je přesvědčen, že příjmy z hazardu by měly obce směrovat hlavně do neziskového sektoru a na aktivity dětí.\nPodpora Karla Schwarzenberga hymnou\nSetkání občanů na Masarykově námětí v Ostravě 24.1.2013\nV Ostravě se dne 24.1.2013 konalo setkání občanů na Masarykově náměstí. Zde se příznivci Karla Schwarzenberga setkali, aby jej podpořili jako svého kandidáta na presidenta republiky zpěvem státní hymny.\nObčanská Ostrava neuhne z cesty\nSamostatná akce občanů na podporu Karla Schwarzenberga\nOstrava neuhne z cesty - akce občanů ve čtvrtek 24.1.2013 v 17 hod. na Masarykově náměstí v Ostravě ...\n< 1 2 ... 30 ... 36 37 38 39 40 ... 44 45 > Články 371 - 380 z 441


Nehody na D1 u Brna způsobují kolony. Motorkáři se sjíždějí na Velkou cenu – Novinky.cz\nNehody na D1 u Brna způsobují kolony. Motorkáři se sjíždějí na Velkou cenu\nCestu motocyklových fanoušků na sobotní kvalifikaci Velké ceny silničních motocyklů komplikují dopravní problémy. Nehoda tří osobních aut a motocyklu na 188. kilometru D1 ve směru na Prahu zablokovala dva jízdní pruhy skoro na hodinu, tvořily se kolony.\nsobota 5. srpna 2017, 8:34 - Brno\n(Aktualizováno: sobota 5. srpna 2017, 13:02 )\nPo 12:00 se začala kolona rozjíždět, uvedla policie na svém webu.\n"Na místě havarovala dvě auta a motorka. Tvořila se kolona, ve které se stala další nehoda," uvedl policejní mluvčí Pavel Šváb.\nProblémy na dálnici u Brna byly už ráno, když havaroval motorkář. Dálnice byla uzavřená necelou hodinu. Provoz byl obnoven kolem 9:00. Zraněného motorkáře transportoval vrtulník do nemocnice.\nDo Brna se sjíždějí lidé na Velkou cenu ČR a dálnice je v tuto chvíli hlavní příjezdovou trasou. V okolí Masarykova okruhu, na němž se závod v neděli pojede, už v pátek parkovalo 4 100 osobních vozů, 500 motocyklů, pět autobusů a 176 karavanů. Policie nemusela řešit žádné vážnější problémy.


Diskuse: Za bezproblémové řízení vlaku vyšší plat. Ťok chce zavést bodový systém pro strojvedoucí | Strana 1. | Domov | Lidovky.cz\nDiskuse k článku: Za bezproblémové řízení vlaku vyšší plat. Ťok chce zavést bodový systém pro strojvedoucí\nPoslední: 8.3. 2019 9:47\nM. Marek 8.3.2019 9:47\nto má pravdu ministr...v případě čelní srážky, bych tomu strojvůdcovi, co to zavinil nedával už vůbec nic...a všechno by to šlo, i s prémiema za bezchybné vedení vlaku, rovnou na pohřební výlohy toho druhého...\nL. Šarina 6.3.2019 6:52\nPlnění pracovních poviností je zákon. Pamatuji si dobu v totalitě, že v naší továrně za včastný příchod do zaměstnání byl příplatek. Ten Ťok je vážně katastrofa! nchci řící že přímo --- .\nV. Kotas 5.3.2019 18:16\nZa dob jednoho podniku - Českých drah, to fungovalo, už od dob císaře pána až přes těch blbejch 40let.\nV. Václav 5.3.2019 17:51\na co takhle jenom jeden podnik v každém rezortu? Všechno znárodnit a je to.\nV. Kotas 5.3.2019 16:27\nA co takhle návrat k jednomu podniku/firmě - ČD, místo 3, s neuvěřitelným množstvím papalášů, úřednictva.\nUplnej Vypatlanec 5.3.2019 16:16\nK. Nakobyl 5.3.2019 16:14\nano,návrat ke starému a osvědčenému. Dnešní strojvedoucí jsou rychlokvašky nebo důchodci. Hlavně však to první. Dřív po škole či vyučení černému řemeslu minimálně rok na dílně, pak zácvik, potom min rok jako pomocník a teprve definitiva s licencí. Dnes jezdí za půl roku.\nK. Čtvrtý 5.3.2019 16:13\nmalinko to Ťoku upravíme, za bezproblémové řízení stávající plat, s problémy patřičné krácení. takto to funguje v soukromém sektoru, ty socialisto rozhazovačnej.