Alenčin blog: 1.9.11 - 1.10.11\nObčas se mi povede sejít se s kolegy-kamarády Tomášem Seidlem a Zdenem Kubinou, abychom si zamudrovali nad možnostmi, které z našeho pohledu skýtají nové technologie. (Což je zvlášť absurdní u mne, která jsem naprosto netechnicky založená, takže se musím zaměřovat jen na ty nejobecnější postřehy.) Zdeno, který je hrdým majitelem solidní blu-ray soupravy, nám už před časem nabídl velmi pěknou inspiraci u sebe doma (ze které vyplynul tento text). Vedle některých okamžiků z Psycha jsme se onehdy zaměřili na tu slavnou scénu ze Scottova Blade Runnera, ve které bývalý policista Rick Deckard (Harrison Ford) používá svůj domácí přístroj Esper k analýze fotografie, na které objeví díky odrazu zrcadla na šatní skříni ve vypouklém zrcadle postavu hledané umělé bytosti – spící replikantky Zhory, která se nachází v pokoji sousedícím s fotografovanou místností (připomeňte si ji tady). Vedle Voight-Kampffova testu, který umí díky systému otázek a reakci zorniček zkoumaného subjektu odlišit člověka od replikanta, je Esper dalším fiktivním přístrojem, který obohacuje podmanivý, živoucí a tajemný svět Scottova filmu. Pomáhá tematizovat „existenciální“ motiv lidského oka, který je vizuálním leitmotivem celého vyprávění, a vnímá ho ve vztahu k technologii – respektive ho přes technologii překlápí zpět k otázkám existence, netýkajícím se už ovšem postav, ale režiséra a diváka.\nOprávnění vyjadřovat se k přístroji Esper čerpám ze skutečnosti, že Ridley Scott nebyl a není chladný technokrat, ale tvůrce hodně emocionální a velmi vizuální, a že svými obrazy usiluje především vyprávět nějaké komplexní příběhy (ostatně ho k tomu předurčuje i jeho původní malířská edukace). Což je myslím důvod, proč jeho Blade Runner i po téměř třiceti letech od premiéry drží pohromadě a dokonce - nejen na internetu - neustále přitahuje další komentáře a interpretace. Přičemž stále ještě existuje silná skupina zastávající názor, že sám hlavní hrdina není replikant, tedy umělá bytost stvořená k lidskému obrazu – tím se však teď zabývat nebudu. Scéna s Esperem v touto otázkou souvisí v tom smyslu, že se i v ní pracuje s fenoménem „repliky“, a to ve vztahu k obrazu vytvářenému zrcadly a čočkami snímacích přístrojů.\nSituace je zapeklitá v tom smyslu, že médií šmírujících realitu, tedy médií zrcadlících a zobrazujících, je tu přítomno hned několik (dvě nestandardní zrcadla, čočka fotoaparátu, přístroj Esper „zanořující se“ do fotky – a tím zastřešujícíma finálním, se kterým je nutno počítat nakonec, je samotná filmová kamera). Snad abyste se na tu scénu ještě jednou podívali (i když je opravdu vzrušující si ji záběr po záběru prohlížet na velké obrazovce z blu-raye). Smyšlený přístroj, který pro Scottovy potřeby stvořil výtvarník Syd Mead, vypadá dost přesvědčivě - a je docela zajímavé, že se možnosti obdobným způsobem pracovat s fotografiemi objevují až dnes. Původně „placatá“ fotka se dnes dá vizualizovat ve „3D“ - ale na výsledku není a nemůže být nikdy vidět nic jiného než to, co bylo vyfotografováno. Supermoderní Esper je v tomto smyslu „nemožnou“ technologií, kterou jako diváci filmu přijmeme zřejmě především proto, že jedním ze zmíněných médií je staré dobré konvexní zrcadlo, které nejspíš známe z portrétu manželů Arnolfiniových (1434) Jana van Eycka (jen připomínám, že se tam v zrcadle visícím na stěně za namalovanou dvojicí odráží místnost před nimi, v níž lze zahlédnout portrétujícího umělce.\nKonvexní zrcadlo má nejspíš pro milovníka klasické malby Scotta autoreferenční význam. Vypuklé zrcadlo bývá oblíbenou pomůckou při demonstracích neeuklidovské geometrie. Existuje ovšem plno literárních a filmových příběhů vyprávějících o tom, že za zrcadlem (a může být i docela obyčejné) se nerealizuje jen zdánlivý průnik nějakého toho paprsku, ale nacházejí se tam celé „jiné“ světy. Já jsem dost tupá a možná jsem to nepochopila správně, ale ze Scottovy rafinované, „nemožné“ optické hříčky pro mne vyplývá, že obraz spící Zhory v prostoru "putuje" spolu s tím, jak se pokoušíte přijít na to, kde se vlastně replikanta nachází - kdesi za divákovými zády, v přilehlém prostoru vedle něj? Opilý a emocionálně roztvrtaný Deckard se svým implantovaným, obsesivním snem o jednorožci je navíc dalším unikavým elementem (a jako vypravěč je nutně nespolehlivý). Divák (a režisér!) jsou jistě stejně jako Zhora součástí onoho neustále objevovaného světa, který nebyl vyfotografován, ale přece existuje. Až mne z toho jala závrať.\nVe vypuklém zrcadle v Blade Runnerovi proto nevidíte fotografa celé scény ani Ridleyho Scotta, ale pootevřené dveře šatní skříně, tedy jakési „rozlomené zrcadlo“, z nějž teprve Deckard vyčaruje odraz hledané osoby. Ten si pak nechá od svého Espera vyzvětšovat – ale tou komplikovanou prací vlastně nic moc nezíská, protože podoba Zhory je nejasná a rozmazaná. Asi stěží by podle ní Zhoru našel (herečce Joanne Cassidyové se ostatně vůbec nepodobá.) A ještě štěstí, že má Deckard ještě jinou stopu, po které se může vydat, protože tohle je vlastně slepá ulička: celá ta složitá analýza fotografie směřuje ke konstatování, že technika (i ta superdokonalá, která dokáže nemožné věci) a obecněji lidské vědění (i kinematografie) jsou omezené a nedovolují postihnout jedinečnost trvání živé bytosti, kterou charakterizují její skutky a ukotvuje schopnost milovat.\nK podobnému výsledku (odhalujícímu technologii a racionalitu jako nedostatečný a selhávající nástroj poznání) ostatně vede i Voight-Kampfův test uplatněný na replikantce Rachael – a takové je i vyznění celého filmu. Asi je jasné, že tahle scéna z Blade Runnera neodpovídá jednoznačně ani na tradiční otázku, zda je oko kamery čočkou, kterou nám zprostředkovává nějaký pohled do jiného světa, nebo zda je zrcadlem, ve kterém vidíme zas jen sami sebe.\nVystavil Alenka v pátek, září 30, 2011 3 komentáře:\nŠtítky: komentář po letech\nVystavil Alenka v úterý, září 27, 2011 1 komentář:\nAlois Nebel v podání Miroslava Krobota\nAnimovaný režijní debut Tomáše Luňáka v pátek 23. září navázal na své předchozí předpremiérové úspěchy: po mezinárodní premiéře na MFF v Benátkách na začátku září a uvedení na MFF v Torontu (což pro něj byly nesoutěžní akce) byl teď Českou filmovou a televizní akademií (ČFTA) nominován za Českou republiku do boje o Oscara v kategorii "nejlepší neanglicky mluvený film" 1/. O tom, jestli se film, který má v českých kinech premiéru 29. září, nakonec ocitne mezi "skutečnými" nominovanými, z nichž bude Americká akademie vybírat vítěze kategorie, zatím nemá smysl spekulovat. Výsledek se každopádně dozvíme až v únoru příštího roku. O tom, že Alois Nebel není bez šance, nesvědčí jen kvality samotného snímku, ale i fakt, že světová práva k němu zakoupila německá společnost The Match Factory v době, kdy uváděla do kin animovaný snímek Valčík s Bašírem (2008). A ceněné dílo izraelského režiséra Ariho Folmana svou oscarovou nominaci získalo.\nNěmý: hlas Karla Rodena neuslyšíte\nUdělala to v době, kdy Nebel ještě nebyl hotový - na základě přesvědčivé mezinárodní prezentace projektu. Už tehdy ovšem bylo jasné, že Valčík s Bašírem a Luňákův film mají styčné body: oba se rozhodly použít techniku rotoskopie (využívající jako podklad pro animaci materiál natočený s živými herci). A oba zpracovávají bolestivé, kontroverzní téma z nedávné historie své země: v případě Folmana jde o izraelskou válečnou akci v Libanonu v roce 1982, přesněji o masakr civilistů v uprchlických táborech Sabra a Shatila. V případě Aloise Nebela jde o moderní historii Sudet, jejíž důležitou součástí je i poválečný násilný odsun Němců.\nNádražím Bílý Potok projíždějí dějiny\nZatímco Folman se Libanonské války coby devatenáctiletý zúčastnil a ve filmu vystupuje sám za sebe jako hrdina, který se s pomocí dávných přátel pokouší na potlačené trauma rozpomenout, Alois Nebel je navenek především příběhem "zprostředkované" paměti: titulní protagonista je ve výchozím roce vyprávění,1989, mužem spíše zralých středních let, a působí jako bezmála ideální konstrukt potřebného typu hrdiny: zažil jako malý válku a odsun Němců a sametovou revoluci prožívá jako dospělý muž bez iluzí, o které přišel během desítek let strávených v komunistické totalitě. Přestože vyprávění zasahuje jen relativně časový krátký úsek po listopadu 1989, promítají však tvůrci právě sem své vlastní generační emoce a myšlenky (debutujícímu režisérovi Tomáši Luňákovi je třicet šest, autoři comicsové předlohy jsou starší: spisovateli Jaroslavu Rudišovi je třicet devět a výtvarníkovi Jaromíru Švejdíkovi, pracujícímu pod přezdívkou Jaromír 99, je čtyřicet osm). S odstupem dvacetiletí tedy film vnímá tuto dobu optikou dnešní společenské desiluze: pokud tvůrci dávají svému hrdinovi nějakou naději do budoucna, tedy jen v soukromé sféře.\nVýpravčí nerozhoduje o jízdních řádech\nDo té je sice důsledně zasazeno celé vyprávění, stylizace vycházející z comicsové předlohy však umožňuje typizaci postav, která nepůsobí schématicky. Alois Nebel je tak příběhem jedinců, kteří se chovají v různých historických situací stejně a dovolují nám zobecňovat. Výpravčí v zapadlé jesenické železniční stanici Bílý Potok, Alois Nebel, je slušný člověk, za všech okolností se tak chová a vyčítat mu lze pouze pasivitu. Všechno nízké a zlé ve vyprávění ztělesňují výhybkách Wachek a jeho otec. Tajemný Němý, který jednoho dne překročí hranice, aby po dlouhých desetiletích pomstil svou matku, je zase mlčenlivým lidským ekvivalentem divoké horské bouře, která přináší do Bílého Potoka změnu atvoří akční finále vyprávění a pro něž je jinak charakteristické spíš introspektivní, pozvolné tempo.\nToaletářka Květa dává Nebelovi naději\nPodobně jako Valčík s Bašírem, i Alois Nebel je vyprávěním o "velké" historii, která se postupně, chaoticky a bolestně vynořuje z paměti těžce traumatizovaného jedince, který navenek funguje normálně a působí klidně. Z podivné mlhy, která Aloise čas od času přepadá, se však vynořují útržky dávných událostí, které svým významem a silou destabilizují přítomný čas vyprávění i dojem reality. Alois není myslitel ani racionalista, spíš zakřiknuté, umanuté velké dítě. Čas od času jím zazmítají tiché vnitřní běsy: svět se vyprávění odehrává, se rozplizne do obrazů, které mohou být stejně tak kopií dávné vzpomínky jako koncentrovanou osobní vizí. To potom Nebel, jemuž jako jediná životní jistota zbyla uklidňující četba starých jízdních řádů, začne nadřízeným ohlašovat příjezdy neexistujících vlaků. Není vlastně divu, že se coby nepohodlný a podezřelý podivín ocitne v blázinci a dostane pak vyhazov z milované práce. Cesta do metropole Aloisi Nebelovi nepřinese společenské povznesení ani profesionální satisfakci: skončí jako bezdomovec na pražském Hlavním nádraží. Tam však poznává chápavou a noblesní toaletářku Květu, která se - po Němce Dorothe, která o malého Lojzíka pečovala po matčině smrti - stane jeho životní láskou. Domů se Nebel může vrátit s rozvážným tušením, že se mlha plodící jeho děsivé přízraky jednoho dne rozptýlí.\nNebel dorazí z Jeseníků do Prahy\nNavzdory rozkročení do historie je vyprávění vlastně niterným dramatem titulního hrdiny – zamlklého, osamělého, stárnoucího muže, který pod obyčejným zevnějškem skrývá pevné zásady i nánosy traumat z minulosti. Postava, kterou její tvůrci charakterizují jako „morálního šlechtice“, se v obou prožitých totalitních režimech - nacistickém i komunistickém - naučila držet hubu a krok. To ovšem Nebela nepřipravuje o schopnost myslet a cítit, zprostředkovanou ve filmu jeho vnitřními monology. I v Nebelově lakonickém vyjadřování ovšem funguje cenzura - jako by jeho myšlenky mohl zaslechnout bezectný, surový a poživačný Wachek.\nZ mlhy se vynořují přízraky minulosti\n„Je to příběh rána, kdy mlha postupně opadá, a my můžeme zahlédnout krajinu,“ charakterizuje svůj film režisér Tomáš Luňák. Zdůrazňuje tak roli přírody, která je filmu funguje jako další hrdina vyprávění. I když mezi příběhem postav a krajinou existuje spojnice, funguje prostředí v Alosi Nebelovi samostatně, tajemně a jaksi sebevědomě – nejen nádražím Bílý Potok, ale i pražským Hlavním nádražím totiž jako stíny procházejí v různých historických obdobích lidé, naplňující svůj kolektivní osud. Pražané jásají vstříc všem vládnoucím režimům se nijak neliší od jesenických nádražáků, kteří svědomitě posílají vlaky po určených trasách, i když třeba vezou lidi na smrt. Jízdní řády - v realitě i metaforickém, historickém smyslu - totiž píší kdesi jinde jiní, se kterými nelze navázat žádný kontakt.\nAloisův otec byl také nádražák\nPrávě motivy vlaku a železnice hrají ve filmu důležitou roli: jednak jsou středoevropským fenoménem (což kdysi ukázaly i Menzelovy oscarové Ostře sledované vlaky), jednak hrály důležitou roli i v historickém dramatu Larse von Triera Evropa (1991), který byl jedním z inspiračních zdrojů režiséra. Zapadlým nádražíčkem Bílý Potok v deštivých Jeseníkách tak procházejí - po kolejích i mimo ně - „velké“ dějiny: relativně poklidné soužití české, německé a polské komunity ukončí v roce 1945 poválečný živelný odsun Němců. Ti ovšem jen následují židovské transporty, které tudy projížděly během války. Pašování zboží přes hranice po roce 1968 doplní kšeftování s ruskými okupanty. Po listopadu 1989 se i v Bílém potoce (jako všude jinde v Čechách) normalizační marasmus přetransformuje do nepěkných, divokých projevů raného kapitalismu...\nFinále patří horské bouři\nJe tedy zřejmé, že Alois Nebel se prostřednictvím umělecké zkratky dotýká temných stránek domácích dějin i české povahy a nenabízí žádný líbivý koncept. Ze stejného důvodu, jako si získává pozornost na mezinárodním fóru, ovšem může znervóznit české většinové publikum. Nebel totiž nepřipomíná líbivé Lidice, ale spíš myšlenkově i formálně pozoruhodného Protektora režiséra Marka Najbrta (který v roce 2009 přivedl do kin nepříliš velkou část divácky aktivní populace - 88 tisíc diváků, kteří do pokladen přinesli 7,7 milionů korun). Také Luňákův film kritizuje historický český konformismus, snahu pochodovat s davem a starat se jen o vlastní prospěch. I když nabízí jednoznačně pozitivního hrdinu, který nikdy nezapomene nakrmit obecní toulavou kočku, nebude pro diváky snadné se s ním ztotožnit.\nBloudění v mlze vs. koleje, které vždycky\n"Nepříjemnost" tématu jde ruku v ruce s poměrně složitým, velmi sogistikovaným způsobem vyprávění, těkajícím navíc v různých časových rovinách. Divák může zbloudit i v mlhách nesprávného očekávání. Přestože se totiž některé upoutávky a reklamy pokoušejí vzbudit dojem, že jde o divácky atraktivní animované dílo, jedná se spíš o artový projekt - podobně jako jiné animované filmy pro dospělé: Valčík s Bašírem, ale i Persepolis (2007) nebo Renesance (2006), která vznikla rovněž metodou rotoskopie. Nelze se vyhnout poznámce, že podobně jako jiné rotoskopické filmy (třeba Linklaterovy snímky Waking Life a Temný obraz), i Alois Nebel stylizovanou podobností s reálným světem diváka poněkud frustruje: nejjemnější mimika konkrétních herců totiž při dané stylizaci bere za své. Zůstává tak otázkou, zda by pomyslný průměrný český divák raději neviděl reálné herce (zvlášť když jde o tak pozoruhodné představitele, jako je Krobot nebo Karel Roden, který ve filmu ztělesnil tajemného cizince Němého). Na druhé straně je to ovšem nepochybně právě unikátní stylizace, odvozená z výtvarně působivé comicsové předlohy, která Aloise Nebela popostrčila do středu pozornosti mezinárodní veřejnosti.\n1/ Z osmatřiceti snímků natočených v zohledněném období zhruba roku, se nakonec rozhodovalo mezi Aloisem Nebelem, Habermannovým mlýnem režiséra Juraje Herze, Lidicemi Petra Nikolaeva a Občanským průkazem Ondřeje Trojana. Skutečnost, že jde ve všech případech o příběhy z nedávné české historie a že tři filmy se dotýkají dějin druhé světové války, by si samozřejmě zasloužila širší komentář. Luňákův snímek nedisponuje zdaleka tak vstřícným a prostým konceptem jako všechny zmíněné tituly – divácky nepříliš úspěšný Habermannův mlýn nebo naopak velmi úspěšné Lidice. Herzův film vznikl v koprodukci s Německem a svůj výklad sudetského problému tedy logicky upravil pro tamní historický pohled, podle kterého se Češi při živelném odsunu Němců ze sudetského pohraničí chovali jako ziskuchtivá sběř. (Na film přišlo v Čechách jen 130,8 tisíc českých diváků, kteří do pokladen přinesli 13,7 milionu korun.) Lidice, které měly premiéru letos v červnu, zlákaly k počátku letošního září do kin 408,2 tisíc diváků a vydělaly 47,9 milionu: publikum ocenilo, že film naplňuje líbivou představu českého národa coby nevinné oběti dějin, psaných jinými, velkými národy.\nČT 2011, 87 minut\nScénář: Jaromír Jaroslav Rudiš, Jaromír Švejdík\nKamera: Jan Střítezský\nHrají: Miroslav Krobot (Alois Nebel), Karel Roden (Němý), Tereza Voříšková (Dorothe), Marie Ludvíková (Květa), Leoš Noha (Wachek), Alois Švehlík (starý Wachek), Ondřej Malý (Olda), Ján Sedla (Šokin)\nPremiéra: 29. 9. 2011\nVystavil Alenka v sobota, září 24, 2011 15 komentářů:\nProcházka po přechodu na\nsjezdu z Jižní spojky\nHoďte za hlavu všechny ty vzpomínky na ošklivá videa, ve kterých policie surově mlátí obušky pokojně demonstrující občany. Zapomeňte na všechny filmy, které zobrazují brutální represe establishmentu vůči lidem, kteří se jen pokoušejí vyjádřit svůj názor (ať už jsou takové, nebo takové). Demonstrace, respektive blokáda může být poklidným zpříjemněním vašeho podvečera poté, co se vrátíte unaveni z práce a potřebujete se trochu protáhnout před večeří. Alespoň pokud je povolená a odehrává se za asistence policie. Na té naší byli - jako by to věděli předem - ženy s malými dětmi, teenageři a důchodci venčící malé pejsky. Jediným problémem bylo prostředí, ve kterém se akce odehrávala - přechod pro chodce přes bezejmennou silnici, po které se z pražské Jižní spojky sjíždí na Spořilovskou. Značný hluk, vysoká koncentrace výfukových plynů a polétavého prachu tak přesvědčily několik maminek s kočárky, aby procházku vzdaly. Já, moje sestra a její kamarádka jsme s tím neměly problém, protože stejné prostředí máme už rok doma. A nezdálo se, že by ta tom někdo z přítomných byl jinak - snad s výjimkou přítomných policistů, pracovníků médií a starosty Prahy 4 Pavel Horálek (který je rodilý Spořilovák, ale má to štěstí bydlet jinde).\nBlokáda v plném proudu\nBydlím totiž nad Spořilovskou ulicí, na které před rokem došlo k nepěkné změně k horšímu: už tak povážlivě zatíženou silnicí se totiž v souvislosti s uvolněním Jižní spojky a nedostavěným Pražským okruhem začala valit i těžká kamionová doprava (jak jsem o tom psala tady). Výsledkem holého zoufalství obyvatel Spořilova, kteří trpí samotnou situací i nechutí magistrátu se obtížně řešitelnou kauzou účinně zabývat, byla zmíněná blokáda (její důvody, cíle i další informace najdete na stráce občanského sdružení SOS Spořilov.) Blokádu Spořilovské jsem si už pár měsíců představovala jako dramatickou situaci hodnou akčního talentu Michaela Baye, při které budou kamiony na Spořilovské zpomaleně projíždět bezbranným davem a pak bohorovně mizet směrem k Bohdalci , lhostejně spouštějíce stěrače kvůli odstranění zbytků demonstrantů z předního skla.\nPřítomna byla i média\nVzhledem k tomu, že na Spořilovskou chodec vůbec nesmí, byla taková představa samozřejmě nesmyslná: povolená demonstrace se totiž mohal konat jen a jen na zmíněném přechodu, který má jen pár metrů. Riziko přítomných se limitně blížilo nule i proto, že asistence bezpečnostních složek byla tak masivní, že vysoce převyšovala poptávku. Ono se totiž těch blokujících, kteří dokázali přijít navzdory svým bayovským představám, sešlo jen pár desítek. Což je pro mne opravdu hořké, protože jsem se ani tak nebála, jako si spíš připadala nevhodně. Moje názory jsou totiž (jak asi známo) veskrze pravicové a názory na demonstrující ekoteroristy sdílím s Václavem Klausem. Coby studijní materiál byla ovšem spořilovská blokáda dost poučná (a proto vás s ní také obtěžuji, zatímco čekáte na mou recenzi Aloise Nebela).\nSice to tak vypadá, ale nebyly\ntam samé důchodkyně\nBlokáda měla trvat půl hodiny (od půl páté do pěti odpoledne, tedy v době dopravní špičky) a jejím cílem bylo narušit dopravu a upozornit tak veřejnost na nepěknou situaci na Spořilově prostřednictvím médií. Jejich zástupců se sešlo opravdu hodně, poradit si s interpretací situace ovšem zřejmě není tak plně snadné. Příklad najdete tady, včetně větičky "Místní byli z nepodařené blokády naštvaní", která není pravdivá. Přiznávám, že mne překvapilo, že součástí povolené demonstrace je ze strany bezpečnostních složek taková minimalizace škod, že se zrušila samotná podstata blokády. Policii, která má za úkol pomáhat a chránit nejen demonstranty, ale i jejich oběti. se totiž skutečně dvě hodiny dařilo odklánět dopravu po Jižní spojce tak, aby po blokované silnici nic nejezdilo. Blokáda tak nakonec pobíhala v mnohem čistším povětří a větším klidu, než jsem čekala.\nAntikonfliktní film - jak\nz hollywoodského filmu\nBěhem doby strávené na prázdné silnici jsme se pěkně prošli a popovídali si mezi sebou i s policisty a zvláště se členy antikonfliktního týmu, což jsou tak sympaticky, chytře a profesionálně působící mužové, že jsem na okamžik zatoužila být sličným rukojmím v nějaké přepadené bance, jehož propuštění se těmhle vyjednávačům povede usmlouvat na nesmlouvavých bankovních lupičích. (Jen na okamžik, prosím.) Abych se vrátila k naštvanosti nás blokujících, žádné se myslím nekonala: čekali jsme, že následkem policejní harmonizace škod dojde k ucpání Jižní spojky, ale to se nestalo: provoz probíhal plynule (což jsme sledovali i na mostě nad námi), což byl mimochodem důkaz, že Jižní spojka danou zátěž i v dopravní špičce snese. Čili by se tam nějaký ten kamión klidně mohl vrátit. Rozešli jsme se s tím, že pokračovat v blokádách má smysl. Na tu příští, která může být už za měsíc, můžete se mnou vyrazit taky. Dá se tam klábosit i o filmu.\nP.S. A tady je mezi fotkami i důkaz, že jsem tam byla. Jablko bylo poněkud červivé.\nVystavil Alenka v středa, září 21, 2011 3 komentáře:\nŠtítky: asociální komentář\nEmily (Julianne Mooreová) se rozchází\ns Calem (Steve Carell).\nPrakticky nemine týden, kdy by i do českých kin nevstoupila nějaká ta sympatická dvojice, která se probrodí mělčinou předpokládaných protivenství k očekávanému zjištění, že „láska existuje“. Respektive že na celém širém světě má každý dokonale kompatibilního partnera, o kterého se vyplatí bojovat a žít s ním až do smrti smrťoucí. V hollywoodské romantické komedii najdete vlastně jen dvě základní verze téhož příběhu, odzkoušené stovkami zapomenutelných i desítkami vynikajících filmů: „chlapec potkává dívku“ (tedy příběh o seznámení dvojice „těch pravých“) a „re-marriage story“ - čili vyprávění o zapuzení pochybností, že „ten pravý“ neexistuje. Variant i odchylek existuje samozřejmě řada, základ však zůstává stále tentýž. Patrně proto, že trvanlivý, rovnocenný svazek dvojice posvěcený pánembohem či hollywoodským scenáristou patří k oporám západní demokratické společnosti, i kdyby v realitě vůbec neexistoval.\nKamarád z baru (Ryan Gosling)\nScenáristé Glenn Ficarra a John Requa už delší dobu vymýšlejí na toto téma příběhy, které se sice tváří nezávisle a podvratně, ale ve skutečnosti podporují právě pozitivní, konstruktivní sociální modely. Ke komediím Jako kočky a psi (2001) nebo Santa je úchyl (2003) přidali před dvěma lety i svůj režijní debut – homosexuální variantu téhož nazvanou I Love You Phillip Morris. Nový režijní počin Ficcary a Requy, Bláznivá, ztracená láska, který minulý čtvrtek vstoupil i do českých kin, do hry nepřináší mnoho nového. Snad jen to, že se tváří jako alternativa holywoodské romantické komedie, ale ve skutečnosti je v horizontu uplynulých let jedním z nejkonzervativnějších snímků tohoto druhu.\nHannah nehledá lásku, ale solidnost...\ndo jisté chvíle\nV „multigeneračním“ příběhu se nad otázkou absolutní lásky scházejí rodiče středního věku a jejich dospělé a dospívající děti. Hrdinou vyprávění je čtyřicetiletý Cal Weaver (populární americký komik Steve Carell), jehož navenek úspěšný život už dávno utonul ve stereotypu. Když Calovi po pětadvaceti letech soužití manželka Emily (oblíbená "nezávislkačka" Juliannne Mooreová) oznámí, že se s ním chce rozvést, nabízí se hrdinovi možnost začít nový život. Deprimovaný Cal se dokonce nechá od známého z baru, bohatého, promiskuitního Jacoba, přetvořit v neodolatelného svůdce. Ve skutečnosti jde ovšem jen o oddechový času, který odloučení manželé využijí k tomu, aby si uvědomili důležitost svého vztahu. Klasickou „re-marriage story“ doplňují třináctiletý syn hrdinů Robbie, který miluje svou o čtyři roky starší spolužačku Jessicu (jež zase tajně zbožňuje Cala), a studentka práv Hanna (Emma Stoneová), která nachází muže svého života v polepšeném Jacobovi.\nRobbie (Johan Bobo) miluje starší ženu...\nFinále - navzdory jedné značně překvapivé a nekonvenčně pojaté scéně, ve které se postavy ukáží být spojeny pevněji, než jste čekali - nepřipouští žádné odchylky od konzervativního modelu: nevěra a promiskuita se tu sice předvádějí jako možné, ale zcela neuspokojivé. A se stolu je šikovně smetena i otázka věkového rozdílu mezi partnery, která byla ve hře jako lehce nezvyklé dráždidlo po celou dobu vyprávění. Bláznivá, zatracená láska se naštěstí opírá o výborné herecké obsazení (a to i vedlejších rolí), vtipné dialogy, vkusný humor, sofistikovanou zápletku a napůl civilní, napůl ironické pojetí vypravěčských klišé. Když přestanete poslouchat nadšené výkřiky "o komedii roku" a nebudete čekat nic víc než nekonfliktní zábavu, můžete si toto příjemné, zapomenutelné dílko klidně dopřát.\nDivačky jakéhokoli věku a vkusu pak nejspíš ocení jako přepychový bonus výkon Ryana Goslinga. Třicetiletý herec, který v kinech momentálně boduje i v uhrančivém thrilleru Drive, totiž na plátně coby chronický svůdce Jacob opravdu až hříšně plýtvá erotickou energií. Což ve filmu, velebícím monogamii, působí poněkud kontraproduktivně.\nUSA 2011, 118 minut, titulky\nHrají: Steve Carell (Cal), Ryan Gosling (Jacob), Julianne Mooreová (Emily), Analeigh Tiptonová (Jessica), Emma Stoneová (Hannah), Marisa Tomeiová (Kate), Kevin Bacon(David), Jonah Bobo (Robbie)\n(Tento text byl napsán pro Lidové noviny, kde také včera v poněkud zkrácené podobě vyšel. Za možnost uveřejnit ho i zde redakci děkuju.)\nVystavil Alenka v úterý, září 20, 2011 4 komentáře:\nStroj času: Saxánka najde\nna půdě matčin Lexikon\nV době, která měla vzhledem k izolaci za železnou oponou potíže s žánrovými nálepkami, byly filmy Vácalav Vorlíčka Kdo chce zabít Jessii? (1966) nebo Jak utopit Dr. Mráčka aneb Konec vodníků v Čechách (1974) prostě bláznivými komediemi. Technicky ovšem spadá většina jeho tvorby do žánru fantasy, což platí vrchovatě o jednom z jeho nejpopulárnějších opusů – Dívce na koštěti.Čtyřicet let po premiéře příběhu o čarodějnické poškolačce, která uteče do říše lidí, natočil jednaosmdesátiletý nestor české filmové zábavy volné pokračování svého diváckého hitu. Začal na něm pracovat už před deseti lety a námětu a scénáři se podílel ještě jeho kmenový spolupracovník Miloš Macourek (s nímž ještě režisér stihl natočit svůj předchozí celovečerní opus Mach, Šebestová a kouzelné sluchátko). Film, který navzdory nejrůznějším problémům nakonec vznikl, tak můžeme označit za Vorlíčkův sen vyvzdorovaný na realitě.\nChlupáč: mezi Dobbym a Troškovým\nčertíkem: "Jsem malej, ale šikovnej"\nO to smutnější je bohužel výsledek - a skoro pochybuji, že publikum na Saxánu a Lexikon kouzel přitáhne kouzlo Made in Czech a resentiment spojený s původním snímkem. Nový film totiž neoslovuje normalizační diváky bažící po inteligentním rozptýlení, ale publikum přesycené výpravnými hollywoodskými fantasy, především sérií Harry Potter, s níž bohužel - navzdory některým (jistě vědomým) podobnostem */ - nový Vorlíčkův film nelze vůbec srovnávat. (A to nemám Harryho Pottera příliš v lásce.) S hollywoodskými fantasy spojují Saxánu pouze velmi zdařilé digitální efekty: podílela se na nich společnost Qbone Studios, jež pod vedením Viktora Adamce odvedla tak složitou a rozměrnou práci, že jste takovou v českém filmu jistě ještě neviděli. Zvláště za fantazijní digitální potvory by se nemusela vysloveně stydět kterákoli současná zahraniční produkce.\nHospoda v Říši pohádek - oáza\nPotíž je ovšem v tom, že jsou zasazeny do prostředí, které působí až neprofesionálně. Film zoufale postrádá jednotnou výtvarnou stylizaci, což se nejvíc projevuje právě v téměř nesnesitelném kontrastu mezi digitálními a reálnými prvky. Bolestná je i Vorlíčkova toporná, „televizní“ inscenace, jež místy zabředá do nepochopitelné šmíry či vyslovených přehmatů (třeba ve finále, kdy se Saxánka vrhá otci do náruče s výkřikem „Mami!“). Stěží vysvětlitelné jsou i chyby ve skriptu (týkající se hlavně "proměnlivého" oblečení herců). Do hlušiny mísící nudu s trapností tak naneštěstí zapadají i jednotlivé vtipné nápady, spjaté především s fantazijní říší (hlavně s místní hospodou, kde kostlivý hostinský obsluhuje bizarní štamgasty, čarodějnice v důchodu hraje na automatech a na dvorku jsou příslušně strukturované toalety).\nCrashman: žádné velké zlo\nVe srovnání s Vorlíčkovou Saxánou působí lépe i tolik kritizované poslední pohádky Zdeňka Trošky, a to nejen vizuálně. Potíž je zjevně už ve scénáři plném nepřehledných zvratů, nechtěně absurdních a nevtipných dialogů, nelogické prezentace product placementu a dramaticky dysfuknčních postav. Středobodem vyprávění je dcerka původní hlavní hrdinky, která se shodou okolností dostává do pohádkové říše (již její matka kdysi opustila, aby si našla nový domov ve světě lidí). Malá Saxánka v podání snaživé a půvabné, ale herecky neschopné Heleny Nováčkové však postrádá charisma i bezprostřednost, ať už si hledá cestu zpátky domů, zachraňuje (digitálního) dědečka-netopýra z chaloupky zlé čarodějnice nebo bojuje s comicsovým padouchem Crashmanem (Jaromír Dulava).Ten není nijak strašidelný, spíš směšný, takže se snadno pacifikuje. K žádnému skutečnému souboji mezi silami dobra a zla pak vlastně nedojde, už proto, že takto polarizované síly ve filmu vlastně neexistují.\nTeta Irma (Jiřin Bohdalová)\nPozornost se tak logicky přesouvá na jedinou výraznou postavu vyprávění – dívčinu potrhlou, starou tetu Irmu. Ta v Říši pohádek doufá ulovit vytouženého ženicha. Sice ji nejspíš budete ze srdce nesnášet, ale alespoň si ji zapamatujte díky energickému podání Jiřiny Bohdalové, jež je se svým hereckým výrazivem i šatníkem - v dobrém i zlém - jedinou skutečnou hvězdou filmu (i když se zdá, že si Saxánu jaksi "ukradla pro sebe"). O výraznosti či dokonce celistvosti se nedá mluvit o žádné z dalších postav v podání vesměs zajímavých herců - ať už jde o protagonisty Dívky na koštěti hrané původními herci (překvapivě dobrá Petra Černocká, nečekaně matný Jan Hrušínský) či jejich následovníky (rozpačitý Josef Somr v roli nového čtyřrukého ředitele školy nahradil zemřelého Josefa Bláhu). Do filmu se bez většího dějového efektu zatoulala i postava z jiného Vorlíčkova populárního díla – kouzelník Vigo ze seriálu Arabela.\nVorlíček má o comicsu stále tytéž\npředstavy, jako v roce 1966 (comics,\nkterý čte Saxánka, připomíná Kdo chce zabít Jessii?)\nFakt, že se ve filmu objevují i odkazy na předchozí režisérovy filmy, naznačuje, že by mohlo jít o jakousi sebereflexi. Tak daleko však Vorlíček nezašel: vše nakonec působí jen dojmem nastavované kaše, i když ve vyprávění zaznívá nejasná kritika současné popkultury. Saxánka dychtí po „pokleslých“ comicsech, jež jsou pro ni (podle její matky i tvůrců filmu) naprosto nevhodné. Comics o Crashmanovi, který dívence nutí její starší spolužák, zaujme i tetu Irmu, která se ještě nedávno zřejmě živila psaním naivních dětských knížek. Irma je ale současně prezentovaná jako morálně odporná či snad retardovaná figura, kterou nesnášejí i její nejbližší příbuzní. Díky sérii drobných i větších krádeží a podvodů však právě tato postava nakonec dosáhne dokonalého osobního i profesionálního štěstí. Malá Saxánka se posléze se svým "novým" dědečkem podle očekávání vrátí domů (to vám nic neprozrazuji, protože nic jiného přece nečekáte). Zde se pak žádné dojemné, velké shledání neodehraje, protože i konec si pro sebe urve neblahá Irma.\nTakže nová Saxána vlastně říká: milé děti, až vyrostete, naučíte se ve všem chodit a nebudete se už muset o nic snažit. Což je návod pro život, který jako by vypadl z nějaké amorální komedie Jiřího Vejdělka.\n*/ Namátkou: podobnost profesora Kratiknota a trpasličího učitele zmenšování Řehoře, jízda podzemím u Gringottových a jízda drezínou, důraz na kouzelnické hůlky místo na zaklínadla v Dívce na koštěti, potvůrka Chlupáček upomínající na skřítka Dobbyho.\nČR 2011, 90 minut\nScénář: Václav Vorlíček, Vlastimil Mistrík\nHrají: Jiřina Bohdalová (Irma), Helena Nováčková (Saxána), Petra Černocká (Saxana), Jaromír Dulava (Crashman), Jan Hrušínský (Honza), Petr Nárožný (Evžen), Josef Somr (ředitel školy), Jiří Lábus (nakladatel), Naďa Konvalinková (pacientka), Ota Jirák (ředitel psychiatrické léčebny), Markéta Hrubešová (zdravotní sestra).\n(Toto je text, jehož velmi zkrácenou verzi jsem použila do Lidových novin. Jejich redakci děkuji za možnost uveřejnit text i zde na blogu.)\nVystavil Alenka v středa, září 14, 2011 99 komentářů:\nVystavil Alenka v neděle, září 11, 2011 3 komentáře:\nExistují staré zlaté časy? (Půlnoc v Paříži Woodyho Allena)\nOwen Wilson (Gil) nabízí vlastní\nverzi allenovské postavy\nZatímco kolega Radomír Kokeš se s obdivuhodnou pílí začal prorubávat recenzemi na početná allenovská DVD (což jste patrně zaznamenali na jeho blogu Douglasovy poznámky k filmům, seriálům a vyprávění), do kin vstupuje nový Allenův film. Pětasedmdesátiletý newyorský komediograf (který už své filmy dávno nenatáčí jen v New Yorku) vykazuje stále ještě nebývalou tvůrčí plodnost: od roku 1982 natáčí minimálně jeden titul ročně. U komerčního režiséra by taková frekvence nejspíš nepřekvapila, ale u "uměleckého" autora je výjimečná. Můžete jistě konstatovat, že Woody Allen už není to, co býval, a že své nejlepší filmy už nikdy nepřekoná. Neměli byste však při tom zapomínat, že staré zlaté časy nikdy neexistovaly. Právě o tohle zjištění se totiž opírá Půlnoc v Paříži.\nVšichni Američané se sejdou v Paříži\nOd Sóĺokapra (2006) je to poprvé, co Woody Allen natočil "lehkou", zábavnou hříčku - a samozřejmě platí, že i v případě téhle romantické fantazie jde o pokračování allenovského existenciálního dramatu jinými, komediálními prostředky. Jde totiž - stejně jako u postavy Borise z filmu Užívej si, co to jde (2009) a Alfieho z Poznáš muže svých snů (2010) o způsob, jak co nejlépe (tedy nejrealističtěji a nejpravdivěji) využít vymezený čas. Skutečnost, že ve zmíněných filmech šlo o staré muže, zatímco v Půlnoci v Paříži jde o projekci Allena do výrazně mladšího hrdiny, zbavuje vyprávění zahořklosti a sarkasmu příznačných pro režisérova pozdní díla.\nProcházka podél Seiny: místo snů\nStejně jako v muzikálu Všichni říkají: Miluji tě (1996) si Allen jako dějiště vyprávění vybral metropoli nad Seinou: Půlnoc v Paříži je dalším z jeho "turistických" filmů, tedy příběhů o lidech, kteří někam přijíždějí jen nakrátko, pro zábavu. Jako všichni turisté se ani příliš nepokoušejí splynout s daným místem a nakonec si řeší jen problémy, které si sem s sebou přivezli. Což je i případ neúspěšného amerického spisovatele Gila, který by se sice do Paříže rád přestěhoval, ale jen proto, že o ní má zkreslené představy. Připadá mu, že hlavní město všech bohémů, do kterého ve 20. letech přijížděli Američané jako do intelektuální Mekky, by mohlo mít jaksi automaticky dobrý vliv na jeho vznikající knihu a jeho neutěšenou spisovatelskou kariéru obecně.\nZelda vezme sympatického cizince\nna bohémský večírek\nJeště turističtěji se chová hrdinova všestranně nekompatibilní snoubenka Inez (Rachel McAdamsová), její rodiče a především snoubenčin nadutý intelektuálský známý... Ti všichni se stávají nesnesitelnými postavami, od kterých Gil začne každou noc prchat do světa minulosti, kde ho všichni berou vážně. Když totiž odbije půlnoc, v zapadlé uličce může hrdina nasednout do starobyle vyhlížejícího vozu, který ho odveze mezi jeho nové přátele - Zeldu a Scotta (Fitzgeraldovy), Ernesta (Hemingwaye), Pabla (Picassa) a Luise (Buňuela). A svou knihu může Gil konzultovat se samotnou Gertrudou (Steinovou)... Nejblahodárnější vliv na zasněného Američana má však dívka Adriana, krásná a přelétavá múza tehdejší pařížské bohémy...\nI Adriana má své sny\nPrávě fiktivní postava, kterou nenajdete v žádné knížce o slavných Američanech v Paříži, ovšem Gilovi zprostředkuje tradiční. leč nebanální zjištění: žádné univerzální staré zlaté časy neexistují. Každá generace si je samozřejmě situuje někam jinam a je lepší nežít v minulosti, ale snažit se užívat si přítomnosti. Z příběhu, který jako by vypadl z nějaké staré Allenovy povídkové knihy, se tak vyprávění začne přesouvat do světa dnešního, stárnoucího Allena-realisty. Protože ovšem jde o lehký žánr, dostane nakonec každý to, po čem toužil, bez sarkasmů a uvozovek. Což Půlnoc v Paříži mění v divácky velmi příjemnou podívanou.\nOwen Wilson jako Allen\nPro mne je film nakonec nejzajímavější proto, že tady stejně jako v Celebritách (1998) a Užívej si, co to jde (2009) ztvárňuje ryzího allenovského hrdinu jiný herec než sám autor. Po Kennethu Branaghovi a Larrym Davidovi to zkouší Owen Wilson - a poskytuje nám zase jinou a rovněž pozoruhodnou variantu téže Allenovy "autobiografické" postavy. Allen protagonistu Půlnoci v Paříži pojal jako jednoznačně sympatického hrdinu, od které si nemusíme udržovat kritický odstup (čímž se Gil liší od protagonistů Celebrit a Užívej si, co to jde).Wilson má v sobě sebeironii, naivitu, dychtivost a hořkou melancholii namíchané v unikátním poměru, který ho stále výrazněji mění ve velmi zajímavého hollywoodského žánrového herce. Gila hraje s plným vědomím skutečnosti, že jde o update samotného Allena, což se nejvýrazněji projevuje v jeho dikci. Posouvá však hlavní postavu nonšalantně do romantičtější a současně civilnější roviny.\nDrobným problémem tak ve filmu tentokrát zůstává dávkování informací, od nějž se odvíjí jeho zábavnost: Allen totiž sví dílo samozřejmě adresuje širší divácké obci a pokud jde o ikony z minulosti Paříže, nechce riskovat, že by je někdo nepoznal. Všechny tyto postavy od Colea Portera po Hemingwaye se tedy maximálně podobají svým nejjednodušším verzím z populárních knížek a turistických průvodců: vypadají "typicky", dělají "typické" věci a zaujímají své "nejtypičtější" postoje. Živoucí a zajímavý Gil se tak chtě nechtě ocitá v jakémsi panoptiku voskových figurín, které vlastně nepůsobí moc příjemně, tedy jako žádoucí, lákavý výsadek starých zlatých časů. Allenovým cílem ovšem tentokrát nebylo něco komplikovat a relativizovat: Půlnoc v Paříži je film, který měl být - a je - romantickou anekdotou. Jestli ovšem máte (podobně jako já) rádi Allenovy skeptické komedie z poslední doby, bude vám možná připadat, že logická pointa je nedotažená a záměrně rozmlžená do růžových barev.\nŠpanělsko/USA 2011, 94 minut, titulky\nKamera: Darius Khondji, Joanne Debasová\nHrají: Owen Wilson (Gil), Rachel McAdamsová (Inez), Marion Colittardová (Adriana), Kathy Batesová (Gertruda Steinová), Kurt Fuller (John), Mimi Kennedyová (Helen), Michael Sheen (Paul), Carla Bruniová (průvodkyně), Nina Ariandaová (Carol), Adrien Brody (Dalí), Léa Seydouxová (Gabrielle), Alison Pillová (Zelda Fitzgeraldová), Corey Stoll (Hemigway), Tom Hiddleston (Fitzgerald), Marcial Di Fonzo Bo (Picasso), Adrien de Van (Buňuel).\nVystavil Alenka v čtvrtek, září 08, 2011 1 komentář:


Aktuální nabídka byty 3+kk Lukovany denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si byty 3+kk Lukovany než Vás někdo předběhne.\nKategorie byty 3+kk Lukovany se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele byty 3+kk Lukovany neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je byty 3+kk Lukovany právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné byty 3+kk Lukovany\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii byty 3+kk Lukovany, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 3+kk Lukovany, a to byty 3+kk na prodej Lukovany, pronájem bytu 3+kk Lukovany, dražby bytů 3+kk Lukovany.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii byty 3+kk Lukovany nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty 3+kk Lukovany, byty 3+kk na prodej Lukovany, pronájem bytu 3+kk Lukovany, dražby bytů 3+kk Lukovany.\nNehledáte byty 3+kk Lukovany ?\nPokud jste v této kategorii byty 3+kk Lukovany omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí byty 3+kk Lukovany\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii byty 3+kk Lukovany, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr byty 3+kk Lukovany. Určitě lépe naleznete byty 3+kk Lukovany, který hledáte.


Cílená léčba a dermatologie | proLékaře.cz\nVyšlo v časopise: Čes-slov Derm, 85, 2010, No. 2, p. 67\nV posledních letech jsme svědky rychlého rozvoje moderních léčiv – biologik a obecně tzv. cílených léků. U řady chorob se na molekulární úrovni odhaluje jejich imunopatogeneze, a tak i možnost cíleného léčebného zásahu do těchto složitých procesů. Týká se léčby imunitně zprostředkovaných zánětlivých chorob, nádorů a potransplantačních stavů.\nV dermatologii se jedná především o biologickou léčbu psoriázy, imunoterapii melanomu a kožních lymfomů. S těmito léky přímo pracují pouze specializovaná centra, nicméně informovanost ostatních dermatologů je díky četným vzdělávacím seminářům a publikacím snad dostatečná. Nástup biologik do dermatologie s sebou přinesl oživení zájmu i o standardní celkové léky na psoriázu, které byly dosud používány méně, než je tomu zapotřebí. Nové informace o jejich účinnosti, bezpečnosti a obecně vytváření aktualizovaných postupů pro celkovou léčbu (guidelines) jsou velkým pozitivem pro všechny dermatology – umožňují jim se do standardní celkové léčby pustit a moci se tak osobně postarat o své těžké pacienty. I lékař potřebuje vidět efekt své léčby, zejména u chronických chorob, jinak je také frustrován. Se správně zvolenou a dobře vedenou celkovou léčbou máme šanci toho dosáhnout. Trendem je léčbu zahajovat zavčas, aby se choroba stabilizovala a nedocházelo ke komplikacím. To však předpokládá ze strany lékaře ochotu se vzdělávat, učit se z vlastní praxe a též pěstovat interní myšlení. Komplexní přístup k chorobě a pacientovi je prvořadý.\nDruhou situací, se kterou se dermatolog i mimo klinická pracoviště může setkat, jsou kožní vedlejší a nežádoucí účinky cílených léčiv. Tato moderní, nákladná onkologická a transplantologická léčba se v naší zemi poskytuje stále více pacientům a dermatolog by si měl tuto problematiku osvojit, neboť onkologická a transplantační centra poskytují léčbu, ale o nemocného v mezidobí pečují lékaři v místě bydliště. V tomto čísle můžete získat základní informace v článku doc. Petry Cetkovské, která tématiku polékových kožních reakcí zpracovala nyní i v rámci publikace Cetkovská, Štork, Pizinger: Dermatologické projevy interních chorob, Grada, jejíž vydání můžeme čekat v tomto roce. Jedná se o léky výrazně prodlužující život, v řadě případů i život zachraňující. A tak je jejich vynechání až tou poslední možností. A zde může dermatolog, i díky svým znalostem a zkušenostem s léčbou morfologicky podobných stavů, výrazně pomoci umožnit pokračování této pro pacienta tak důležité léčby.\nJe fascinující se dozvídat, jaká je provázanost kůže přes mechanismy nespecifické imunity s celým organismem, proč a jakým způsobem kůže reaguje. Možná, podobně jako s biologiky a psoriázou, se díky cíleným onkologickým léčivům a jejich kožním nežádoucím účinkům dozvíme další podrobnosti, které bude možno využít pro zlepšení léčby našich pacientů.\nMedicína se díky laboratornímu i klinickému pokroku stává stále specializovanější, vyšetřovací a léčebné metody složitější a náročnější. Často se pak v přístupu k nemocnému vytrácí komplexní pohled, včetně psychosomatického. Dermatologie má předpoklad si toto zachovat, protože již svou podstatou má mezioborový charakter. Většina z nás si tento obor vybrala, protože nás zajímá a přináší nám odborné i určité osobní uspokojení. Medicína je dynamickou disciplínou, a pokud nechceme být nahrazeni lékaři jiných oborů či těmito obory pohlceni, buďme otevření k novým poznatkům, zdokonalujme se ve svých znalostech a schopnostech. Zachování oboru začíná od nás samých. Korektivní či estetická dermatologie může pomoci v ekonomické bilanci ordinace, ale dermatology a dermatologii nezachrání. Dermatologové, kteří korektivu „dělají koncizně a poctivě“ (viz úvodník as. Mardešičové v minulém čísle), jsou si dobře vědomi významu medicínské dermatologie pro svou kvalifikovanou práci. Protože bez solidních odborných základů a jejich udržování se korektiva přesune do existenčně zdatnějších oborů a estetika i mimo medicínu. Doplatila by na to celá dermatovenerologie.\nJe to výzva, která nás posouvá vpřed i přes nepřízeň doby.


Gabriela Povýšilová Archivy | Living.cz\nLiving.cz > Gabriela Povýšilová\nNemusím nosit zelenou, aby bylo poznat, že dýchám pro čisté životní prostředí. Šťastným životem mě provází syn, partner, kůň, kočka, pes i joga. Ráda cestuji a vzdělávám se.\nZelená architektura, ekoarchitektura či environmentální architektura je dynamicky se rozvíjející odvětví stavitelství ohleduplné k životnímu prostředí. Skýtá nepřeberné množství...\nKdyž jdete na běžný nákup, zamyslíte se nad množstvím plastových pytlíků. Ani plýtvat s energiemi či vodou se vám...\nDrsný život norských rybářů je neoddělitelně spjat s Rorbu. Snad každého návštěvníka vydávajícího se za severní polární kruh láká...\nLetošní zima zdála býti se dlouhá. Ona spíš začala později než obvykle, tak také později skončila. Buďme za to...\nV listopadu proběhla každoroční konference OSN o změně klimatu. Letošní ročník s pořadovým číslem 23 (COP23 „Conference of the...\nBude letos ladovská zima? Ať bude, či nebude, připravit bychom se na ni měli. Už jste někdy zazimovávali s...\nListy mění barvu a postupně opadávají, děti se navrátily do školních lavic, draci létají po obloze, dříve se stmívá…...\nHýčkejte se vlastními výrobky bez škodlivin\nStejně jednoduchá jako péče o vlasy je péče o zbytek těla. Máte dvě možnosti, jak zvenku nezaplavovat své tělo...\nVše začíná uvnitř! Fakt, který nelze ignorovat. A jak dál, když už dodržujeme zdravou životosprávu? Žijeme jen jednou, tak...\nVětšinu z nás při zvažování zdroje a způsobu vytápění napadne plyn nebo elektřina. Menší část řeší, zda zvolit obnovitelný...\nŽe nejde prát a uklízet bez komerčních často dokonce zdraví škodlivých přípravků? Ale jde! A pojďme se podívat na...\nVšude se mluví o tom, jak důležitý je pohyb na čerstvém vzduchu, pobyty u moře a v horách. Média...\nStylové a zároveň nenáročné bydlení, i tak bychom mohli charakterizovat malé mobilní domky. Trend, který postupem času nabírá na...\nMáte někdy pocit tak jako já, že je dnešní doba až moc rychlá a přemodernizovaná? Jaké by to bylo...\nPěstování vlastní zeleniny zažívá po právu opětovný rozmach. Ještě aby ne, když zelenina koupená v supermarketech se skutečné zelenině...\nLitr odpadu na domácnost a rok. Je to možné? Řiďte se zásadami bezodpadové domácnosti!\nPes je dnes členem takřka každé druhé domácnosti. V každé druhé domácnosti se tedy řeší téma „kam s ním“....


za vším hledej erotiku a proto hledám ženu podobného ražení, kde bych chtěl vážný, diskrétní vztah. Vážný-diskrétní vztah znamená být stále v kontaktu a pravidelně se stýkat. Nehledám nikoho na společné bydlení. Proto jsem správně v rubrice "Nezávazný flirt". Některé dámy si to pletou, kde z této rubriky chtějí všechno.\nPohledná a vášnivá žena s mokrým vyvrcholením?\nChci být tvůj dvorní lízac. Tvé uspokojení na prvním místě. Bez finančních nároků. Radost a potěšení na prvním místě. Já 38 let foto případně vyměním. Vše diskrétne a s respektem\nChtel bych si procvicit svoji anglictinu se sympatickou, mladou, (vdanou) zenou. Ja mam FCE - uroven B2. Libily by se ti obcasne uvolnene konverzacni schuzky, ktere si oba uzijeme. Pojdme se sejit a spolu najit nejake zajimave tema ;) P.S. Odpovez treba rovnou v anglictine.


Vychováváte cizí dítě Jak se stát oblíbenou macechou | Mimibazar.cz\nVychováváte cizí dítě? Jak se stát oblíbenou macechou Rodina\nPetra vyvdala dvě děti s mužem, který s nimi zůstal sám jako vdovec. Začít jim dělat mámu ale nebylo vůbec jednoduché. "První rok jsem si připadala jako zlá macecha, protože manželovy dvě dcery se rozhodly, že žádnou novou maminku nechtějí. Nemluvily se mnou, a když jsem něco řekla, byly vždycky v opozici," vypráví mladá žena. Dohodli se tehdy s manželem, že než se situace usadí, nebude je vychovávat, aby se tím jejich averze ještě neprohloubila. S ničím se nevnucovala, ale když za ní náhodou s něčím přišly, chovala se vstřícně.\nPo roce se nevlastní matce konečně podařilo si je získat. „Mladší Kristýnce ubližoval spolužák a já chodila v mládí na judo. Naučila jsem ji pár obranných grifů a ona mu dala na frak. Ani bych nevěřila, že by mi taková maličkost mohla otevřít dveře k jejich srdcím. Holčička se pak dokonce přihlásila právě na judo. Dneska jsme normální rodina, i když ,mami‘ mi holky neříkají,“ popsala Petra, jak se situace změnila.\nJinak jí ale respektují jako opravdovou mámu. Pomáhají v kuchyni, chodí spolu do kina a nejlepší jsou podle ní holčičí odpoledne. „Sice mě to vždycky stojí nějakou tu parádu pro ně, ale když si dáme na závěr zmrzlinový pohár a ony kolem mě se smíchem poskakují, jsem moc ráda, že je mám."\nNezáleží na věku - každý potřebuje vědět, že ho má někdo rád (i když se tváří, že mu na tom nezáleží). Zkuste pár následujících tipů:\nZaveďte opakující se rituál. Může to být nedělní pohádka, čtení před spaním nebo společná hra.\nBuďte zásadová - co řeknete, to musí platit. Dítě potřebuje pravidla a řád. Nenechte ho prostě dělat, co ho napadne.\nAby je dítě bralo opravdu vážně, musí být poměr výtek k pochvalám 1:10.\nDítě s nikým nesrovnávejte.Nemějte nereálná očekávání. Co dokáže jeden, druhý umět nemusí.\nNechvalte bezhlavě. Nadsazená chvála škodí podobně jako přehnaná kritika. I ta vede k nejistotě, úzkosti a frustraci.\nPublikováno 3.1.2020, 8:11


Euro Truck Simulator 2 torrent ke stažení zdarma na PC\nStažení torrentu Euro Truck Simulator 2\nHra Euro Truck Simulator 2 je velmi populární jak v zemích SNS, tak v USA a Evropě. Pokud to chcete zažít, můžete Stažení torrentu Euro Truck Simulator 2 Nyní. Naše stránka obsahuje mnoho užitečných informací o ní.\nTato hra se odehrává v evropských zemích. Například v Itálii, Belgii, Nizozemsku, České republice, Francii. Je zde soustředěno asi 60 měst, mezi nimiž hráč přepravuje náklad v nákladních automobilech.\nStahování torrentu Euro Truck Simulator 2: herní rozhraní\nDůležitým prvkem každé virtuální hry je rozhraní. Často se jedná o sadu příkazů, které vám umožňují komunikovat s herním světem a přijímat různá data. Navzdory důvěryhodnosti tohoto simulátoru je zde rozhraní docela minimalistické.\nStojí za to nejprve věnovat pozornost samotnému hernímu rozhraní, které ve skutečnosti není nic. Přehrávač má výhled z kabiny vozu přes sklo, jsou zde zpětná zrcátka a další prvky, které umožňují přijímat údaje o provozu na silnici. K dispozici je také palubní počítač, pomocí kterého můžete ovládat všechny herní funkce.\nRoute Advisor v první řadě poskytuje příležitost získat informace o pohybu a dosažení konečného cíle. Hlavní centrální obrazovka odráží mapu, na které se pohyb odehrává, a modrá šipka slouží jako maják. Když je náklad vybrán, zbývá ho odvézt na velkou vzdálenost - vhodná trasa bude označena červeně, což umožní co nejrychlejší doručení nákladu.\nV horním rohu jsou hodiny, které udávají čas. Neběží v reálném čase, ale rychleji. S jejich pomocí můžete pochopit, kolik času zbývá na dodání zboží. Bezprostředně pod nimi je uveden zůstatek - s jeho pomocí můžete kontrolovat finanční výdaje. Takto, Stahování torrentu Euro Truck Simulator 2 bude dobrým řešením pro ty, kteří chtějí svůj volný čas věnovat zajímavé činnosti.\nStahování torrentu Euro Truck Simulator 2: v čem spočívá zvláštnost hry\nHlavním rysem hry je, že všechny zde zobrazené silnice jsou totožné se skutečnými dálnicemi, které procházejí mezi evropskými městy. To znamená, že musíte dodržovat určité rychlostní limity a požadavky, stejně jako na skutečných silnicích.\nProgramátorům se podařilo přiblížit akce virtuálních ovladačů co nejblíže realitě. Buďte připraveni na to, že můžete uváznout v provozu se všemi následnými následky.\nZde si můžete stáhnout Euro Track Simulator 2 přes torrent\nPokud máte zájem trávit čas takovou činností, pak Stažení torrentu Euro Truck Simulator 2 na našich webových stránkách.\nGrafická karta: Třída GTS 450\nÓ, euro kamion je moje láska.) Hodiny, které v něm trávím, nelze spočítat.\nZdálo by se, že ve skutečnosti je to běžný simulátor jízdy, ale zcela návykový.\nMám rád druhou část, protože můžete projet poměrně velké množství měst. Existují velmi zajímavé a skvělé úkoly, které je radost dokončit.\nObecně super doporučuji hrát.\nNo, lidi, co mohu o této hře říct. Tato igrulya se stala jednou z mých oblíbených, protože vás někdy unavují různí střelci a další Rubilovové a chcete si trochu odpočinout při plnění jednoduchých úkolů a vrhat se do atmosféry dalekonosné profese hlavou\nJsem velmi potěšen grafikou a realismem, dokonce jsem s ní učil dopravní pravidla\nObecně platí, že pokud si chcete trochu odpočinout a obdivovat krajinu tohoto mistrovského díla, pak si stáhněte bez šetření prostoru na svém PC, tím více to váží)\nStáhl jsem si tuto hru pro sebe a stal jsem se skutečným truckerem, všechno je tak dobře promyšlené, grafika je velmi kvalitní. I když je to obyčejný simulátor, nemohu se od hry odtrhnout, čím dále, tím je to zajímavější. Úkoly jsou velmi zajímavé a poučné, kterými procházím s potěšením. Stáhl jsem si to rychle přes torrent, hra byla nainstalována bez problémů. Důrazně vám doporučuji navštívit skutečného řidiče a získat dobré zkušenosti.\nUž týden hraju tuto hru s mým bratrem, mohu říci, že hra je velmi návyková, protože vše je zde provedeno velmi realisticky a zajímavě, grafika je velmi krásná, vše pohodlné a jednoduché. Řídíte jako skutečné auto a provádíte stejné akce pouze na svém počítači a všechno je jako ve skutečnosti, dopravní pravidla, zastavovací zatáčky atd., Existuje spousta úkolů a všechny chcete a chcete dělat. Staženo z torrentu, nainstalováno, nyní si jen užívejte.\nMiluji hry tohoto žánru, takže je to jedna z mých oblíbených. Hlavním rysem je realismus, jen mě baví řídit velké nákladní vozy. I když v reálném životě dodržuji pravidla silničního provozu, ale zde můžete porušovat\nTaké jsem chtěl zdůraznit velké množství úkolů a zemí, to je velké plus\nDoporučuji vám tuto hru vyzkoušet, určitě se vám bude líbit!\nna základě vaší rychlosti internetu\n: Smile: funguje to


Romantika vánočních trhů v Norimberku | Cestování 5 nej tipů | Lidovky.cz\n24. listopadu 2011 7:00 Lidovky.cz > Cestování > Cestování 5 nej tipů\nRomantika vánočních trhů v Norimberku\nVánoční trh v Norimberku je nejproslavenější v Německu a obecně je považován za synonymum německé zimní romantiky, i když v posledních letech mu v dalších městech vzniká stále více konkurentů.\nMálo se ale ví, že původním smyslem předvánočních trhů bylo především zásobit kuchyně a spižírny měšťanů na zimu, později pro sváteční dny, a tržiště s dárky pro děti, s pamlsky a zábavou z nich udělala až Lutherova reformace a pozdější vývoj, napsala agentura DPA.\nAž bude letošní vánoční trh v Norimberku v pátek 25. listopadu slavnostně otevřen, očekává se na něm do 24. prosince odhadem na dva miliony návštěvníků. Pro město je přísně regulovaný trh dodnes významným ekonomickým faktorem.\nChystáte se letos do zahraničí na vánoční trhy?\nAno, jezdíme každoročně 389\nNe, vánoční trhy navštívím jen u nás 323\nMožná se zajedeme podívat 218\nVánoční trhy mě vůbec nezajímají 773\nRomantika přišla až v 19. století\nPůvod norimberského vánočního trhu přitom stejně jako obdobných trhů v dalších městech leží hluboko v temné historii. Jasné je jen tolik, že s nynější předvánoční romantikou v současném chápání nemá nic společného.\nRomantické kouzlo vánočních trhů se plně rozvinulo až během 19. století, tedy s rozvojem průmyslu. Avšak právě skutečnost, že se u některých předvánočních trhů udržely prvky původních zásobovacích zimních trhů pro města, jim podle národopisců dává mnoho současného šarmu.\nAčkoli byly zimní trhy v Norimberku tradicí mnohem starší, první písemná zmínka v městských kronikách o nich pochází z roku 1697, kdy měly pro kvetoucí svobodné říšské město takový ekonomický význam, že stály za zmínku. Podle městského historika Horsta-Dietera Beyerstedta ale má specifika tohoto trhu svůj počátek v 16. století, kdy se právě na adventním trhu začalo objevovat stále více zboží vztahujícího se k blížícímu se svátku Kristova narození. Hlavní vliv na to měl církevní reformátor Martin Luther, který razil zásadu obdarovávat děti především v předvečer Božího hodu vánočního, a nikoli jako dosud 6. prosince, tedy na svatého Mikuláše.\nVzoru velkého reformátora následovali i vlivní norimberští patricijové. Například z účetní knihy rodiny patricije Enderse Imhoffa k roku 1564 vyplývá, že obdarování svých dětí přesunul z 6. na 22. prosince. Změně zvyků se přizpůsobil i trh, jak prokazuje výnos městské rady z roku 1610, kde se v souvislosti se zabavením "oplzlého zboží" u některých stánkařů zmiňuje poprvé i s jako nevhodným u příležitosti "obdarovávání dětí". V roce 1616 si dokonce farář norimberského kostela svatého Sebalda stěžuje, že odpolední kázání na Štědrý večer muselo odpadnout, protože všichni měšťané farnosti se doma účastnili "obdarovávání dětí".\nTipy na vánoční trhy v Německu 2011:\nAugsburg: 21. 11. - 24. 12.\nBerlín: 22. 11. - 31. 12.\nErfurt: 23. 11. - 22. 12.\nRegensburg: 24. 11. - 23. 12.\nPasov: 25. 11. - 23. 12.\nMnichov: 25. 11. - 24. 12.\nNorimberk: 25. 11 - 24. 12.\nDrážďanský Striezelmarkt byl trh s masem\nSvé kouzlo pro děti tak vánoční trhy nepochybně měly už tenkrát, jednoznačně romantický nádech a dnes ceněnou předvánoční atmosféru nabraly ale až mnohem později. Například další ze známých německých zimních trhů, drážďanský Striezelmarkt, vznikl v roce 1434 jako obyčejný masný trh.\nPostupně ale byly na těchto zimních trzích stále více nabízeny "druhy zboží, které se na normálních trzích nevyskytovaly", protože souvisely s blížícími se hlavními křesťanskými svátky.\nPodle vedoucí rothenburského Vánočního muzea Felicitas Höptnerové se ale dnešní forma vánočních trhů rozvinula až s hospodářským zázrakem po druhé světové válce. "Vznikla najednou nová kultura obdarovávání. A kdo hledá dárky, dostane chuť na toulání po obchodech a nakupování. Tomuhle trendu pak vyšly vánoční trhy se svou důvěrně domáckou atmosférou nejlépe vstříc," říká Höptnerová.\nNárodopisec Berthold Heizmann z Bonnu považuje za hlavní důvod úspěchu dnešních vánočních trhů především vzpomínky. "Vánoční trh, to je pro mnoho lidí především připomínka vlastního dětství." Kdo za soumraku prochází vánočním tržištěm, tomu se brzy vybaví Štědré večery v mládí. K tomu přispívají i nezaměnitelné vůně a chutě. "Zavřete oči a zacpěte si uši - jen vůně svařeného vína a vánočního pečiva vám neklamně prozradí, že jste na vánočním trhu," říká Heizman.\nHledáte informace o cestování po Německu?\nSpoustu praktických informací pro cestování po Německu najdete ZDE\nZa uměním do Norimberku. Cesta tam trvá chvilku


Zeman: Nerozlišuji mezi těmi, kdo bojovali na Západě nebo na Východě – Novinky.cz\nZleva předseda Ústavního soudu Pavel Rychetský, premiér Bohuslav Sobotka, předseda Sněmovny Jan Hamáček, předseda Senátu Milan Štěch, exprezident Václav Klaus a prezident Miloš Zeman na Pražském hradě při příležitosti 70. výročí konce II. světové války\núterý 5. května 2015, 15:26 - Praha\n(Aktualizováno: úterý 5. května 2015, 16:47 )\n„Hluboce se stydím za to, že bojovníci západní fronty byli v 50. letech perzekvováni a vězněni,“ prohlásil na slavnostním shromáždění prezident.\nU rozhlasu se vzpomínalo na odkaz Pražského povstání\n„Země, která vězní své hrdiny, nemůže být zemí svobodnou a nemůže být zemí demokratickou. Proto nerozlišuji mezi těmi, kdo bojovali na Východě, nebo na Západě, hrdinství je jen jedno,“ dodal.\nVáleční veteráni (zleva) Václav Přibyl, Pavel Vranský a Paul Rausnitz se na Pražském hradě zúčastnili slavnostního shromáždění při příležitosti 70. výročí ukončení druhé světové války.\nDobu Pražského povstání v květnu 1945 Zeman označil za zvláštní, během níž už se k Praze blížily spojenecké armády a konec války byl v dohledu. „Lidé mohli spokojeně přežít, a přesto mnozí pražští občané a nejen oni nadřadili nad svůj klid a svoje pohodlí odvahu, odvahu jít na výzvu rozhlasu bojovat,” uvedl prezident.\nBěhem Pražského povstání, které vypuklo 5. května 1945, podle nového seznamu vydaného Vojenským historickým ústavem padlo nejméně 2898 lidí, v celé zemi pak další tisíce.\nNěkteré veterány pozve do Moskvy\nZeman ocenil přítomné veterány, poděkoval jim, že si svou statečností a odvahou dokázali uchovat sebeúctu.\nPoznamenal také, že některé veterány z východní fronty pozve na svou nadcházející návštěvu Moskvy, kam si jede připomenout konec druhé světové války. Tři veterány 8. května povýší do hodnosti generálporučíka.\nHlava státu na ceremoniálu, jehož součástí byla i minuta ticha za padlé vojáky, také pozdravila veterány z Afghánistánu a dalších zemí. Prezident vyzdvihl i práci stávajících českých vojáků bojujících v zahraničních misích.\nPrezident rovněž varoval před novými hrozbami. „Rýsuje se nový nepřítel, mezinárodní terorismus založený na nenávistné ideologii,“ připodobnil Islámský stát k nacistickému Německu.\nSlavnosti na Pražském hradě se vedle několika stovek dalších hostů účastnili také premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD), bývalý prezident Václav Klaus nebo ministři. Přítomny byly i desítky veteránů. V současné době jich ještě žije přes 900.\nSlavnostní shromáždění při příležitosti 70. výročí ukončení druhé světové války za účasti válečných veteránů\nCelé úterní setkání se neslo ve velmi slavnostním duchu. Vojáci do sálu například donesli historické bojové prapory. Byly mezi nimi třeba Prapor 3. československé samostatné brigády v SSSR, která prošla nejtvrdšími boji u Dukly, nebo Prapor Pěšího pluku 1, který československé jednotce věnovalo francouzské město Arras.\nDo sálu byla také přinesena prsť z bojišť druhé světové války Brookwood, Dukla, Terezín, Tobruk, Sokolovo a Dunkerque.\nSoučástí slavnosti bylo i promítání filmových záběrů z konce druhé světové války. Někteří veteráni měli po jeho zhlédnutí slzy v očích.


ECO Cosmetics má certifikát VEGAN\nZnačka ECO COSMETICS zahrnuje řady:\n- dětská Baby řada\n- ochranná Sluneční řada\nVeškeré výrobky kromě balzámu na rty (se včelím voskem) nesou certifikát VEGAN a všechny mají certifikát ECOCERT pro kontrolovanou přírodní kosmetiku, zajišťující 100% přírodní původ. Výrobky velmi dobře snáší i osoby alergické nebo s citlivou pokožkou.\nNa českém trhu je jen několik málo firem, které některé ze svých výrobků certifikují logem VEGAN. Jedná se o několik výrobků Alverde a některé výrobky Lavery. Nicméně Lavera neváhá u některých výrobků zaručovat veganské složení a u jiných dávat karmín nebo shellac, které jsou pro vegany naprosto nepřijatelné! (* jedná se o řady dekorativní kosmetiky - rtěnky, řasenky, kajaly, ale i o některé druhy vlasové kosmetiky).\nZnačka ECO COSMETICS se snaží být "co nejčistší" a proto ani nevyvíjí výrobky, které by používaly suroviny z mrtvých zvířat, ale ani vůbec jakékoliv živočišné suroviny jako lanolin, mléko apod. Jedinou výjimkou je balzám na rty se včelím voskem. Veškeré ostatní výrobky jsou certifikovány logem VEGAN.\nVýrobky ECO COSMETICS můžete zakoupit v eshopu www.bioobchod.cz nebo v některých dobře zásobených prodejnách biopotravin a zdravé výživy. Aktuální seznam naleznete na stránkách dovozce www.bionatur.cz. Pokud máte ve svém okolí prodejnu, která ještě výrobky ECO COSMETICS neprodává, neváhejte jim dát tip a podpořte tak rozšíření veganských výrobků ve vašem okolí!


technika a průmysl (337)\nMartin Harák (9)\ne-kniha: PDF (320)\ne-kniha: EPUB (165)\ne-kniha: MOBI (164)\nMáte starší rodinný dům nebo chcete rodinný dům koupit? Chtěli byste jej opravit, ale nevíte jak na to? 100 tipů, které naleznete v knize, vás provede rekonstrukcí rodinného domu od počátečního propočtu, přes projekt a stavební...\nPublikace je určená pro majitele chat a chalup a všechny domácí kutily, kteří se zajímají jak svépomocí udržovat či renovovat nemovitost. Autor v jasné a srozumitelné formě nabízí široké veřejnosti praktické, řemeslnické...\nPublikace shrnuje současnou úroveň znalostí o sádrokartonových konstrukcích a materiálech. Seznámíte se zde s mnohostranným použitím výrobků na bázi sádry ve stavebnictví, často v aplikacích, které nás při běžném pohledu...\nZemědělské stavby (základy navrhování)\nPřehledné základy návrhu zemědělských staveb jsou náplní knihy Jaroslava Sýkory. Je doplněna mnoha kresbami a tabulkami, které přehlednost knihy ještě vylepšují. Pokud potřebujete navrhnout stavby pro skot, prasata, slepice či kozy...


» Domácí > Strana: VOIP související služby\nChci použít tuto stránku jako sešlý z mnoha VoIP služeb jsou dnes k dispozici na internetu. Často považujeme služby VoIP jako ten, který prostě vám poskytuje telefonní číslo, schopnost volat a přijímat hovory, ale některé z těchto služeb mají různé a zajímavé funkce a využití. Z tohoto důvodu chci sestavit jména a adresy těchto služeb a dát náměty některých funkcí, které nabízejí, které je jedinečné.\nGoogle Voice – K dispozici na pozvání od google jen právě teď, Google hlas je potomek GrandCentral. Koncept je, že se zaregistrujete a můžete si vybrat telefonní číslo, která může být váš za život. Když lidé volají tuto číslo Google Voice můžete mít všechny vaše ostatní telefony prsten, nebo můžete přizpůsobit tak, aby se konkrétní telefony kroužek v závislosti na ID volajícího. Pokud chcete speciální odchozí hlasové pošty pozdrav, který může být přizpůsoben podle skupin nebo jednotlivých volajícího. Jednotlivé příchozí zprávy jsou zaznamenány / přepsal a přepis e-mailem na vás, a pokud se rozhodnete, můžete přijímat hlasovou zprávu jako textovou zprávu na váš mobilní telefon. Pomocí Google Voice číslo můžete také volat ven, ve skutečnosti odchozí hovory z čísla Google Voice je zdarma v rámci kontinentálních USA. Konferenční hovor je možné (až se třemi volajícím) jako je anotace hovory ve vašem seznamu hovorů na stránkách Google Voice, nahrávání hovorů a dokonce volají blokování pro neidentifikované nebo zvláštní volající.\nVoiceshot – Pomocí hlas zastřelil můžete provést odchozí volání nahranou zprávu do konkrétního seznamu příjemců. Můžete také provádět průzkumy pomocí hlasového výstřel. Mohou také umožňují posílat textové zprávy skupině příjemců. Mají také služby, které umožňují rychlé nasazení hlasu nouzové pohotovosti nebo textové zprávy (jaké druhy věcí, které školské systémy a podniky mohou mít zájem dostat slovo pro zaměstnance / studentů.) Nabízejí příchozích služeb a s virtuální recepční, 800 Čísla možné. S těmito příchozí Call rozšíření mohou být předány do jiných čísel, dělat v podstatě virtuální kancelář možný.\nSpinvox – Spinvox trvá hlasových zpráv a převádí je na text. Byli v zprávy v poslední době, protože zřejmě, že jsem externě některé přepis lidem místo automatizovaného počítačového softwaru, který oni prohlašovali. Tyto textové zprávy pak mohou být zaslány e-mailové schránky, blog, zeď nebo prostor.\nIPKall – Odkaz je na phone.ipkall.com – kde se můžete zaregistrovat pro bezplatné telefonní státní Washington číslo. Tak, pokud máte sip účet, který neposkytuje vám “reálný svět” telefonní číslo, na které můžete zaregistrovat zde a získejte bezplatné telefonní číslo (je ve státě Washington tak dlouho, vzdálenost, může požádat o vaše kontakty vás volá…) Jedna poznámka – 30 dny nečinnosti povede k počtu byly uvolněny a přidělen někomu jinému.\nGtalk22voip – s této služby můžete volat a přijímat hovory z adres SIP pomocí instant messenger ať už je to satelitní diskuse, msn, podlý člověk, atd.. To je opravdu chtěl být mostem mezi SIP / pevné linky a instant messaging klienty.\nReQall – Reqall je nabízen částečně jako pomoc paměti – můžete volat, a mít své poznámky / zprávy přepsány do textu, můžete posílat e-maily na váš reqall účtu a položky kalendáře naplánován od Vaší zprávy, tak to je poznámka příjemce a organizátor. V některých ohledech se zdá, že bude cítit oblast digitálního osobního asistenta. To může také zpráva, kterou s připomenutím a “otřesy” se osvěžit paměť o seznamu úkolů a položek kalendáře. Standardní (volný) a pro($25/rok) účty jsou k dispozici. Vypadá zajímavě – Měl bych zkusit své bezplatné služby, nebo udělat něco, aby viděli, jak to funguje. Aktualizovat – Jen přihlásil – Vypadá to, že by mohla být nějaká zábava hrát s.\nGizmo5 – Gizmo/Gizmo5 / Projekt Gizmo – sip poskytovatelem – klientský software je multiplatformní a zdarma ke stažení (uzavřený zdroj i když si myslím.) Připojuje se do služby Google Voice a může být jedním z telefonních čísel, které GV kroužky, když máte příchozí hovor. Klientský software může být konfigurovatelná pro práci s jinými poskytovateli popíjet… (nebyly testovány.)\nEkiga – voip software (a videokonference) a také free SIP adresa poskytovatele. Nenašel tento pracovat tak dobře, jak věcička, ale Ekiga je také multiplatformní (a open source). Můžete se zaregistrovat na SIP adresu s klientským softwarem ekiga.net může pracovat s většinou všech poskytovatele SIP účet.\nSkype – Skype byl první velké jméno, který přišel k výtečnosti zachytit publics pozornost s audio / video chat platformy. Software je zdarma ke stažení (není open source), a není přímo popíjet kompatibilní ačkoli místa, jako Gizmo (výše) dát způsoby, aby předal volání na skype číslo.\nVoicemailnumber.com – jednotné číslo, aby všechny vaše kontakty (podobný v pojetí tam do služby Google Voice), může přijímat faxy. Balíčky začít od $ 7.95/month.\n(Více přijít později.)


DR. BOJDA MED Tmavý lesní český bucláček 400 g - Lékárna.cz\nKód výrobku: 75066\n214 Kč 124 Kč -42 %\nPři hypoglykémii, těžké fyzické práci nebo sportu, při nervovém zatížení a potřebě relaxovat, při nachlazení, jarní únavě, chřipce, snížené vitalitě, onemocnění horních i dolních cest dýchacích.\nDle potřeby a chuti několik čajových lžiček i více denně. Je vhodný k oslazení čaje, kávy, mléka a jiných nápojů, či pokrmů.\nZhoršené dýchání, astmatické potíže, rýma, snížený obsah glukózy v krvi, nedostatek energie, disbiosa, nervové přetížení, nachlazení, chřipka, virózy horních cest dýchacích, zápaly plic a průdušek, kašel, prostydnutí organismu, snížená imunita.\nAlergie na med a včelí produkty obecně, diabetes melitus.


Ostrava: Největším tahákem na turisty je Stodolní | Regionbook.com\nOstrava: Největším tahákem na turisty je Stodolní\n02.05.2012 21:28 — Kateřina Piechowicz – šéfredaktorka, Solokapr a Regionbook\nJak hodnotí Ostravu její návštěvníci a co se o ní dočtete v internetových průvodcích? Třeba to, že je tu levné pivo, hezké holky, ale najdete tu i varování před fotbalovými fanoušky a tramvajemi. A na čem by si měla Ostrava vybudovat svou turistickou image?\nRůzné servery lákají například na Slezskoostravský hrad, ostravskou zoo, hornické muzeum Landek, ale také třeba festival Colours of Ostrava. Ostravu však především popisují jako průmyslové město, ve kterém jsou dosud patrné stopy po důlní činnosti.\n„Staré ocelárny a doly pro mnohé nesplňují představu turistické destinace, ale je to fascinující a jedinečná krajina dostupná při cestách s průvodcem. Ochrannou přilbu dostanete," píše například Wikitravel, která je cestovní internetovou příručkou on-line encyklopedie Wikipedia. Kromě toho se tu turista dočte, že Ostrava má jedno z nejhorších ovzduší v Evropě.\n„Arcelor Mittal, dřívější Nová Huť, stále těžce znečišťuje oblast Radvanic a okolí, výsledkem čehož je nejvyšší koncentrace polétavého prachu v Evropě," píše Wikipedia.\nKonkurenční Virtual Tourist nabízí cizincům, kteří míří do Ostravy, rady, doporučení i varování. Britská fanynka, která se sem kdysi vypravila na fotbalový zápas Middlesbrough s Baníkem, komentovala fotbalové chuligánství takto: „Když jsme přicházeli na stadion, bylo vidět, že jsou tu výtržníci. Vytrhané sedačky, stopy po násilí. Takových idiotů, je ale všude dost.“ Pozastavuje se nad něčím jiným. Bazaly by prý spoustu fandů z Británie šokovaly mizerným zázemím a tím, že je většina ochozů bez střechy, a když je škaredě, na diváky prší. Ona však vidí takový „minimalistický“ stadion jako přednost, jako součást skutečné fotbalové atmosféry.\nVirtual Touist upozorňuje cizince na pravidlo, kdy musí dát chodec přednost v jízdě tramvaji. Sdělení doprovází třemi vykřičníky a fotkou, aby bylo vidět, jak snadno lze přehlédnout tramvajové koleje v namalované zebře. Jiný příspěvek zase varuje, že Ostravané neumí anglicky a neradi navazují kontakt. „V Ostravě se dobře pobavíte, když umíte česky. S námi se bohužel těch pár lidí, co mluvilo anglicky, moc nechtělo bavit,“ napsal do internetové diskuze Mike.\nSnad největším fenoménem Ostravy je podle průvodců ostravská Stodolní ulice. Uživatelé britského internetového průvodce http://www.tripadvisor.co.uk dokonce v diskuzích Stodolní označili za nejhezčí místo v republice. Doporučují tam chodit hlavně v pátek a v sobotu. Podle Virtual Tourist se prý na Stodolní musíte mít na pozoru před českým pivem a děvčaty. „Čím víc vypijete, tím víc se vám líbí," líčí své zážitky jeden z turistů. „O víkendech se na jedné z nejznámějších tuzemských party scén shromažďují davy," píše se na cestovním portálu Lonely Planet.\nCo je podle vás největší chlouba Ostravy a co propadák, který musí turisty odradit?


Praha – město designu | LUI\nPraha je nádherné město, to ví asi každý, kdo ji navštívil třeba jen na víkend. Některá místa zná každý, třeba Karlův most, Staroměstský orloj nebo Pražský…\nAutor: Petr Opršal / Zdroj: Pražská informační služba / Advertoriál / 13. 6. 2018\nPraha je nádherné město, to ví asi každý, kdo ji navštívil třeba jen na víkend. Některá místa zná každý, třeba Karlův most, Staroměstský orloj nebo Pražský hrad. Víte, ale kolik méně známých pokladů se v Praze skrývá?\nO některých skvostech Prahy neví ani leckterý rodilý Pražák. Kdo se ale zajímá o design a architekturu, měl by navštívit stránky Prague: Design a stáhnout si zde zdarma průvodce po tom nejlepším z Prahy. V tištěné podobě ho pak najdete ve všech návštěvnických centrech, tedy například na Letišti Václava Havla, na Staroměstském náměstí, nebo třeba v ulici Na Můstku. A nebojte, v seznamu nejsou „jen“ památky, ale i nejrůznější výstavy a kulturní akce.\nKdyž už tak mluvíme o designu, jaký styl si nejčastěji spojujete s Prahou? Někoho asi napadne secese a jistě bude mít pravdu, třeba na Starém a Novém Městě najdete mnoho památek a výstav v tomto stylu. Nejen turisté ale také čím dál více obdivují český kubismus. Dům U Černé Matky Boží jistě znáte. Ale víte, že i uvnitř je stálá expozice zaměřená na to nejlepší z českého kubismu?\nPraha ale nespí na vavřínech a není jen mrtvým muzeem dávných i nedávných výtvarných stylů. Tvorba českých šperkařů, umělců a designérů stále běží. Některou se můžete pokochat na výstavách, jinou si můžete rovnou zakoupit přímo v obchodě tvůrců.\nZkuste navštívit třeba prodejní galerii Deelive Design Store, která se zaměřuje na interiérové doplňky, šperky i nejnovější módu na Smetanově nábřeží. V Holešovicích zase najdete showroom značky Lasvit, jejímž kreativním ředitelem je Maxim Velčovský. Lasvit se zaměřuje zejména na netradiční designová svítidla a skleněné doplňky do interiéru. Výrobě nábytku, doplňků i dekorací ze skla i jiných materiálů se věnuje i značka Křehký.\nPokud vás však láká dobrodružství, spoustu designových skvostů můžete najít i na některých z mnoha pražských bleších trhů, ať už na lodi AVOID, na Tylově náměstí, nebo třeba na těch největších ve Vysočanech U elektry. Jak se říká, zde seženete opravdu vše, od špendlíku až po lokomotivu a za zlomek ceny.


Doména sex.com brzy znovu na prodej… | Objevit.cz\n22 Květen, 2010, Zařazeno v:\nA je to tady znovu. Nejdražší doména na světě, doména sex.com, bude brzy znovu na prodej. Rozhodl o tom stávající majitel, zkrachovalá firma Escom s jejími věřiteli. Prodej bude formou aukce na serveru sedo.com. V nedávné době (2006) byla doména prodána za neskutečných 14 miliónů USD (to je 285,5 miliónu Kč). Prodána již být měla. Původní aukce měla proběhnout v březnu v New Yorku, nestalo se tak kvůli dluhům a nespokojenosti věřitelů Escomu. Teď by však k prodeji již dojít mělo.


Masakry, pandemie, katastrofy a Ufo 1620 / 2020\nNaše revolta proti diktátu římskokatolické frakce vyústila do třicet let trvající evropské války o víru a o trůny. Posviťme si proto na klíčové události, které provázel mor, neobvyklé astronomické jevy a kromě lidí v nich figurovaly přírodní katastrofy a patrně i Ufo. Snáze tak prohlédneme události 2020.\nEvropa se počátkem 17. století otřásala v základech\nZemě soptila, zemětřesení postihovala dokonce i naše území, počasí se vymykalo kontrole a na nebi se zjevovaly polární záře, komety a podivné létající objekty. Kromě toho sužovaly lid morové epidemie a roku 1616 začala černá smrt řádit i na Moravě. Karavany, které před ní prchaly z Jindřichova Hradce, prosily již roku 1617 před branami Stráže o azyl. Ty, jež městečko nepojalo, byly posílány do vedlejší vsi Pístina.\nZemské škůdce jsme vyhodili z okna - posvítila jim kometa - 1618\nSpolečensky neúnosná situace vyústila 23. května roku 1618 v pražskou defenestraci, která se stala zárodkem třicetileté evropské války. Z okna Pražského hradu vyletěli dva zrádní ministři i s písařem. Jedním z nich byl katolík Vilém Slavata, který tehdy držel strážské panství. Místní obyvatelstvo se však hlásilo ke kališnické víře a bojovalo proti katolickému útlaku již v dobách husitské revoluce. Defenestrací Slavaty přešlo Strážsko pod správu generálního sněmu kališnických českých stavů, které pak věnovaly jeho hospodářský výnos válkou postiženému Bechyňsku, Prácheňsku a Vltavsku. Koncem roku 1618 zvěstovala další problémy ohnivá kometa, která se od 24. listopadu zjevovala na obloze celých 55 dní.\nRekonstrukce pražské defenestrace - Jak se odměňují škůdci země - hranné prohlídky\nKdyž povstala Morava, spadlo Ufo - 1619\nRok po vyhození zemských škůdců z okna v květnu 1619 se k českému odboji připojili i stavové z Moravy. Záhy nato tam došlo k havárii létajicího objektu. V Národním muzeu uchovávají dobový kalendář Calendarium perpetuum oeconomicum s autentickým popisem této události. V úterý 11. června byl kolem čtvrté hodiny odpolední spatřen na obloze ve vsi Odranec u Nového Města hrozný div. Nejprve se objevilo jakési mračno velikosti mlýnského kola s vraty, na kterých bylo vidět erb s písmeny. Znenadání vše zmizelo v krvavém kruhu, ze kterého vyletěly tři rudé kříže. Ty chvíli manévrovaly po obloze a poté zmizely.\nCelý úkaz provázel ochromující hluk, před kterým lidé i dobytek zaléhali k zemi. Pak třikrát zaduněla rána, jakoby vystřelil z děla a z rudého mraku vyletěly tři kusy kovu, které se jak ohnivé pochodně řítily k zemi. Než dopadly, vydávaly prý zvuk podobný hučení zvonů. Skoro devítikilový kus dopadl ještě žhavý přímo v Odranci. Lidé ho vypáčili asi z metrové hloubky sochorem, přičemž si někteří z nich popálili ruce. Menší kus pak našli kousek za vsí. Třetí kus, který viděli padat do lesa, nikdo nenašel. Oba artefakty neprodleně doručili ke svému pánovi Vilému Dubskému do Nového Města, kam si je pak přicházely prohlédnout celé zástupy. Dnes však nejsou zbytky havarovaného objektu k dohledání, protože zmizely neznámo kam.\nEvropská válka o víru a o trůny 1618-1648\nHavárie Ufo v Odranci 1619\nZemské škůdce jsme 1618 vyhodili z okna\nDeviant Marradas plení 1620 Stráž nad Nežárkou a okolí\nČeská konfederace zatnula Vatikánu tipec\nČeské stavy pokračovaly v nápravě pokroucených domácích poměrů. Za účasti všech zemí Koruny české byla další měsíc po záhadné havárii Ufo 31. července 1619 schválena Česká konfederace, která obnovila původní volenou monarchii. Odňala panovníkovi řadu pravomocí, které byly vráceny zpět do rukou stavů. Jimi volený král pak měl zajišťovat především reprezentaci a už nemohl vytvořit dědičnou vládnoucí dynastii. Všechny země Koruny české - Čechy, Morava, Slezsko a Horní a Dolní Lužice - obdržely stejná práva a směly se i nadále podílet na volbě svého krále. Jako státní náboženství byl uzákoněn protestantismus čili kališnictví a ruku v ruce s tímto opatřením byl požadován odchod uzurpátorského jezuitského řádu ze země. Následovalo sesazení fanatického Habsburka z trůnu a novým českým králem byl zvolen Fridrich Falcký, načež zrádný Slavata utekl za hranice.\nDeviant plení Stráž - 6. dubna 1620\nŘímskokatolická frakce však tradičně projevila tuhý kořínek a vyslala do autonomních Čech svá vojska. S nimi k nám napochodoval i generál Baltazar Marradas. V březnu 1620 se marně pokoušel dobýt jihočeskou Třeboň. Když mu dorazily posily, vytáhl pro změnu na Jindřichův Hradec. V cestě mu stála Stráž nad Nežárkou, která však nebyla od podivné zkázy hradu obranyschopná. Navíc městečko těsně před Marradasem postihla morová rána. Když pak 6. dubna 1620 přitáhl, nebyl jeho vojsku kladen prakticky žádný odpor. Přesto dal Marradas celé sídlo vyplenit a neušetřil ani ženy s dětmi. Jakoby to nestačilo, vypukl po jeho odchodu ničivý požár. V zásadě tak přežili jen ti, kteří před vojáky utekli do lesů a liduprázdné zůstaly i vesnice v okolí. Zkáza strážního města a mnoha dalších se staly předzvěstí brzké zkázy celého království.\nKalich se postavil kříži u šesticípé Hvězdy na Bílé hoře - 1620\nOsudová bitva mezi kališníky a katolíky začala v neděli 8. listopadu 1620 kolem poledne na návrší Bílá hora nedaleko pražských hradeb. Závěrečný útok soustředily katolické síly na pravé křídlo stavovské armády. To tvořil moravský pluk hraběte Jindřicha Šlika s najatými německými jednotkami a část pěšího pluku hraběte Thurna. Dobové svědectví popisuje, jak se stateční Moravané obětovali u hradební zdi letohrádku Hvězda do posledního muže. Na jejich hrdinskou smrt navazuje strážská pověst o šlechtici rusých vlasů, který tam s nimi padl. Místo svatby s krasavicí ze strážského zámku položil život při obraně vlasti.\nOsudová bitva mezi kališníky a katolíky začala v neděli 8. listopadu 1620 na návrší Bílá hora\nNáboženskou svobodu kalicha utopili jezuité a jejich přisluhovači 1620 v krvi\nSpojenecké moravské stavy se v bitvě na Bílé hoře 1620 obětovaly do posledního muže\nVatikán si 1620 vyřídil účty se svobodným srdcem Evropy - Svatý grál ale nezískal\nBílou horou však odpor stavů zdaleka neskončil, Valaši odolávali císařským dalších 24 let a řada stavovských posádek kladla tak tuhý odpor, že kapitulovaly teprve za slib svobodného odchodu. Válka brzy zachvátila celou Evropu a protahující protestantská vojska často nacházela podporu u domácích kališníků. Třicátá léta 17. století se nesla ve znamení selských povstání a stejně tak se rekatolizační šikaně bránili i měšťané. Katolické síly je ale nakonec utopily v krvi.\nNárodní výstava k bitvě na Bílé hoře\nMísto oslavy Slunce byla na programu černá magie - 1621\nPoražený stavovský generál Jindřich Šlik se zachránil přechodem do císařských služeb, ale jeho příbuzný Jáchym Ondřej byl jako jeden z 27 vůdců stavovského povstání popraven na Staroměstském náměstí v Praze. Obětní rituál naplánovali jezuité a cíleně pro něj zvolili datum letního slunovratu 21. června 1621. Společně s kolaborantem Slavatou přesvědčili pověrčivého císaře, že je nutné zinscenovat odstrašující proces. Císař byl prý odhodlán udělit všem milost, když mu ale jezuitský zpovědník pohrozil zatracením duše, zalekl se a zrušil pouze čtvrcení za živa.\nKališníky popravoval kališník\nKrvavé jeviště hlídaly císařské jednotky, aby se nikdo nepokusil o záchranu odsouzených. Jatka začala v 5 hodin ráno přesně v momentě, kdy nastal slunovrat. Tehdy nastoupil na popravčí scénu kat Jan Mydlář, který byl jako kališník nucen utratit své souvěřence. Šlechtice stínal švihem, když před ním poklekli. Jako šestnáctý přišel na řadu věhlasný univerzitní profesor a lékař Jan Jesenský, který neušel mučení. Než se stal Mydlář katem, vystudoval právě u něj medicínu, tak se mu za krutá muka alespoň omluvil, pak mu vyřízl jazyk a následně ho zbavil pozemského trápení.\nPo osmnáctém stětí byl už Mydlář tak vyčerpaný, že se musel změnit průběh popravy. Aby kat ulevil svým pažím, následovalo věšení měšťanských vůdců, které mělo původně přijít až na konec. Shromáždění lidé během pětihodinového masakru omdlévali a uťaté hlavy stavovských vůdců pak byly pro výstrahu vystrčeny ze Staroměstské věže.\nČernomagická poprava vůdců povstání na Staroměstském náměsí 1621 přesně podle scénáře jezuitů\nRekatolizační obelisk ve Stráži nad Nežárkou\nKdo postavil v rekatolizované Stráži obelisk?\nRok po černomagické popravě se Slavata opětovně ujal svých statků včetně strážského panství. Dosud neobjasněnou záhadu z těchto časů představuje místní obelisk. Podobné jehlany obvykle zakončené křížem vztyčovali s velkou pompou přívrženci římskokatolické frakce na rekatolizovaných územích a tentýž symbol bez kříže používali i příslušníci tajných řádů. Komu z nich připsat obelisk ve Stráži nad Nežárkou dosud nevíme, jisté však je, že jako energetický zářič může posloužit i dobrým věcem na rozdíl od jezuitské šibenice.\nKdo na pobělohorských čachrech zbohatnul?\nHabsburský císař hned v prvních letech po Bílé hoře povolil výhradně římskokatolickou církev. Z toho plynoucí represe na kališnickém obyvatelstvu přinutily statisíce lidí k odchodu z Českého království. Většina majetku tak vystřídala pána. Během pobělohorských machinací, kdy se hrálo o celá panství, se obohatila především zahraniční prohabsburská šlechta, římskokatolická církev, jezuité a kolaboranti.\nZemě vyvrhla válečné stříbro a opět se válčilo\nKdyž roku 1911 rozhrabával Jan Michal z Třeboňské ulice 174 ve Stráži nad Nežárkou na zahradě krtiny, nalezl v zemi malý penízek. Hrabal proto dál a záhy narazil na další. Nakonec celou krtinu vyrýpl a objevil na jejím dně hliněný hrneček plný stříbrňáků z třicetileté války. Svůj poklad obratem prodal tehdejšímu majiteli strážského zámku hraběti Thun-Hohensteinovi a za pár let už se zase válčilo. V roce 1914 vypukla první světová válka.\nČasová smyčka se opakuje 1620 / 2020\nPočátkem 21. století se celá Evropa znovu otřásá v základech a opět se hraje o víru a o trůny. V roce 2013 stanul v čele římskokatolické církve jezuita Jorge Mario Bergoglio, aby záhy nato veřejně prohlásil, že je pro křesťany nebezpečné spojovat se s Ježíšem Kristem. Jezuitský papež se rovněž dovolává nastolení jediné totalitní světovlády, jediného náboženství a zavedení Nového světového řádu. A zatímco Evropa čelí invazi, líbá František nohy mužům, kteří nenávidí ženy a rádi by zotročili křesťany. Příroda se z posledních sil brání ekocidě, lidstvo vzdoruje od konce roku 2019 podivné covidové pandemii a v zásadě už se čeká jen na Ufo. Časové smyčky se zkrátka opakují tak dlouho, dokud je lidé neprokouknou a vědomě nezmění.\nČervená pilulka na prolomení časové smyčky - 1 x denně před usnutím:\nVšem křesťanům se vřele doporučuje spojovat se v srdci co nejvíce s Ježíšem Kristem a cíleně si představovat plodnou zem plnou včel a vonících lipových sadů, rozkvetlé louky, šumící lesy, obtěžkaná pole, úrodné zahrady a zvířátka všude, kam se podíváš.\nNa posílení imunity uvařily Textové lahůdky\nOsudová bitva na Bílé hoře lásce nepřála. Padl v ní i mladý stavovský šlechtic, který se měl oženit s krasavicí ze strážského zámku.\nMísto svatby bloudily zakleté duše milenců dalších dvě stě let světem, než se dočkaly vysvobození v kališnickém kostele ve Stráži nad Nežárkou...


Péče o šitý šperk :: Sancha\nSancha > Péče o šitý šperk\nPéče o šitý šperk není nijak odlišná od ostatních šperků jako jsou řetízky či korále. I zde platí zásada nenosit svůj skvost do vody, postele nebo při sportu. Také správné ukládání zaručí i po letech stále skvělý vzhled a plnou funkčnost.\nDojdeli i při dodržení těchto zásad k nějakému defektu, neváhejte a kontaktujte mne přes e-mail. Váš šperk opět opravím za cenu materiálu a poštovného.


Strana ukrajinského prezidenta chce opustit vládní koalici - Novinky.cz\nNovinky.czZahraničníEvropaStrana ukrajinského prezidenta chce opustit vládní koalici\nUkrajinský prezident Viktor Juščenko Foto: Mykola Lazarenko/Pool, Reuters\nStrana ukrajinského prezidenta chce opustit vládní koalici\n3. 9. 2008, 11:15 – KYJEV\nStrana ukrajinského prezident Viktora Juščenka se rozhodla v noci na středu opustit prozápadní koalici, kterou tvoří s blokem premiérky Julie Tymošenkové. Ukrajina se tak noří do nové politické krize, píší místní média.\nStrana Naše Ukrajina-Národní sebeobrana Viktora Juščenka přijala toto rozhodnutí jako odpověď na úterní schválení série zákonů, které usnadňují proceduru odvolání prezidenta a oslabují jeho pravomoci ve prospěch vlády. Ty prosadil Blok Julije Tymošenkové a proruská opozice. Juščenko teď vyhrožuje předčasnými volbami.\nPokud se prozápadní politici neusmíří a rozhodnutí o rozpadu jejich unie vstoupí v platnost, mají poslanci 30 dní na vytvoření nové vládní koalice. Po této lhůtě bude mít prezident právo rozpustit parlament.\nVztahy mezi prezidentem Juščenkem a premiérkou Tymošenkovou, která je ve funkci od konce roku 2007, se v poslední době stále zhoršovaly. Prezident v nedávno Tymošenkovou obvinil z velezrady ve prospěch Moskvy, protože neodsoudila ruskou intervenci v Gruzii. Šéfka kabinetu obvinění odmítla.\nVůdci revoluce na Ukrajině se opět hádají\nPoradci ukrajinského prezidenta Viktora Juščenka v pondělí nařkli premiérku Juliji Tymošenkovou z napomáhání ruským zájmům ve snaze získat prezidentské křeslo....\nUkrajina nabídla Západu svůj systém protiraketové obrany\nUkrajina je připravena dát západním spojencům k dispozici svůj systém protiraketové obrany. Rusko letos odstoupilo od dlouhodobé rusko-ukrajinské smlouvy...


Martin Barna: „Hubnutí není o hladovění, ale o pořádném jídle!“ – MartinBarna.cz\nMartin Barna: „Hubnutí není o hladovění, ale o pořádném jídle!“\nMartin Barna2022-05-21T11:18:57+01:0021. 05. 2022|Fitness, Strava|\nKaždý z nás zažil ten stav, kdy si řekl, už toho bylo dost! Chci se cítit lépe, chci zhubnout, chci mít více energie. Jak na jednoduché a úspěšné hubnutí bez jojo efektu? Jak se vyznat ve všech mýtech, které po internetu kolují? Proč jsou pro nás klíčové bílkoviny? O tom všem si povídáme s Martinem Barnou.\nJak na jednoduché a úspěšné hubnutí bez jojo efektu? Jak se vyznat ve všech mýtech, které po internetu kolují? Proč jsou pro nás klíčové bílkoviny?\n„Nálepka „vysoký obsah proteinu,“ je jen marketingový tah. Mnohdy koupíte výrobek za pár kaček, který bude mít vyšší obsah bílkovin, než drahý produkt s označením „protein.“\nCo si při hubnutí hlídat a proč? Jak se nestresovat nereálnými cíli a pocitem selhání? Proč se vykašlat na metu „10 000 kroků“? Jaké benefity nám přináší obyčejná chůze? A jak je to s věkem a rychlostí našeho metabolismu?“\n„S věkem rychlost metabolismu neklesá. V padesáti můžete mít lepší formu a spalování než ve dvaceti.“\nChceš se naučit více o stravování, jak si nastavit celkový příjem dne, jak si ho vypočítat a celkově jak vést své hubnutí či nabírání efektivně dle moderních vědeckých poznatků? Koukni na můj videokurz:\nVíce o videokurzu\nLivestream s Martinem Barnou – Bill Campbell, PhD\nStrava vs Trénink\nVážení tělesné váhy\nFilosofie – Platónovy ideje a Podobenství o jeskyni\nRozhovor s Martinem Barnou o jeho životě\nJak jíst dost bílkovin


Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nKůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání) Crew1. vydáníbřezen 2021série Kůstek (barevné vydání)\nObsahuje sešity série Bone #33-37 (srpen 1998 - srpen 1999)\nBone #06: Old Man's Cave (Scholastic US, 2007)\nDarth Raelchi mecenáš21.5. 23:32Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nKůstek je zpátky v sedle a doufám, že tam zůstane následující 3 knihy. Už to má nějaký samospád a i když se nabízí konec, je jasné, že končí jen první část problému a další už otevírá dveře. Tenhle Kůstek byl příjemně akční, čtivý a nenudil. O poznání lepší, než předchozí kniha. Fakt se někam posouváme, konečně!\nlouza27.3. 10:24Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nPo úvodu do děje a několika humoristických i dramatických odbočkách v této knize autor zase výrazně posunuje hlavní linii a rozplétá velkou část pozadí příběhu. Stále při tom drží cartoonový glanc krásně fungující s komiksovou rétorikou díla. Kůstek zase jednou dokazuje svůj legendární status. Opravdu úžasná věc i po letech.\nAxusNalim20.5. 22:29Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nKouzelnik7 mecenáš13.5. 21:49Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nregressiv9.5. 23:31Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nlantan129.4. 09:34Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nBenny9.4. 10:48Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\ntrudoš admin9.4. 07:27Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nP.G.7.4. 20:32Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nhonza24574.4. 10:03Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nGéba31.3. 09:17Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\njh66631.3. 06:53Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nMatio24.3. 18:50Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nLaik24.3. 16:36Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nNexis21.3. 09:57Kůstek #06: Starcova jeskyně (barevné vydání)\nAxusNalim, Benny, cyboy, Darth Raelchi, Géba, Georgíno J., Good Games, Grrr, Hades, jh666, jindroush, Kouzelnik7, Laik, lantan1, Lokusta, Mamut12, Matio, Nexis, schefik, trudoš, tukak, zgrywus\nAwakener, AxusNalim, Benny, Berry669, blackJag, bmc75, calvin10, charvos, cyboy, Darth Raelchi, Elizabeth, filemon, Géba, Georgíno J., Grrr, Hades, Hawwwran, invape, jeanbaklajean, jh666, jindroush, Kaluž, kapicka, Laik, lantan1, Light, Lijem24, Lokusta, Mamut12, Matio, merhyx, mgeralt, Mitak, Mr.Plysh, Nexis, Norri, Olesh, Paldini, pavel, pechna, Poseidon1978, Ricarderon, schefik, tacmud, Tialster, Tony TwoDee, trudoš, tukak, Vrenn, xintax, Zbysek2410, zgrywus\nDali, Dzoglik, filosh, Final, Goldfinch, hahahoho, Madao, Matthew, Maty48, rockyt, RudyRod, yogi


Eiffelovka, vavříny a dvakrát tolik zákazníků. Rok 2021 byl jedna velká jízda! - Mutumutu\n| 11. ledna 2022\nOdborníci nás chválili, zákazníci nám věřili a my jsme jim poctivě platili. Dokonce i když se jim nic nestalo – jednoduše za to, že žili zdravě. Začali jsme kultivovat český trh a vstoupili na ten francouzský. A co životní pojištění Mutumutu čeká dál? Všechno vám prozradíme.\nOpravdu našlapaný rok jsme loni v lednu odstartovali naší první televizní kampaní. Pamatujete? Byla o tom, jak odměňujeme za zdravý životní styl, což taky svědomitě děláme – už od roku 2018, kdy se životní pojištění Mutumutu narodilo. Je to podle nás fér a výhodné pro obě strany.\nA víte, co je ještě fér?\nFinanční služby, které z lidí neždímají peníze, neschovávají se za nekonečné poznámky pod čarou, jednají na rovinu a srozumitelně. Proto jsme loni spolu s Fondee a Upvestem založili iniciativu Fér Fintech. Dali jsme si za cíl kultivovat obory, ve kterých podnikáme, emancipovat zákazníky a firmám pomáhat, aby byly… no, férovější. Je to podle nás důležitý projekt a jsme rádi, že můžeme být jeho součástí.\nBonne chance, Mutumutu France!\nTohle nám udělalo obrovskou radost: 16. listopadu jsme oficiálně spustili Mutumutu ve Francii. Chystali jsme se na to víc než rok. Víte, že životní pojištění v zemi stávek a baget (pardon) funguje jinak než u nás? Zaměstnance pro případ smrti, invalidity nebo pracovní neschopnosti kryje jejich firma. Jenže ve Francii jsou tak 4 miliony živnostníků, mezi které patří třeba i doktoři. A těm nikdo nic neplatí. Takže jsou v ještě větší nevýhodě než české OSVČ, na které ostatně taky myslíme. Našemu francouzskému týmu držíme pěsti, ať se mu refresh tamního pojišťovacího trhu vydaří. V Česku jsme si už vyzkoušeli, že to jde!\nFrancouzské Mutumutu jsme spustili stylově na půdě české ambasády v Paříži. Hned vedle eiffelovky.\nNe že bychom se chtěli chlubit. Dobře, tak jen trošku. Loni se nám podařilo zdvojnásobit tržby, ale hlavně máme dvakrát víc klientů a číslo stále roste. Dokonce i podle odborníků děláme něco správně, protože jsme si v roce 2021 vysloužili hned dvě hodnotné ceny. V červnu jsme získali 1. místo v kategorii Fintech prestižní soutěže Zlatá koruna – odborná porota v ní už dvacet let oceňuje nejlepší finanční produkty a služby v Česku. A v listopadu nám porota WebTop100, největší tuzemské soutěže digitálních řešení, přidělila zase zlatou. Tentokrát v kategorii Startup.\nVšechny vavříny jsme náležitě oslavili, ale usínat na nich nechceme. To není náš styl. Proto jsme se klientů v průběhu celého roku ptali, co se jim u nás líbí, a hlavně, co by zlepšili. Slibujeme, že i letos si přečteme každou zprávu a budeme věnovat pozornost každému názoru. Snad si udržíme vysokou laťku, kterou nastavilo naše loňské Net Promoter Score. Tohle skóre zákaznické spokojenosti nám vyšlo na 74 bodů ze 100. Průměr na trhu s pojištěním je někde mezi 30 až 37, o to víc nás to těší.\nTakhle slavil náš šéf Jindra Lenz, když jsme vyhráli Zlatou korunu.\nI tentokrát jsme ho zahájili novou televizní kampaní. Máme i nové motto: Životní pojištění, které platí. Proč? Podle výzkumů má 65 % lidí strach, že až přijde na lámání chleba, pojišťovna se o ně nepostará. Prostě se nedočkají pojistného plnění. Jenže my si už od samotného začátku zakládáme na tom, že co řekneme, to platí. Nehledáme výmluvy a klientům skutečně kryjeme záda. A protože už to děláme nějaký ten pátek, troufáme si to vytroubit do světa. V novém spotu i v naší další komunikaci.\nO tom, že je na nás spoleh, snad letos přesvědčíme i sousedy. Chystáme totiž další expanzi – do Německa. Pro české zákazníky navíc rozšíříme nabídku pojištění, máte se na co těšit. Už teď tušíme, že nás letos čeká spousta dobrodružství. Nezapomeňte proto sledovat náš blog, Facebook, LinkedIn nebo Instagram. A jestli byste rádi nějaké to dobrodružství zažili s námi, sledujte i naše nabídky práce na Welcome to the Jungle. Pořád někoho hledáme!\nDo nového roku vám ze všeho nejvíc přejeme, ať jste zdraví a ať se vám neštěstí vyhýbá obloukem. Ale kdyby přece jen přišlo, ať máte jistotu, že vám někdo kryje záda. A jestli ještě nemáte životní pojištění, máme pro vás tip na jedno předsevzetí…