Ultrarychlý, jednoduchý a dlouhodobě osvědčený test třetí generace k detekci HIV ze vzorku papilární krve pro ženy i muže. Jednoduché provedení, žádné časovače. Jen protřepejte a nalijte. Výsledek v 1 MINUTĚ - nejrychlejší test na trhu HIV!\nTento test je extrémně přesný, pokud je prováděn správně. Citlivost testu (tj. prokázání pozitivity) je 100%. Specificita (míra spolehlivosti, že test bude negativní u lidí, kteří nemají infekci HIV) je 99,5%- 99,8%.\nINSTi Self Tes testovací sada je jednotlivě balená krabička pro ženy i muže určená pro domácí použití. Každá souprava obsahuje všechno potřebné k provedení 1 testu:\n1 sáček s testovací kazetou (označený Membrane Unit)\nUchovávejte na suchém místě o teplotě od +2 do +30° C. Vyhněte se slunečnímu svitu. Neuchovávejte v mrazničce.\nStačí kapička krve a výsledek znáte během pár minut, moc mi to pomohlo.\nDražší, ale stojí to za to\nJe super, že něco takového existuje pro domácí použití. Zbaví vás to nejistoty během chvíle, a to stojí za to.\nTest detekuje infekci HIV až o dva týdny dříve než ostatní.


Kira Panagia - Last Minute\nKira Panagia - First Minute\nKira Panagia - Najlepšie hodnotené hotely\nGrécko, Karpathos, Kira Panagia\nod 3 320 €\nGrécko, Karpathos, Lakki\nKira Panagia - Najpredávanejšie hotely\nRenáta C. September 2021\nLenka Hrubanová August 2021\nNaprostá spokojenost s ubytováním, mořem, plážemi. V Amoopi je nutné mít auto, pokud chcete vidět ostrov, ale dá se také cestovat autobusem. Klidné\nNaprostá spokojenost s ubytováním, mořem, plážemi.\nV Amoopi je nutné mít auto, pokud chcete vidět ostrov, ale dá se také cestovat autobusem.\nKlidné letovisko, není ale moc pro mladé, kteří se chtějí večer bavit.\nV letovisku je nádherné moře a různé pláže, každá jiná, krásná písečná pláž pro děti, oblázkové a divoké pláže.\nHotel je dost daleko od písčité pláže, proto kdo nemá rád oblázky a kameny ve vodě a stoupání do kopce, nebo má pohybové problémy, je vhodné vybrat jiné ubytování, které je blíže písčité pláže.\nPerfektní ubytování na krásném místě s výhledem na moře.\nDenní úklid, čisté, útulné.\nMajitelé hotelu moc milí lidé.\nSnídaně - dokonalé, velký výběr všeho, na co si vzpomenete, denně vše čerstvě upečeno, uvařeno, ještě teplé pečené slané pečivo a zeleninové koláče.\nDenně obří porce domácích buchet, nebo koláče, i s pytlíkem na pláž.\nwifi mi šla špatně, ale kdo to v dnešní době neomezených dat potřebuje..\nklimatizace za 8 €\nV letovisku je nádherné azurové moře a různé pláže, každá jiná, krásná písečná klidná pláž pro děti, oblázkové a divoké pláže.\nVe vodě velké množství ryb, kdo rád šnorchluje, bude tu v ráji.\nPetr Knobloch August 2021\nJosef Mazour August 2021\nKrásná destinace, krásná pohodová dovolená, překvapivě vysoké teploty..\nRodinný hotel s příjemnou atmosférou, pokoje s balkónem a výhledem na moře.. Výbava pokoje trochu spartánská, klima za příplatek-doporučujeme, čisté, pohoda\nHotel jsme volili mj na základě chvály na snídaně.. potvrzujeme, super rána v pohodě při senzačních návykových snídaních, bohatý výběr formou švédských stolů zakončený sladkou dobrůtkou paní majitelky\nMožnost objednat si jídlo, nakoupit nápoje, v recepci množství info\nNa Ammopi zřejmě nejlepší pláže ostrova, čisté, křišťálová voda, podmínky pro pohodové šnorchlování..projeli jsme ostrov dvakrát kolem dokola a krásná je i Apeli-šnorchlování a pláž v Arkase-vlny a pohoda..\nSkvěle jsme se ale vykoupali a najedli i v Lefkosu a v Mesochori\nKrome návštěvy Olymbosu doporučujeme zajet do údolí Avlona a navštívit a prohlédnout místní tradiční tavernu\nNaprostá spokojenost s ubytováním, mořem, plážemi. V Amoopi je nutné mít auto, pokud chcete vidět ostrov, ale dá se také cestovat autobusem. Klidné letovisko, není ale moc pro mladé, kteří se chtějí večer bavit. V letovisku je nádherné moře a různé pláže, každá jiná, krásná písečná pláž pro děti, oblázkové a divoké pláže. Hotel je dost daleko od písčité pláže, proto kdo nemá rád oblázky a kame\nJiřina Vildová August 2021\nVelmi příjemná a klidná lokalita, ideální pro odpočinek a načerpání sil. V místě nádherná pláž s několika výbornými restauracemi. V okolí se nacházejí dvě další nádherné pláže dostupné autem do 20 minut. V lokalitě není bankomat a některé restaurace neberou karty, takže je vhodné mít sebou hotovost. Stejně tak ani signál v lokalitě není nic moc. Je nestabilní a často špatně dostupný.\nKlidný malý hotel s vlastním malým bazénem, denním barem a lehátky se slunečníky. Skromné základní vybavení pokojů s klimatizací za příplatek.\nSnídaně na hotelu jednotvárné a každý den stejné (volské oko, salám, sýr, rajče, jogurt, toast, bábovka). V baru u bazénu však nabízejí od 11:30 do 19:30 hodin celkem dobrý výběr nápojů a jednoduchých jídel. Večer můžete zajít do jedné ze 4 místních restaurací.\nVelmi příjemná obsluha. Jak na baru, tak na recepci. Disponují vlastní půjčovnou aut za velmi rozumné ceny.\nKrásná písečno-oblázková pláž s průzračnou vodou je cca 150 m od hotelu. Pláž je lemovaná z každé strany skalami. Na jedné z nich stojí typický řecký kostelík obklopený několika nádhernými terasovými domky.\nJan Horváth August 2021\nKlidné letovisko,vstřícní lidé a stálé počasí během naší dovolené.\nČisté pokoje,vše co potřebujete k odpočinku,dostačující.\nSnídaně pestré,bylo z čeho vybírat,stačilo nám.\nBez žádných problémů-doporučujeme.\nKira Panagia - Posledné predané hotely\nŠtvrtok 27 °C web:temperature-at-night 21 °C\nPiatok 24 °C web:temperature-at-night 21 °C\nSobota 25 °C web:temperature-at-night 22 °C


Vyhledat témata bez odpovědí | Zobrazit aktivní témata Právě je 18.6.19, 17:49\nZdravím po dlouhém čase zde na fóru. Mám dotaz. šli by zaměnit zdvíhátka ventilů z fabie kde jsou hydrostavy za ty pevné co jsou třeba v motoru favorit?\nano ale fungovat to nebude fábka má komplet přepracovaný mazání\nProc by to nepracovalo? Dyk se tam davaj zdvihatka a tycky z fa/fe.\nOn chce ale zdvihatka z fabky dat do Fava ne ?\nja bych rekl ze chce z facka nebo feldy dat do fabky\nSe do toho zamotáváme, takže bud mu vysvětlíme obě varianty nebo Nám to tazatel musí upřesnit.\nno ono to neni napsano moc presne no dalo by se to pochopit obema zpusoby\nJá to pochopil tak že chce dát hydrostavy z Fábie do Fav/Fel. Ono v podpisu ani Fábii nemá takže bych řekl že to asi myslel takhle.\nMyslel jsem to tak, že dát z fóbie do fav. Původní pevná zdvihátka jsou ovšem také mazaná a olej tam stíká z hlavy po tyčkách. Hydrostavům stačí pouze přítomnost oleje, hladina, tlak v podstatě nepotřebují. Mohlo by to fungovat? Nebo se s tím nezabývat a raději dát celý motor z fóbie?\nAha, tak to skutecne nepujde. Zdvihatka tlak potrebuji, nevim kdo ti nakukal ze tomu tak neni.\nMatthes: nakukal mi to už nákres řezu zdvihátka a všeobecně známá jejich funkčnost. hydrostav potřebuje pouze přísun oleje aby si ho mohlo nasát a díky ventilu který v sobě má se tam ten olej udrží. je tam pružina, ta to zdvihátko rozpíná ale je o mnoho slabší než ventilová pružina proto na výsledný tlak na ventil vliv nemá. než si hydrostav nasaje okolní olej funguje jak pumpa. při přítomnosti oleje ve zdvihátku je zde ventil, který ho nepustí ven a tak zůstává roztaženo na potřebnou mez. opravdu mu stačí jen přítomnost oleje, nikoli tlak!!! Proto motory s horším stavem hydrostavů(jeji ventilků) po delším stání zaklepou než se dostane olej do hlavy aby si ho mohli nasát. otázkou je, zda tam toho oleje bude dostatek protože tento typ zdvihátek použitých ve fábii jak je vidět z obrázků saje olej z boku. Na jejích stěnách asi nebude dostatek oleje pro rychlé naplnění.\nPorad este mas sanci to zvenku navrtat, hodit tam treba brzdovy trubicky a ten olej tam nahnat. Kdyz trubicky vydrzej brzdeni tak tohle taky.\nNasat olej? V X tisicich otackach?\nmisky na Favo motore sú stále plné oleja, neviem ako je to pri 5000ot/min, vtedy sa za 1sek zdvihne 33krát...\npodľa mňa tlak nepotrebujú, pre nasatie oleja je v hydroštele pružina, podstatné je aby bolo stále zaplavené olejom, čo môže byť väčší problém...


Jsem zhnusena. Šichtařová v šoku. Milá vládo… – CZ24.NEWS\nČESKO: Pobouření ministra zemědělství Zdeňka Nekuly nad vysokou přirážkou točeného salámu v rámci tažení proti výším marží obchodníků není každému po chuti.\n„Jsem rozhořčena a zhnusena. Zhnusena, že o našich životech rozhodují lidé, kteří dávají slovům ‚tržní prostředí‘ podmínky. To je jako tvrdit, že máme svobodu slova, akorát za slova budeme lidi zavírat,“ říká Markéta Šichtařová. K plánu Evropské komise, že EU ponese hlavní tíži nákladů na obnovu poválečné Ukrajiny, dodává, že nevidí žádný důvod, proč by měla platit na sanaci ukrajinského politického režimu, který byl již před válkou prolezlý korupcí a oligarchářstvím.


Domů » Rozdělení podle oboru » Potravinářství » testo 184 T2 záznamník teploty\nObj. č. : 0572 1842\nSe záznamníky teploty testo 184 T2 sledujete přepravu citlivých výrobků jako jsou léčiva, potraviny nebo elektronika. Pohledem na displej nebo na LED diody v cíli vidíte, zda byly nakonfigurované hraniční hodnoty překročeny či nikoliv. Pro detailní informace stačí připojit záznamník k počítači – ihned se vygeneruje zpráva v PDF se všemi rozhodujícími daty. Všechny potřebné soubory a informace jsou uloženy přímo v záznamníku: konfigurační soubor, kalibrační protokol, návod k obsluze a report Vašich zaznamenaných naměřených dat v PDF. Kapacita paměti záznamníku teploty testo 184 T2 je 40000 naměřených hodnot. Interval měření je libovolně nastavitelný od 1 min. až po 24 hod. testo 184 T2 je ve shodě s GxP, 21 CFR Part 11, HACCP a EN 12830. Firma Testo AG je podnik s certifikátem ISO 9001:2008 a garantuje dodržování normy jak interními audity, tak také akreditovanými externími audity.\njednorázové použití max. po dobu 150ti dní, nelze používat opakovaně !!!\nTesto 184T2, baterie, oboustranná lepicí páska pro jednoduché připevnění záznamníku a včetně kalibračního certifikátu ISO uloženého v přístroji.


Dárkový koš s šumivým vínem, marmeládou a delikatesami - Vinoartis\nDomů / Dárkové balíčky / Dárkový koš s šumivým vínem, marmeládou a delikatesami\nDárkový koš s šumivým vínem, marmeládou a delikatesami\nVyberte příplatekČerná stuha +0 KčČervená stuha +0 KčRůžová stuha +0 KčZlatá stuha +0 Kč\nDárkový set přímo vyzývající k oslavě. Šumivá Cava, stejně šťavnatá marmeláda z broskví a levandule doprovázené explozí chutí v podobě lanýžových mandlí a plněných sušených fíků v čokoládě. Dárek pro ty, kteří objevují a ochutnávají s radostí. Baleno v dárkové krabičce se zlatou, růžovou, červenou nebo černou stuhou.\nMáte blízkého, který má rád svěží šumivá vína a sladké? Pak by tento koš mohl být to správný dárek. Koš obsahuje šumivé víno, fíky v čokoládě, broskovou marmeládu s levandulý a jako slanou tečku, lanýžové mandle.\nVína a delikatesy vám přijdou v dárkové krabici včetně papírového průvodce s informacemi o tom, jak vína správně skladovat a jak si je co nejlépe vychutnat. Výběr stuhy necháme na vás. Stačí si jen vybrat mezi růžovou, červenou, zlatou nebo černou.\nV dárkovém balíčku najdete:\nCa N'Estella, Cava Rabetllat I Vidal Brut\nHravá a osvěžující Cava z hroznů Xarel·lo a Macabeo, která zrála 12 měsíců v lahvi. Chutná intenzivně, perlí jemně a voní po citrusech, jablkách i mandlích.\nŠumivé víno vyrobené tradiční metodou z hroznů z 80 let starých vinic, které mu dodávají typickou slámově žlutou barvu s nádechem zelené.\nBroskvová marmeláda s levandulí, 285g\nJedinečné spojení levandule a sezónních broskví uzrálých pod španělským sluncem. Marmeláda prvotřídní kvality pro milovníky jemně sladké chuti, která se rozplývá na jazyku.\nVedle broskví a levandule obsahuje marmeláda cukr, šťávu z citronu a především lásku k poctivému řemeslu. Jedná se o 100% přírodní produkt bez zvýrazňovačů chuti, zahušťovadel, želírovacích látek, a dokonce i bez pektinu.\nDoporučujeme podávat ke zralým, polozralým a čerstvým sýrům, zmrzlině, čokoládě, do jogurtů či jako náplň do listového těsta.\nMandle Marcona s lanýžem, 150g\nBožská pochoutka v podobě jemně nasládlých mandlí Marcona a nezaměnitelné chuti lanýžů. Dokonalá kombinace, kterou nelze nemilovat. Jako dělané k párování se sklenkou španělského vína.\nMandle Marcona platí za nejznámější druh, který je typický kulatým tvarem a sladší chutí mandlí. V kombinaci s lanýži tak tvoří intenzivní a chuťově i aromaticky jedinečný zážitek, který dodá degustaci španělského vína nový rozměr.\nFík v belgické čokoládě s brandy, 18g\nSušený fík v kabátku z kvalitní belgické čokolády doplněné o kapku brandy. Praktické a zároveň elegantní balení v podobě pralinky potěší každého gurmána a milovníka sladkého.\nFíky pocházejí z vyhlášeného ekologického zemědělství v oblasti Extramadura ve Španělsku, což jim zaručuje prvotřídní kvalitu a dokonalou vyzrálou chuť.\nFík v bílé čokoládě s jahodovým aroma, 18g\nSušený fík plněný lanýžem z bílé čokolády s jahodovým aroma a obalený v tenké vrstvě bílé čokolády. Praktické a zároveň elegantní balení v podobě pralinky je skvělou variantou, jak obdarovat milovníka luxusních cukrovinek.


Nová bílá lepidla a změna názvu u Cemix 055 a 075\nV sortimentu značky Cemix přibyla dvě nová lepidla na keramiku: První novinkou je speciální lepidlo určené pro lepení mozaikových prvků, druhou novinkou bílá varianta již zavedeného a osvědčeného flexibilního lepidla Cemix 095.\nCemix Lepidlo MOZAIKA bílé, zatříděné do kategorie C1T, je vhodné pro lepení maloformátových obkladů, dlažeb a mozaiky v interiéru. Lepidlo se vyznačuje snadnou zpracovatelností danou jemnou zrnitostí plniva (do 0,4 mm) a sníženým skluzem pro lepení keramických prvků. V ceníku naleznete balení v pytlích po 25 kg.\nCemix Lepidlo FLEX EXTRA PLUS bílé se vyznačuje velmi vysokou přídržností k podkladu a vysokou odolností proti tvorbě výkvětů. Lepidlo je určeno pro náročné aplikace a náleží mu zatřídění do kategorie C2TES1. Lepí všechny typy keramických obkladů a dlažeb včetně materiálů s extrémně nízkou nasákavostí. V ceníku naleznete opět balení v pytlích po 25 kg.\nV souvislosti s opravou normy ČSN EN 12004+A1 Lepidla pro obkladové prvky, dochází k upřesnění pojmů souvisejících s klasifikací a označováním lepidel na obkladové prvky. Jelikož OPRAVA 2 normy (z ledna 2015) nabývá účinnosti 1. 4. 2015, jsme k tomuto datu nuceni přistoupit k úpravám technické dokumentace některých našich lepidel, ale také ke změnám jejich obchodních názvů.\nVýše uvedená oprava normy se týká článku 3.5.2., pojednávajícím o pojmu deformovatelnost. V původním znění normy je deformovatelnost (deformability) definována jako schopnost vytvrzeného lepidla deformovat se působením napětí mezi obkladovým prvkem a povrchem určeným k lepení bez poškození instalovaného povrchu.\nV opravě normy je doslova uvedeno: V článku 3.5.2. se k termínu deformovatelnost jako synonymum doplňuje “flexibilita“.\nVíce informací naleznete v následujícím dokumentu: Změna názvu vybraných lepidel\nPřehled sortimentu stavebních hmot: Zkrácený ceník 2015


Praha: rezidenční „zásoba“ se rozpouští jen pomalu – Stavební fórum a.s.\nZ celkové nabídky 7 081 nových bytů, které podle statistik společnosti Ekospol developeři v současné době nabízejí v Praze v projektech s 50 a více byty, je aktuálně dokončených a připravených k nastěhování více než dva tisíce. I přesto se stále dokončují další developerské projekty, které nabídku – více než bohatě převyšující aktuální poptávku – doplňují. Tempo prodeje bytů v Praze je přitom dnes tak nízké, že by stávající nabídka vystačila na více než pět let – pokud by ovšem neustále nebyly dokončovány další bytové domy.\nKe konci letošního třetího čtvrtletí napočítali analytici společnosti Ekospol celkem 2 003 dokončených neprodaných bytů. Vezmeme-li v úvahu fakt, že vedle velkých developerských projektů s 50 a více byty tvoří část pražské nabídky také menší rezidenční areály, je velmi pravděpodobné, že celková suma neprodaných dokončených bytů šplhá k hranici 2 500. Přitom celkový počet dokončených a neprodaných bytových jednotek v metropoli v projektech s 50 a více byty klesl od začátku letošního roku do konce třetího čtvrtletí o pouhých 273 bytů. Za celá tři čtvrtletí letošního roku jich tedy zmizelo jen 13,63 % celkové nabídky. Pokud by ubývaly i nadále tímto tempem, vystačí jejich zásoba na dalších 5 – 6 let (!!!).\n„Největším problémem takzvaných ležáků není jejich absolutní počet, ale neustálý přísun nových dokončovaných projektů na trh, které jejich developeři nedokáží prodat,“ vysvětluje Evžen Korec, generální ředitel a předseda představenstva Ekospolu. Podle něj lze za normální považovat stav, kdy je developerský projekt v době dokončení vyprodaný alespoň z 90 %. „Samozřejmě, nejlepší je mít všechny byty v době dokončení vyprodány. Nicméně těch pět, maximálně deset procent volných dokončených bytů developer vždycky nějak doprodá. Skutečným problémem jsou projekty s desítkami, někdy i sto a více neprodanými byty,“ komentuje Evžen Korec.\nNedostatečná krizová „očista“\nZmíněné „ležáky“ se nacházejí v dokončených projektech s celkem 11 384 byty, relativní nevyprodanost bytů v Praze tedy dosahuje v průměru 17,6 %. Nejhorší situace dlouhodobě panuje v městském obvodě Prahy 3, kde je z celkem 770 dokončených bytů stále neprodáno 397, tedy více než polovina. Následuje centrum města, obvody Prahy 1 a 2, kde marně hledá kupce přes 38 % dokončených novostaveb. Naopak nejnižší nevyprodanost hlásí Praha 5, tam chybí doprodat pouze 9,4 % dokončených bytů.\nParadoxní situace, kdy byty v centru a širším centru města zejí prázdnotou, zatímco novostavby v lokalitách dále od centra se relativně dobře prodávají, má podle Evžena Korce jediný důvod – přemrštěnou cenu. „Někteří developeři se stále domnívají, že za byty v centru města jim kupci utrhají ruce, ať je cena jakákoli. Tak už tomu ale dávno není. Pokud se ceny bytů v dobře dopravně dostupných lokalitách dále od centra dnes pohybují mezi 38 až 50 tisíci korunami za metr čtvereční včetně DPH, pak férová cena za bydlení v centru je mezi 50 až 60 tisíci maximálně. Jsou-li byty dražší, pak jsou nesmyslně předražené,“ myslí si Evžen Korec.\nPřísun dalších dokončovaných a neprodaných bytů ve vyšších cenových relacích je jasným signálem, že očištění trhu vlivem recese zřejmě nebylo dostatečné. „Velkou otázkou je, co se stane s těmi ležáky, které se nestihnou doprodat do konce letošního roku ještě se starou DPH. Kdo mohl nebo chtěl zlevnit, pravděpodobně již tak dávno učinil,“ uzavírá Evžen Korec.\nIlona Monferini Mančíková, FIM Group: Dostáváme se na stejná čísla jako před krizí\nMarcel Soural, Trigema: expanze na rezidenčním trhu dnes není možná


Holeňákův den: ráno Pasching, večer Praha - iDNES.cz\nHoleňákův den: ráno Pasching, večer Praha\nPasching, Praha - Ještě včera ráno byl fotbalista Slavie Miroslav Holeňák v rakouském Paschingu a trénoval s místním ligovým týmem. "Je to tady moc pěkné. Myslím, že se domluvíme a já tady zůstanu,“ říkal do telefonu zanedlouho třicetiletý obránce. Jenže pak přišlo nemilé překvapení: "Vrať se do Prahy, zítra se připojíš k mužstvu,“ dozvěděl se Holeňák odpoledne.\n"Kluby se nedohodly na odstupném,“ vysvětlil náhlý návrat Alexandr Kliment, tiskový mluvčí klubu. "Všechno bylo v pořádku. Šel jsem na odpolední trénink, po kterém jsem měl v telefonu zprávu, že se mám vrátit, protože se kluby nedohodly,“ popisoval Holeňák večer, když přejel české hranice.\n"Opravdu jsem si myslel, že to dopadne tak, že v Paschingu zůstanu. Já bych se zřejmě na podmínkách smlouvy domluvil, ale musím respektovat rozhodnutí Slavie, ve které mám platnou smlouvu.“\nMísto přípravy s rakouským celkem se tak Holeňák zítra připojí k týmu trenéra Karla Jarolíma. V sobotu by pak měl nastoupit na utkání Tipsport Cupu proti Žižkovu.\n"Jestli jsem zklamaný? Beru to v pohodě. Prostě to nedopadlo. Ale musím říct, že se mi tam líbilo. Výhoda pro mě byla, že tam byl Erich Brabec a Petr Voříšek, kteří se o mě perfektně starali a pomáhali mi se vším, co jsem potřeboval. Měl jsem z toho dobrý pocit,“ líčil Holeňák. "Ale beru to tak, že jsem tam jel s tím, že není nic hotového.\nS podobnou variantou jsem musel počítat. Dokud není něco na papíře, tak se na to nemůžete spoléhat.“ Dnes ráno vyběhne Holeňák k individuálnímu tréninku. Mužstvo totiž v této době absolvuje poslední výběh na soustředění ve Špindlerově Mlýně.\n"Opravdu z toho nedělám vědu. Sice mi to v hlavě šrotuje, přemýšlím o tom a srovnávám si to, ale na druhou stranu mohou přijít i další dobré nabídky. Když ne teď, tak v létě,“ ví Holeňák, který už prošel Zlínem, Drnovicemi a Libercem, s nímž v získal mistrovský titul.\nPak měl spolehlivý stoper nabídku ze Sparty, ale vše si na poslední chvíli rozmyslel a podepsal smlouvu Slavii.\nJenže teď na podzim odehrál jenom 404 minut lize. Po zdravotních problémech se nedostal natrvalo do sestavy. A tak se zdálo, že pro něj může být angažmá v Paschingu "vysvobozením“.\nNakonec z jeho první zahraniční štace sešlo. "Ale má to i výhody. Manželka bude za měsíc rodit. Byl bych někde v Rakousku a ona tady. Takhle budu s rodinou v Česku.“ Jak dlouho ještě?\nTémata: Liberec, Pasching, Zlín, Drnovice, Erich Brabec, Karel Jarolím, Miroslav Holeňák, Slavia, Slovan Liberec, Sparta, Tipsport


Marta Kubišová: „Vším, čím jsem byla (a jsem), byla jsem ráda“ | Dvojka\nNaším dnešním (23. října) vzácným hostem byla zpěvačka s pohnutým osudem Marta Kubišová.\nDo srdcí posluchačů se nesmazatelně zapsala svou Modlitbou pro Martu. Dlouho předtím lámala rekordy v popularitě a třikrát zvítězila ve čtenářské anketě časopisu Mladý svět Zlatý slavík. S Helenou Vondráčkovou a Václavem Neckářem založila úspěšné trio Golden Kids. Osudnou se jí stala již zmíněná Motlitba pro Martu, která se stala symbolem odporu proti okupaci sovětských vojsk v r. 1968. Záminkou jejího zákazu se v době normalizace staly údajné „lechtivé fotografie“, které jí zavřely dveře na pódia. Místo zpívání jeden čas lepila sáčky a podepsala se pod Chartu 77. Na čas byla i její mluvčí. Nežilo se jí lehce. O to větší comeback ji čekal po roce 1989.\nMarta Kubišová prý ničeho nelituje a léta, kdy nemohla zpívat, nepovažuje za ztracená. „Vším, čím jsem byla, byla jsem ráda. Když se v 26 letech dozvíte, že vám končí kariéra, tak si z toho tak moc neděláte. Tam zafunguje pud sebezáchovy, který v sobě všichni máme. Kromě toho, tehdy mi hodně pomohla forma, kterou mě minulý režim chtěl odstavit. Ta byla natolik podlá, že jsem na ně byla zdravě naštvaná.“\nPřestože byla Marta Kubišová nucena odejít z hudebních pódií a zažila totalitní perzekuci, nikdy nepřemýšlela o emigraci. I když návrhů prý dostávala spoustu. „Při výsleších mi říkali, že v zahraničí bych byla úspěšnější než Karel Gott. Já jim na to odpovídala, že nikde neumí tak báječné obložené chlebíčky. A kromě toho, že se nehodlám dívat na Kleť z druhé strany.“ Proč právě na Kleť? „Na tu jsme se dívali s dědou a bratrem z půdy naší vily v Českých Budějovicích.“\n3. 12. 1989 vystoupila zpěvačka Marta Kubišová na koncertu Všem slušným lidem.|foto: ČTK,ČTK\nMarta Kubišová ráda vzpomíná na éru Golden Kids. Dodnes se schází s Václavem Neckářem a hostují si navzájem při koncertech. „To je takové prodlužování si mládí“. Zpěvačka připomněla, že Václav Neckář má dnes narozeniny a v našem vysílání mu pogratulovala. „Přeji mu, aby ho zdraví už nikdy neopustilo a splnila se mu všechna přání.“\nDnes stojí sama na prahu neuvěřitelné sedmdesátky a prý slaví už od léta, kdy měla mnoho koncertů. Přinesly jí radost a úzký kontakt s publikem. „Na koncertu v Trutnově panovala úžasná atmosféra a lidé zpívali s takovou vervou, že jsem se sama vůbec neslyšela“. Těší ji také povedené koncerty jejích hudebních kolegů či kamarádů a dcera Kateřina, které prý už dávno nemluví do života. „Neradostné životní chvilky překonávám díky muzice.“


Černé krajkové šaty Haily´s Melly - opravdu levně\nVero Moda Noisy May ONLY AX Paris Zoot Baseline Tally Weijl Tamaris Selected Femme Pieces Miss Selfridge VANS Dorothy Perkins Roxy Haily´s Ojju Nike Dorothy Perkins Petite Dorothy Perkins Curve\nČerné krajkové šaty Haily´s Melly\nMáme krásné počasí, které si přímo žádá nové oblečení a tento kousek: Černé krajkové šaty Haily´s Melly se vám bude nyní hodit. Tento kousek pořídíte za skvělou cenu. Stačí si jen vybrat. Podívejte se na nejnižší cenu.\n Velikosti odpovídají klasickému evropskému číslování. Zavřete ledničku, vypněte film, svlékněte tepláky. Dneska večer totiž nebudete sedět doma, nýbrž se půjdete pořádně bavit. Na tuhle jedinečnou příležitost zvolte sexy krajkové šaty , ve kterých uděláte hodně parády. Šaty, které zvednou ze židle i toho nejstydlivějšího fešáka. Typ: krajkové šaty bez rukávů, všité vycpávky na prsou Barva: černá Zapínání: skrytý zip na zádech, ozdobný knoflík Materiál: 95 % polyester, 5 % viskóza Vlastnosti materiálu: elastický, stálobarevný Praní: 30 °C Rozměry pro vel. M: délka - 86 cm šířka v pase - 37 cm šířka ramen - 33 cm Ženám s výškou 170 cm by měly šaty sahat nad kolena.\nTuto módu vyrábí módní značka Haily´s, která se řadí k velmi oblíbeným. Určitě neuděláte chybu, když si tento skvělý kousek - Černé krajkové šaty Haily´s Melly - koupíte. Hezký střih a příjemná barva to je přesně to, co se vám bude v této sezóně hodit.\nProdukt: Černé krajkové šaty Haily´s Melly\nSvětle růžové květované šaty s překládaným výstřihem Haily´s Lena\nBéžová crossbody kabelka Haily´s Emma\nČerná vzorovaná mikina s kapucí Pina\nHnědé dámské vzorované sluneční brýle Haily´s Tamara\nŽlutá crossbody kabelka Haily´s Katharina\nBílé krajkové šaty Haily´s Lona\nHnědá dámská šála Haily´s Nora\nBéžový kardigan s volány na rukávech Haily´s Nadja\nČerná květovaná halenka Haily´s Sila\nRůžové dámské tenisky Haily´s Jane\nStarorůžová crossbody kabelka Haily´s Fly\nBílo-modré pruhované šaty Haily´s Olivia\nTmavě modré šaty Haily´s Denise\nČerná dámská košile Haily´s Jolly\nZelená dámská šála Haily´s Kitty\n© 2021 Móda pro každou ženu


121. Ahoj, je mi 33let jsem v invalidnim duchodu a rád bych si mejloval s rozumnou ženou\nKraj: Město: melnik Věk: 0\nVloženo: 13/11/01 - 21:47 Číslo inzerátu: 19076 Obnovit Smazat Upravit\n122. JE MI 18let a hledám kamarádku nebo kamarada co rad chodi na disco i do přírody. Prosím napiš.\nVloženo: 11/11/01 - 13:46 Číslo inzerátu: 19046 Obnovit Smazat Upravit\n123. Pětadvacetiletý zajíček hledá intimní přítelkyni nejlépe z Pardubic, Hradce Králové nebo Chrudimi, které se rovněž manžel nestal nejlepším přítelem a milovníkem. Ozvi se a prožijeme spolu chvíle plné lásky, erotiky, sexu a přátelství. Pouze diskrétně, těším se.\nVloženo: 11/10/01 - 16:39 Číslo inzerátu: 18356 Obnovit Smazat Upravit\n124. Jsem sám a už nechci být na všechno sám.\nVloženo: 26/09/01 - 10:56 Číslo inzerátu: 17999 Obnovit Smazat Upravit\n125. Jsem hodná, romantická, střeštěná, se smyslem pro humor a hledám nějakého super kámoše nebo kámošku na pokec přes maily, sms-ky nebo i osobně!! Záleží na každém! Jestli chceš vědět víc, tak napiš na mail!!\nKraj: Ostravsko Znamení: Vodnář Město: Kopřivnice, NJ Věk: 17\nVloženo: 20/09/01 - 12:54 Číslo inzerátu: 17824 Obnovit Smazat Upravit\n126. krásný vzhled je na ten svět - a ve dvou je jistě krásnější. Pro přátelství šel bych světa kraj. Radost a přátelství, toť má nabídka, a snad čas ukáže a odhalí co je možné pro tebe a mne\nVloženo: 18/09/01 - 06:44 Číslo inzerátu: 17751 Obnovit Smazat Upravit\n127. Ahoj jmenuju se Katka Kolářů a chtěla bych si pokecat o daným tématu,moc mě to ba a chci o tom vědět víc,prosím ozvi se co nejdřív!!!!tak mi hned zavolej na adresu K.Kolářová,Ant. Barcala 16,České Budějovice 37005,nebo napis!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!páčko!!\nVloženo: 17/09/01 - 14:30 Číslo inzerátu: 17518 Obnovit Smazat Upravit\n128. Hledám normální holku, která se ráda baví k trávení splečných chvil, chození na disco do přírody, kina a prostě všude :-))\nVloženo: 16/09/01 - 00:53 Číslo inzerátu: 16886 Obnovit Smazat Upravit\n129. jsme dvě kámošky Kristýna a Leona a chtěly by sme 2 kámoše. Nejlíp z Ml. Boleslavi a blízkého okolí.\nKraj: Střední Čechy Město: Mladá Boleslav Věk: 15\nVloženo: 31/08/01 - 09:59 Číslo inzerátu: 16073 Obnovit Smazat Upravit\n130. Ahojky všichni!!! Jsem zelenooká brunetka (16 a půl roku), chtěla bych poznat někoho, s kým se nebudu nikdy nudit, s někým spolehlivým, sympatickým, hodným.... je toho hodně :-))) Jsi to ty???\nVloženo: 28/08/01 - 19:24 Číslo inzerátu: 16024 Obnovit Smazat Upravit


Aliaksandr Yasinski pochází z Běloruska. Od roku 2011 žije a působí v Česku. Pedagogické činnosti se věnuje od roku 2010.\nStátní gymnázium-college při Běloruské státní hudební akademii, obor akordeon u prof. Mirona Buly, absolvoval s vyznamenáním, Minsk, Bělorusko, 2005–2008\nBěloruská státní akademie hudby, obor akordeon u prof. Mirona Buly a dirigováni u prof. Petra Vandzilovského, Minsk, Bělorusko, 2008–2011\nPražská konzervatoř, obor akordeon u prof. Josefa Hřebika, Praha, 2011–2013, absolvoval s vyznamenáním.\nPražská konzervatoř, obor skladba u prof. Otomara Kvěcha, Praha, 2012–2018, absolvoval s vyznamenáním.\nHAMU, obor zvuková tvorba, Praha, 2016–2021\nLaureát a vítěz celostátních a mezinárodních soutěží. Hraje a experimentuje s různými styly a žánry (světová a akordeonová klasická hudba, francouzský šanson, rocková a elektronická hudba, jazz) Vystupoval sólo a jako součást různých kapel v Bělorusku, Rusku, Ukrajině, Polsku, Litvě, Jižní Koreji, Německu, České republice, Slovensku, Maďarsku, Švédsku, Chorvatsku, Rakousku, Dánsku, Francii, Lucembursku, Kuvajtu.\nJe autorem symfonické a komorní hudby, skladeb pro sólový akordeon, písní a také filmové a divadelní hudby. Jeho skladby uváděly Symfonický orchestr Pražské konzervatoře, orchestr Severočeského divadla Ústí nad Labem, Filharmonie Hradec Králové, ŠKO Žilina, Ančerlovo kvarteto a další.\nSpolupracuje s Radkou Fišarovou, Marešova Yasinski Razam, Shum Davar a Paul Novotný Jazz Gypsy’N’Tango. Vystupoval a spolupracoval s Karlem Gottem, Lucií Bílou, Ondřejem Brzobohatým, Janou Kirschner, Davidem J a kapelou Jelen.


Mravenci | Profizahrada.cz\nPoslal(a) knizniklub 10.08. 2017 12:18:17 (1262 čtenářů)\nMravenci jsou vůbec zajímaví živočichové. Podobně jako včely žijí ve velké rodině jako jeden organismus složený z královny matky, dělnic a samečků. Přísná hierarchie, přísné rozdělení úkolů. Každý přesně ví, co má dělat. I to, kdo bude chránit a pěstovat mšice, dokonce i to, kdo vleze k nám do kuchyně a zavolá ostatní k vyrabování na stole zapomenutých zásob. Mají úžasný dar komunikace, stačí, aby jeden malý mraveneček našel cestu na místo se zásobami jídla, a za chvíli už máme v domě celé mraveniště. Známe to všichni.\nMravenci: Kolonie mšic v „péči“ mravenců na bezu černém. (KNIŽNÍKLUB)\nCo můžeme dělat s nastěhovanými všudypřítomnými mravenci?\nMravenci nesnášejí intenzivní vůně, vyhýbají se aromatickému rozmarýnu, šalvěji, levanduli. Větvičky těchto rostlin, případně celé rostliny můžeme dát na místa, odkud chceme tento maličký bezkřídlý hmyz dostat pryč (křídla mají jen samečci a královna je nosí jen do svatebního letu, potom křídla odpadnou). V domácnosti jim moc nevoní podrcený aromatický hřebíček.\nMravenci jsou v zahradě všude tam, kde je zdroj jejich potravy, tedy zejména mšice. Přilákáním slunéček, která početné kolonie mšic likvidují, se zredukují i zástupy mravenců. Přestěhují se radši k sousedům, kteří mšice mají.\nVěděli jste, že mravenci si budují mraveniště nejraději na místech s nějakou energetickou anomálií? Prý vyhledávají pozitivní zóny. Takže kde je mraveniště, tam si můžeme udělat posezení, ale pozor, nesednout si přímo do mraveniště! Kyselina mravenčí je sice léčivá, ale jak se říká, všeho s mírou. Kyselina mravenčí se nachází také jako žahavá složka v kopřivě. Říká se, že kdo se požahá, nebude mít revma. Do mraveniště bych ale kvůli tomu ruku nestrkala.\nKyselina mravenčí se používá také jako biologická ochrana včelstev v boji se včelím parazitem – kleštíkem. Poznámka: Naše okrasně-užitkové slepičky liliputky s radostí začaly rozhrabávat a vyzobávat všechna mraveniště v naší zahradě. Důsledně. Ekologicky.\nRejstřík: ČLÁNKY mravenci, DISKUSNÍ FÓRUM mravenci, FOTOGALERIE mravenci, FOTOGALERIE DF mravenci, SEZNAM ČLÁNKŮ: MRA...\n1.28 kB čtenářů Corydalis solida - dymnivka plná\n16.75 kB čtenářů Eranthis hyemalis - talovín zimní\n18.20 kB čtenářů Eranthis hyemalis - talovín zimní\n14.59 kB čtenářů Eranthis - talovín\n17.51 kB čtenářů Eranthis - talovín\n22.05 kB čtenářů Galanthus nivalis - sněženka podsněžník\n25.71 kB čtenářů Chionodoxa luciliae BOISS. - ladonička\n22.23 kB čtenářů Tillandsia seleriana - tilandsie\n1.10 kB čtenářů Bylina jarních listnatých lesů\n15.20 kB čtenářů Mravenci - jak se jich zbavit\n15.46 kB čtenářů Rostlinolékař - jak se zbavit mravenců\n1.73 kB čtenářů Zahradní odpad patří do kompostu\n3.38 kB čtenářů Smíšené trvalkové záhony\n82.67 kB čtenářů Živé ploty - vhodné rostliny na živý plot\n124.96 kB čtenářů Mravenci


Aktuální nabídka dražby bytů 1+kk Kovalovice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si dražby bytů 1+kk Kovalovice než Vás někdo předběhne.\nKategorie dražby bytů 1+kk Kovalovice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele dražby bytů 1+kk Kovalovice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je dražby bytů 1+kk Kovalovice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné dražby bytů 1+kk Kovalovice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii dražby bytů 1+kk Kovalovice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 1+kk Kovalovice, a to byty 1+kk na prodej Kovalovice, pronájem bytu 1+kk Kovalovice, dražby bytů 1+kk Kovalovice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii dražba bytu 1+kk Kovalovice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty 1+kk Kovalovice, byty 1+kk na prodej Kovalovice, pronájem bytu 1+kk Kovalovice, dražby bytů 1+kk Kovalovice.\nNehledáte dražby bytů 1+kk Kovalovice ?\nPokud jste v této kategorii dražby bytů 1+kk Kovalovice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí dražby bytů 1+kk Kovalovice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii dražby bytů 1+kk Kovalovice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr dražby bytů 1+kk Kovalovice. Určitě lépe naleznete dražby bytů 1+kk Kovalovice, který hledáte.


Průvodce těhotenstvím – týden po týdnu: 32. týden - MojeBříško.cz - těhotenství, porod, péče o dítě\nPrůvodce těhotenstvím – týden po týdnu: 32. týden\nVáha miminka činí přibližně 1700 g, zatímco jeho velikost je zhruba 42 cm. Vaše dítě je již schopno plně reagovat na světlo i zvuky (lidské hlasy, hudbu – zkoušejte poslouchat rozmanité hudební styly a žánry). Mluvte na své dítě, zpívejte mu, pokud se ocitnete ve stresové situaci, uklidněte jej. Dítě všechny podněty (pozitivní i negativní) velmi intenzivně vnímá a např. krizové okamžiky silně prožívá.\nMezi další zásadní změny v životě plodu patří to, že se lanugo (tedy ony drobné chloupky, pokrývající pokožku dítěte) začíná vytrácet. Zbytky mohou případně zůstat pouze na ramenou a krku. Naproti tomu vlásky, obočí i řasy jsou již zcela vytvořeny. Zvětšující se tělíčko nemá v děloze dostatek prostoru, miminko ve snaze se protáhnout vás někdy velmi potrápí silnými kopanci. Třebaže mohou být až bolestivé, za pár týdnů na ně budete s nostalgií vzpomínat.\nPokud jste si doposud nekoupila kojící podprsenky, nyní nastal nejvyšší čas. Při jejím výběru klaďte důraz nejenom na estetickou, ale především na praktickou stránku. V podprsence byste se měla cítit pohodlně, v košíčku by také měl být dostatek místa, přece jen se vám po porodu prsa nalijí mlékem. Také myslete na to, že v podprsence budete i spát (určitě totiž nebudete chtít mít ložní prádlo špinavé od mléka), proto je lepší se vyvarovat podprsenek s kosticemi.\nPrůvodce těhotenstvím – týden po týdnu: 33. týden\nBy Andrea Sedláčková 03 třetí trimestr (28 tt - porod)\nPrůvodce těhotenstvím – týden po týdnu: 31. týden


Rhinoplastika - MUDr. Josef Kulhánek, MBA\nÚvod Zákroky Rhinoplastika\nRhinoplastiku, je možné vykonávat otevřeným způsobem, kdy incize, jsou umístněny v oblasti měkkého tkaniva oddělující nozdry. Uzavřený způsob znamená, že řezy jsou umístněny uvnitř nosu a tím pádem zcela neviditelné zvenku. Proporce nosu se mění pomocí dlátka a kladívka. K vytvarování nosu se taky mohou použit transplantáty z osekané části nosu. Konkrétní popis Vám však určitě sdělí Váš operatér, protože změny vykonávané na Vašem nosu jsou vysoce individuální. Dalším krokem je vyrovnání deviované tj. vybočené nosní přepážky. Tento krok umožní volnější dýchání. Po vyformování nosu do požadovaného tvaru jsou tkáně k sobě přiblíženy a sešité stehy. Operace se končí založením tamponády a zevní sádrové fixace.


Historie – Page 3 – Antonín Polách\nKdyž se mě přátelé překvapeně ptají, jak to, že se v Rakousku neslaví 8. května konec světové války, odpovídám: „My neslavíme, my jsme prohráli.“\nJe v tom trošku sarkasmu, ovšem vztah Rakouska k událostem druhé světové války je hodně nekonzistentní, a vlastně nebyl nikdy úplně objektivně zpracován, což má za následek politické boje ještě dnes. A to, i když se státní televize poctivě snaží hrůzy toho válečného běsnění a vraždění objektivně vylíčit, věnuje tomu na programu ORF III den co den celovečerní programy a konsekventně nazývá obsazení Rakouska spojenci „Befreiung“, čili osvobozením. (Rozumějme od nacistického režimu).\nRakousko nemělo po první světové válce v žádném případě ambice být samostatným státem – samo se považovalo za neschopné samostatné existence. Vyhlášení „Deutschösterreich“ 21. října 1918 – tedy několik dní před vyhlášením Československa – na Němci obydlených územích někdejší monarchie, včetně pohraničních českých území, dostává smysl, až když si uvědomíme, že druhý odstavec tohoto provolání žádal připojení celého tohoto území k Německu. Dopadlo to nakonec jinak. Vítězné velmoci nebyly ochotny připustit jakékoliv posílení poraženého Německa a tak připojení Rakouska zakázaly. Tím se stal projekt pohraničních provincií v Česku neuskutečnitelným, Rakousko se muselo vzdát nároků na tato území a dodatečně pak ještě přišlo o části Vitorazska a oblast Valtic. Jako náplast na bolístku mu byla přiznána většina Burgerlandu a Vorarlberg, který lidovým hlasováním žádal o připojení k Švýcarsku, musel zůstat rakouský.\nOd samého začátku bojovalo Rakousko s obrovskými ekonomickými problémy, které skončily nakonec státním bankrotem, nikdy se nedokázalo zcela postavit na vlastní nohy. Vysoká nezaměstnanost, zejména u mladých, vedla k nespokojenosti a nakonec k občanské válce a v roce 1933 k zrušení parlamentní demokracie a vyhlášení takzvaného „Stavovského státu“ diktátorem Dolfußem 5. března 1933. V Rakousku existoval vždy takzvaný „třetí tábor“ – strana německých nacionalistů, žádajících připojení Rakouska k Německu. Tato strana byla sice Dolfußem zakázána, při pokusu o puč v červenci 1934 byl ale diktátor Dolfuß německými nacionalisty zavražděn.\nTo už byl totiž u moci v Německu Hitler a v německých nacionalistických kruzích v Rakousku požíval velké popularity. Jeho heslo: „Jeden národ, jedna říše, jeden vůdce“ nacházelo velkou odezvu zejména v rakouských městech. Vysoká nezaměstnanost u rakouské mládeže nutila mladé muže vycestovat za prací do Německa. Tam dostali práci za dobrý plat a tyto peníze přinášeli domů, což popularitu německého režimu, zejména u mladých lidí, nesmírně zvyšovalo. Barvou německých nacionalistů byla (a pořád ještě je) modrá, barva chrpy, oblíbené květiny kancléře Bismarcka – ne nadarmo ji používají i dnes tzv. „Svobodní“ (Freiheitliche)“, kteří se cítí být pokračovateli této nacionalistické tradice. Koneckonců byl Adolf Hitler Rakušák z Braunau, který získal německé občanství až když se měl stát kancléřem. Proto taky nikdy nebyl poslancem německého reichstagu – neměl v Německu volební právo, přestože byl předsedou vítězné politické strany.\nV noci z 11. na 12. března 1938 se Hitlerovi podařilo uskutečnit obsazení Rakouska – takzvaný Anschluss. Tato okupace měla zabránit referendu – tedy lidovému hlasování o připojení Rakouska k Německu, které vyhlásil kancléř Schuschnigg na 13. března (i když ho v poslední chvíli pod tlakem Němců odvolal). Hitler se správně obával, že by se mohla většina Rakušanů vyjádřit proti připojení. Když člověk vidí dobové fotografie jásajících Vídeňáků při vjezdu Hitlera do města, nechce se tomu věřit, jenže v demokratických poměrech (takovým je lidové hlasování i v diktátorských režimech, pokud je jim ponechán skutečně svobodný průběh) nerozhodují o směřování země hlavní města, ale venkov. (O tom jsme se ostatně přesvědčili i při posledních dvou prezidentských volbách v České republice). Hlavní města rozhodují v dobách revolučních. Odpor Rakušanů z venkova proti nacistickému režimu nebyl dán ani tak odporem k Němcům jako takovým, ale silným náboženským cítěním rakouského venkovského obyvatelstva. Ve městech byla situace mnohem sekularizovanější, proto například města jako Graz a Klagenfurt mohly vyvěsit nacistické vlajky z radnic ještě před příchodem Němců už 11. března. Venkov ale trval na svých katolických hodnotách, proti kterým nacisté stejně jako komunisté bojovali. Láska k bližnímu? Co to je? Proto se i rakouský odpor proti novému nacistickému režimu formoval především v katolických kruzích, komunistický odboj hrál v Rakousku jen podružnou úlohu. (Jednou z obětí nacistické represe byla například i blahoslavená sestra Maria Restituta, vlastním jménem Helena Kafková z Husovic u Brna, popravená ve Vídni 30 března 1943).\nHlasování o připojení Rakouska proběhlo nakonec po několikatýdenní vydatné propagandistické masáži, která vyvrcholila 9. dubna „Dnem Velkoněmecké říše“ a za kontrolovaných podmínek (odevzdávání hlasů nebylo tajné, ale veřejné) za přítomnosti gestapa a německých vojáků 10. dubna 1938. Pro odevzdání hlasu pro připojení k Německu se vyslovil nejen rakouský arcibiskup Theodor Innitzer, který dlouho se spoluprací s novým režimem koketoval, ale i někdejší „otec zakladatel“ rakouského státu, sociální demokrat narozený v Dolních Věstonicích Karl Renner a podporu Anschlussu vyslovili i zástupci české a slovenské menšiny. Ostatně, novým rakouským kancléřem pod nacistickou kuratelou se stal Arthur Seyß-Inquart, narozený v moravském Stonařově.\nPortret van Dr. Arthur Seyss-Inquart, Oostenrijker, door Hitler als Reichskommissar benoemd in Nederland. *1940-1945\nTento zahájil ihned brutální pronásledování rakouských Židů, hned 12. března byli ve Vídni vystaveni nelidskému sadistickému násilí. To popularitu režimu ještě dále zvýšilo, v Rakousku totiž panoval silný antisemitismus, živený už od dob vídeňského starosty Karla Luegera, který si z antisemitismu udělal politický program.\nAntisemitismus měl své kořeny v tom, že Židé představovali ke konci monarchie velmi výraznou část intelektuální elity. Byli zastoupeni vzhledem na svůj podíl v populaci výrazně nadměrně mezi lékaři, univerzitními profesory, právníky, obchodníky ale i mezi novináři. To jim přinášelo obviňování z manipulace veřejného mínění a ze sionistického spiknutí. Ostatně Theodor Herzl, zakladatel sionistického hnutí, se sice narodil v Budapešti, žil ale ve Vídni, i když první sionistický kongres svolal v roce 1897 do Basileje. Toto privilegované postavení židovské menšiny ve společnosti bylo důsledkem dvou dekretů Františka Josefa – v roce 1848 byla Židům konečně umožněna svoboda pohybu – mohli se tedy začít stěhovat do měst a opustit ghetta a ústavou z roku 1867 jim byla přiznána plná občanská práva. Protože Židé po celá staletí nesměli vlastnit půdu a nemohli se tedy zabývat zemědělstvím, byli nuceni věnovat se jiným povoláním jako obchodu, půjčování peněz nebo gastronomii, což je logicky táhlo do měst a navíc tato povolání vyžadovala vyšší stupeň vzdělání. Vzděláním se bylo možno už tehdy domoci vyššího společenského postavení a Židé byli ochotni do něho obětovat dostatečné prostředky. Proto je mezi nositeli Nobelových cen tolik vědců židovského původu. Méně vzdělané (a nevzdělané) davy chtěly ovšem v této skutečnosti vidět židovské spiknutí a diskriminaci nežidovského obyvatelstva, což mělo za následek (při patřičné ideologické masáži) nezkrotnou nenávist ke všemu židovskému. Ne nadarmo nazývá Hitler Luegera v knize „Mein kampf“ svým duchovním otcem, který mu otevřel oči.\nParadoxně tato nenávist zachránila dvě třetiny rakouských Židů. Zatímco v Německu byla voda přihřívána pomalu a Židé, chráněni loajalitou tolerantních sousedů, stále očekávali změnu režimu a zlepšení svého postavení, až skončili v koncentračních táborech, brutalita režimu Seyße Inquarta nenechala nikoho na pochybách, co Židy v Rakousku čeká a způsobila jejich masovou emigraci.\nPo lidovém hlasování 10. dubna bylo Rakousko zrušeno a změněno ve „Východní marku“ německé říše a rozděleno na sedm správních oblasti, takzvaných „Gau“.\nRakušáci obdrželi automaticky německé občanství, což mimo jiné znamenalo povinnou vojenskou službu. Právě tady se projevila rozpolcenost rakouské společnosti ve vztahu k nacismu nejmarkantněji. Rakušáci byli buď ti nejlepší, nebo ti nejhorší vojáci. V SS-jednotkách tvořili až 50 procent! Ale na druhé straně tvořili i ty nejméně motivované jednotky wehrmachtu, ochotné kdykoliv kapitulovat. Zatímco městská omladina z velké části hořela pro nacistické ideje a hlásila se dobrovolně i k těm nejhorším excesům, rakouští mladí sedláci měli jediný zájem – aby byla válka co nejrychleji u konce a oni se mohli vrátit na své statky – což se mnohým nepoštěstilo. Masivní ztráty mladých mužů nacistický režim stále více kompromitovaly a působily změnu v myšlení obyvatelstva – od trpné loajality k stále silnějšímu odporu. Na frontách padlo přes 200 000 mladých rakouských mužů, dalších 250 000 skončilo v zajetí, z něhož se mnozí nevrátili.\nV roce 1945 pak vstoupily hrůzy války na rakouské území.\n16. března 1945 zahájila Rudá armáda ofenzívu ve směru na Vídeň. 29. března překročila u Klostermarienbergu rakouskou hranici. Proti sobě stálo 639 000 ruských vojáků třetího ukrajinského frontu a 410 000 německých vojáků skupiny „Jih“. Zejména technická převaha Rusů byla drtivá, německý odpor ale tak houževnatý, že počty padlých na obou stranách byly vyrovnané – okolo 38 000 mrtvých na každé straně. 6. dubna 1945 dorazily jednotky Rudé armády k Vídni. Rakouští důstojníci pod vedením majora Carla Szokolla se pokusili o vyhlášení Vídně za „otevřené město“ tedy o kapitulaci. Spiknutí bylo ale odhaleno a jeho účastníci oběšení na sloupech pouličního osvětlení. Vídeňský Gauleiter Baldur von Schirach vyhlásil 6. dubna „Boj do posledního muže“ a ve stejný den z Vídně utekl.\nVýsledkem byl boj dům od domu a úplné zničení města. 11 – 12. dubna shořel i symbol Vídně Chrám svatého Štěpána – ne ale v důsledku bombardování nebo ostřelování, ale požár přeskočil na kostel z okolních domů, kde došlo k rabování. Vídeň padla 15. dubna, i když boje na severním břehu Dunaje trvaly ještě o tři dny déle.\nRusové postupovali nejen Dolním Rakouskem ale i z Maďarska do Štýrska. Obsadili Graz a postoupili až k Judenburgu. Od západu postupovali Američané a od Jihu Britové. Samozřejmě, že Rakušané doufali, že budou obsazeni západními spojenci, protože postup Rusů provázelo rabování, vraždy a znásilňování – koneckonců bylo Rakousko nedílnou součástí Německa a Rakušané bojovali (jedno zda dobře nebo špatně) v jednotkách Wehrmachtu a SS.\nSlavná je historka o mostu v Scheiflingu v okrese Murau. Když se místní sedláci dozvěděli, že Rusové dorazili do Judenburgu, zašli za několika britskými zajatci, kteří byli přiděleni na statky na nucené práce – zastupovali nepřítomné mladé muže, kteří umírali na frontě – údajně nejen při polních pracích. Místní přesvědčili tyto Brity, aby vytáhli své uniformy a půjčili jim své lovecké pušky. Tito vojáci pak odešli k mostu v Scheiflingu a když se objevili postupující Rusové, přivítali je se všemi vojenskými poctami. Pro Rusy to bylo znamení, že dorazili na demarkační čáru a zastavili svůj postup. Oni britští vojáci pak další dva dny předváděli střídání hlídek, než skutečně od Klagenfurtu dorazily pravidelné britské jednotky.\nSpojenci měli eminentní zájem na rychlém vytvoření rakouské civilní správy. Rusové v tom byli šikovnější. Jednali rychle, měli na to v podstatě dost času, západní spojenci překročili rakouské hranice v Tyrolsku až 28. dubna. Sověti vyhrabali „otce zakladatele“ Karla Rennera.\nUž 4. dubna objevily ruské zpravodajské služby tohoto sociálního demokrata v jeho domě v Gloggnitzu, kde žil v době nacismu v domácím vězení a brzy nato byl pověřen vytvořením provizorní vlády. Překvapující je, že se tak stalo přes odpor rakouské komunistické strany, která s Rusy logicky spolupracovala. Stalin tu ukázal státnické myšlení, když vybral osobu, která měla patřičnou autoritu a byla víceméně (i přes jeho úlet s podporou Anschlussu) pro všechny akceptovatelná. Úmysl vyšel. Jestliže zpočátku působila nová provizorní vláda jen na území obsazeném Rudou armádou, nakonec byla její autorita uznána i ostatními spojenci. Zřejmě i proto, že byli touto ruskou akcí zaskočeni a nebyli schopni nabídnout použitelnou alternativu. Rennerovi se podařilo získat pro spolupráci i někdejší lidovce ÖVP, se kterými socialisté v roce 1934 prohráli občanskou válku a komunisty, čili vytvořil jakousi vládu národní jednoty. Samozřejmě, že tato vláda stála pod ruskou kuratelou. Hlavnímu nebezpečí, které po konci války hrozilo, totiž rozdělení Rakouska, se snažila tato vláda předejít vyhlášením z 27. dubna 1945 (tedy den předtím, než první Američan vkročil na rakouské území) o obnovení Rakouska v hranicích před vstupem německých vojsk 11. března 1938.\nTím se Rakousko logicky vzdávalo nároků na všechna později (1938) připojená území jižní Moravy a Čech i (1941) částí Slovinska, tzv. Oberkärnten a Südsteiermark, což byl vítaný vstřícný krok. Přesto bylo Rakousko rozděleno, stejně jako Německo, do čtyř okupačních zón.\nPřičemž došlo k strategickým posunům v porovnání s demarkační linií, na které se vojska spojenců setkala. V podstatě byly zachovány hranice někdejších spolkových zemí, ovšem s výjimkami. Rusové už tehdy měli jednoznačně strategický zájem o ovládnutí střední Evropy, proto trvali na tom, že do jejich zóny připadne část horního Rakouska severně od Dunaje, obsazená Američany. (Pro obyvatele Freistadtu to byl největší šok v dějinách města- americkou čokoládu nahradilo rabování a znásilňování). Tím Rusové dosáhli toho, že byl jimi kontrolována celá rakousko-česká hranice, což hodně stěžovalo emigraci našich občanů po roce 1948. Rusové tak nějak tušili, že lidé z Československa budou chtít utíkat. Za to byli ochotni vyklidit pro ně strategicky bezcenné Štýrsko a předat ho Britům. Stalin přinutil jugoslávské Titovy partyzány, aby opustili Klagenfurt a jižní Štýrsko, které Tito plánoval připojit k Jugoslávii. Rusové ustoupili i v otázce Vídně, která byla stejně jako Berlín rozdělena na čtyři zóny.\nNa rozdíl od Berlína ale podrželi Sověti okrajové okresy jak na severu, tak na jihu města (včetně co se týká obyvatelstva nejpočetnějšího okresu Favoriten), takže vytvoření ucelené „Západní Vídně“ jako se to stalo v Berlíně, nebylo možné. Za tyto ústupky museli Britové odzbrojit a vydat kozáky, bojující na německé straně proti Stalinovu režimu, kteří hledali v britském zajetí záchranu. Nedočkali se jí, prakticky pro všechny znamenalo vydání do ruského zajetí jistou smrt.\n25. listopadu 1945 následovaly první poválečné volby. Byly to první volby od roku 1933, volební právo ovšem neměli bývalí členové NSDAP (což bylo zhruba 800 000 lidí).\nVýsledky byly rozčarováním především pro Sověty. Volby vyhrála Volkspartei, čili lidovci, se 49,8 procenty hlasů, sociální demokracie získala 44,6 procent a od Sovětů mocně podporovaní komunisté pouhých 5,4 procenta hlasů, čímž se dostali se čtyřmi poslanci jen těsně do rakouského parlamentu. Novou vládu vedl lidovec Leopold Figl, jeho zástupcem se stal mikulovský rodák a pozdější rakouský prezident Adolf Schärf a protože spojenci trvali na vládě národní jednoty, dostali jedno ministerské křeslo i komunisté. Karl Altmann se stal ministrem pro elektrifikaci a energii. Tím byla představa komunistického Rakouska pod Stalinovou taktovkou definitivně pohřbena (Když to porovnáme s volbami 1946 v Československu, kde KSČ v Čechách získala 43,25%, na Moravě 34,46%, a na Slovensku 30,48%, víme o čem je řeč. I v Maďarsku dosáhli komunisté na 17 procent, což sice bylo výrazně méně než v Československu, ale přece jen jim to zajistilo dostatečnou politickou pozici, aby se později chopili převratem moci).\nRakousko začalo pilně pracovat na mýtu „první oběti nacismu“, tedy první země, která byla fašistickým Německem obsazena. Což byla „z větší části“ pravda. Karl Renner slíbil při svém jmenování, že se Rakousko zavazuje věci socialismu, koncem roku 1945 už ale o tomto svém dopise nechtěl nic vědět.(Ostatně už nebyl premiérem). Lidové soudy s nacisty byly přísné jen na samém začátku, s postupujícím časem se i vraždy a jiné zločiny staly spíše kavalírskými delikty – není třeba zapomenout, že soudnictví bylo členy NSDAP samozřejmě prosáknuto (podobně jako československé soudnictví po roce 1989 komunisty). Program takzvaného „Entnazifizierung“ čili jakéhosi „odnacifikování“, kdy byli přesvědčení nacisté a důstojníci SS „převychováváni“v nápravných táborech, byl vděčným zdrojem lidového humoru. K navrácení arizovaného židovského majetku museli západní spojenci Rakušáky doslova přinutit (dali to už v roce 1946 jako podmínku obnovy rakouského státu) Sovětům byla tato tématika srdečně ukradená, antisemitismus byl v komunistické ideologii zakotven skoro stejně pevně jako v nacistické. Šikovná rakouská politika vedla nakonec k tomu, že v roce 1955 odešla vojska spojenců z Rakouska, 15. května 1955 byla podepsána státní smlouva, která zajistila jednotné a neutrální Rakousko. Ta tolik velebená a nesprávně interpretovaná neutralita znamenala pouze tolik, že Rakousku bylo zapovězeno vstoupit do některého z nově se formujících vojenských bloků – tedy Varšavské smlouvy a NATO. Leopold Figl mohl tuto smlouvu ukázat jásajícímu národu z balkónu zámku Belvedere se slovy „Österreich ist frei“.\nJak s nemalou dávkou sarkasmu řekl holywoodský režisér a vídeňský rodák Billy Wilder: Rakušáci jsou brilantní národ. Přiměli svět uvěřit, že Hitler byl Němec a Beethoven Rakušák.”\nSkutečnost, že se Rakousko nemuselo vypořádat s nacistickou částí své historie, zatěžuje politickou scénu této země dodnes.\nKonec druhé světové války tady státním svátkem určitě nebude.\n300 let Lichtenštejnského knížectví\nVlastně mi toto jubileum uteklo (knížectví bylo vytvořeno spojením hrabství Vaduz a panství Schellenberg dekretem císaře Karla VI. který nese datum 23. ledna 1719). Že se takové jubileum letos slaví, na to mě upozornily až lichtenštejnské poštovní známky, které tento pidistát (šestý nejmenší stát na světě) k tomuto jubileu vydal.\nProč by nás mělo takové jubileum zajímat? Protože rodina Lichtenštejnů je nerozlučně spojena s českými dějinami a to i dnes. Jejich rodinná hrobka se nachází ve Vranově u Brna v klášteře řádů Paulánů a zde jsou pochována i knížata, která už vládla ve vzdáleném Vaduzu. (Ovšem jenom formálně, ve skutečnosti seděli až do roku 1938 ve Valticích a do Vaduzu se jezdili v létě jen ochladit a ukrýt před otravnými komáry, kterých je v povodí Dyje příliš.) Lichtenštejnové své spojení s našimi zeměmi nikdy nepopírali, a to i když byly jejich rozsáhlé statky v roce 1945 československým státem vyvlastněny. Kníže Hans Adam II. dal hrobku v letech 2012 – 2015 na vlastní náklady restaurovat, přesto že není oficiálně v majetku rodiny. Šlechta, zejména ta vyšší, nemyslí v rámci kvartálů, let ani desetiletí, ale století dopředu. Protože se cítí být vázána tradicí.\nOdkud vlastně Lichtenštejnové pocházejí? O tom není mezi historiky jednota. Zejména co se týká otázky, zda byly dvě rodiny, dokumentované v polovině třináctého století, z nichž jedna měla svá sídla v Frauenburgu a Murau v horním Štýrsku a druhá v Mödlingu v Dolním Rakousku, spřízněny. Když Murau slavilo před dvěma lety 400 let vlády rodiny Schwarzenbergů, tvrdilo se tam, že tyto dvě Lichtenštejnské rodiny spolu neměly pranic společného. Petr Mašek, k jehož práci mám velkou důvěru, tvrdí, že tehdejší hlava štýrské rodiny Oldřich – slavný minesänger – a Jindřich z Mödlingu, který dostal od tehdejšího českého následníka trůnu Přemysla Otakara II. v roce 1249 město Mikulov, byli bratři. Je zřejmé, že k tomuto obdarování došlo u příležitosti svatby tehdy 19-letého Přemysla Otakara s padesátiletou Markétou Babemberskou, dědičkou rakouských zemí. Jindřich z Lichtenštejna musel tedy mít na tomto sňatku, kterým se výrazně rozšířila území podléhající vládě českého království, své zásluhy. Oba bratři Lichtenštejnové se projevili jako úspěšní oportunisté, v bitvě na Moravském poli stáli už na straně vítězného Rudolfa Habsburského a tak nic nestálo v cestě jejich další kariéře. Tuto schopnost bezohledného oportunismu si Lichtenštejnové podrželi i v budoucnosti a to jim zabezpečilo jejich úspěch, moc i bohatství. V roce 1249 se tedy Lichtenštejnové objevili na moravské půdě. V roce 1394 koupil Jan I. z Lichtenštejna panství Valtice, které se nacházelo tehdy ještě na území Dolního Rakouska. Vybudoval zde své hlavní sídlo a Mikulov na moravské straně hranice ztratil na významu. Kryštof z Lichtenštejna, zvaný Rozmařilý, se zadlužil natolik, že musel v roce 1560 Mikulov prodat. Přesto, že tím Lichtenštejnové ztratili své majetky na Moravě, zůstali se zemskou moravskou politikou nadále svázáni. V té době byli stejně jako naprostá většina české a moravské šlechty protestanti.\nHvězdná lichtenštejnská kariéra začíná osobou Karla z Lichtenštejna.\nTen se narodil v roce 1569, vystudoval na škole českých bratří v Ivančicích a byl přítelem nejvlivnějšího moravského šlechtice té doby Karla Staršího ze Žerotína. S ním navštěvoval kalvínskou universitu v Ženevě, když předtím od roku 1585 studoval na jiné kalvínské vysoké škole v Basileji. Jeho kariéra začala poněkud obskurně. Lichtenštejn se v roce 1597 zamiloval do čerstvé vdovy po panu Janu III. z Pernštejna, krásné Anny Marie Manrique. Skutečnnost, že spolu měli vášnivý poměr, se kterým se před veřejností netajili ještě v době, kdy měla čerstvá vdova držet předepsaný jednoroční smutek, byla na onu dobu neuvěřitelným skandálem. Lichtenštejn byl dokonce obviňován, že Pernštejnovi pomohl na onen svět a to by ohrozilo především jeho milenku na majetku ale možná i na životě. Lichtenštejn byl prohlášen v českých zemích za „personu non grata“ a uchýlil se zpět do Rakouska. (Anna Marie se provdala v roce 1606 za Bruna II. z Mansfedu.)\nTato porážka ale nemohla Karla v jeho ctižádosti přibrzdit. V roce 1599 konvertoval ke katolictví – očividně si myslel, že nemá co ztratit a výtky jeho někdejšího přítele Karla Staršího ze Žerotína ho nechaly naprosto chladným. (Žerotín o tom psal Theodorovi Brezovi, následníku Kalvína v Ženevě: „Byl sveden intrikami jezuitů a dvorskými sirénami…“) Jako kompenzaci dostal Lichtenštejn 7. září 1599 dopis od samého papeže Klementa VIII., který mu za jeho konverzi děkoval ve jménu „celého křesťanstva.“ Řadový šlechtic z Valtic se dostal na výsluní a nehodlal ho už opustit. Byl schopný, chytrý, vzdělaný a naprosto bezcharakterní, takoví lidé jsou prostě nezastavitelní. Navíc byl i velkorysý. V letech 1598 – 1605 půjčil císařského dvoru, nacházejícímu se tehdy v takzvané „Dlouhé válce“ s Turky, více než 500 000 zlatých. Jako protislužbu dostal kromě panství Hustopeče v roce 1599 úřad nejvyššího zemského sudího na Moravě, v roce 1600 úřad nejvyššího hofmistra císařského dvora v Praze a v roce 1604 se stal dokonce moravským zemským hejtmanem. Dotáhl to u Rudolfa II. až na předsedu císařské tajné rady – aby pak císaře bezohledně opustil. V roce 1607 se vzdal úřadu nejvyššího hofmistra, císař uražený jeho odchodem ho vzápětí zbavil úřadu moravského zemského hejtmana a zřídil komisi, která měla vyšetřit Lichtenštejnovo hospodaření. Karlovi bylo jasné, že mu jde doslova o krk a proto se rychle přidal k arcivévodovi Matyášovi, který se chystal na konfrontaci se svým bratrem Rudolfem. A byl opět na správné straně.\nNechyběla mu ani odvaha. 7. března 1608 vtrhl se skupinou ozbrojenců na brněnskou radnici a přinutil nového moravského hejtmana Ladislava Berku z Dubé přerušit zemský sněm. K překvapení všech nezasáhl generál Tilly, který stál s císařskými vojáky před městem. Někdy musí mít povstalci a revolucionáři i štěstí. Na novém sněmu v Ivančicích si Moravané zvolili za předsedu zemské vlády právě Lichtenštejna a ten převedl Moravu na stranu arcivévody Matyáše. Lichtenštejn byl zvolen zřejmě jen proto, aby bylo koho popravit, kdyby puč nevyšel, už v červenci zvolil zemský sněm za zemského hejtmana Karla Staršího ze Žerotína (pánové Lichtenštejnovi Annu Marii očividně stále ještě nezapomněli). Matyáš se ale rozhodl svému spojenci jeho frustraci bohatě vykompenzovat. 20 prosince 1608 vyjmenoval Karla z Lichtenštejna dědičným říšským knížetem – a tento titul nosí tedy Karlovi potomci (přesněji potomci jeho bratra Gundakara, protože Karlova větev rodu vymřela) dodnes. Byl to jen formální titul bez příslušného území, přesto se zde jednalo o první krok k dnešnímu významu lichtenštejnského rodu.\nDruhý krok stihl taky ještě Karel, když mu v roce 1614 teď už císař Matyáš svěřil opavské vévodství (titul vévody a knížete jsou víceméně identické, oba patří mezi suverény). V roce 1623 pak po smrti vévody Jana Jiřího Krnovského k tomu přibylo i vévodství Krnovské. Obě tato území byla slezskými údělnými knížectvími, podléhala tedy svrchovanosti českého krále. Tituly vévody opavského a krnovského užívá ostatně i současný kníže Hans Adam II. a opavská orlice je součástí rodové ho znaku.\nPři povstání českých stavů se Karel jako katolík a kníže blízký vídeňskému dvoru stal pro povstalce nepřítelem. Už v roce 1618 se přidal na stranu Ferdinanda II. a do Čech přitáhl až s vojskem generála Buquoye k Bílé Hoře. A po vítězství císařských udeřila pro Karla jeho hvězdná hodina. Šlo o to, že se císař chtěl povstalcům drakonicky pomstít. K tomu potřeboval někoho, kdo by měl odvahu stát se nejnenáviděnějším člověkem v zemi a ochotného odvést tu nejšpinavější práci. Karel byl ochoten. Být nenáviděn o něco míň nebo víc už není o kvalitě ale jen o kvantitě a ta se dá vyvážit penězi. 17. ledna 1621 dostal funkci gubernátora, tedy místodržícího v Čechách. Následovaly popravy, konfiskace, znehodnocení měny a z toho všeho Karel nashromáždil pohádkové jmění, rovnat se mu mohl snad jen Albrecht z Valdštejna. Jinými slovy, v jeho jménu bylo popraveno, vyhnáno ze země nebo ožebračeno 90 procent tehdejší české elity a mnoho z jejího majetku uvízlo šikovnému Karlovi mezi prsty. Díky němu se lichtenštejnské impérium rozrostlo do neuvěřitelných rozměrů. A protože další Lichtenštejnové po svém předkovi zdědili šikovnost, obsahoval jejich majetek v roce 1945 (kdy byl rodu vyvlastněn) následující panství: Adamov, Branná, Břeclav, Bučovice, Moravská Třebová, Moravský Krumlov, Lednice, Litovel, Plumlov, Valtice, Velké Losiny a Zábřeh na Moravě, Krnov, palác v Olomouci a dva paláce v Praze).\nV roce 1699 koupil Karlův vnuk Hans Adam I. panství Schellenberg v údolí Rýna na rakousko-švýcarské hranici a v roce 1712 od zadlužených pánů z Hohenemsu i hrabství Vaduz.\nA právě před třemi sty lety tedy onoho 23. ledna 1719 byla tato dvě panství spojena dekretem císaře Karla VI. a bylo vytvořeno nezávislé říšské knížectví, podléhající pouze císaři. Tím dosáhli Lichtenštejnové svého cíle být nezávislými evropskými panovníky a těmi jsou dodnes. Nejprve byli v Německém spolku, pak navázáni na Rakousko, ale po roce 1918 se chytře rozhodli pro celní spojení se Švýcarskem, takže dnes (od roku 1924) se v této zemičce na Rýnu platí švýcarskými franky.\nHlavním městem Lichtenštejnského impéria byly ale až do roku 1938 Valtice (které byly od roku 1920 součástí Československa). Až po Anschlussu Rakouska v březnu 1938 (a po smrti svého otce Františka v červenci stejného roku) se rozhodl kníže Franz Josef II. přeložit své sídlo do Vaduzu – možná i proto, že jeho žena Elsa byla židovského původu a bydlet přímo na hranici nacistické říše mohlo způsobovat hodně nepříjemné mrazení.\nV roce 1945 byli Lichtenštejnové v Československu vyvlastněni na základě Benešových dekretů, protože měli mít německou národnost či občanství. Ze spolupráce s nacisty je opravdu nikdo nemohl obvinit, byli stejně jako Schwarzenberkové, Thurn Taxisové či rod D´Este na opačné straně fronty. Na rozdíl od třeba Dietrichštejnů či Trautsmandorfů bylo vyvlastnění neodůvodněné, už proto, že Lichtenštejnové neměli německou národnost, ale národnost vlastní, tedy lichtenštejnskpu. Možná k tomuto postupu přispěl i fakt, že kníže František Josef poskytl na svém knížectví azyl jednotkám Ruské národní armády (takzvaní Vlasovci) a nevydal je do Sovětského svazu, kde by na ně čekala jistá smrt. (Britové například tyto vojáky do Ruska vydali a tito byli všichni popraveni) Nárok na restituce po roce 1989 byl zamítnut, protože restituce se formálně vztahovaly jen na majetek zabavený po roce 1948. Ani s dalšími žalobami Lichtenštejnové neuspěli, definitivní rozsudek padl v roce 2001 u Evropského soudu pro lidská práva. Důsledkem tohoto rozhodnutí byly velmi chladné vztahy mezi Českou republikou a Lichtenštejnskem, k vzájemnému uznání a navázání diplomatických vztahů došlo až 8. září 2009. A v letech 2012 – 2015 dal pak kníže, jak už jsem vzpomenul, jako znak dobré vůle zrekonstruovat rodinnou hrobku ve Vranově, i když oficiálně knížecímu rodu nepatří.\nZde leží jak zakladatel slávy rodu Karel, tak jeho vnuk Hans Adam, který vytvořil knížectví v povodí Rýna. Poslední pohřeb se zde odehrál v červenci 1938, kdy zde byl k poslednímu odpočinku uložen kníže František I. Jeho syn František Josef II., jak už jsem vzpomenul, se po smrti otce přestěhoval do Vaduzu a je pochován tam.\nPřesto, že se jim nepodařilo dostat zpět majetky na Moravě, jsou Lichtenštejnové nejbohatším rodem v Evropě. Přitom se nejedná o jejich území (je to asi jediný stát na světě, který nemá hlavní město, Vaduz totiž nemá městská práva, je jen „Marktem“ tedy trhem, čili něco jako střediskovou obcí.) Na 160 km2 zde žije asi 37 000 obyvatel. Jenže jen v Rakousku vlastní Lichtenštejnové 15 000 hektarů pozemků (s hradem Riegersburgem, kde občas vystavují své korunovační klenoty a požadují za to vstupné 20 Eur), Forbes odhaduje jejich majetek na 4,5 miliardy dolarů. Čili zas až tak špatně se jim nedaří a snad tedy někdy ztráty majetků na Moravě jednou stráví. I když ztráta jejich hlavního města – Valtic s letním zámkem v Lednici, zřejmě bolet nepřestane. Vaduzský hrad na skále nad městem (pardon, trhem) v porovnání s Lednicí je skutečně nepohledný a možná i nepohodlný.\nLichtenštejnsko je ústavní monarchií, která svému vládci vymezuje téměř středověké pravomoci. Existuje sice parlament s 25 poslanci (ženy smějí v Lichtenštejnsku volit až od roku 1984, zřejmě bylo Lichtenštejnsko v zavedení ženského volebního práva poslední na světě), ovšem konečné slovo má vždy panovník. A díky daňovému ráji, bankovnímu tajemství ale i členství v Evropském hospodářském prostoru a celní unií se Švýcarskem se poddaným daří tak dobře, že nemají zájem na osvědčeném způsobu vlády osvíceného panovníka něco měnit.\nSoučasný kníže Hans Adam II.\nLichtenštejnové byli prostě vždycky šikovní. Nechápu, proč jim upřeli českou národnost.\nSkoro zapomenuté jubileum – 70 let všeobecné deklarace lidských práv\nOsmičkové roky, jak už jsem mohl tento rok několikrát vzpomenout, se přímo hemží historicky důležitými událostmi, na které se pak po celá desetiletí, případně i staletí vzpomíná. Jubileum, o kterém chci psát dnes, to má proto těžké. Prosadit se v těžké konkurenci konce první světové války, vzniku samostatného Československa, mnichovské dohody, „vítězného“ Února či Pražského jara a jeho brutálního potlačení je prakticky nemožné. Přesto se zkusím ho aspoň připomenout. Obsah dokumentu, který byl přijat Valným shromážděním OSN 10. prosince 1948, je totiž nesmírně důležitý. Nedokázal zabránit zločinům proti lidským právům, ale dokázal je definovat, dokázal ve svém textu nakreslit hranici, za kterou je jednání ilegální, kdy je v rozporu s mezinárodním chápáním práva a morálky. Zda jsou prohřešky proti tomuto dokumentu trestány, je dáno právními i politickými systémy jednotlivých zemí, z deklarace se nikdy nepodařilo vytvořit zákonný dokument, jehož nerespektování by mělo právní důsledky. Přesto už samotnou svou existencí a definicí přípustných hranic vytváří rámec, který jednání těch, kdo ho nerespektují, ztěžuje už jen tím, že se takové jednání snaží zatajit. Zločin byl definován, zločinec ví, kdy se má krýt a kdy má lhát. Diktátorské režimy, kterým se podařilo potlačit svobodu tisku, jsou samozřejmě ve lhaní vycvičené a díky chybějící kontrole často až nestoudné, ať už to byly režimy komunistické nebo v současnosti neofašistické. Často přešli diplomaté z jednoho režimu bezproblémově do druhého, mají tedy dobrou školu a mistrně ji používají – jako například ministr Lavrov. Ale už samotná potřeba lhát omezuje rozsah zločinu – lhaní je totiž hodně namáhavé, člověk si musí pamatovat, co kdy řekl. Lže-li hodně a stále, jednou se chytí do pasti protimluvy. Což je minimálně trapné, a pokud to takového diplomata nestojí místo, aspoň to poškodí jeho ego.\nSamozřejmě, že se myšlenka na definice práv člověka zrodila z hrůz, které lidem připravila druhá světová válka a zejména rasistická teorie nacistického režimu, která připravila holocaustem o život milióny lidí jen na základě jejich původu – mužů, žen ale i dětí včetně nemluvňat. Ještě v šoku z obrazů, které nafilmovali američtí vojáci při osvobozování koncentračních táborů, byli lidé (dokonce i politici) ochotni jednat o opatřeních, která měla podobným hrůzám v budoucnosti navždy zabránit.\nKomise, která měla připravit návrh textu, vznikla na začátku roku 1947 – tedy v době, kdy byli vítězové nad fašistickým Německem ještě spojenci, přesněji, kdy studená válka o sobě dávala už vědět, ale ještě oficiálně nezačala. Do konce roku 1948, kdy byl text hotov, se mělo mnohé změnit. A ne právě k lepšímu. Symbolicky byla do čela osmičlenné komise, která měla text připravit, zvolena Eleonor Roosweltová, vdova po v roce 1945 zemřelém 32. prezidentovi USA. Samozřejmě, že Rooswelt je poněkud rozporuplnou osobou. Jeho obdiv k Stalinovi a snaha změnit právní systém USA k posílení moci prezidenta připomíná trochu jednání Donalda Trumpa v jeho nadbíhání Vladimírovi Putinovi a snaze jednat podobně jako ruský prezident. Jako tehdy tak i dnes to nejde, právní brzdy v americkém systému, především nejvyšší soud, jsou dostatečnou zárukou. Rooswelt obětoval de facto v Teheránu a pak především na Jaltě východní část Evropy a přenechal ji jako oblast vlivu Sovětskému svazu. Až do roku 1941 hlásal přísně izolacionistickou politiku nevměšování se do evropského konfliktu (i když dovolil zásilky zbraní a vojenského materiálu nejen Velké Británii ale i Sovětskému Svazu) a do války vstoupil až po japonském útoku na Perl Harbour ( i když tento útok americká politika vlastně vyprovokovala). Přesto byl symbolem vítězství nad nacisty a navíc symbolem nenapadnutelným, protože spolehlivě mrtvým. Nemohl se tedy svému odkazu už zpronevěřit a teď ho měla nést dále jeho vdova.\nVývoj politiky během let 1947 – 1948 vedl ale k tomu, že se z původně plánovaného závazného a sankcionovatelného dokumentu stalo jen nezávazné vyhlášení – jako dnes například „migrační pakt“.\nPreambule dokumentu dává svou právní nezávaznost jasně najevo:\n„Valné shromáždění vyhlašuje tuto Všeobecnou deklaraci lidských práv jakožto společný cíl pro všechny národy a všechny státy za tím účelem, aby se každý jednotlivec a každý orgán společnosti, maje tuto deklaraci stále na mysli, snažil vyučováním a výchovou rozšířit úctu k těmto právům a svobodám a zajistit postupnými opatřeními vnitrostátními i mezinárodními jejich všeobecné a účinné uznávání a zachovávání jak mezi lidem členských států samých, tak i mezi lidem území, jež jsou pod jejich pravomocí.“\nAni tak ale nebyla deklarace ve Valném shromáždění přijata jednohlasně. Sice si nikdo nedovolil hlasovat proti, ovšem osm zemí se zdrželo hlasování a symbolizovalo tak své výhrady k aplikaci textu ve svém politickém a justičním systému.\nAsi nikoho nepřekvapí, že to byly především země vznikajícího komunistického bloku: Sovětský svaz, Československo, Polsko, Jugoslávie, Bělorusko a Ukrajina (proč měly tyto dvě země Sovětského svazu v roce 1948 statut člena OSN, se mi nepodařilo zjistit, pokud to někdo ví, budu vděčný, když mi to napíše). Logicky se připojila Jihoafrická republika, protože zde vládl apartheid a Saúdská Arábie, která se s oněmi právy definovanými v Deklaraci nedokázala spřátelit dodnes (ale díky saúdské ropě to nikomu nevadí a nejméně právě Spojeným státům, které měly na dodržování deklarace dohlížet, samy se jí ale permanentně zpronevěřovaly.) Nezapomeňme, že v čase přijetí deklarace vládl na americkém jihu ještě apartheid, čili i USA byly ideálu rovnosti lidí „bez rozlišování podle rasy, barvy, pohlaví, jazyka, náboženství, politického nebo jiného smýšlení, národnostního nebo sociálního původu, majetku rodu nebo jiného postavení.“ Jak je definováno v článku 2, hodně daleko. I tady ještě země čekala na Martina Luthera Kinga.\nDnes by bylo prosazení takové deklarace mnohem obtížnější než tehdy, uvědomíme-li si, že OSN měla tehdy jen 58 členů a z islámských zemí zde byly zastoupeny jen vzpomenutá Saúdská Arábie, Egypt, Pákistán, Irán, Irák a Afgánistán. Že tyto země hlasovaly pro rovnost lidí podle pohlaví je při pohledu na dnešní poměry neuvěřitelně pokrokové, nevěřím, že by to dnes udělaly znovu. Jenže tehdy vládl v Iránu šáh a v Iráku král a žádní náboženští fanatici. Diplomaté těchto zemí ak při hlasování poslouchali příkazy panovníka a ne výkřiky fanatických imámů. Za obratem v této otázce je třeba vidět takzvanou „islámskou renesanci“ která začala v osmdesátých letech dvacátého století a která zatlačila ženu v arabském světě znovu do podřízeného postavení. V šedesátých letech 20 století bylo 60 procent lékařů v Afganistánu ženského pohlaví. Až ona islámská renesance uvrhla ženu opět i právně do postavení méněcenného člověka druhé třídy a většina žen z těchto zemí se k tomuto „privilegiu“ demonstrativním nošením hidžábu hrdě hlásí.\nKomunistickým režimům musely připadat jako otevřená provokace články 8 a 9, které zní:\n8) „Každý má právo, aby mu příslušné vnitrostátní soudy poskytly účinnou ochranu proti činům porušujícím základní práva, která jsou mu přiznána ústavou nebo zákonem.“\n9) Nikdo nesmí být svévolně zatčen, držen ve vazbě nebo vyhoštěn do vyhnanství.“\nKomunistické Československo sice mělo ústavu, dokonce byl v ústavě i článek o funkci ústavního soudu, tento ale nebyl nikdy ustanoven. Takže ke komu se měli nespravedlivě odsouzení nebo zatčení lidé odvolávat?\nUrčitě nebyl komunistům po vůli ani článek 12:\n„Nikdo nesmí být vystaven svévolnému zasahování do soukromého života, do rodiny, domova nebo korespondence, ani útokům na svou čest a pověst. Každý má právo na zákonnou ochranu proti takovým zásahům a útokům.“\nJak víme právě diskreditace politických oponentů a zásahy do jejich rodinného života až k nucení partnerů k rozvodu (znám to z vlastní rodiny, kdy byla manželka mého strýce, který se provinil jen tím, že byl poslancem za agrární stranu, po celých sedm let jeho věznění vystavována přímo nelidskému nátlaku, aby se nechala rozvést) – zkuste vydržet, když vám každou noc svítí do všech oken domu halogenové reflektory, abyste nemohli spát! A ráno pak za vámi přijdou a řeknou – podepište a my ty reflektory večer vypneme.\nČlánek třináct byl pak zcela ignorován:\n„Každý má právo opustit kteroukoliv zemi, i svou vlastní, a vrátit se do své země.“\nJak víme, v komunistických režimech se jednalo o „trestný čin nedovoleného opuštění republiky,“ a byl trestán propadnutím majetku a nepodmíněnými tresty odnětí svobody na několik let. Čili zde dokonce oficiální zákon protiřečil Všeobecné deklaraci o lidských právech. Jen u berlínské zdi bylo zastřeleno více než 140 osob, které se provinily pouze tím, že ji chtěly přelézt. Letos přišel do kin německý film Michaela „Bullyho“ Herbiga „Balón“ který tuto perverzitu nelítostného pronásledování lidí chtějících opustit NDR velmi působivě popisuje. Nevím, zda se dostal do českých kin, ale určitě by si to zasloužil. Už proto, aby se na něho šli podívat ti, kterým je tak smutno za bývalým režimem.\nDnes je samozřejmě největším bodem sporu článek čtrnáct:\n„Každý má právo vyhledat si před pronásledováním útočiště v jiných zemích a požívat tam azylu.“\nProblém je, že tento článek je asi nejčastěji zneužíván. Absolutní většina uprchlíků, kteří přicházejí z Afriky a předního východu do Evropy jsou ekonomičtí emigranti, kteří doufají v materiálně lepší život, politicky pronásledováni ale nejsou. Samotní emigranti, kteří se v roce 2015 valili přes hraniční přechod Spielfeld dvacet kilometrů od nemocnice, ve které pracuji, odhadovali podíl politických uprchlíků na deset procent, politici později tvrdili, že to bylo procent dvacet. I těch zbývajících 80 – 90 procent se samozřejmě odvolávalo na tento článek Deklarace a právě tím ji zpochybnilo a snížilo její účinnost. A nejvíc tito lidé uškodili právě oněm 10 – 20 procentům, kteří jsou vědomě či podvědomě s těmito ekonomickými uprchlíky házeni do stejného pytle.\nNicméně odmítání podpisu „migračního paktu“, který je stejně nezávazným dokumentem jako Všeobecná deklarace o lidských právech, dává vzpomenout na rok 1948. Kdo tehdy deklaraci nepodepsal? Země, mající nemalý problém s demokracií, která je základem kontroly fungování lidských práv.\nStejně je tomu i dnes. Podpis odmítá Maďarsko, které demokratické principy už úspěšně z fungování společnosti odbouralo, Itálie a Rakousko, které na tom pilně pracují a Česko, kde by diktátorské změny rádi zavedli aspoň pan premiér a pan prezident. Jakési „Deja-vu“, které by mělo mít působení budíčku.\nJedině demokracie bez přívlastků, jakkoliv nedokonalá, těžkopádná a dokonce i často zkorumpovaná, totiž zabezpečuje člověku jeho opravdu základní právo, které bylo definováno v článku 3:\n„Každý má právo na život, svobodu a osobní bezpečnost.“\nTak jsme si zvykli na to, že toto právo je každodenní skutečností, že si ho přestáváme vážit. A stále víc lidí volí strany a politiky, kteří mají tendenci právě toto základní právo zpochybnit a nerespektovat.\nSnad i proto je důležité si onen památný den 10. prosince 1948 připomenout.


Stolní počítače na ústupu | MAGAZÍN.cz\nPro stolní počítače nemalují analytici nějak zvlášť světlou budoucnost.\nJedná se o ty klasické bedny, ať už na stole či pod stolem, připojené k více či méně velkému monitoru. Přes všechny možné snahy o pěkné motivy těchto beden se dá říct, že elegance příliš nepobraly a především zástupkyně něžného pohlaví je v pokojích nerady vidí. Prý nabourávají jejich atmosféru či co.\nNotebooků se prodá víc\nMožná že už brzy se s vášní svých mužských poloviček nebudou muset potýkat. Odborníci totiž soudí, že stolní počítače jsou definitivně na ústupu. Samozřejmě je za ně jediná možná, víceméně plnohodnotná alternativa – notebooky, tedy počítače přenosné, kompaktní, a když na to přijde, tak i skladné.\nJe sice pravdou, že analytici předpovídají strmý pád stolních počítačů již několikátým rokem a objem jejich prodejů je stále vysoký, ovšem nyní už mají v ruce jeden velmi silný argument.\nVe třetím čtvrtletí minulého roku se totiž stalo to, k čemu vývoj na PC scéně směřoval už nějakou dobu. Notebooků se poprvé v historii prodalo více než stolních počítačů.\nSice to zatím byl rozdíl jen v desetinách procent, ovšem realistické odhady na letošní rok hovoří o tom, že trh s přenosnými počítači bude mít pětapadesát procent. To už je poměrně strmý nárůst, který bude pravděpodobně dále zrychlovat.\nZatímco ještě před několika lety byly notebooky výsadou manažerů, dnes už se dají koupit relativně slušné kousky i za deset tisíc korun. Pravda, podobně výkonný stolní počítač seženete za polovic, ale notebook už v sobě má všechno potřebné, včetně displeje, klávesnice či náhrady za myš.\nNotebooky se zkrátka staly dostupnějším zbožím, což je největším důvodem, proč se nyní tak rychle šíří. Navíc rychlejší životní styl způsobuje, že jsou lidé každý den na mnoha různých místech a notebook mohou nosit s sebou. Nehledě na možnost, se všude možně připojit k internetu díky WiFi.\nA pak je tu poslední výstřelek – netbooky. Opravdu snadno přenositelná zařízení, která podle všeho znamenají budoucnost. Ačkoliv světem cloumá finanční krize, netbooky jsou jedinými počítači, jejichž prodeje stále rostou.\nZachrání je hry?\nSpousta lidí také začíná opravdu efektivně používat smartphony, které dokážou nahradit některé funkce počítačů, zejména potom práci s internetem. Také tento segment raketově roste a například chystaný Palm Pre bude blíže „počítači do kapsy“ než co jiného.\nPřes pesimistické věštby tu ale s námi stolní počítače ještě nějakou tu chvíli budou. Na některé činnosti totiž zatím notebooky nejsou vhodné. Za všechny jmenujme například počítačové hry. A ty představují dosti silný argument, aby v dohledné době takzvané desktopy zcela nevymizely.\nBlíže tajemství vesmíru\nCo bylo dříve: černé díry, nebo galaxie?\nObamovo auto vydrží všechno\nVýbuch rakety nebo chemický útok? Žádný problém!\nTechnologické novinky pro rok 2009\nNa veletrhu CES v Las Vegas se představily velmi slibné kousky.\nNávrat mamutů je otázkou času\nPrý dojde ke vzkříšení i dalších vymřelých zvířat.


Společenství vlastníků garáží Tachovská Plzeň - Zápisy ze shromáždění SVG a ze schůzí výboru - Zápis ze shromáždění Společenství vlastníků garáží Tachovská konaného dne 26.5.2016\nÚvod » Zápisy ze shromáždění SVG a ze schůzí výboru » Zápis ze shromáždění Společenství vlastníků garáží Tachovská konaného dne 26.5.2016\nZápis ze shromáždění Společenství vlastníků garáží Tachovská konaného dne 26.5.2016\nkonaného dne 26.5.2016 od 18:00 hodin v objektu garáží.\nÚprava pod nájezdovou rampou do1.podlaží\nDle prezenční listiny byli přítomni nebo na základě plné moci zastoupeni vlastníci mající 12289 z celkových 16605 spoluvlastnických podílů, což je 74,00 % z celkového počtu vlastníků.\nShromáždění bylo prohlášeno za usnášení schopné.\nProgram jednání byl schválen hlasy všech přítomných. Stejně tak byl schválen jako zapisovatel Ing. Petr Havlík a ověřovatel zápisu Ing. Miroslav Malaga.\nPředseda seznámil shromáždění s hospodařením v roce 2015. Přehlednou formou pomocí vyvěšených plakátů uvedl veškeré příjmy a výdaje. Detailně vysvětlil obsah jednotlivých položek. A provedl srovnání s rokem 2014.\nByl uveden aktuální zůstatek účtu, tj. stav prostředků společenství k 30.4.2016.\nByl předložen návrh rozpočtu na rok 2016 v rozdělení na režii a správu domu a pozemku. Po krátké diskusi o výši záloh na opravy a investice bylo rozhodnuto o celkové výši zálohy 100 000 Kč, což činí 6 Kč na jeden vlastnický podíl, stejně jako v loňském roce. Byly schváleny i zálohy na elektrickou energii společných prostor ve stejné výši jako loni, tj. 212 Kč/garáž. Rozpočet na rok 2016 tak plně kopíruje rozpočet předchozího roku 2015.\nShromáždění pak hlasováním schválilo bez výhrad hospodaření společenství za rok 2015, rozpočet na rok 2016 a odsouhlasilo výši příspěvku na správu domu a pozemku ve výši 6 Kč na jeden vlastnický podíl a paušální příspěvek na režii ve výši 739 Kč/garáž.\nVýsledek hlasování byl 12 289 podílů pro, nikdo nebyl proti, nezdržel se hlasování. Návrh byl schválen 100% přítomných. (74% všech vlastníků.)\nZávěrem tohoto bodu programu bylo dojednáno, že do předpisu plateb na rok 2016 budou promítnuty náklady na individuální spotřebu elektřiny v garážích. O nedoplatek za rok 2015 bude navýšena částka 212 Kč vybíraná jako záloha na spotřebu společných prostor a to dvojnásobně! Jednou jako úhrada loňského nedoplatku a jednou jako individuální záloha vlastní garáže na letošní rok.\nKaždý vlastník dostane od účetní Plzeňského servisu paní Stehlíkové předpis plateb, v němž bude podle výše uvedeného pravidla přesně stanovena pro něho upravená částka k úhradě. Do té doby není třeba provádět žádné platby.\nPo rekapitulaci toho jak bylo o nových stanovách jednáno již na minulém shromáždění, možnostech připomínkování a způsobu jejich distribuce se ještě zvažovala výše finančního limitu do níž bude moci výbor rozhodovat o opravách nebo stavebních úpravách. Byl ponechán navržený limit 1 000 Kč na jednotku. Poté bylo přikročeno k hlasování. Nové stanovy byly bezvýhradně přijaty. Pro přijetí bylo 100 % přítomných. (Stačilo by 75 %.)\nRevize hasicích přístrojů.\nProtože v letošním roce je potřeba udělat tlakovou zkoušku přístrojů, bude změněn postup provedení kontroly. Byl akceptován návrh revizního technika přednesený Ing. Branžovským.\nBylo zdůrazněno, že hasící přístroje jsou v individuálním majetku vlastníků a v jejich výlučné působnosti je i péče o ně. Tím, že společenství (výbor) revize přístrojů organizuje, nepřebírá žádnou zodpovědnost. Je na rozhodnutí každého vlastníka, zda nabídku společné revize využije nebo zvolí jiný způsob.\nÚprava pod nájezdovou rampou do 1. podlaží\nBylo připomenuto, že ohrazení prostoru se projednávalo na podzim loňského roku prostřednictvím elektronické pošty. I když bylo 62 % všech vlastníků pro ohrazení, akce byla zastavena a odložena na shromáždění. Důvodem byly pochybnosti o regulérnosti hlasování\nO investici bylo tedy na shromáždění hlasováno a realizace byla schválena. Pro akci hlasovali vlastníci mající 11293 podílů tj. 91,89 % přítomných vlastníků (68% všech) a vlastníci s 996 podíly, to je 8,10 % přítomných (5,99 % všech) byli proti.\nBylo přijato usnesení: Shromáždění pověřuje výbor, aby zajistil ohrazení prostoru pod nájezdovou rampou. Ohrazení bude provedeno kovovou zábranou a osazeno jedněmi dveřmi. Celková cena nesmí přesáhnout 75 000 Kč včetně DPH.\nV souvislosti s rostoucím množstvím vadných odečítacích elektroměrů se bude hledat lacinější způsob jejich výměny. Ochotu se angažovat projevil Ing. Kasl.\nBylo upozorněno na občasné špatné zavírání vjezdových vrat v prvním podlaží. Bude objednán servis. Je ve společném zájmu, aby každý při výjezdu zkontroloval, zda se vrata zavřela a nestane-li se to, aby tak učinil manuálně příslušným tlačítkem.\nOpět byly zmíněny vady podlahy v prvním podlaží a špatné otevírání dveří některých garáží v důsledku toho. Telefonní číslo na němž je možno podávat žádosti o opravu je dle informace jednoho z vlastníků již cca týden nefunkční. Pokusíme se zjistit proč. Bylo konstatováno, že bohužel na garáže nemáme smluvní záruku.\nShromáždění bylo v čase 19:10 hodin ukončeno.\nJednání řídil předseda výboru Ing. Mareš, zápis provedl Ing. Havlík a jeho správnost ověřil Ing. Malaga. Na WWW zveřejnil R. Branžovský


Opava prolomila sérii porážek – SHC Opava\nBy Redakce 12.11.2018 Ostatní\nSHC Opava – HC Jestřábi Přelouč 1:0 (0:0,0:0,1:0)\nKritická situace, i tak by se dala pojmenovat nynější krize opavského SHC, kteří prohráli poslední 3 utkání rozdílem třídy. To je pasuje na poslední místo v prvoligové tabulce, a Slezané tak potřebují bodovat v jakémkoliv dalším zápase. Tentokrát s nimi přijeli měřit síly Jestřábi z Přelouče, kteří minulý týden porazili Jindřichův Hradec. Před úvodním buly se v Opavě držela minuta ticha za zesnulého dlouholetého fanouška našeho klubu pana Antonína Přikryla. Od úvodního buly byla Opava aktivnější a již v prvním střídání měla velkou příležitost, kdy běžel sám na Smékala Svoboda, ale neuspěl. V dalších šancích se objevil jak Gola, tak i Palcer. V půlce třetiny se taky hosté dostali do šance, kdy Svobodova střela vypadla Grufíkovi z náruče, a ten musel řešit situace nadvakrát. Přece více ze hry měli však domácí, kterým se však vůbec nedařila střelba.\nDruhá třetina je pro Opavu krizová, a to se ukázalo hned z úvodu, protože za katr mířili hned dva hráči. Přelouč však nabídnutou přesilovou hru nevyužila, protože se nedostala k častému zakončení. Po přesilové hře hostů nastal zmatek v jejich třetině, kde se hlavně agilní trio Satek-Sukeník-Hlaváček, často měnili své posty a soupeřovi to dělalo problémy. Ale ani tato příležitost nepřinesla změnu ve skóre.\nDo poslední třetiny šla Opava s jasným cílem rozhodnout v základní hrací době. Nabrankáře Smékala letěla jedna střela za druhou, ale buď je zblokovala obrana anebo jistý Smékal. Po změně stran dostali výhodu přesilové hry i Slezané, kterým se však ze začátku nedařilo dostat do pásma. Vše se však změnilo, když v závěru přesilové hry prosadil střelou z vrcholu kruhu Gola. Poté však Gola postaral o velké drama, kdy ve 42. minutě fauloval a hosté šáhli na hru bez brankáře. V největší příležitosti se vyskytl hostující Svoboda, který zkoušel nadvakrát vyzrát na Grufíka, ale ten držel Opavské naděje. Závěr utkání si Opava pohlídala a slaví velmi důležitou výhru.\n‚‚Dneska jsme předvedli zodpovědný výkon ve všech směrech. Kluci byli v pohybu a dostávali se do střeleckých příležitostí, ale naše koncovka je celý podzim žalostná. Naštěstí jsme dneska byli klidní a trpěliví, což nás dovedlo k zaslouženým třem bodům. Pro nás to je ovšem pouze výzva k tomu, abychom zkvalitnili naši tréninkovou přípravu.“-Jonáš Grufík\nBranky: Gola (Přibyla)\nSestava: Grufík, Blažek-Christ, Král, ŠindlářMálik, Capinský, Marek, Prokeš, Svoboda, Gola, Přibyla, Palcer, Zavřel, Holuša, Satek, Sukeník, Hlaváček, Sas, Kozma, Staníček


GRUZIE OPĚT HLEDÁ INVESTORY PRO IKONICKOU STAVBU „DŽBÁNŮ“ V TBILISI - MZV\nNárodní agentura státního majetku spadající pod Ministerstvo hospodářství a udržitelného rozvoje Gruzie v rámci projektu „100 investičních nabídek pro podnikání“ opět plánuje prodat budovu v Rike Parku v hlavním městě Tbilisi známou jako „Rike Jugs“.\nTbiliské „Džbány“. Foto: Georgia Today\nPočáteční cena objektu tentokrát činí 71,25 milionů gruzínských lari (cca 22 milionů USD). Investor musí podle podmínek aukce zajistit spuštění polyfunkčního komplexu, do kterého bude muset investovat minimálně 10 milionů lari (cca 3 miliony USD). Důraz bude kladen na vhodné komerční využití budovy.\n„Džbány” byly vybudovány za éry bývalého prezidenta Michaila Saakašviliho v roce 2012 a stát do výstavby investoval 75 milionů lari (cca 23 milionů USD). Podle autora projektu, světově proslulého italského architekta Massimiliana Fucsase, mělo být v budově představující převrácené džbány umístěno divadlo a výstavní síň. Poté, co se v roce 2012 dostal k moci Gruzínský sen, byly práce na objektu zastaveny a tato tbiliská ikonická stavba je dodnes nefunkční. Jako důvod současná vládnoucí strana uvádí nesouhlas s ambiciózním experimentem integrace moderní architektury do historického centra města. Přesto se v roce 2016 stavba dostala do první desítky nejlepších kulturních center v Evropě.\nÚplný seznam státního majetku určeného k privatizaci v rámci projektu „100 investičních nabídek pro podnikání“ je umístěn na webových stránkách Národní agentury pro státní majetek. Seznam objektů zahrnuje majetek, který je ve vlastnictví města Tbilisi a různých regionů Gruzie, jako jsou průmyslová zařízení, sklady a farmy, zdravotnická zařízení, sportovní infrastruktura, hotely atd. Další možnosti lze najít v publikaci „Investiční příležitosti 2020“ sestavené vládní agenturou „Enterprise Georgia“.\nPředchozí GHANA SE SNAŽÍ O ZLEPŠENÍ HYGIENY A ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ\nDalší FRANCIE CHYSTÁ NOVÉ EKOLOGICKÉ POŽADAVKY NA ZBOŽÍ A SLUŽBY


Vytvoření E-SHOPU na míru! za 3 000 Kč - Stovkomat.cz\nVytvoření E-SHOPU na míru!\nVytvořím eshop na míru vaším představám! Snažím se zákazníkovi poskytovat eshopy, které jsou plně responzivní a přozpůsobené pro tržní prostředí ČR/SR. Využívám moderních trendů v oblasti webového designu a nabízím také konzultace pomocí skypu ZDARMA.\nDále také nabízím celoroční servis v ceně v případě jakýchkoliv problémů v budoucnu.\nDodání do 5 dnů Express + 300 Kč\nVlastní logo + 200 Kč\nBannerová grafika + 150 Kč\nČlenem od 13. srpna 2013


Kalamita zasáhla i noviny, magazín se prodává déle - iDNES.cz\n3. prosince 2010 8:14, aktualizováno 8:14\nČtvrteční vydání MF DNES s mimořádným vánočním magazínem, o které byl mezi čtenáři veliký zájem, tak bylo po dohodě mezi vydavatelstvím a distribuční firmou PNS ponecháno v prodeji o den déle. Pokud jste nesehnali vánoční magazín se 124 stranami zajímavého čtení a TV programem včera, ptejte se na stáncích i dnes.\nPokud by již nebylo k dostání, stačí zavolat na telefonní číslo 225 555 522 a magazín vám bude doručen. Předplatitelé dostanou čtvrteční vydání s magazínem nejpozději dnes. Děkujeme za pochopení.\nTémata: kalamita, kurzové zajištění, Přívaly sněhu


Chodíte v zimě ven s dětmi? - Diskuse - eMimino.cz\nKecalka 120 příspěvků 21.11.18 09:32\nChodite v zime ven s detmi?\nAhoj, moje otazka je, chodite ven s detmi ted v zime, mam skoro 6 tydenni dcerku. Dekuji L.\nUkecaná baba ;) 1608 příspěvků 21.11.18 09:34\nJasne, byt doma s detma celou zimu, tak se jara nedozije nikdo.\nSyn je prosincovy a ven jsme chodili od zacatku, mam jeste dceru ( a psa), takze to ani jinak neslo.\nZávislačka 4397 příspěvků 21.11.18 09:34\nNo jistě v zimě se jí bude spát v kočárku jedna báseň. To by jste chtěla být celou zimu doma?\nZasloužilá kecalka 631 příspěvků 21.11.18 09:38\nPokud nebyli extra mrazy a extra chumelenice,chodila jsem s kočárkem kazdy den. Hráblo by mi,byt zavřená celou zimu doma.\nKecalka 160 příspěvků 21.11.18 09:38\nAno chodím, jelikož mám 3 Kluky a ty by mě zbořili barák,tak musí ven i miminko,jsou mu 2,5 měsíce a zrovna včera jsem si říkala,že jsme jak cvoci,venku v tý největší chumelenici.kolikrat se mi nechce,ale mimco je zamuchlany v kočárku a je mu dobře.\nUkecaná baba ;) 1881 příspěvků 21.11.18 09:38\nJak se nám chce. Někdy jsme venku,kazdyt den. Jindy si týden hrajeme doma. Mně se taky do sněhu a mrazu pokaždé nechce.\nNeúnavná pisatelka 15098 příspěvků 21.11.18 09:39\nChodila jsem 2× denně, pokud hodně nemrzlo.\nGenerální žvanilka 20805 příspěvků 21.11.18 09:40\nPokud není -10, tak ano. Chceš být teď pár měsíců doma?\nExtra třída :D 13634 příspěvků 21.11.18 09:42\nChodila jsem 2× denně. Ale když byla přílišná zima, tak ne. Teď jsem nemocná a fakt se modlím, aby se mi ulevilo a mohli jsme jít nebo si z nich hodim masli. Ale to s miminem řešit naštěstí nemusíš\nExtra třída :D 14977 příspěvků 21.11.18 09:43\nSedet doma, tak se zabijem. Bud deti me nebo ja je. S mladsim jsem od mimina chodila 2× denne v kazdem pocasi, on chrapal a ja chodila ve vichru, vanici i slejvaku. Doma rval\nEcht Kelišová 9479 příspěvků 21.11.18 09:43\nAno, pokud nebude vyloženě pod minus 10, to bych pak zvažovala u takle malého dítěte, ale jinak proč ne? Ty chceš být několik měsíců zalezlá doma?\nExtra třída :D 13333 příspěvků 16 inzerátů 21.11.18 09:47\n@Luucanam123 jj, chodila jsem s dětmi ven, pokud nebyly velké mrazy či sněhová fujavice apod. Mladší dítko je narozené v tuto dobu, takže dá se říc, že hned po příjezdu z porodnice šel do šátku a já se starším dítkem alespoň na krátké procházky, dlouhé jsem nedávala.\nKelišová 5621 příspěvků 21.11.18 09:50\nChodíme s detmi za každého počasí mladší syn byl zvykly spát venku v kocarku, dostal “milost” když bylo tenkrát těch -20, to jsem ho udrncala a šel do chodby\nJinak teď 3,6 sk hrají na zahradě každé odpoledne nebo jdeme na procházku. Dnes do lesa pro nějaké větve a šišky…přijdou kolem 13-14 ze školy/školky a do těch 17 jsme venku určitě. Teď už se těším na večerní procházky na svetylka - vánoční osvětlení. Ja tedy dost trpím - jsem letomil ale premuzu se\nStálice 56 příspěvků 21.11.18 09:52\nJa teda jak se mi chce, kdyz je vanice nebo prsi nebo hodne vetrno, tak jsem teda radsi doma. Synacek v kocarku nespi, takze kvuli tomu, aby se vyspal, ven nemusim. Ale zase se jdu s nim rada vyvetrat, kdyz je venku tak nejak normalne. Ale rozhodne nejdu ven kazdy den za kazdou cenu\nZasloužilá kecalka 912 příspěvků 21.11.18 09:57\nS kočárkem jsem chodila furt,dopoledne i odpoledne. Teď, když už jsou děti starší a hodně se jim do zimy nechce, tak jsme odpoledne doma. Starší chodí stejně dopoledne se školkou, zima nezima.\n2 děti - jak chodíte ven?\nChodíte teď s dětmi ven?\nJak často chodíte ven s dětmi?\nKam chodíte s dětmi na podzim a v zimě Praha 4?\nPolétavý prach - chodíte s dětmi ven?\nChodíte ven s dětmi v tomhle počasí?\nChodíte s dětmi ven i když už byly se školkou?\nBaby calm - nenaředěný


Kdo si musí do konce roku vyměnit řidičák? | Epeníze\nDomů Aktuality Kdo si musí do konce roku vyměnit řidičák? Nepatříte mezi tyto lidi také?\nKdo si musí do konce roku vyměnit řidičák? Nepatříte mezi tyto lidi také?\nDívali jste se na svůj řidičský průkaz? Nejspíše nikoliv a poslední, kdo na něj nahlédl, byl možná policista, který vás zastavoval při silniční kontrole. Každý řidič má povinnost si platnost svého řidičského průkazu kontrolovat, a to optimálně v pravidelných intervalech. Pokud nevíte, jak to s platností tohoto dokladu je, jste na správném místě. My se zaměříme nejen na to, jak dlouhá je platnost řidičského průkazu, ale také na sankce, jež vám hrozí, a náležitosti nezbytné pro vyřízení nového.\nJaká je platnost řidičáku?\n10 let. Důležité je to, že žádat o výměnu je zapotřebí nejpozději 3 měsíce před vypršením platnosti stávajícího dokladu. Každým rokem to ovšem drtivá většina lidí odkládá na poslední chvíli a spousta z nich samozřejmě tuto povinnost nakonec zanedbá. Jen pro ilustraci, v letošním roce musí vyměnit řidičský průkaz více než 140 000 řidičů. A můžete se vsadit, že to všichni určitě nestihnou včas. Pokud tedy mezi ně nechcete patřit, určitě si zkontrolujte datum na vašem řidičáku.\nCo když budete řídit se starým dokladem?\nŘídit s prošlým dokladem samozřejmě můžete, nicméně vystavujete se poměrně vysokým sankcím. Stačí jedna silniční kontrola a máte vyděláno! Jedná se totiž o přestupek, u něhož se pokuta může vyšplhat až na 2000 korun. V případě správního řízení se dokonce může jednat až o 2 500 korun!\nKde si lze řidičský průkaz vyměnit?\nNa jakémkoli obecním úřadě obce s rozšířenou působností. Jedná se tradičně o městské úřady a magistráty měst. S sebou budete muset mít několik platných dokladů, a to konkrétně:\n– platný občanský průkaz či cestovní pas,\n– žádost o vydání řidičského průkazu, kterou obdržíte na úřadu,\n– řidičský průkaz, jejž bude zapotřebí vyměnit.\nFotografii vám pořídí přímo na úřadě, takže se o ni starat nemusíte.\nZvýšení platů ústavních činitelů. Realita, která nás asi bohužel nemine\tPředchozí příspěvek\nStřet se zvěří. Jak nejlépe pojistit auto?\tNásledující příspěvek


Maserati Cipollini Bond: Unikátní silnička je jediná svého druhu | Autofun.cz\nÚvodní stránka » Tuning » Gadgets » Maserati Cipollini Bond: Unikátní silnička …\nVýrobce kol Mario Cipollini se spojil s automobilku Maserati a vytvořil unikátní kolo. Je určeno pro aukci ve prospěch lékařského výzkumu.\nČas od času se objeví bicykl od renomovaného výrobce, postavený ve spolupráci s (neméně renomovanou) automobilkou. Dost radikálně se ovšem liší míra angažovanosti těchto partnerů. Někdy se výrobce aut spokojí s logem, jsou ovšem i frajeři, co se aktivně podílí na vývoji.\nTeď tu máme spolupráci Maserati a Cipollini a bohužel jde o ten první případ. Italský specialista na jízdní kola vzal svůj model Bond a nechal si jej od trojzubce nalakovat modrou a bílou barvou a následně rám „vytunil“ logem značky. Fakt hustý.\nKolo bude vystaveno v Maserati Lounge na akci Rouleur Classic a v rámci „tiché aukce“ bude čekat na toho, kdo přijde s nejvyšší nabídkou. Získané peníze půjdou na konto Action Medical Research, což je společnost, specializující se na vývoj v oblasti lékařství a farmaceutik.