Další vražda spáchaná migranty? Po smrti mladého muže na východě Německa zatkla policie dva Afghánce – Zpravodajství FTV Prima | Prima\nDalší vražda spáchaná migranty? Po smrti mladého muže na východě Německa zatkla policie dva Afghánce\nIncident, který skončil smrtí 22letého Němce, se odehrál v sobotu v noci ve městě Köthen v Sasku-Anhaltsku. Policie v souvislosti s tím zadržela dva Afghánce. Okolnosti úmrtí mladého muže zatím nejsou zcela jasné, vyšetřování stále probíhá.\nPolicie z vraždy mladého Němce podezřívá dva Afghánce\n„Podezřelí jsou dva žadatelé o azyl z Afghánistánu ve věku 18 a 20 let,“ potvrdil dnes pro deník Bild prokurátor Olaf Braun. Bližší informace úřady zatím neposkytly s tím, že vyšetřování stále probíhá.\nPodle informaci serveru Die Welt došlo k incidentu mezi sobotní 22. a 23. hodinou na dětském hřišti, kde mělo dojít k hádce mezi dvěma Afghánci a Němkou o tom, s kým je těhotná. Posléze měli na místo přijít dva Němci a vznikl konflikt, při kterém došlo ke zranění 22letého Němce. Ten byl následně převezen do nemocnice, kde svým zraněním podlehl. Přesnou příčinu smrti určí až dnešní pitva, jejíž výsledky by měly být známy okolo 15. hodiny. Die Welt píše, že muž zemřel na krvácení do mozku.\nJedenoho ze zatčených údajně vyšetřovala policie a měl být deportován\nServer Spiegel Online pak s odkazem na své zdroje informuje, že jeden ze dvou zatčených Afgánců měl být už dříve ze země deportován. K tomu patrně nedošlo především proto, že byl údajně stíhán kvůli jinému napadení a krádeži . V takových případech totiž žalobce požaduje vyhoštění až po uzavření vyšetřování. Druhému obviněnému byl naopak přiznán status uprchlíka.\nÚřady se v souvislosti s neštěstím obávají demonstrací podobných těm ze Saské kamenice. V sousedním Dessau-Rosslau se navíc koná sjezd místní organizace protimigrační Alternativy pro Německo. Shromáždění už podle Spiegelu oznámila i levicová uskupení. Do města už proto míří i policisté z Berlína, další jednotky policistů jsou v pohotovosti.\nTragická událost se stala jen nedlouho po smrti Němce v nedaleké Saské Kamenici, kterého měl podle policie ubodat Syřan. Vražda ve východoněmeckém městě spustila vlnu protestů a také debatu ohledně kriminality migrantů.\nNa místo tragédie míří náš štáb. O všem vás budeme podrobně informovat. Sledujte naše facebookové stránky.\nAutor: alexb, Vydáno: 09.09.2018\nNěmecko obnoví deportace Afghánců\nV Německu začal soud s migrantem, který znásilnil a zabil studentku


17. LISTOPAD OČIMA AKTÉRŮ V MALÉ SCÉNĚ - Město Ústí nad Orlicí\n30 let od sametové revoluce připomenuli besedou s aktéry listopadových událostí v Ústí nad Orlicí v Malé scéně. Na listopadové události, vznik Občanského fóra a další důležité revoluční okamžiky zavzpomínali Alexandr Gregar, Václav Felgr a Petr Kulda. V hledišti pak seděli další lidé, kteří měli co dočinění se sametovou revolucí v našem městě. O osobní vzpomínky a zážitky se s ostatními podělil také Vlastimil Bartoš nebo Pavel Sedláček.\nSoučástí improvizovaného programu bylo také promítání několika dobových záznamů z Roškotova divadla a Mírového náměstí.\nDiváci podvečerní besedy si vyslechnuli veselé i vážné příhody z revolučního období a dozvěděli se řadu zajímavých informací o tom, jak vše v Ústí nad Orlicí probíhalo.


Razím, Vladislav, 1957-: Středověká opevnění českých měst. 2. díl, 2. svazek, Katalog Čechy P-Ž | Knihovna NTM Praha\nRazím, Vladislav, 1957-: Středověká opevnění českých měst. 2. díl, 2. svazek, Katalog Čechy P-Ž\nStředověká opevnění českých měst. 2. díl, 2. svazek, Katalog Čechy P-Ž Razím, Vladislav, 1957-\nStředověká opevnění českých měst. 2. díl, 2. svazek, Katalog Čechy P-Ž /\nNakladatelské údaje: Praha : Národní památkový ústav, 2020\nRozsah: Strany 582-1151 : ilustrace (převážně barevné), mapy, plány ; 29 cm\nGeografické téma: Bohemia (Czechia)\nKnihovna NTM C/h32029 215534 Pouze prezenčně\nStředověká opevnění českých měst. 2. díl, 2. svazek, Katalog Čechy P-Ž


Ohlédnutí za VI. celostátní výstavou and... | iFauna.cz\nPřehled vítězů VI. celostátní výstavy andulek\nMoravský klub chovatelů andulek (MKCHA) uskutečnil ve dnech 11.-12. září 1999 již VI. celostátní výstavu od svého založení. Vezmeme-li v potaz, že výstavy se zúčastnilo 742 výstavních andulek (384 samců, 295 samic a 62 ptáků v párech) a připočteme-li k tomu dalších cca 300 výstavních andulek nehodnocených, určených k prodeji, dostáváme se k číslu přes 1000 ks ptáků. Tento fakt potvrzuje skutečnost, že Brno se stalo nejprestižnějším srazem všech chovatelů z Čech, Moravy a Slovenska. Výhledově se dá předpokládat, že se výstav pořádaných MKCHA zúčastní i chovatelé z Rakouska.\nLetošní výstavu posuzoval pan Johann Kastner z Rakouska. Andulky byly hodnoceny udělením pořadí ve třídě bez udělování bodových hodnot. Ocenění Vítěz třídy bylo udělováné jen při minimálním počtu 7 vystavených andulek ve třídě.\nKromě pohárů zakoupených výborem MKCHA pro vítěze výstavy, jeho protějšku, vítězný pár a nejlepší odchov člena MKCHA zakoupili členové klubu ještě poháry pro:\nnejlepší tmavomodrou - chovatelé z Mor. Budějovic\nnejlepší straku - př. František Kitner\nnejlepší perlovou - př. Josef Foltýn\nnejlepší lutino - př. ing. Jaromír Janíček\na nejlepší fialovou - př. Josef Junek\nČíslo klece Chovatel Číslo kroužku Barva - kresba Umístění Pořadí\n31 Groda Ladislav 69/98 Světle zelená 1 1\n70 Harbcetl Milan 34/99 Světle modrá 1 -\n83 Harbcetl Milan 92/98 Světle modrá, žlutolící 1 -\n111 Groda Ladislav 7/99 Šedozelená 1 8\n146 Chrástová Andrea 18/98 Šedá 1 -\n149 Dvořák Vladislav 56/98 Šedá žlutolící 1 -\n174 Lukovič František 56/98 Tmavozelená 1 -\n180 Kristýnek Boris 682/99 Tmavomodrá 1 -\n202 Kubíček Pavol 4/97 Lutino 1 -\n220 Groda Ladislav 263/98 Světle zelená skořicová 1 -\n228 Groda Ladislav 200/99 Světle modrá skořicová 1 -\n239 Groda Ladislav 368/98 Šedozelená skořicová 1 3\n267 Raštica Miroslav 55/98 Světle zelená opalínová 1 -\n289 Raštica Miroslav 83/98 Světle modrá žlutohlavá 1 -\n296 Groda Ladislav 295/98 Šedozelená opalínová 1 2\n304 Křivohlávek František 43/97 Šedá opalínová, žlutohlavá 1 -\n310 Groda Ladislav 327/98 Tmavomodrá opalínová 1 -\n393 Habrcetl Milan 7/99 Světle zelená 1 -\n406 Groda Ladilsav 415/99 Světle modrá žlutolící 1 9\n415 Říčař Karel 28/98 Šedozelená 1 -\n425 Groda Ladilsav 232/99 Šedá 1 -\n454 Zezula František 138/98 Lutino 1 -\n479 Smutný Václav 19/99 Světle zelená skořicová 1 -\n494 Řejha Jiří 53/99 Světle modrá skořicová 1 4\n506 Habrcetl Milan 56/99 Šedá skořicová 1 -\n524 Roček Milan 65/99 Světle zelená skořicová opal. 1 -\n537 Lukovič František 48/99 Světle modrá skořicová opal. 1 -\n544 Groda Ladilsav 4/98 Šedozelená skořicová opal. 1 -\n553 Lukovič František 145/98 Šedá skořicová opal. 1 7\n563 Foltýn Josef 5/99 Světle zelená opal. 1 -\n587 Chrástová Andrea 44/98 Světle modrá opal. 1 -\n599 Groda Ladilsav 131/97 Šedozelená opal. 1 5\n602 Kitner František 38/98 Šedá opalínová 1 -\n618 Zábrana Ondřej 8/97 Tmavomodrá opalínová 1 -\n644 Petr Zdeněk 105/97 Světle zelená skoř. perlová 1 -\n686 Lukovič František 66/98 Světle zelená - 1\n687 Groda Ladislav 430/99 Světle modrá - 2\n711 Groda Ladislav 577/99 Světle zelená perlová - 3\nVýstavu obeslalo celkem 59 chovatelů, z toho 50 členů MKCHA. Byly vystaveny andulky kroužkované roky 1997, 98 a 99.\nZpětný pohled na uplynulých 6 ročníků dosud realizovaných výstav Moravským klubem chovatelů andulek nám dává následující přehled:\nRočník Vystaveno andulek Počet chovatelů Vítěz výstavy Vítěz protějšku Nejl. odchov člena MKCHA Nejlepší pár (kolekce)\n1994 389 39 Foltýn Raštica Foltýn Blažek *\n1995 543 39 Groda Zbraněk Raštica Groda *\n1996 580 46 Lukovič Lukovič Blažek Raštica\n1997 706 54 Lukovič Groda Mahr Lukovič\n1998 682 53 Groda Groda Vala Lukovič\n1999 742 59 Groda Řejha Řejha Lukovič\n* V r. 1994 a 95 se soutěžilo v kolekcích\nNa závěr pro milovníky výstavních andulek oznámení: MKCHA připravuje na třetí víkend měsíce listopadu (20.-21.11. 1999) VI. celostátní výstavu mláďat andulek (r. 1999). Přihlášky možno obdržet u jednatele klubu na adrese: Rumler Ervin, Nálepkova 44, 637 00 Brno. Uzávěrka přihlášek je stanovena nejpozději do 15.10. 1999.\nDo tomboly přispěli Wiky Kyjov, KM Moravia Kyjov a UNI Kyjov. Redakce zpravodaje FAUNA zajistila propagaci výstavy. Všem sponzorům přejí pořadatelé výstavy mnoho podnikatelských úspěchů a srdečně děkují za podporu zdárného průběhu výstavy.\nProdám Andulku vlnkovanou - Prodám andulky Šedivá samička Ostatní samci (šedý prodán) Letošní i loňské Kus 100kc Dobřív


Chlazení/regenerace Moduline RRDC-10E gastro - GastroFit.cz\nKód produktu 7223647\nCena pro Vás bez DPH 214 900,- Kč\nCena pro Vás vč. DPH 260 029,- Kč\nKombinované chladící a ohřevné regenerační zařízení FR. Určeno k udržení, uchování, připravených pokrmů (na talířích, nebo GN nádobách) v chlazeném stavu s možností následné automatické regenerace na výdejní teplotu pouze v jednom zařízení (dvě zařízení v jednom). Snadné elektronické ovládání (LCD dotykový displej s otočným multifuknčním ovladačem) a možností programování (volba programů a různých provozních režimů chlazení a regenerace). Zařízení je vyrobeno z kvalitní nerezové oceli CrNi 18/10 AISI 304, ohřívací prostor se zaoblenými rohy, vyjímatelnými zásuvy pro snadné každodenní čištění a vanoupro zachycení a vypuštění kondenzátu. Komora s kvalitní tepelnou izolací, dveřese samouzavíráním a vybaveny odolným vyjímatelným těsněním, výkonný venti-látor s automatickou reverzí (lepší rozložení vzduchu uvnitř komory) a vypnutím při otevřených dveřích. Zařízení v pojízdném provedení pro snadnou manipulacibez nutnosti připojení na vodu a odpad (vestavěný zásobník na vodu). Jedna skříň, dva režimy (možnost připojit a provozovat kdekoliv). Kombinované zařízení (chlazení + kombinace chlazení/regenerace). Ohřev a udržení +30°C až +160°C. Příruční chladící box pro 5x CN 1/1. Chlazení a udržení 0°C až +5°C. Režim chlazení / ohřev / regenerace. Ovládací panel Touche Screen. Signalizace ukončení procesu. Řízení vlhkosti komory. Vestavěný zásobník na vodu. Zásobník na odpadní vody. Zastavení ventilátoru při otevřených dveřích. Vnitřní zásuvy pro GN. Celonerezové provedení. Pojezdová kolečka (2x brzděná), ochranné nárazníky. Zvláštní příslušenství (příplatkové): prosklené dveře, vpichová teplotní sonda, CLIMAchef řízení a automatická kontrola klima v komoře (teplota a vlhkost), port USB pro sledování a záznam teplot dle HACCP. Kapacita: 10x GN1/1 (10x 600x400 mm), 20 ks talířů. Kapacita příručního chlazení 5x GN1/1. Rozteč zásuvů: 75 mm. Ovládání elektronické s možností programování. Ventilovaný systém ohřevu reverzní. Rozměry: 1410 x 785 x 1200 mm. Příkon/Napětí: 7,5 kW/400 V/50 Hz.


Indie | HeaVi\nPosted on January 23, 2016 by alardien\nTermín cesty: 1. 10.-9. 11. 2015\n2. 10. Na letiště v Mumbaji jsme přiletěli okolo půl páté ráno. Do šesti trvalo, než jsme si vyzvedli věci, směnili peníze a prošli všemi kontrolami. Museli jsme se dostat přes celou Mumbaj k hotelu. Na letišti nám radili taxík, ale ten jsme si nevzali, protože se k našemu hotelu dalo dostat i vlakem a to celkem bez problémů. Vyšli jsme z letištní haly hledat nějaký způsob, jak se dostaneme na vlak. Odchytili nás rikšáci a tak jsme se nechali svézt. Byl to první kontakt s opravdovou Indií. Do nosu člověka hned uhodí zcela cizí pachy. Jsou úplně jiné než na co jsme zvyklí. Všechno tu je cítit exotickou směsicí vonných tyčinek a výkalů. Jen, co se vyjde za nablýskané prostory letiště, ocitáme se v úplně jiném světě. Už i ten způsob jízdy je něco, na co si s našimi nároky na bezpečnost snad nelze zvyknout, lze to jen přijmout.\nPrvní dojem z Indie je takový, že tu jsou milý lidé, kteří chtějí pomáhat, když vidí, že si s něčím nevíte rady, hned k vám jdou a ptají se, co by pro vás mohli udělat. Co je hodně negativní a je to vidět na každém kroku je to, že se tu ti usměvaví lidé chovají jako prasátka. Ulice tu jsou plné odpadků, splašků, je tu nepředstavitelná špína. Na stanici Vile Parle jsme museli naskakovat do rozjetého vlaku, abychom se dostali k hotelu. Projeli jsme jím 20 km Mumbaje a viděli tak, že Mumbaj je v podstatě jedno velké smetiště. Na kolejích lidé spali, hrabali se v odpadcích, kadili. Čím víc jsme se přibližovali do centra, tím víc přibývali hezké (bohužel ale oprýskané a zašlé) stavby, ale odpadků neubývalo. Po výstupu z vlaku jsme museli ještě asi 2 km pěšky abychom našli hotel. Musím přiznat, že jsme se bála procházet těmi uličkami. Nejblbější náladu jsem měla, když nám navigace oznámila, že máme být před hotelem a přitom jsme stáli u rozpadlých domů plných odpadků. Bylo to hned za místníma jatkama na ulici a hned vedle slumů, kde byli tuny odpadků, krys a much. Nakonec jsme hotel našli a šli se ubytovat. Mohli jsme se ubytovat dříve, než byl check in a tak jsme šli. Pokoj má rozměry asi 1,5 x 3 m a má vlastní záchod a umyvadlo. Byli jsme tak unavení, že jsme si hned šli lehnout a spali jsme až do odpoledne. Potom jsme se šli projít.\nDošli jsme k Chhatrapati Shivadji Terminu- to je největší nádraží tady v Bombaji. Je evidentní, že tu na turisty nejsou moc zvyklí, všichni na nás pořád civí a popravdě jsme tu moc turistů ani neviděli. Ještě ten den jsme se rozhodli, že odtud musíme vypadnout. Na nádraží jsme hledali přepážku pro turisty a přitom nás odchytla nějaká Indka a říkala, že nám pomůže. To jsme ještě chtěli odjet nahoru na sever do Jodhpuru. Přivedla nás ke stánku nějakých dealerů, kteří nám nabídli nesmyslně vysokou cenu (asi 2,5x vyšší než dráhy). Odmítli jsme to, že se musíme rozmyslet a oni nám řekli, ať přijdeme zítra a pobavíme se o naší cestě. Samozřejmě jsme neměli žádný úmysl přijít. Šli jsme pak na jídlo, kde nás pěkně odrbali (2 malá jídla a voda stáli 450 rupií!!!!) a šli naprosto zdrcení na hotel s tím, že odsud prostě musíme pryč ať se děje, co se děje. Bombaj je opravdu hodně drahá a ošklivá. Uvažovali jsme i o tom, koupit si zpáteční letenku a odjet domů dřív. Taková hrůza to byla. Šli jsme na hotel hledat nějaké ubytování a případně vlak do Jodhpuru. Bohužel ale deklarovaná wi-fi zdarma nešla a pán na recepci nám s úsměvem řekl, že je to prostě rozbitý a jestli chceme wi-fi, tak ať jdem do Mekáče. To už byl večer a my se snažili usnout. Nevím jak Viky, ale já usnout nemohla a celou noc jsem se modlila, ať se ve zdraví vrátíme domů. Nejhorší je, že si můžete o Indii načíst tisíce cestopisů a průvodců, ale když sem přijedete, všechno je jinak. Nikdy jsem se tolik nebála o to, co bude, jako teď. Hrozně moc lituji, že jsme sem jeli, že jsem si návštěvu Indie vydupala. Shodli jsme se na tom, že do žádné asijské země už nikdy nechceme jet. Nikdy více. Památky, které vypadají v průvodcích nádherně, jsou ve skutečnosti oprýskané zarostlé barabizny plné odpadků, výkalů a mrtvých krys. Už ani nechceme nikde po Indii cestovat, protože je opravdu lepší podívat se z domu na nějaký cestopis.\n3. 10. Ráno jsme si dali sušenky koupené v obchodu ve vedlejší ulici. Byli docela dobré. Potom jsme šli říci dealerovi, že od něj nic nechceme. Šli jsme do Mekáče, kde jsme si dali 2 veg. hambáče za 114 rupek. V Mekáči také nešla wi-fi (stejně jako v hotelu, personál řekl, že je to prostě rozbitý). To už jsem začínala být v depresi a bylo mi do pláče. Šli jsme tedy zase na nádraží, našli turistické okénko. Bylo tam příjemně, klimatizace a žádní otravové. Popovídali jsme si tam s několika turisty. Všichni chtěli vypadnout z Bombaje a říkali, že jinde je to mnohem levnější a hezčí. 2 Britové se rozhodli jet do Udajpuru, německý pár zase na jih. Nám sehnal Ind na přepážce spoj do Udajpuru na úterý 6., ale říkal, že musíme přijít druhý den ráno pro emergency tiket. Ptali jsme se na wi-fi na nádraží, ale všichni říkali, že tam není. Sešli jsme dolů a narazili na dealera z minulého dne. Pomohl nám najít wi-fi na nádraží a díky jeho tel. číslu jsme se na ní mohli připojit.\nNapsali jsme konečně zprávu domů, že jsme v pořádku. Připlazila se k nám jedna žebračka, která na nás ukazovala svou ruku zlomenou v půlce loktu. Pokoušela jsem se rychle najít hotely v Udajpuru, ale dealer nám říkal, že to je na kraji pouště a že tam teď není dobré. Lepší a levnější je to prý na jihu u Goa. Také nám radil, že není dobře bookovat hotely předem, protože je to vždy mnohem dražší. Šli jsme s ním do jeho „kanceláře“ opodál. Probrali jsme s ním, co bychom potřebovali a nakonec se rozhodli, že pojedeme na jih k moři a k plážím. Do Goa ne, tam je to prý drahé, ale kousek pod ním jsou pláže také krásné a je to mnohem levnější říkal. Koupili jsme od něj tedy lístek do Mangalore za 2600 rupií. Byla to neuvěřitelně špatná koupě, ale bylo to dobře naplánované, abychom jeli přes noc a hlavně abychom se z tohoto proklatého místa dostali pryč.\nPoté jsme se šli podívat na Gateway of India. Spousta Indů se s námi fotila. Byli jsme pro ně atrakcí. Moře tady je špinavé jako vše, co jsme dosud viděli. Plavou v něm tuny odpadků a bordelu. Od Gateway jsme šli směrem na jih ke Kolabě. Je to známá turistická čtvrť. Je to tam samý krámek a tržiště. Tam se s námi začal bavit jeden indický student. Jmenoval se Sandžit a líbili se mu Vikyho boty. Říkala jsem mu, že jsme z Indie nešťastní, protože je tu vše hrozně drahé a každý se nás snaží oškubat. Snažil se nám pomoct radami, vzal nás do turistického centra (což nám bylo úplně k ničemu). Pak nám pomohl zařídit indickou sim kartu, abychom mohli mít alespoň stabilní přístup k internetu. Taky pořád říkal, abychom si koupili indické oblečení, ať tu zapadneme. Večer jsme se rozloučili. Pozval nás na druhý den na svůj kriketový zápas u místní univerzity. Když jsme šli k hotelu od vlakové stanice Church Gate, strhla se obrovská monzunová bouře. Úplně jsme promokli, protože jsme to měli asi 1,5 km k hotelu.\n4. 10. Ráno jsme vstali, zprovoznili internet a našli případné hotely v Mangalore, kam jedeme. Podařilo se nám dobít telefon a notebook, i když to nejdřív vypadalo, že to ani nepůjde. Pak jsme šli rovnou na oběd do restaurace. Dvě jídla a voda stáli 280 rupek. Šli jsme se projít k pobřeží Arabského moře na druhou stranu. Opět špína, ale už trochu menší než minulý den. Jsou vidět mrakodrapy – něco, co připomíná civilizaci. Cestou zpět jsme koupili snídani na ráno a vody. Záhadně nás našel náš starý známý indický student. Vyčetl nám, že jsme mu nezavolali a nešli s ním někam ven. Ale nakonec byl v pohodě. Potom jsme přišli na pokoj a odpočívali. Jelikož jsme minulý den v podstatě nejedli, museli jsme si šetřit energii. Po spánku jsme si zašli zase na večeři a utratili dalších 270 rupií. Taky jsme se zeptali na cenu ubytování v hotelu naproti. Indík z recepce řekl, že je to za 800 rupek za noc, pak říkal, že by šlo i za 400. Po chodnících se tu všude prohánějí krysy, na stromech a domech jsou vrány, co stále krákají. Jestli se nám zítra nepodaří vybrat z bankomatu peníze, tak jsme v háji. Radši na to ani nemyslím, co bychom museli dělat…Máme totiž posledních cca 5 000 rupií…\nStále lituji, že jsme sem jeli. Večer jdeme brzo spát, ráno v 10:00 musíme vyklidit hotelový kutloch a přichystat se na odjezd.\n5. 10. Ráno vstáváme už v 8:00. Celou noc jsme se modlili, ať se nám podaří vybrat peníze, aby nás tu nesežrali krysy zaživa. Po chvíli jsem to už nemohla vydržet a chtěla jsem jít zkusit vybrat. Ještě proč jsme tak dlouho čekali na výběr a nevybrali dřív? Za prvé jsem Vikyho neposlechla na letišti, když chtěl vybrat už tam a řekla mu, že radši vyměníme svou železnou zásobu dolarů a radši budeme vybírat z bankomatu v závislosti na cenách a podmínkách. Přišlo mi, že vyměněných 250 dolarů je fakt dost. Za druhé měla naše banka Equa bank odstávku internetového bankovnictví od pátku 3. do pondělí 5. 10. a při odstávkách je možné, že nepůjdou transakce kartou se směnnými kurzy. Nechtěla jsem to riskovat, že by nám třeba bankomat peníze zablokoval, ale nevydal.\nTakže o půl deváté ráno jsme vyběhli do místního hlídaného bankomatu, kde brali MasterCard. Zkoušela jsem strčit kartu do zdířky jako u nás, ale nešlo to. Bankomat si kartu nevzal. V tu chvíli jsme mysleli, že to fakt blbý, ale vzápětí se na obrazovce objevil nápis, že mě ten bankomat vítá a mám zadat PIN. To jsem udělala, zadala hotovost a v pořádku jsme vybrali. Indické bankomaty jenom sejmou čip, ale nevezmou kartu dovnitř. To mě nejprve uvedlo do rozpaků. Jsme zachráněni!!!!!!!!!! Jupí!!!! Když jsme měli peníze v ruce, nedokážete si představit to štěstí a úlevu….\nCestou zpět na hotel jsme koupili vodu do vlaku a na kutlochu si ještě odpočali a vše pořádně pobalili a šli za dealerem Sajuem. Ten tam na nás měl čekat, aby nám řekl číslo lehátek ve vlaku a pomohl nám dojet na nádraží Lokmany Atilak, odkud jel vlak. Byli jsme ho tam hledat, ale nepřišel, tak mu volal kolega a tomu řekl, že přijde o půl jedné. Šli jsme si dát velký oběd. Oba jsme měli pizzu (indická pizza má průměr asi 15 cm) a Viky si dal ještě sýrovou placku s nějakým pálivým sajrajtem 🙂 . Když jsme odcházeli z restaurace, bylo tři čtvrtě na jednu. Zase jsme šli za Sajuem (mimochodem je to muslim) a pořád tam nebyl. Jeho kolega říkal, že je doma a přijde ve dvě. To už jsme čekat doopravdy nemohli a vyrazili sami na nádraží, abychom se dostali místním vlakem na zastávku Tilak Nagar a odtamtud přešli pěšky na Lokmany Atilak. U nádraží jsme potkali Sandy, to byla žena, která uměla říct “Ahoj” a která nás k Sajuovi první den dovedla. Pomohla nám najít v té neuvěřitelné spleti lidí a kolejí náš vlak a koupila nám lístek, takže jsme nemuseli čekat asi tisícihlavou frontu u místních kas. Lístek na vlak po Bombaji stojí 10 rupií. Cestou jsme si se Sandy povídali. Říkala, že se narodila v Británii, ale když byla malá, matka ji vzala zpět do Indie. Bylo vidět, že tady není spokojená. Vypravovala o Německu, že se jí tam hrozně líbilo a že teď bohužel musí žít v tomhle. Šla s námi do vlaku a poprosila nějaké lidi, aby nám řekli, až bude naše stanice. Nic za to nechtěla. Škoda, že nám o sobě neřekla víc, v budoucnu bychom jí rádi pozvali do Čech.\nI Indík v bombajském vlaku byl v pohodě. Pořád nám vysvětloval, jak tam dojít. Ptal se nás, odkud jsme, a když jsme řekli, že z Čech, tak se usmál a řekl, že jeho syn studuje taky v San Franciscu 🙂\nLidé v Bombaji jsou, až na výjimky (obchodníčky, kteří chtějí turisty oškubat), milí. Kdykoliv nás někdo viděl bezradné s mapou, hned se nás ptal, kam máme namířeno a chtěl nám radit. Když jsme procházeli s bágly kolem jedné budovy, sekuriťák se s námi začal bavit odkud jsme a kam máme namířeno a když jsme řekli, že na jih, tak pookřál, protože odtamtud pocházel. Říkal, že je tam krásně, nádherné moře, hezké počasí a krásné pláže. Spousta lidí se s námi chtěla bavit jenom proto, že jsme bílí.\nDošli jsme na nádraží Lokmany Atilak s dvou hodinovým předstihem a mohli vychutnávat atmosféru Bombaje. Tohle nádraží bylo relativně bez odpadků na nástupištích (všechny odpadky totiž patří do kolejiště), ale byla tam spousta žebrajících indických matek s dětmi. Jsou hodně neodbytné. Nechápeme, proč si ty děti dělají, když se o ně nedokáží postarat a připraví jim ještě horší život, než mají ony sami. Konečně přijel vlak. Naše rezervace byla platná, takže nám spadl kámen ze srdce. Našli jsme svá lůžka a uvelebili se. Jeli jsme třídou Sleeper, to znamená přes noc, bez klimatizacea druhou třídou s ostatními indíky. Naproti nám seděl indický pár s mladičkou sestrou nevěsty. Bohužel neuměli anglicky, jinak by se s námi určitě bavili. Pořád se na nás všichni tři usmívali, snažili se nám ukazovat při cestě zajímavé věci (třeba sochu Šivy v džungli, která byla vysoká asi jako panelák) a nabídli nám cukrovinky a pomáhali sklopit lehátka na noc.\nTímto byla za námi konečně Bombaj. Podle nás je Bombaj jeden velký slum. I když je někde hezká nová budova, kolem jsou odpadky a špína. Všude běhají krysy, krákají vrány, žebrají mrzáci, kteří dávají svá postižení na odiv. Na nádraží v Mumbai CST jsme po všechny dny viděli starce, který tam umíral. Byl jako kostra potažená kůží a ležel ve svých výkalech. Nebo přímo v nádražní hale ležela vychrtlá žena s polomrtvým dítětem v náručí. Všude tam jsou volně k vidění krávy, které žerou odpadky. Podél tratě, co jsme viděli, nebylo jediné místo bez kopců a hor odpadků, po kterých běhali děti, zubožení psi a vychrtlé kozy. Na druhou stranu tam také všude létají vážky a motýli krásných barev a kvetou nádherné květy, které jsme nikdy neviděli. Z odpadků tam vyrůstají orchideje. Taková podívaná to byla, dokud jsme Bombaj neopustili. Pak už byla tma a my všichni se odebrali ke spánku.\n6. 10. Ve vlaku to byla pohoda. Vagón byl ošuntělý, ale relativně čistý, každou chvíli procházeli prodavači banánů, ČAJČAJ a kofíča, cukrovinek, nápojů, baleného jídla a cetek. Na každé zastávce se navalili žebráci a transvestiti. Transvestiti chodili a tleskali. Když jim někdo nedal peníze, vysmáli se mu. jsou označováni jako hidžrové – to je ale velice handlivé pojmenování. Jsou to lidé na okraji společnosti, tedy například transvestité nebo lidé, kteří doplatili na politiku snižování porodnosti. V té době někteří představitelé států násilně a samozřejmě ilegálně kastrovali obyvatele na vesnicích (a nejen tam), aby si mohli vykázat dobrá čísla a úspěšnost.\nAle ve vlaku se mi spalo hezky, připadala jsem si v bezpečí. Vikymu se tak dobře nespalo. Dával pozor, aby nás neokradli. Všichni nám říkali, že se ve vlacích této kategorie hodně krade a že prodavači dávají turistům zdrogovaný čaj. My se s ničím negativním nesetkali. Ráno mě Viky probudil a říkal, ať se podívám z okna. Projížděli jsme totiž opravdovou džunglí, deštným pralesem. Všude rostli vysoké banánovníky, kokosové palmy, liány se spouštěli ze stromů. Viděli jsme tam mnoho širokých řek, mokřadů, kde se pásli buvoly s dlouhými rohy a na nich se vozili volavky. Krajina byla kopcovitá a krásná. Je tu úplně jiné klima než v Bombaji. Zatímco v Bombaji se špatně dýchá a je tam pořád šedivý opar, tady se dýchá krásně a svítí slunce. Odpadky tu byli jen minimálně. Všechny byli od cestujících, kteří jsou zvyklí házet odpadky z okýnek vlaku. I naše milá rodinka takhle “uklízela”.\nCestou jsme viděli hliněné chatrče i cihlové vesničky, vodopády a peřeje řek. Krávy tady už jedli trávu a ne odpadky. Hlína a i řeky jsou tu zbarveny do červena. Ráno si k nám přisedla jiná rodinka. Byl to táta, máma, jejich syn a dcera s manželem a malým synkem. Starý pán byl bankéř a uměl dobře anglicky. Vlastně celá ta rodinka uměla anglicky. Řekli nám, kde jsou nejhezčí pláže a jak přesně se tam dostaneme. Paní nám to všechno i vypsala. Tito lidé byli velice hodní. Matka se moc hezky chovala ke svým dospělým dětem. O půl jedenácté jsme dorazili do Mangalore. Nejdřív to město vypadalo neandrtálsky a pořád nás otravovali rikšové. Potřebovali jsme najít hotel, kde se ubytujeme. Vešli jsme do prvních dvou, ale řekli nám tam vysokou cenu. Šli jsme do třetího při cestě a ten stál 600 rupek na noc. Ten jsme vzali hned na dvě noci, protože byl moc pěkný, velký pokoj se sprchou a evropským záchodem, křesla a stolek s televizí. Hned po zaplacení (cena za hotel je na 24 hodin, check out je tedy v čase check inu, což se nám zdá dobré) jsme se ubytovali, umyli, protože jsme byli z vlaku dost špinaví a vyprali jsme zpocené oblečení. Na chvíli jsme si lehli a pak se šli projít po městě a na večeři. Večeře tady nás stála 190 rupek a pak jsme objevili obchodní centrum, kde byl SPAR a spousta krámků s oblečením, krámek Bati, různé šperky a drogerie. Bylo tam i 3D kino. Připadali jsme si jako v civilizaci, i když je to město uprostřed džungle.\nV centru byla velká spousta muslimů. Nakoupili jsme potraviny na snídani a hlavně vodu. Kilo banánů tady stojí 26 rupií. Večer jsme zjistili, že máme v pokoji mraky švábů. K večeru přišel monzun a začalo lít jako z konve, ale to už jsme byli doma, vykoupali se a šli spát. Náš hotel v Mangalore se jmenuje Hotel Hindoostan.\n7. 10. Po snídani na pokoji jsme si vyšli na výlet po městě. Místňáci říkali, že je tam pláž, která je rybářská a smrdí to tam rybinou. Vlak, kterým jsme sem z Bombaje dojeli, se jmenoval Matsya Agatsya, což znamená Rybí smrad.\nVydali jsme se tedy městem a došli jsme až k širokánské řece. Nikde v dohledu nebyl žádný most ani menší rybářská loďka, kterou bychom se přepravili na druhý břeh. Takže jsme zůstali na břehu řeky. Lidé do ní sypali všechen bordel, byla to skládka v řece po celé její délce. Na řece se plavili obrovské rybářské lodě. Nějakou dobu jsme tam strávili, místní kluci tam hráli kriket, oblíbený indický sport (v Bombaji ho hráli také a to třeba i na hlavní třídě mezi autama a rikšama). Byla tam také spousta vran, krásných velkých motýlů a orlů. Pak už jsme se vraceli do centra města. Minuli jsme několik mešit a hlavně hinduistických chrámků a chrámů. Všechny jsou barevně zdobené a hodně zajímavé. Udělali jsme spousty obrázků. Když jsme došli do centra, zašli jsme na oběd a pak i na nákup a domů odpočnout si. Pak opět přišel monzun. Když jsme si odpočali, šli jsme zase ven do města. Byli jsme se zeptat na nádraží, v kolik zítra odjíždí vlak do Kasaragodu a Bekalu. Vystáli jsme frontu přesto, že nás skoro všichni předbíhali, a když jsme mluvili s týpkem u okýnka, tak nás stejně přeřvali ostatní.\nCestou zpět jsme se stavili v místním kostele Our Miracle Lady, tedy kostele malabárských křesťanů zasvěceném Panně Marii. Stihli jsme bohužel akorát konec mše. Ale i tak to byl hezký zážitek. Kostel tady je umělecky trochu jinak udělaný než u nás. Je barevnější a vše je v pastelových světlých odstínech. Celkově jsou tu kostely vzdušnější a světlejší. Před spaním jsme se šli projít po bazarech a okouknout, co tu prodávají. Mají tu krásné šaty a sárí a je to vše za relativně dobré ceny. Sárí tu stojí 1000 rupií. Při obcházení obchodů na nás někdo začal volat. Protože si v Indii úspěšně pěstujeme umění ignorance, tak jsme se ani neohlídli a rychle šli dál. Týpek nás doběhl a přišli jsme na to, že je to kluk, kterého jsme se v Bombaji (která je 1200 Km vzdálená) ptali, do jakého vlaku máme nastoupit. Dali jsme se s ním do řeči, říkal, že podniká ve zdravotnictví a že je tu na služební cestě. Také říkal, že se Mangalore říká Dubaj Indie. Asi pro ten jeden obchoďák, co tu mají a tu spoustu muslimů. Také měl namířeno do Kasaragodu, tak říkal, ať mu druhý den zavoláme a on nám řekne tipy na levné ubytování. Všichni jsou celý pryč, když s námi mohou promluvit. Skoro každý se na nás na ulici usmívá a každý druhý se nás ptá, jak se máme, případně odkud jsme. Nebo jestli je všechno v pohodě a jestli něco nepotřebujeme. Taky nám každý dává telefonní číslo. Tady nás ani všichni nechtějí okrádat za nesmyslně vysoké ceny jako v Bombaji.\n8. 10. Ráno jsme vstali, sbalili si a pomalu vyrazili k vlaku. Vlak do Kasaragodu jel asi za hodinu, tak jsme tam tu chvilku počkali. Cestou ve vlaku (nejnižší třídou) jsme se skámošili s jedním klučinou, Sulfim, který tam jel také. Doslova za ruku nás vytáhl z vlaku (absolutně jsme nevěděli, kde vystoupit), doprovodil k budce pro Prepaid rikša (aby nás tuktukáři neobrali zbytečně o víc peněz) a přesně řekl, jak se dostaneme do Bekalu, kam jsme chtěli kvůli pláži. Tuk tuk nás vysadil na autobusovém nádraží, tam jsme se opět zeptali místních a zas nás jeden velice ochotný pán vzal za ruku a dotáhl přesně na místo, odkud měl jet autobus. Takže jsme si v Indii vyzkoušeli i jízdu místním autobusem. Je to ohromná tlačenice a lidé jsou nalepeni jeden na druhém. Vlastně, až na kvalitu autobusu je to stejné jako v Čechách.\nJeli jsme pralesem, mohli se dívat, jak rostou banány, mango, papája, kokosáky,… Silnice, po které jsme jeli, byla hliněná, místy byl i asfalt. Konečně jsme dojeli do Bekalu. Místní výrostci říkali, že v Bekalu žádný hotel na spaní není. To už nás trochu polil pot. Šli jsme do jednoho baráku, který měl na sobě nápis Hotel, ale tam nám řekli, že se tam nedá spát, že je to jen restaurace. V Bekalu je známá Fort, veliká pevnost na útesech. Je tam i krásná pláž. Ale o tom za chvíli. Tak jsme s krosnami šli a šli po „silnici“ (rozuměj rozblácené udusané hlíně) a asi jsme vypadali špatně, protože u nás zastavil týpek v autě a ptal se nás, co tam děláme. Byl moc fajn. Řekli jsme, že hledáme hotel a on sice o žádném nevěděl, ale pozval nás na svou svatbu (to tam už bohužel nebudeme, takže nebudem moct přijít) a svezl nás kousek dál. Na mapě vypadal Bekal jako velké město, ale fakt je, že to byla osada velká asi jako obydlená zatáčka. Pár domů okolo té bahnité cesty. Nakonec jsme našli jakési ubytování v Ktees Residency, jejímž manažerem byl úplný neandrtálec a místnost byla naprosto odporná. Bylo naprosto nemyslitelné se tam zout, natož jít na záchod. Prostě hrůza a děs. I na mě to bylo docela silné kafe, ale do pralesa jsme jít spát nemohli. Ještě odpoledne jsme se šli podívat na tu slavnou Bekal Fort Beach, kvůli které jsme do té zapomenuté džungle jeli. Pevnost je nádherná, pláž je také moc hezká s jemným pískem. Bohužel si někdo řekl, že za vstup na pláž se bude platit, tak jsme zaplatili 35 rupií jenom za to, že jsme se tam prošli. U tohoto vchodu (průlezu) na pláž bylo asi 5 výběrčích vstupného. Přitom ta pláž nebyla ničím zajímavá. Dokonce tam byli i slumy rybářů, kteří si tam pokuřovali cigárka po šichtě. Rozhodli jsme se, že odtud musíme pryč. Jelikož každý Ind nám říká něco jiného, rozhodli jsme se, že nebudeme riskovat a nepojedeme na jih do Kéraly, ale na sever do Goa.\n9. 10. Dnes byl den Božích zázraků. Den, kdy se nám začalo v Indii líbit a kdy se náš odpor vůči této zemi zlomil.\nRáno, po tom, co jsme vstali, jsme šli asi 2 km na vlak na zastávku Bekal Fort. Mladík, který byl u okýnka nebyl moc obdařen inteligencí. Ptali jsme se ho, jak se dostat z Bekal Fort do Goa. Dokonce jsme mu to i kreslili. Vůbec nic nechápal a pořád na nás chrlil nějaká data a časy. Takže jsme se obrátili a řekli si, že když jsme se dostali z Kasaragodu sem autobusem, tak se tak dostaneme i zpátky a z Kasaragodu snad do Goa pojede vlak. Šli jsme zpět na zastávku autobusu a hned jel autobus do Kasaragodu. V Kasaragodu jsme si z autobusáku vzali tuktuk na vlakáč a tam se dozvěděli, že vlak do Madgaon (hlavní stanice v Goa) odjíždí za 20 minut. Jen pro upřesnění – tenhle vlak jezdí jen jednou denně. Ihned jsme koupili lístky. V Goa jsme měli být v šest večer, což je nejvyšší čas na to, rychle nalézt ubytování. A tak jsme zase jeli a jeli, jenže vlak měl zpoždění a na Madgaon jsme dorazili okolo deváté večer.\nCestou jsem si říkala, ž teď se nedá dělat už nic jiného, než se svěřit Bohu do rukou a on se o nás postará. Přijeli jsme tedy do Madgaonu, vylezli z budovy a slétlo se kolem nás spousta taxikářů. Všichni nabízeli pokoj cca za 1500 rupií za noc, což pro nás byla hodně vysoká cena. Když jsme je odehnali, přišel tuktukář, který byl ochoten nás za 100 rupií hodit do města. Kývli jsme na to, protože jsme si říkali, že ve městě snáz seženeme ubytování. Při cestě nám říkal, že je to krásné na pláži a že tam má jeho známý hotel a že by to bylo za 800 rupek za noc. Při cestě jsme se tedy rozhodli, že zkusíme ten hotel na pláži. Když jsme dojeli, byli jsme nadšení. Hotel byl evidentně římských katolíků, protože místo Ganéši, Šivy a jiných božstev tam všude měli Pannu Marii, Ježíše atd. Navíc byl i s restaurací a posezením, pokoj byl krásný, prostorný a čistý, hezká koupelnička a co bylo asi nejlepší, hotel byl asi 2 minuty chůze od pláže. Vzali jsme si ho prozatím na 4 noci a zašli si na večeři k pláži. V plážové restauraci byl zrovna večer s živou hudbou, takže to bylo fajn. Celý den byl požehnaný. Byli jsme šťastní, že to tak dobře dopadlo. Po večeři jsme se šli projít po hlavní silnici. Byla tam spousta krámků s různými věcmi, hlavně oblečením a starožitnostmi a šperky a věcmi ze dřeva. Ceny zde byli mnohem lepší než kdekoliv, kde jsme předtím byli. Zatím jsme nic nekupovali, ale určitě si tam nakoupíme dárky k Vánocům. U jednoho krámku jsme potkali klučinu z Ladakhu. Dali jsme se s ním do řeči. Bylo to moc zajímavé. Přezval po otci rodinnou firmu na výrobu šperků a tak trávil vždycky sezónu v Goa, aby se staral o prodeje. Byl to muslim. Bavili jsme se o zajímavých tématech, které se týkají náboženství, Indie, islámu, křesťanství atd. Říkal, že by chtěl jednou Evropu navštívit, že je to jeho sen.\n10. 10. Ráno po snídani jsme se vydali obhlédnout pláž. Pláž je tu nádherná (jsme také na nejkrásnějším místě Indie) je hodně široká, lemovaná kokosovými palmami, s jemňoučkým pískem. Dokonce tu i sbírají odpadky, takže je i krásně čistá. Je tu spousta mušlí, které se z každou vlnou zavrtávají znovu do písku, spousta velkých krabů. Našli jsme i malého mrtvého štírka a několik svlečených hadích kůží v písku. I tady se s námi chtěli všichni fotit. Každou chvíli nás odchytávali usměvaví Indové buď ze severu nebo z vnitrozemí, kteří nikdy naživo neviděli bělocha a chtěli se s námi fotit, povídat. Jedni mladíci byli z Biháru, země krále Ašóky. S nimi jsme si hezky popovídali. Dokonce i rozuměli, když jsem jim hindsky říkala, jak se jmenuji. Moře je tu plné medúz. Zprvu se nám kvůli nim nechtělo jít do moře, báli jsme se jich. Ale pak jsme šli a přišli na to, že pokud na ně neútočíme a nehoníme je, tak se nám sami vyhýbají. A když se nás některá dotkla, byli jsme pro ni jen přirozenou překážkou, takže nás nepožahala. Moře tady je divoké, ale velice čisté a nezvykle teplé. Nikdy jsme nebyli u teplejšího moře.\nSkotačili jsme a docela jsme se spálili. Když jsem byla ve vodě, za Vikym přišel jeden klučina a začali se spolu bavit. Jmenuje se Asif a je z Bombaje. Byl tady jenom na víkend. Je tu sám a tak jsme se začali bavit a trávit spolu volný čas. Jeho otec je doktor ajurvédy a mají na to i rodinnou firmu na léčivé produkty. Budeme u něho spát ze 7. na 8. listopadu, před naším odletem domů. Dozvěděli jsme se od něho spoustu zajímavých informací o tom, jak to v Indii chodí. Je to muslim a také dováží výrobky do Saudské Arábie bohatým šejkům (preparáty na erekci aby uspokojili všechny manželky). Byl velice otevřený se bavit o všem možném a čas, který jsme s ním strávili, utíkal velice rychle. On byl zase překvapen našimi znalostmi o islámu. Těšíme se, až nás zavede v Bombaji do svého obchůdku a my si od něj nakoupíme spoustu krásných věcí. Jinak jsme se ten den hodně koupali, sbírali mušličky a opalovali se. Pak jsme si zašli na večeři a pokoukat se po krámcích. Frčí tu hodně starožitnosti. Mají tu staré tibetské mísy, různé měděné nádoby, konvice, kompasy a drahé kameny, které lze najít hlavně v Himalájích. Koupili jsme i darjeelinský čaj jako dárečky a něco dobrého na zub. Než jsme nakoupili, čekali před obchůdkem asi 20 minut nějací mladíci, kteří se s námi opět chtěli vyfotit. Mezi jinými turisty Viky vyčnívá výškou a o mě zase říkají, že jsem very beautiful. Když jsme večer přišli na pokoj, zjistili jsme, že jsme se docela spálili.\n11. 10. Celý den jsme leželi na pláži pod kokosovými palmami na lehátku a lenošili a koupali se v moři. Byl odliv, takže moře ustoupilo a odkrylo hezké mušličky. Taky s námi byl celé dopoledne Asif. Domluvili jsme se s ním na konkrétním datu, kdy se v Bombaji setkáme. Moc se na to těšíme. Budeme spát u něho, a jelikož přijedeme v sobotu, tak budeme moct být celý víkend s ním.\n12. 10. Tento den jsme si koupili výlet autobusem do jižní Goy. Po deváté ráno nás vyzvedl autobus a jeli jsme nejdřív na útesy Dona Paula. Řidič vypadal jako kocour z Červeného trpaslíka. Byl takový dost neochotný. V Dona Paula je na útesu zbudovaná rozhlednička, takže je krásně vidět na útesy v okolí. Je to tam moc hezky upravené. Poprvé jsme v Indii ochutnali čerstvý kokosák. Nejdřív si ho vyberete, pak vám ho prodavač seřízne, aby se tam prostrčilo brčko, a když je ta voda vevnitř vypitá, dojdete zas za kokosářem a on ten kokos rozpůlí, takže jde vybrat bílá dužnina, která je naprosto vynikající. Po tomto místě jsme měli další zastávku v Old Goa, kde je kostel Bom Jesus. Je to největší kostel Indie (jak říkal průvodce) a je v něm mumie svatého Františka Xaverského. Kostel celý je zvenku z červeného kamene/cihel a uvnitř je to zlatě obarvené dřevo. Výzdoba je evropská, ale po indicku. Na kostel přiléhá klášter, který má svou vnitřní zahradu. Tadyta část Indie je nádherná. Před kostelem je široká silnice lemovaná hustě palmami, naproti kostelu je krásná budova, bílá a udržovaná, ve které je nějaké archeologické muzeum. Tam jsme ale už nešli.\nDalší zastávkou byl chrám Šivy. Měl to být nějaký velký chrám, ale teda nic moc. Je to velký dvůr, kam se jde po schodech, kde jsou buď žebráci, nebo ženy, co prodávají květiny na púdžu. U vchodu do dvora si musíte zout boty a nechat je tam (protože to je nečistá věc a nic nečistého do chrámu nesmí přijít). Pak se ještě musí umýt nohy. Chodit tam naboso je vzhledem k rozpálené dlažbě samo o sobě docela oběť. Pak se projde dvorem do centrální svatyně. Tam podle obětníků sídlí božstvo. Tato svatyně měla čtvercový tvar s jednou stěnou (hlavní) celou ze stříbra. Tam byla taky socha a dělali se tam obřady. Otravoval nás tam místní obětník, abychom mu dali tips, za to, že nám popřál šťastný a dlouhý život, tak jsme mu utekli pryč. Pak jsme jeli k jinému chrámu, Mahá Durgy, ženského indického božstva. Chrám byl skoro stejný jako ten Šivův, jen centrální budova se dala obcházet. V té chodbičce bylo několik kamenů, u kterých se věřící zastavovali a dotýkali se jich. Potom už jsme jeli domů na hotel. Zašli jsme si na večeři a zbytek dne spali, protože Vikymu bylo špatně a bolela ho hlava.\n13. 10. Dnes je den našeho přesunu do Calangute, asi 70 km severněji. Ráno jsme pobalili a informovali se na recepci na cestu. Musíme jet busem do Madgaa, pak busem do Paneji a z Paneji do Calangute. V Kolvě, hned na hlavní silničce jsme zamávali na autobus, který jel, a naskočili. V Madgau jsme ještě došli na vlakové nádraží, abychom koupili lístek z Goa do Bombaje. Jízdenky přes noc se musí rezervovat předem (pokud se jede po 20. hodině). Rezervovat se dají přes internet, ale to je docela složité a nepřehledné a je nutné k tomu mít indické tel. číslo. Nebo přijdete k Booking office na nádraží a tam je koupíte. Je nutné počítat s tím, že jsou dlouho dopředu vyprodané, proto to řešíme skoro měsíc dopředu. Měli jsme štěstí a tak jsme po 1, 5 hodině čekání ve frontách a vyplňování formulářů odešli s jízdenkou do Bombaje. Byrokracie v téhle zemi je opravdu neúnosná. Když si chcete koupit lístek na vlak, nemůžete jen tak přijít, musíte vyplňovat číslo ID (u nás pasu), jména, věk, národnost a spoustu dalších blbostí. Při čekání ve frontě jsem byla fakt hodně naštvaná. Hlavně Indové předbíhají, strkají se všude. Pověstný indický klid a vyrovnanost je jen taková laciná póza. Jsou klidní jen do té doby, dokud nepřijede vlak a oni se do něho prostě chtějí nacpat první, i když mají místenku a místo jim tudíž nikdo nevezme. Nebo dokud se někde nestojí fronta. To jde najednou všechen indický klid stranou. Tohle pro mě je docela překvapivé, v negativním smyslu.\nZ Madgaa jsme jeli busem do hlavního města Goy, Paneji. I tam jsme našli rychle bus, cestou jsme na nádraží ještě koupili pár cukrátek z cukrové třtiny. Byli výborné!!!\nPotom jsme už dorazili do Calangute. Je tu Baga beach, nejkrásnější pláž Indie. Jelikož jsme měli bágly, hned nás odchytil jeden místní stařík, tak jsme se ho zeptali, jestli neví o cheap room. Hned začal kývat jako že jo a ať jdeme za ním. Měli jsme pocit, že nás vede někam doprostřed slamů. Vypadalo to tam jako bychom chodili po české skládce. Šli jsme k jednomu domu, ale tam se omluvili, že mají jplno, stejně i u druhého, až ve třetím nám usměvavý majitel Johny řekl, že má pokoj do 22. října volný. Usmlouvali jsme cenu na 700 rupií za noc. Cena je to hodně dobrá. Pokoj je prostorný, s balkonem a lednicí a trezorem. Vše je to tu hezky čisté a uklizené. Dům se nachází přímo v džungli, je tu okolo pár jiných domečků, rostou tu všude palmy a z okna a balkonu je hezký výhled na místní život. Jsme opět u křesťanů. Dali nám tak dobrou cenu, protože ještě nezačala úplně sezóna. Sezóna tu začíná cca za 14 dní, začátkem listopadu.\nOdpoledne po ubytování jsme se šli projít na pláž. Pláž je opravdu nádherná. Je to tu uklizené, bez odpadků a s jemným pískem. Není raritou tu hned z kraje pláže vidět kraba velkého jako kokosový ořech. Musí tu být čisté vody, protože je tu i u pobřeží velká hojnost vodních živočichů. Jsou tu v hejnech i rybky, které mají bílo černé čáry a vypadají jako zebry. I tady se s námi chtějí všichni fotit. Je tu většina Indů. Také tu všichni nesnáší Rusy a nadávají na ně, že jsou arogantní a škrti. Pláže jsou hodně široké a moře tu dělá takové plážové říčky, ve kterých jsou teplé tůňky, takže se tam člověk může válet celý den jako ve vaně. V moři jsou zase velké vlny, což je zábava na skotačení. Také jsme se seznámili s místním prodejcem dárkového zboží a ten nám poradil, ať tu nevycházíme po 22. hodině ven, že to tu není moc bezpečné. Také jsem ochutnala jídlo z ulice a nic mi po něm nebylo. Pak už jsme šli na hotel, protože už byla tma. Usnuli jsme a asi v 11 v noci nás probudila hádka pod oknem. Zuřivě se tam hádala tlupa lidí a prali se. Mohlo to trvat asi hodinu. To už jsme se začali trochu bát, protože jsme slyšeli rány přímo pod námi, dupot lidí a to, jak se dobývají do dveří pod námi a lomcují s nimi. Opravdu hodně jsme se báli a chtěli volat policii. Připadalo nám to jako nějaký zuřící zfanatizovaný dav. Dřív jsme zavolali majiteli Johnymu, co se děje a on nato, že to nic není a za chvilku byl klid.\n14. 10. Ráno jsme šli za Johnym mu zaplatit celý týden a zeptat se na ten incident a on to vysvětlil. Říkal, že tu bydlí 2 kluci, kteří se moc nemají rádi. No a v noci se jeden z nich asi trochu opil a chtěl se s tím druhým prát. Tak se prali, bylo u toho víc lidí, a asi ten jeden pak utekl. A ten druhej jak byl ožralej, tak šel bouchat a dobývat se mu do baráku. Jenže si spletl dveře a dobýval se do domu Johnyho. Johny má ložnici na druhé straně domu, takže to neslyšel a probudili jsme ho až my, když jsme mu volali. Potom jim šel dát na prdel a byl pokoj. Když nám to vysvětloval, tak se hodně omlouval a přivedl i jednoho z mladíků, kteří se tam prali a udělali ten vyrvál. Mladíkovi to bylo evidentně dost trapné a červenal se. Řekla jsem mu, že jsme na ně chtěli zavolat policii a ať se ještě jednou opováží dělat takovej rámus v noci. Zatím musíme zaťukat, ale už je pokoj. Tento den jsme si také udělali výlet na Baga beach. Je to asi 2 km po pobřeží. Na této pláži je to také krásné a je tam spousta jakuzzi, ve kterých jsem ležela a louhovala se ve slané vodě. Chvíli jsme seděli pod slunečníky a hodně jsme se koupali. Večer jsme si zašli na večeři a pak vybrat nějaké peníze z bankomatu, nakoupit na snídani banány a papáju a pak jsme koupili i nějaké dárečky domů.\n15. 10. Tenhle den jsme zase strávili jako obvykle lenošením a odpoledne jsme šli na pláž, hloubit vlastní jakuzzi, ve které jsme se pak koupali a přivábili tak bohužel spousty zvědavých a fotkychtivých Indů.\n16. 10. Udělali jsme si již od rána výlet na 7 km vzdálenou pevnost Aquada. Je to vlastně komplex 3 obrovských kulovitých věží postavených v moři a propojených cestami. Na první z nich bylo mraky turistů. Tady jsme viděli naživo dvoumetrového mečouna. Byl krásně barevný, tyrkysový a úplně zářil. Pak se šlo k další věži. Tam už nešel nikdo, protože na cestě byly záterasy. Ale my jsme je obešli. Druhá věž byla už zanedbaná, ale otevírala pohled na černé útesy plné krabů. Dlouho jsme tam seděli a koukali na ně. Pak kolem prošli dva místňáci a šli dál pralesní uličkou k třetí věži, kam jsme chtěli i my. Sledovali jsme je, a když poodešli, vydali se tou cestou taky. Bylo tam velké množství různých motýlů, nejvíc se mi líbil jeden, který byl černo modrý a velký jako ruka. Jak jsme tak šli tou pralesní uličkou a byli skoro u třetí věže, kousek od nás se z houští vynořil velký černý ještěr. Je to asi trochu divné, ale vypadal jako varan komodský, jen byl celý černý. Byl velký asi 1,5 metru. Toho jsme se fakt trochu lekli, otočili se a cupitali zpátky. Pak nás čekala cesta zpět po pláži, což bylo dost úmorné, ale zvládli jsme to. Doma byla krásná ještěřička. Ještěrky jsou tady bílé, noční a roztomilé. Dělají lidem velkou službu, protože jedí komáry a další obtížný hmyz.\n17. 10. Odpoledne jsme šli zase na pláž a udělali velkou jakuzzi. Všichni se u nás zastavovali a podivovali se, co to děláme. Tak jsme jim začali říkat, že děláme púdžu. Bohužel nám do jakuzzi nenatekla voda. Za chvilku přišlo stádo býků a všechno nám to rozbořili. Krávy tady jsou fakt nesnesitelné. Všude nakadí, mají velké rohy a jsou nebezpečné. Respektive krávy jsou v pohodě, ale ti býci, kteří nechápeme, proč jsou posvátní, když nedávají telata ani mlíko, ti býci jsou fakt hrozní. Navečer, když už u pláže není tak horko, celá stáda vylezou z džungle a pláž pokadí, lehnou si na ni a čumí. Ještě taky chodí a převracejí popelnice. Viděli jsme spostykrát, jak útočí na potulné psy.\n18. 10. Ráno jsme brzo vstali a šli na mši. Majitel domu, kde bydlíme, Johny, nám řekl, že to není daleko a že anglická mše je v 8:15. Kostel jsme našli brzo, jsou to asi 2 km. Je to veliký kostel. Tady jsou kostely koncipované jinak než u nás. Je to velký komplex, kde na kostel přiléhá náměstíčko se hřbitovem, a z druhé strany jsou budovy s dvorem, kam si lidé o mši také mohou sedat. V budově sídlí kněz, je tam farní úřad, třídy pro vyučování dětí, toalety, kuchyň. Lidí na mši bylo velice mnoho. Celý kostel byl zaplněný, lidé stáli i okolo kostela na náměstíčku a plné bylo i atrium. V kostelech mají ventilátory, ale i přesto je při mši hodně teplo a vydýchaný vzduch. Nedělní bohoslužba je pro místní křesťany velkou událostí, protože všichni jsou oblečeni velmi slavnostně. Ženy jsou načesané a namalované, mají vysoké podpatky (což se v Indii běžně nenosí). Křesťané a muslimové se od „hinduistů“ odlišují na první pohled.\nSnažíme se na věci tady dívat z odstupu a pokud možno objektivně, ale na mnoha příkladech jsme si všimli, že křesťané (téměř každý křesťan tady nosí křížek nebo má kříž vytetovaný na pravé ruce, u domů křesťanů jsou bílé kříže s květinami) a muslimové jsou mnohem vzdělanější, pořádnější a celkově prostě vychovanější. Asi tím spoustu lidí urazíme a při svých studiích jsem se snažila dokázat opak, ale je to tak.\nVětšina lidí, tedy Indů se nechovají zrovna moc společensky odpovědně. Odpadky vyhazují, kam se jim zachce, i když mají 10 cm od sebe popelnici, chrchlají a pak ten chrchel až z paty vyplivnou na pláž, kudy chodí ostatní naboso. Každý den vidíme u moře spoustu lidí, kteří si vezmou šampon a mýdlo jdou se pěkně vymydlit do moře. Ženy v restauracích zase typicky z ostrého jídla začnou posmrkávat a natahovat nudle z nosu zpátky, a když už je to fakt hodně, tak se prostě vysmrkají do sárí (pruh látky, který mají okolo sebe omotaný jako šaty). Jako kdybychom si v hospodě nasmrkali do košile. Také tady začínáme chápat význam pornografie. V Indii nic takového neexistuje, a pokud chlapci neschválí rodiče nějakou dívku (případ tzv. arrange marrigies), což je většinou až po tom, co je finančně soběstačný – cca po 30. roce života, tak žádnou ženu mít nesmí. Setkali jsme se s mnoha mladými muži, kteří nám to popisovali stejně. Třídy a veškerý společenský život tu je oddělen – dívky od chlapců. Takže muži nemají žádnou holku třeba do 35 let i déle. To se hoooodně projevuje tím, že na každou holku čumí. Fakt čumí, zírají, doslova svlíkají očima. Polovina z nich přijde a chce si holku v plavkách vyfotit. Denně jich ke mně přijde opravdu hodně a prostě jenom chtějí moji fotku v plavkách. Nejdřív jsme se s pár lidma takhle fotili, ale teď už je posíláme do háje. Nechci si ani představovat, co u té fotky dělají… Včera se na mě vrhnul jeden chlap a chtěl ode mě pusu. Je jim to prostě úplně jedno.\n19. 10. Pohoda na pláži\n20. 10. Dnes jsme brzo ráno vstali a jeli autobusy na Sahakari Spice Plantation. Je to u městečka Ponda, asi 70 km. Za cestu busem tam i zpět jsme celkem zaplatili 200 rupií. Kdybychom si vzali taxík, tak nás to bude stát 2 500 rupií a tuk tuk by stál asi 1500 rupií. Když jsme tam dojeli, bylo asi půl desáté dopoledne. Sahakari je spíš rodinná farma. Čekali jsme, že to bude nějaké pole s řádky pepřovníku a vanilky, ale vypadalo to úplně jinak. Je to vlastně obrovská oplocená džungle, kde je areál pro turisty (restaurace, toalety) a dům majitelů a občas někde nějaké zařízení na úpravu plodů. Jinak samotné rostliny, nejen koření, tu rostou přirozeně, volně. Když jsme přišli, zaplatili vstupné 400 rupií za osobu (to je ale včetně oběda formou bufetu a banánů) a šli. Přivítali nás místní průvodci s welcome drinkem, což byl horký zázvorovo-limetkovo-kardamonový čaj. Pak jsme šli s průvodcem na prohlídku po džungli. Ukazoval nám jednotlivé rostliny a popisoval, na co jsou dobré. Viděli jsme takhle třeba betelovou palmu, muškátový oříšek, kávovníky (těch tam bylo opravdu hodně), kakaovník, pepřovník, vanilkovník, kardamonovník, strom vavřínu, skořicovník, strom s kešu oříšky. Průvodce říkal, že banánovník je z čeledi travin a že jedna rostlina má banány jako plody jen jednou za život – pak ji pokácí a dají do kompostu nebo sníst slonům. Procházeli se tam i sloni, uprostřed džungle tekl potok, kam se chodili osvěžovat. Byla to nádhera. Pak jsme si šli dát vydatný oběd a šli za slony. Ty jsme si museli zaplatit zvlášť. Jízda na slonu byla zpoplatněna 700 rupií za osobu, což je dost, ale chtěli jsme mít ten zážitek. Jízda jako taková trvala asi 10-15 minut a bohužel nás vezl takový malý indický spratek, který nás celou cestu otravoval ještě s tím, že od nás chce dýško. Je škoda, že Indové nedokáží dělat dobře atrakce, aby si návštěvník opravdu užil to, za co si zaplatil. A ještě chtějí za nekvalitní služby dýška a pořád s tím otravují. Zrovna projížďka na slonovi mohla být fakt paráda, ale spratek to docela zazdil. Pak jsme se ještě byli projít v džungli, kde to bylo úplně okouzlující.\n21. 10. Pohoda na pláži a pomalá příprava na odjezd do Arambolu, našeho dalšího cíle.\n22. 10. Ráno jsme sbalili našich pár švestek a šli na autobus. Museli jsme z Calangute do městečka Mapusa a odtamtud do Arambolu. Opět nám všichni rádi poradili, kdy vystoupit a kde přesednout, takže jsme se neztratili, ani nenasedli do špatného autobusu. Místní dopravou jsme jeli těch 20 km zhruba 2,5 hodiny. Ale cesta za oba stála 100 rupií. Když nás autobus vyhodil v Arambolu v nějaké zatáčce, museli jsme se dostat a k pláži a sehnat ubytování. Den předem na netu jsme se přibližně koukli na cenovou relaci a jeden guest house se nám líbil. Šli jsme tedy a hledali ho. Místní nás zastavovali a říkali rum rum, což byla nabídka na ubytování 🙂 Nakonec jsme k němu v pořádku došli a ubytovali se. Jelikož tu sezóna začíná až 1. listopadu, je hotel relativně prázdný. Pořád se tu připravuje na sezónu, natírá, opravuje. Je to pro nás docela výhra, protože tu je klid a navíc nám majitel nabídl krásný pokoj s kuchyňkou a lednicí za předsezónní cenu 500 rupií za noc a to až do 1. 11., kdy sezóna začne. Takže tu budeme déle, až do začátku listopadu. Restaurace a obchody a bary na pláži už otevřeno mají, takže to je paráda. Arambol beach je nádherná klidná pláž. Je široká a je tu snad ten nejjemnější písek, co jsme viděli. Do moře se jde opravdu horně pozvolna, 50 metrů od břehu je člověk ve vodě po kolena. Je tu spousta života. V palmách a stromech na pláži žijí krásní zelení papoušci a viděli jsme tu i hejno orlů s bílou náprsenkou. Na břehu číhají kraby na to, až přijde vlna a odkryje písek z takových malých blech, korýšků, co jsou zavrtaní v písku. Člověk taky může pozorovat rybky, kterých je moře plné. Koupili jsme si k jídlu melouna, ananas a avokádo o něco málo menší než ragbyový míč. Tady je to nejhezčí, co jsme zatím navštívili. Máme krásné bydlení v úchvatné přírodě. Co víc si přát…\n23. 10. Dnes jsme se vypravili na jednu stranu pláže, kde byli útesy. Bylo to asi 2,5 km po pláži. Útesy byli nádherné, byla v nich spousta průzračných prohlubní a zátočin, kde si plavali rybky podobní šimšákům a i jiné barevné a všude byli kraby různých druhů a barev, od maličkých po veliké. Dali jsme si oběd a přez polední žár leželi pod stříškou a odpočívali. V noci jsme se šli projít na pláž.\nKaždou noc to na pláži žije. Schází se tu hudebníci a jiní umělci a jen tak pro radost si tu hrají a ostatní je pozorují a případně se přidávají. Někdy je na pláži i noční ohňostroj. Do toho tu chodí prodavači kukuřice se solí a limetkou, která je úplně vynikající.\n24. 10. – 1. 11. Dělali jsme si výlety do okolí, viděli jsme tlupu pralesních opic, našli si krásnou jakuzzi u útesu, kam jsme chodili pravidelně. Viděli jsme hodně drsných psích rvaček. Ty jsou tady poměrně běžné a není to nic příjemného. Každý večer tu vodí bejky po pláži na procházku. Jinak většinu hostů tu tvoří Rusové. Ale ti tady jsou moc fajn. A taky nám bylo blbě po tom avokádu, protože nebylo asi úplně zralé. Chodili jsme si kupovat melouna a banány ke snídani a sušenky, takže nás už v obchodech znali. Chodili jsme také do dvou restaurací – k Titovi hned za ubytováním a k jednomu Rusovi opodál, protože to byla snad jediná restaurace, kde dělali Veg Thali, což je skvělé indické jídlo, takové meníčko. Je to tác s rýží, dvěma róti a pakorou a k tomu je čočkový daal (taková polívka), většinou dvě mističky s omáčkou, miska s jogurtem, čerstvá zelenina a nakládané mango. Jeho cena je velice příznivá, stojí většinou do 100 rupií a je to přitom docela vydatné jídlo. Večer jsme vždycky chodili na pláž vychutnávat tu příjemnou atmosféru hudebníků a různých žonglérů a tanečníků.\n2. 11. Odjeli jsme z Arambolu do Agondy. Chtěli jsme vidět Palolem, o které tu všichni říkají, že je moc hezká. Je to na jihu Goa, takže pro nás přes celou Goa. Vyšli jsme na autobus po deváté a cestou jsme jeden potkali a tak jsme si ho stopli. Neexistují tu žádné jízdní řády. Když se potřebujete někam dostat, tak prostě jdete tam, kde je hodně lidí a až uvidíte autobus, tak zařvete město, kam potřebujete. Když tam bus jede nebo je to při cestě, tak si za jízdy naskočíte. Po chvíli k vám přijde výběrčí a vybere si peníze. Taktéž na začátečních zastávkách ve městech busy nejezdí podle řádu. Vyjedou tehdy, když jsou naplněny a to tak, že už si není kam stoupnout. Autobusák taky zastaví, kde chcete.\nPo pětihodinové jízdě busem s pěti přestupy (Arambol – Mapusa – Panjim – Madgao – Canacona – Agonda) jsme se octli u pláže v Agondě, kam jsme měli namířeno. Předem jsme se podívali na internet na ubytování v tom místě a našli jeden guest house za přijatelnou cenu. Dvakrát jsme se zeptali místních a už jsme byli tam. Je to hned u krásné, čisté a klidné pláže. Co se týče ubytování, je asi nejlepší si vytipovat nějaké místo a dojet tam a hned na místě se zeptat místních, zda o něčem neví. Většinou pak sami nabídnou a ohledně cen se dá dobře smlouvat.\n3. 11. Šli jsme se projít na útesy. Cestou se jde rybářskou osadou, kde je spousta krabích mrtvol. Je tu i několik chuchvalců starých sítí, vytažených z moře, ve kterých je tisíce mrtvol krabů rozmanitých druhů a mořských ježků. Je tam také místo uctívání kamene. Vypadá to tak, že je takový polorozpadlý domeček, ve kterém je větší kámen, na kameni jsou věnce z oranžových kytek a okolo jsou zapíchané vonné tyčinky. Před vchodem je zavěšeno několik zvonů, od malých po velké. Také je ten kámen politý něčím dříve bílým (asi ghee nebo mlíko). Takových svatyň je na každém rohu několik. Stačí třeba strom nebo studánka nebo kámen a už je to svaté. Za rybářskou osadou je cesta přes útesy. Útesy jsou naprosto dechberoucí. Jsou to obrovské kameny tyčící se z vody, které mají často zajímavé obrysy. Jeden veliký nám připadal jako myš na míči. Mezi kameny jsou hluboké tůně, kam je vidět až na dno, jak je tam křišťálové čistá voda. Přejít přes útesy je ale obtížné. My jsme došli cca do čtvrtiny a pak jsme to vzdali kvůli přílivu a taky proto, že se nám cesta zdála dost nebezpečná. Ale dlouho jsme tam seděli a kochali se tím úžasným pohledem. Vrátili jsme se a zeptali se místního rybáře, který tam náhodou byl, jestli je nějaká cesta džunglí na Butterfly beach, která je hned za útesy (podle mapy). Ukázal do džungle a řekl, že to tam je. A tak jsme šli.\nOpravdu to byla džungle. Okolo se plazili liány ze stromů, kolem lítali motýli, na stromech byli ještěrky a cesta byla sotva znatelná. V džunglích tu hodně kvetou ibišky. Vypadají jako od nejlepšího pěstitele. Dali jsme se jednou cestou a došli na přenádherné místo. Z džungle se před námi vynořila kamenná pláň z výhledem na moře do všech stran. Na druhou stranu byli vidět kopce pokryté pralesem. Na jednom z kopců se tyčili kameny, jeden vypadal jako obrovská slza obrácená špičkou dolů a přiléhal tou špičkou na veliký kamenný stůl. Byl to obrázek jako ze Lvího krále. Na tom kamenném stole se proháněli opice. Zůstali jsme tam docela dlouho a užívali si tu krásu. Pak jsme se rozhodli jít dál a dojít na tu Butterfly beach. Šli jsme pralesem, ale ta cesta se nám moc nezamlouvala. Krásné to tam bylo, ale museli jsme se brodit vysokou trávou a měli jsme na sobě jen plavky. Taky to kolem nás všude praskalo a lítal hmyz a tak. Když jsme se probrodili k dalšímu útesu, začalo mrholit. Vzhledem k tomu, že tady přívalové monzunové deště fakt nejsou legrace, tak jsme se otočili a šli zpět. Jen, co jsme vylezli z pralesa, mrholit přestalo a vysvitlo slunce.\n4. 11. Tento den jsme se vypravili na pláž Palolem. Všichni o ní básní, že je to nádherné místo. Tak jsme tam taky museli 🙂 Jeli jsme autobusem, je to asi 8 km od Agondy. Je fajn, že se tady postavíte k silnici, a když jede bus, tak vám zastaví na mávnutí. Stejně tak když potřebujete někde zastavit, tak si řeknete a řidič zastaví. Palolem je menší pláž posetá tzv. huts a tree houses. Tedy plážovými domečky a domečky v korunách stromů. Bydlení je tam nádherné, přímo u moře v korunách palem. Dali jsme si tam oběd, naše oblíbené Veg thaali, obešli pár obchůdků, nakoupili a šli se koupat. Vybrali jsme si místo na jednom konci, kde byla menší krytá pláž s velkými kameny. Voda všude tady je hodně čistá a vstup do moře pozvolný. Můžete jít 30 metrů do moře a voda vám je max. po prsa. A pořád vidíte na dno, vidíte každé větší zrnko písku. Strávili jsme tam celý den, užívali jsme si to tam. A pak, před setměním, zase domů. Není dobré tady chodit po tmě. Jak je tu hodně volně pobíhajících zvířat, tak to není zrovna dvakrát bezpečné. Třeba ti toulavý psi jsou ve dne v pohodě, ale v noci si hlídají svá teritoria a štěkají na lidi. Nebo se někde vedle vás vynoří stádo krav s dlouhými rohy. Sami o sobě nejsou krávy nebezpečné, k lidem se chovají hezky, problém může nastat, když je tma a ony se něčeho leknou. Pak se třeba i oženou po člověku.\n5. 11. Válečka na pláži za hotelem a pomalé balení.\n6. 11. Odjezd do Madgaa, večer v 18:00 vlak do Bombaje.\n7. 11. V sedm ráno jsme dojeli do Bombaje. Protože byla ještě tma a jízda po Bombaji je nebezpečná, počkali jsme na nádraží do rozbřesku. Lidé tu žijí na nástupištích, spí tu. Potkali jsme tam naši starou známou Sandy. Odvedla nás ke správnému vlaku na zastávku, kterou nám napsal Asif a počkala s námi na nástupišti. Hodně na Indii nadávala, protože se narodila v Anglii, ale její matka s ní odjela zpět do Indie. Procestovala Německo a taky Kanadu. Hrozně to v Indii nenáviděla a již několikrát se odtud snažila dostat, bohužel ale s rodinou nikdy nedali dohromady dost peněz, aby utekli. Vyprávěla nám při čekání taky o tom, že den předtím viděla na vlastní oči sebevraždu nějaké ženy, říkala, že skočila ze stropu dolů nástupiště (strop byl cca 10 m vysoko) a že se Sandy zrovna podívala nahoru a viděla, jak jí vytekli střeva a všechny vnitřnosti, protože si žena přivázala v pase nějaké lano, které jí přeřízlo vejpůl. Taky nám ukazovala, kde se v roce 2009 odehrál atentát pakistánců. Přesně tam jsme čekali. Desítky lidí tam byly zastřeleny a teroristé ženy přede všemi znásilnili a zastřelili. Na tom místě bylo asi deset vojáků s kalachy a kulometné hnízdo s těžkým kulometem.\nPotom jsme jeli přes město. Je tam neuvěřitelný zápach. Všude jsou výkaly a odpadky. Vlak z jihu Bombaje na sever jede přes známý slum Dharaví, který je největším slumem v Indii a prý druhým největším na světě. Je to kontinuální skládka, ve které nějakým způsobem existuje 25 milionů lidí. Život se tomu rozhodně říkat nedá. V osm hodin jsme byli na zastávce Malad a volali Asifovi, protože nás měl vyzvednout. Bohužel nezvedal telefon. Snažili jsme se mu stále dovolat, ale pořád nic. Připojili jsme se tedy na internet a hledali alternativní ubytování na noc, než odjedeme na letiště. Rozhodli jsme se, že dáme Asifovi ještě šanci a počkáme do deseti, kdyby se náhodou ozval. A opravdu, pár minut před desátou se ozval a navedl rikšu tam, kde bydlí.\nBylo to asi půl hodiny jízdy od zastávky. Když jsme ho tam viděli čekat, tak nám spadl kámen ze srdce. Odvedl nás do bytu, kde jsme měli spát a protože měl ještě hodně práce u svého táty v krámě, tak nás nechal odpočnout si. Hodně jsme to uvítali, protože jsme byli nevyspalí z vlaku. Jinak byt byl vlastně jedna místnost s koupelnou a kobercem místo postele v dvou poschoďovém domě. Dům byl ale celý nově zrekonstruovaný. Až na tu absenci postele se nám tam moc líbilo. Ještě je potřeba dodat, že celá čtvrť, kde Asif bydlí, je čtvrť pákistánských muslimů. Všude byl samý muslim, pákistánské restaurace, muslimské obchody. Domluvili jsme se, že si odpočinem, občerstvíme a Asif se pro nás po práci staví a půjdeme k jeho rodině domů na večeři. Musela jsem tam chodit celá zahalená včetně úplně zakryté hlavy. Dovedl nás ještě do jeho oblíbené pákistánské restaurace, abychom se občerstvili. Byla hodně levná. Chana Masala tam stála 55 rupií, což byla opravdu nejnižší cena, co jsme zažili. Dobře jsme se tedy najedli, koupili jídlo na ráno a ještě bonboniéru pro Asifovu maminku, se kterou jsme se měli setkat večer. Umyli jsme se a na dlouho usnuli. Pak přišel Asif a odvedl nás k sobě domů. Setkali jsme se s jeho maminkou, švagrovými a bratry. Kromě jedné jeho švagrové byli všichni uneducated, tzn. že neměli žádný typ vzdělání. Bylo hodně zajímavé s nimi strávit večer v jejich přirozeném prostředí. Jen tak mimochodem nám řekl, že kousek dál v jiné čtvrti minulý týden hinduisté vyvraždili celou muslimskou rodinu proto, že si mysleli, že chtějí zabít býčka. Život pro hinduisty tady nemá hodnotu. K večeři jsme měli daal, Asifovo oblíbené jídlo. Daal je červená čočka s chilli. V noci jsme šli spát. Moc jsme se nevyspali, protože hned u domu byla mešita a pouštěli tam z rádia každou hodinu modlitby. Taky to nebylo na té zemi úplně pohodlné.\n8. 11. Probudili jsme se a najedli a čekali na Asifa. Měl přijít kolem deváté ráno, ale přišel až v jednu. Jeho neteř musela být odvezena v noci do nemocnice, protože měla nějaký dávivý kašel. Když jsme na něj čekali, pořád tam chodili nějací kluci se na nás dívat. Vždycky zabouchali, přišli, hindsky řekli, že jsou od Asifa, vyfotili si nás, sedli si na židli a pozorovali nás a pak odešli. Připadali jsme si trochu jako zvířátka v ZOO. Nejhorší, že neuměli anglicky, takže se s nimi nedalo ani mluvit. Bylo to strašně trapné. Pak konečně Asif přišel a jeli jsme autem na Aksa beach. Má to být nejluxusnější místo v Bombaji, kam chodí smetánka a celebrity pařit. Bylo to tam jako všude plné odpadků, Indové se tam koupali v oblečení a opodál seškrabávali mušle z útesů – jinak řečeno, mohlo to být krásné místo, nebýt lidské hlouposti. Chtěli jsme jet pryč, bylo to tam plné odpadků. Jeli jsme na oběd, pozvali jsme Asifa i jeho kámoše, jehož autem jsme jeli. Cestou jsme se také stavili u Asifa ve skladu a nakoupili nějaké ajurvédské produkty. Pak už jsme se rozloučili a rikšou odjeli na letiště.\nCelkové náklady: cca 43 000 Kč včetně letenek, pojištění, ubytování a stravy pro 2 osoby\nZde přikládáme odkaz na náš indický dokument. Podívejte se jak zažívali Indii dva lidé, kteří v ní nikdy před tím nebyli a rozhodli se cestovat na vlastní pěst, tak jak cestují místní obyvatelé.


Porsche rozemlelo staré pneumatiky a udělalo z nich vinylové desky - Autoweb.cz\nautoweb.cz > Porsche > Porsche rozemlelo staré pneumatiky a udělalo z nich vinylové desky\nCo se stane, když na prach rozdrtíte staré gumy ze závodního speciálu a slisujete je ve vinylovou desku? Vyjde vám z toho takřka umělecké dílo, o které se budou zájemci v aukci prát.\nTím závodním speciálem je hybridní Porsche 919 Hybrid, se kterým Porsche vyhrálo slavný závod Le Mans v roce 2017. Ovšem nemyslete si, že na deskách vyrobených z jeho pneumatik najdete nějakou hudební stopu. Porsche se rozhodlo, že na limitovanou edici 200 speciálně vyrobených desek nahraje jak zvuky svých speciálů z Le Mans, tak také komentáře k těmto závodům od těch nejpovolanějších, kterými jsou třeba Chad McQueen nebo Hans-Joachim Stuck. Na desce si tak poslechnete jak pár dobře volených slov o Porsche a závodech, tak zvuky aut, cílové rovinky nebo nadšených diváků.\nAukce proběhne o půlnoci z 24. na 25. února na této webové adrese, ale moc se netěšte. Museli byste být zatraceně rychlí a nejspíš mít velkou sumu peněz. Ačkoliv je desek vyrobených 200, do aukce jich nakonec půjde jen 24. Zbytek bude rozdělen mezi významné klienty značky a některé kusy zůstanou přímo u Porsche ve Stuttgartu.\nCena, a to ani ta vyvolávací, není známá. Drobné to ale jistě nebudou i proto, že výtěžek Porsche dá na charitu, konkrétně francouzské neziskové organizaci Loisirs Pluriel, která se stará o postižené děti. A protože i Porsche tuší, že o desky bude mnohem větší zájem, než jaký je schopno naplnit, uvolní po aukci záznam na všech online a streamovacích platformách, tedy Spotify, Soundcloud, YouTube Music, Apple Music, Deezer, a také na Amazon Music.\n22.2.2019 7:55| autor: Tomáš Malík\nVíce o tématu: pneumatikyPorsche


Apartmany Tkon, Chorvatsko apartmány Tkon, ubytování Tkon apartmány, Apartmány Tkon 145 | JURIĆ travel\nJuric travel Severní Dalmácie Ostrov Pašman Tkon Apartmány Tkon 145\nChorvátsko - Severní Dalmácie / Ostrov Pašman / Tkon\n25 lůžek (20 + 5) 10 m pískova Oblíbené\ncena v hlavní sezoně: 78,00 - 98,00 EUR za apartmán (červenec - srpen)\ncena v sezóně: 56,00 - 78,00 EUR za apartmán (září - červen)\nApartmánový dům v městečku Tkon na ostrově Pašman se nachází přímo nad písčitou pláží.V domě je pět identických, zrenovovaných čtyřhvězdičkových apartmánů pro 4 osoby. Na vyžádání je v každém apartmánu možnost ubytování i pro dvě malé děti nad kapacitu apartmánu bez nároku na lůžko. Přímo před domem je písčitá pláž vhodná pro děti (přístup po cca 20 schodech). Pro hosty domu jsou k dispozici zdarma plážová lehátka, parkování u objektu, gril a wifi připojení na internet.\nDvůr Přírodní stín na pláži Lehátka na pláži\n● Pláž: 10 m ● Obchod: 300 m ● Restaurace: 200 m ● Lékař: 300 m\n● Lékárna: 300 m ● Letiště: 33 km ● Diskotéka: 200 m ● Centrum města: 300 m\nPřímo před domem se nachází krásná písčitá pláž.\nV městečku Tkon je obchod, pošta, lékárna a několika restaurace. Tkon je místo vhodné především na krásnou rodinnou dovolenou v Chorvatsku s pískovými plážemi, čistým mořem a příjemnou středomořskou klimatem. Můžete podnikat různé výlety po ostrově, ale i na sousední ostrov Ugljan, se kterým je spojen mostem Pašman, co nabízí jedinečné možnosti na výlety a přezkoumání krásných pláží na obou ostrovech bez potřeby přesouvání se trajektem. Ostrov je vhodný i na windsurfing a kiting.\nApartmánový dům vhodný na klidnou rodinnou dovolenou u písečné pláže.\nKvalitně zařízený apartmán pro čtyři až pět osob v přízemí apartmánového domu. V apartmánu se nacházejí dvě ložnice, v každé ložnici je manželské lůžko. Dále v apartmánu najdete kuchyni s jídelnou, koupelnu s wc a sprchovým koutem a dva balkony s výhledem na moře. Páté lůžko je přenosné a lze jej umístit v případě potřeby do větší ložnice.\nCena zahrnuje: Ubytování, klimatizace, spotřeba vody a energií, internet, parkování u objektu, plážové lehátka, závěrečný úklid, pobytová taxa.\nMraznička Fén Mikrovlnka Rychlovarná konvice\nKvalitně zařízený apartmán pro čtyři až pět osob v prvním patře apartmánového domu. V apartmánu se nacházejí dvě ložnice, v každé ložnici je manželské lůžko. Dále v apartmánu najdete kuchyni s jídelnou, koupelnu s wc a sprchovým koutem a dva balkony s výhledem na moře. Páté lůžko je přenosné a lze jej umístit v případě potřeby do větší ložnice.\nKvalitně zařízený apartmán pro čtyři až pět osob ve druhém patře apartmánového domu. V apartmánu se nacházejí dvě ložnice, v každé ložnici je manželské lůžko. Dále v apartmánu najdete kuchyni s jídelnou, koupelnu s wc a sprchovým koutem a dva balkony s výhledem na moře. Páté lůžko je přenosné a lze jej umístit v případě potřeby do větší ložnice.\nAhoj, na portálu www.jurictravel.sk jsem našel tento skvělý tip na dovolenou v Chorvatsku: http://www.jurictravel.cz/145/ Jak sa ti líbí? :)


C5 be c3 a1rovky g9 | NEJRYCHLEJŠÍ.CZ\nPopis produktu Monitor Benq GC2870H Elegantní monitor Benq nabízí skvělou podívanou na velké úhlopříčce 28“ s FullHD rozlišením 1920 x 1080. Monitor nabízí perfektní podání barev s LED podsvícením. Moderní elegantní design se hodí do každé místnosti a díky moderním technologiím, jako jsou Flicker Free a Low Blue Light, budou navíc při dlouhém pracovním nasazení chráněné i vaše oči před poškozením. Široký barevný gamut Až 85% pokrytí barevného gamutu na monitoru zaručuje zdůraznění barev s věrnou reprodukcí. Tento gamut značně převyšuje gamut standardních monitorů a tak dokáže lépe...\nZákladní parametry Úhlopříčka displeje ["]: 22 Nativní rozlišení: 1920 x 1080 (Full HD) Kontrast [:1]: 3 000 Doba odezvy [ms]: 5 Rozteč bodů [mm]: 0,248 Jas [cd/m2]: 250 Frekvence [Hz]: 60 Poměr stran: 16:9 Výstupní výkon reproduktorů [W]: 2 Spotřeba [W]: 18 Barva: černá Zobrazovací úhly Úhel horizontálního pohledu [°]: 178 Úhel vertikálního pohledu [°]: 178 Logistické parametry Šířka [mm]: 505 Výška [mm]: 400 Hloubka [mm]: 178,1 Hmotnost [kg]: 3,6 Výbava Reproduktory: Ano T...\nMonitor Benq VZ2770H Monitor s tenkým rámečkem, elegantním designem a perfektním vizuálním výkonem nadchne každého, ať už si jej pořídí pro sledování filmů, hraní her, úprav fotografií nebo práci. Monitor je ohromující uvnitř i venku. Ultra tenký rám neruší při sledování a obraz navíc vypadá větší. Perfektní obraz Sledujte svá oblíbená videa a filmy, bez únavy očí a s perfektním jasem a plnými barvami. Velká úhlopříčka obrazu 27“ nabízí rozlišení FullHD 1920 x 1080 a perfektní obraz. Vysoký jas 300 cd/m2 a vysoký kontrast 3000:1 poskytují jasný obraz i v tmavších scénách. Ochrana zrak...\nBenQ projektor GS1 Cestovní voděodolný LED projektor, který oceníte na cestách či přednáškách. Díky němu se vždy budete moci spolehnout na své vlastní vybavení, které použijete ať už při prezentaci, nebo k promítání filmů a fotografií. DLP technologie BenQ GS1 využívá patentované DLP technologie od Texas Instruments, což je soustava mikro zrcadel uvnitř speciálního čipu, které odrážejí digitálně stvořený obraz na požadovanou plochu. Výhodou DLP projektoru je, že při svém provozu nepotřebuje vzduchový filtr, čímž odpadá jeho čištění a výměna. Je prakticky imunní vůči slábnutí barev (žluto...\nPopis produktu 27" LED monitor BENQ SW2700PT Širokoúhlý 27" monitor BENQ SW2700PT je jedním z nejlepších ve své kategorii. Jeho parametry ocení grafici, ale i nároční uživatelé, kteří si potrpí na kvalitní barvy i obraz. Rozlišení 2560 x 1440 bodů s poměrem stran 16:9, jasem 350 cd/m2, odezvou 5 ms a dynamickým kontrastem 20M:1 spolehlivě splní i vysoké nároky. Samozřejmostí je výšková nastavitelnost a mnoho funkcí jako například Flicker-free Technology nebo Pivot. Maximální přesnost zobrazení Tento monitor BENQ SW2700PT poskytuje špičkové vlastnosti zajišťující přesnost a konzistenci barev...\nNovinka pro letní sezónu 2011 Opravdu vysokovýkonná pneumatika ve skupině Ecopneu, u které je jedním z cílů snížení spotřeby paliva a emisí CO2. Pneumatika poskytne krátkou brzdnou dráhu na mokrých i suchých vozovkách s nízkým válivým odporem. Válivý odpor byl snížen až o 20% a kilometrový výkon zvýšen o 12%. Proto vůz, který je vybaven pneumatikou Conti EcoContact 5, tak může použít až o 3% méně paliva, než vozy vybavená standartními pneumatikami. Pneumatiky je vybavena šikokými obvodovými drážkami, to zajistí že na mokrých vozovkách voda rychleji zmizí, a tím se zabrání vzniku aquaplaningu ...\nContinental ContiEcoContact 3 jsou letní pneumatiky se skvělými výkony na mokré vozovce, které jsou určené osobním vozům. Poskytne Vám skvělý brzdný výkon – na suchu i na mokru – a zároveň mnohem vyšší odolnost vůči aquaplaningu. Tuhé bloky po obvodu pneumatiky vylepšují zmiňovanou schopnost brzdění a upravené hrany s drobnými zářezy zajistí dostatečný záběr zvláště na mokré vozovce. Ideální poskládání širokých obvodových drážek – ve střední části – a znatelné příčné drážky – na vnitřku dezénu – způsobují velmi dobrý odvod vody....\nPopis produktu Intel NUC Intel představuje miniaturní výpočetní zařízení Intel NUC 5I5MYHE, dostatečně silné pro vizualizace a s odpovídajícím výkonem i pro ty nejnáročnější aplikace. Tento mini počítač Intel NUC (Next Unit of Computing) je vysoce přizpůsobitelným balíčkem s inteligentním procesorem, jedná se tedy o průlom v kompaktních, ale i přesto výkonných počítačích. Variabilita připojení Mini počítač Intel NUC 5I5MYHE, i přes své kompaktní rozměry, nabízí celou řadu možností připojení. Jistě využijete možnosti připojit externí zařízení přes 4x USB 3.0 (2x na čelním panelu a 2x vzadu) a...\nVše o produktu GPS cyklocomputer s mapou Evropy pro náročné cyklisty • 3" dotykový barevný displej • citlivý GPS/GLONASS čip • detailní mapa ČR v měřítku 10 000: 1 • elektronický kompas • barometrický výškoměr • teploměr • podpora ANT+ • Wi-Fi • Bluetooth • slot na micro SD karty • konstrukce odolná vůči vodě • výdrž na nabití až 15 hodin • služba Garmin Connect • rozměry: 58 × 112 × 20 mm GARMIN Edge 1000 PRO Jste vášnivými cyklisty? Nedovedete si dovolenou či víkend představit bez kola? Pokud rádi vyrazíte na toulky nejen po České republice, ale i evropských cestách, je důležité mí...\nPopis produktu AMD Vishera FX-9590 Nová generace procesorů AMD platformy Volan je právě tady. Do popředí se dostává procesor AMD FX-9590 s řadou pokročilých technologií, který je určen pro desktopové počítače. Procesor je nyní vyráběn pokročilým 32 nm výrobním procesem, který s sebou přinesl opětovné snížení spotřeby a vyšší výkon v podobě vyšší základní frekvence a lepšího taktování. Procesor je v 64bitovém provedení s více jádry. Užitečné funkce Procesor AMD FX-9590 je určen pro moderní platformu Socket AM3+. Podporován je dvoukanálový paměťový řadič DDR3. Implementována je také sada funkc...\nPirelli SOTTOZERO s3 RunFlat 205/55 R16 91H TL * Pro prémiová vozidla * Maximlání výkon * RunFlat verze pro nouzové dojetí po defektu Jako jedna z předních společností v technologickém vývoji navrhujeme pneumatiky, které dokonale kombinují vlastnosti každého modelu vozidla promaximalizaci jejich typických vlastností. VÝSLEDKY VÝVOJE S PRESTIŽNÍMI APRÉMIOVÝMI VÝROBCI VOZIDEL (OEM). Kombinací práce automobilových techniků a zkušeností našeho výzkumného týmuvznikla nová pneumatika Winter Sottozero 3. Vyvinutá pro příštígenerace automobilů, která umožňuje řidiči vychutnat si nejlepší mo...


jak postavit malou herní past"\nJak postavit malou hru na přežití Snare\nPoznámka redakce: Toto je příspěvek hosta od Creek Stewart zWillow Haven Outdoor.\nCvičím a učím se schopnosti přežití ne proto, že bych je denně potřeboval, ale spíše pro jeden den, kdy je musím použít, abych zůstal naživu. Přežití je průnik znalostí a nezbytnosti. Výsledek scénáře přežití může být dramaticky ovlivněn procvičováním dovedností přežitípředpotřebuješ je. Jednou takovou dovedností, která vyžaduje promyšlenou praxi, jeJak postavit malou hru na přežití Snare. Primitivní past na přeměnu lze použít k pasti a zabíjení různých zvířat na jídlo v situaci přežití. Tento základní koncept lze také upravit a použít jako „past na člověka“ nebo „obvodový poplach“-obě jsou běžně používány v partyzánské válce.\nPřestože je konstrukce léčky na přežití poměrně jednoduchá, často je zjednodušena nejasnými pokyny a omezenými fotografiemi. Až dočtete tento článek, dozvíte se, kdo, co, proč, kdy, kde a jak nejjednodušší a nejefektivnější past na přežití, jakou člověk zná. Pokud vaše znalosti někdy nutně překračují cesty, může se to ukázat jako užitečné.\nPro krátkodobé přežití (1-7 dní) není jídlo zásadní prioritou. Úkryt, voda, oheň a signalizace jsou obvykle bezprostřednější starosti. V určitém okamžiku však musíte do lidské pece vložit kalorie, jinak budete trpět oslabujícími následky hladovění.\nPokud vím, neexistuje jediná primitivní kultura, kmen nebo lidé, kde by maso bylo/nebylo kritickou složkou jejich stravy. Moderní vybavení, zemědělství, doprava, zpracování potravin, doplňky a složité dodavatelské řetězce nám dávají možnost nejíst maso, pokud se rozhodneme. Odstraňte tento luxus na delší dobu a kalorie z masa jsou opět nezbytné k přežití. Bylo by extrémně obtížné, ne -li nemožné, získat dostatek kalorií v primitivním scénáři přežití samotným sběrem poživatin z rostlin - zvláště v chladném podnebí nebo ročním období.\nÚspora času a energie jsou velmi důležité faktory, které je třeba vzít v úvahu v každé situaci přežití. To je přesněpročléčky jsou tak důležitým nástrojem přežití. Jakmile bude past postavena a nastavena, umožní vám soustředit se na jiné priority přežití. A bude fungovat, i když spíte. S 10 nástrahami můžete lovit na 10 různých místech současně a přitom vynakládat NULOVOU energii. Stanete se loveckou partií jednoho muže. Snares jsou tajnou zbraní přeživších. Nejenže jsou nástrahy neuvěřitelně spolehlivé a efektivní, ale také vyžadují velmi málo zdrojů na zabudování materiálů, energie a času.\nNež se vůbec zamyslíte nad tím, že budete trávit čas a energii stavbou a nastavením léčky, musíte nejprve určit, na koho (nebo v tomto případě na jaké zvíře) se vaše past zaměřuje. Pro účely přežití představuje malá hra vaši nejlepší šanci na úspěch. Zatímco ukázku nástrahy, kterou vám ukážu, můžete rozšířit na lov zvířat velkých jako jeleni, je praktičtější zaměřit se na malá zvěř, jako je králík, veverka, a slepice žijící na zemi, jako je křepelka nebo tetřev. Tuto past lze také upravit tak, aby lovila i pro vás. Menší hrací zvířata se nejen lépe chytají a oblékají, ale můžete také postavit mnoho malých herních pastí se stejným časem a materiálními zdroji, že by vás to stálo jednu větší past. Nastavení pastí je hra s čísly. Čím více nástrah nastavíte, tím větší je vaše šance na úspěch.\nTato past může být účinná prakticky v jakémkoli klimatu a jakémkoli prostředí na jakémkoli kontinentu. Lze jej nasadit kdykoli během roku a je stejně účinný ve dne i v noci. Od pouště po deštný les mě nenapadá místo, kde byste nemohli použít nějakou jeho verzi k chytání malé zvěře.\nS tím bylo řečeno, že umístění náhodných nástrah do lesa je pošetilé a ztráta času a energie. I když je lze nastražit, aby vtáhly zvířata, jsou nástrahy nejefektivnější, když jsou strategicky umístěny v souladu se stávajícími stezkami pro malé zvěře. Jak uvidíte v části JAK v tomto článku, srdcem této nástrahy je smyčka, která by měla být umístěna přes často cestovanou stezku pro malou hru nebo vchod do úkrytu, jako je doupě nebo nora.\nAbyste byli úspěšní, musíte si přečíst les nebo terén, ve kterém se nacházíte. Musíte hledat známky malého herního provozu a aktivity. Mezi tyto znaky patří trus (trus), stopy, drhnutí, škrábance, známky krmení, vstupy do úkrytů nebo nor, zdroje potravy a vody a dobře projeté stezky zvěře.\nUdělal jsem procházku lesem tady naWillow Haven Outdoora pořídil několik fotografií nějakých nápadných zvířecích znaků, které by měly upoutat pozornost projíždějícího přeživšího. Na následujících fotografiích níže zjistíte, zda můžete identifikovat aktivitu malých her:\nNejlepší místo pro léčku, kterou podrobně popisuji v další části, je přes dobře cestovanou malou herní cestu. Tyto cesty, nazývané „běhy“, obvykle vedou z hnízda, úkrytu nebo doupěte ke zdrojům vody a potravin. Zvířata jsou největšími přeživšími a také žijí podle kódu přežití pro zachování energie. V důsledku toho může několik zvířat pravidelně cestovat stejnou stezkou nebo cestou. Zvířata cestují po cestě nejmenšího odporu a strategicky umístěné nástrahy po této cestě mohou být velmi účinné.\nKonečně ... Co a jak\nExistují doslova stovky různých sad a návrhů malých pastí - z nichž některé jsou příliš složité. Pokud se ve svém životě naučíte pouze jeden návrh léčky, mělo by to být to, čemu říkám Trigger Spring Snare. Přál bych si, abych mohl převzít uznání za design, ale pochází z počátků lidstva a jeho verze používali primitivní lidé ve všech částech světa. Byl testován časem, testován v terénu a testován na přežití. Je to moje sada #1 GO-TO Survival Snare.\nTrigger Spring Snare se skládá ze 4 komponent, které lze snadno získat v téměř každé situaci přežití. Tyto komponenty jsou:\nSmyčka (vyrobená z nějakého druhu šňůry - nejlépe z drátu)\nDvoudílný spoušť (vyřezaná ze dřeva)\nLeader Line (také z nějakého druhu šňůr)\nMotor (obvykle ohnutý přes stromek)\nSmyčka dělá přesně to, co si myslíte - opouští zvíře. Nejúčinnějším oprátkovým materiálem je drát. Existuje mnoho různých typů drátů, které budou fungovat. Drát musí být ohebný. Nemůže být příliš tlustý ani křehký. Když je nastaven do tvaru smyčky (ukázáno později), musí se při zatažení snadno a rychle utáhnout. Některé příklady jsou:\nZkroucené měděné prameny zevnitř každodenní lampy nebo napájecího kabelu malého spotřebiče\nObrazový závěsný drát\nOdizolovaný drát z elektrických systémů automobilu nebo vozidla\nDrát ze spirálově vázaného poznámkového bloku\nOdvinutá pružina (například v kuličkovém peru)\nPodprsenky vyztužené drátem\nDrát zevnitř elektroniky, jako jsou hračky, telefony a rádia\nPokud není kabel k dispozici, bude muset udělat nějaký druh řetězce nebo šňůry. Musí být dostatečně silný, aby udržel zvíře o hmotnosti 5-8 liber. Pokud to praskne silou několika trhnutí mezi pěstmi, pak to pravděpodobně nebude fungovat dobře.\nZde je několik alternativních nápadů na kabeláž:\nVnitřní prameny z 550 padákového lanka\nSilný prošívací materiál, jaký se používá k sešívání kůže a outdoorového zboží, jako jsou peněženky, peněženky, pouzdra na mobilní telefony, opasky, bundy a batohy\nPokud není k dispozici žádný moderní drát nebo šňůra, existuje mnoho přírodních rostlin a vláken kůry stromů, které lze upravit na vhodné šňůry. Několik vynikajících šňůrových rostlin/stromů je:\nMnoho vnitřních stromových kůrek, jako je cedr a jilm\nNíže je fotografie několika kordů vyrobených z vláken rostliny pro reverzní balení a stromové kůry. Pamatujte, že primitivní kultury používaly tuto léčku stovky let bez moderního drátu nebo lana. Trvá to více času a znalostí, ale je to určitě možné.\nPrůměrná délka vaší smyčky by měla být 18-24 palců pro většinu malých lovných zvířat. Chcete -li vytvořit smyčku, musíte na jednom konci vytvořit malou smyčku o průměru tužky. S drátem můžete jednoduše vytvořit smyčku a několikrát jej otočit zpět na sebe.\nPomocí provázku jednoduše přeložte konec zpět na sebe a zavažte uzel nahoře, abyste zajistili smyčku.\nPoté protáhněte druhý konec šňůry/drátu smyčkou a vytvořte smyčku. Konec značky je poté svázán se spouštěčem, jak je podrobně popsáno v další části.\nTrigger and Leader Line\nSpoušť se skládá ze 2 částí: HÁČEK a ZÁKLAD. Jak vidíte na obrázku níže, LEADER LINE je přivázán k horní části HÁČKU a NOOSE je přivázán ke spodní části HÁČKU. MOTOR (obvykle ohnutý přes stromek) poskytuje napětí HÁKU, který je zajištěn pod ZÁKLADEM - dokud ho zvíře nevypojí zatažením za NOOSE. LEADER LINE od HÁKU k MOTORU může být jakýkoli typ šňůry. Musí být dostatečně silný, aby vydržel počáteční „jarní trhnutí“ a poté hmotnost zavěšeného (a bojujícího) zvířete.\nNěkolik úprav spouště\nPokud jde o tento styl spouštění, neomezujte se na jeden přesný model. Stejného výsledku lze dosáhnout mnoha podobnými způsoby. Ve scénáři přežití možná budete muset improvizovat. To jezásadato je důležité. Níže je několik modifikací spouště, které jsem zpracoval, abych vám poskytl několik nápadů.\nTento spouštěcí styl je jednoduše vyřezán ze 2 tyčí z tvrdého dřeva. Všimněte si ZÁKLADU spouštěcího systému, který je vsazen do země. Smyčka na výše uvedené fotografii je vyrobena z vnitřních vláken 550 paracordu. Níže je další fotografie vyřezávané léčky na spoušť. Tato smyčka je vyrobena z měděných drátů zevnitř starého kabelu lampy, což je ideální oprátkový materiál. Všimněte si, jak jsem pomocí malých větviček držel smyčku na místě. To může pomoci udržet smyčku přesně tam, kde ji chcete mít.\nPRIMITIVNÍ SPOUŠTĚČ „Y“\nTato spoušť vyžaduje velmi malé vyřezávání - jednoduše najděte 2 tyčinky, které větví, jak je potřebujete, a nechte přírodu, aby vám poskytla spouštěcí systém. Smyčka na této fotografii je vyrobena z vláken rafiové palmy. Tento ZÁKLAD je také vsazen do země.\nSpíše než BASE, který je vsazen do země, je HOOK tohoto spouštěcího systému zajištěn na kolíku nebo hřebíku, který můžete umístit do blízkého kmene, pařezu nebo stromu. Dokonce jsem vytvořil spouště, které se napojily na blízké skalní římsy. Tato fotografie také obsahuje „nastraženou spoušť“. Nabrousil jsem dno háčku a nalepil na kus návnady (rozinky), abych nalákal zvíře přes smyčku. Jakmile je s návnadou manipulováno, HÁK se odpojí. Ujistěte se, že zvíře musí protáhnout hlavu smyčkou, aby se dostalo na návnadu s návnadou.\nStejný princip spouštěcí pasti lze použít také s háčkem a šňůrou pro rybolov. Namísto použití smyčky připevněte rybářskou šňůru ke spodní části HÁČKOVÉHO SPOUŠTĚČE. Když ryba zatáhne za vaši šňůru a odpojí spoušť, ENGINE zatáhne a nastaví háček do tlamy ryby. Ujistěte se, že je váš TRIGGER HOOK jen stěží nastaven tak, aby sebemenší tahání požírající ryby zapojilo MOTOR. Viz níže uvedený diagram:\nKaždé prostředí je jiné a jedinečné. Na herní trase nemusí být stromek, který by se mohl ohnout. Nebo se můžete nacházet uprostřed prérie nebo pole, kde nejsou žádné stromy. Pokud ano, musíte improvizovat. Existuje mnoho způsobů, jak to udělat. Jedním ze způsobů je jednoduše vyříznout zelený stromek nebo větev z jiné oblasti a vsadit ho do země, abyste jej mohli použít jako MOTOR. Váš LEADER LINE může být také vážen a přejet přes větev nebo stativ s posunem, aby sloužil stejnému účelu. Na níže uvedené fotografii jsem vážil LEADER LINE s 10 librovou skálou, která působí na TRIGGER. Použil jsem kůru z kořene jako LEADER LINE a NOOSE z pletených listů orobince - to je 100% primitivní sada pastí.\nV níže uvedené sadě jsem použil podobný princip, kromě toho, že jsem postavil vzpěrný stativ, který sloužil jako kotevní bod pro LEADER LINE. Zde je LEADER LINE 550 Paracord s vysokou viditelností.\nVáš MOTOR (ať už stromek, větev nebo vážený systém) by měl být dostatečně silný, aby udržel malou zvěř ve vzduchu. To pomáhá zajistit rychlejší a humánnější zabíjení a také udržuje váš úlovek mimo jiné predátory, kteří by určitě měli velký zájem o jídlo zdarma. Pokud máte pochybnosti, můžete svůj snare ENGINE otestovat pomocí 6–8 librového kamene nebo klády.\nUPOZORNĚNÍ K ČASOVÉ A ENERGETICKÉ KONZERVACI:\nNOOSE z tohoto systému snare může být sám o sobě neuvěřitelně efektivní past - bez TRIGGERU nebo ENGINE. Tím, že zajistíte konec značky NOOSE na kůl nebo strom a umístíte jej přes vstup do nory/hnízda nebo velmi dobře cestovanou malou hru, spouštěcí systém nemusí být ani nutný. Toto je velmi oblíbená metoda pro vrčení králíků. Jednodušší už to nejde. Buďte však připraveni na živé zvíře, jakmile se v mnoha případech vrátíte. Viz diagram níže.\nSměrování toku provozu\nJak jsem již zmínil, zvířata budou obvykle šetřit energii cestou nejmenšího odporu. Využijte toho ve svůj prospěch tím, že uspořádáte klacky, polena, špínu, kameny nebo jiné předměty takovým způsobem, aby zvíře přivedlo do vaší slučky NOOSE.\nPokud je to možné, snažte se oblast příliš nerušit. Čím přirozeněji to necháte, tím lépe. Zvířata přežívají na INSTINKTU a reagují, pokud se zdá, že něco není na místě. Les je jejich domov a oni to vědí nazpaměť. Zanechte co nejmenší stopu své aktivity.\nTento článek zakončím seznamemSurvival Snaring Guidelineskterými se řídím a které je třeba zvážit.\nPřežití jsou pastí pro situace přežití. Primitivní improvizované nástrahy jsou jinak nezákonné.\nČím více nástrah nastavíte, tím větší máte šanci na úspěch.\nPokud se pohybujete z oblasti, deaktivujte všechny nastavené nástrahy.\nPokud je to možné, zkontrolujte své snare sady několikrát denně - zvláště v teplém počasí. Váš úlovek může být zkažen nebo vyhozen jinými predátory. A pokud máte živé zvíře, nechcete, aby trpělo déle, než musí.\nPokud to zabijete, snězte to. Nemocné zvíře je výjimkou.\nPozůstatky dříve ulovených zvířat jsou vynikající návnadou pro další nástrahy - zejména vnitřnosti.\nMaso není jediným zdrojem přežití, který lze získat z uchycení zvířete. Kůže se dá použít. Většina zvířat má dost mozků, aby si opálily vlastní kůži. Kosti lze použít jako nástroje, háčky a hroty kopí. Na připoutání a šňůru lze použít střeva, šlachy a surovou kůži. Použijte co nejvíce zvířete. Dalo to za vás život.\nV soupravě na přežití držím hrst hotových drátěných pastí aBug Out Bag. Jsou extrémně lehké a zabírají velmi málo místa. A drát je multifunkční souprava, kterou lze použít pro různé úkoly.\nKlíčem k přežití není o zvládnutí jediné dovednosti přežití, ale spíše o tom, že budete dobře vybaveni různými dovednostmi, které vám mohou pomoci zajistit základní potřeby-a FOOD je určitě jedním z nich ve scénáři prodlouženého přežití. Úspora energie je velmi důležitá a používání pastí k zajištění potravin je inteligentní využití času a zdrojů. Doufám, že jste si z tohoto příspěvku odnesli něco užitečného.\nCreek Stewart je hlavní instruktor naVenkovní škola Willow Haven pro přežití, připravenost a bushcraft. Vášeň společnosti Creek je učit, sdílet a uchovávat dovednosti v oblasti venkovního života a přežití.Creek je také autorem knihySestavte si tašku Perfect Bug Out: vaši 72hodinovou sadu na přežití po katastrofách. Pro více informací navštivteWillowhaven Outdoor.\nlék na neklid


Jak nám pomohou mucinózní polysacharidy? | penzista.net\nNejvýznamnější postavení z biologicky aktivních látek přítomných v Aloe Vera Barbadensis Miller mají takzvané mucinózní polysacharidy – MPS (acemanany, acetylované polymanózy). Jsou to„složité“ cukry, které se podle délky svého molekulárního řetězce dají rozdělit do čtyř skupin. Prof. Dr. Ivan Danhof z University of Texas objasnil, jaké zdravotní účinky mají jednotlivé skupiny:\n1. skupina – protizánětlivé a krevní cukr normalizující mucinósní polysacharidy (MPS). Jsou to krátké, 50-600 molekul obsahující MPS, které redukují zánětlivou reakci provázející nemoci jako ulcerózní kolitida, artritida a gastrický reflex, který se lidově označuje jako pálení žáhy. Pomáhají snižovat krevní cukr u diabetu (cukrovky) typu I a II.\n2. skupina jsou tzv. zametači volných radikálů. Tvoří je střední, do 1500 molekul dlouhé MPS. Jsou to velmi efektivní vnitrobuněčné antioxidanty a zametači volných radikálů – což je velmi důležité při prevenci a léčbě arteriosklerósy, srdeční choroby a Parkinsonovy choroby.\n3. skupina jsou antipatogenní mukopolysacharidy. Jsou označovány jako dlouhé, do 5 000 molekul, mají přímý antibakteriální, antivirový, antifungicidní (protiplísňový) a antiamébový (proti prvokům) efekt.\n4. skupina jsou stimulanty imunitního systému (IS). Jsou to velmi dlouhé (až 9 000 molekul) MPS. Imunomodulují, to znamená, že příznivě ovlivňují funkci imunitního systému. Když je aktivita IS nízká, tak ji posílí a když naopak je pro vlastní organismus nepříznivě vysoká, tak jí utlumí.\nJak MPS působí?\nMPS mají díky imunomodulaci významný léčivý efekt při boji s AIDS, chronickým únavovým syndromem, různými chronickými infekčními chorobami, rakovinou, srdečním onemocněním, autoimunitním onemocněním a s mnoha dalšími, imunitou podmíněnými chorobami. A jakým mechanismem to MPS činí? Bylo prokázáno, že např. MPS molekuly aktivují makrofágy (tzv. „velké požírače“), což produkuje kaskádu léčivých efektů: zvyšuje se fagocitóza (pozření) infikovaných nebo poškozených buněk, zvyšuje se hladina interleukinů a interferonů v těle (tyto substance bílkovinné povahy slouží ke komunikaci mezi jednotlivými imunitními buňkami a jejich populacemi ), což zvyšuje počet a odpověď t-lymfocytů a monocytů, dochází k hojení ran zvýšením aktivity fibroblastů. MPS stimulují produkci takzvaného tumor nekrotizujicího faktoru TNF, který ničí nádory blokem tvorby krevních cév.\n<< Aloe Vera – rostlina s mnohonásobně pozitivním účinkem na náš organismus\nJak se s nachlazením a rýmou vypořádaly naše babičky >>


Pantheon City Hotel Gytheion | Huno Hotely\nPantheon City Hotel Gytheion - Huno.cz\nHotely > Řecko > Gytheion > Mavrovouni > Pantheon City Hotel Gytheion\n33, Vassileos Paulou 2.5/5 "Poctivý" (2 Recenze)\nPorovnejte ceny pro Váš pobyt v Pantheon City Hotel Gytheion\nPantheon City Hotel Přehled\nPantheon City Hotel je komfortní nemovitost v Gytheion, Řecko poblíž Mavrovouni oblasti. S relaxační s ubytováním a 3 hvězdičkami, ujistěte se, aby udělat Pantheon City Hotel Vaší první volbou. To je také v současné době řadí 3rd na 3 hotelů v Gytheion v ceně a hodnocení hostů. Zařízení ubytování Pokojová Služba, Vrátný a Vysokorychlostní Internet jako vybavení. K dispozici je také Parkoviště. Ostatní služby a zařízení jako jsou například Turistické Informace, Recepce 24 Hodin a Výtah.\nRezervujte online a porovnejte slevy od nejnižší EUR48 do EUR136. K dispozici jsou 56 střední kategorie Pokoje, z nichž je možné rezervovat online.\nS 3 hotely v Gytheion a Pantheon City Hotel pořadí 3rd, máte řadu zajímavostí v okolí, zahrnující Ormos Stomiou a Ormos Vathi. Ormos Velona a Ormos Epano Vathiou jsou také nejlepší místa k vidění a delání.\nMístní oblastí, jako jsou Mavrovouni a Gythio se musí také navštívít během vašeho pobytu. Ayioi Anaryiroi, Agadhaiika a Ayios Vasilios jsou ve snadne vzdálenosti od centra Gytheion.\nNemovitost je k dispozici na 4 partnerských webových stránkach včetně Easytobook, Booking.com, Otels.com and Laterooms. Hledat Pantheon City Hotel sazby z těchto webových stránek online zadáním vyhledávání ve formuláři výše, nebo porovnat všechny objekty v Gytheion vlevo.\nHotely v okolí Mavrovouni\n0 hvězdičky Aktaion City Hotel ae Gythion Hotel jsou v dané oblasti. Další možnosti včetně Four Seasons a Milton Hotel jsou jako skvělé alternativy poblíž Pantheon City Hotel.\nZdarma Nezávislý Průvodce Nejnižších Cen na Pantheon City Hotel Gytheion.


Tuto nemovitost nabízí ověřená realitní kancelář Veselská realitní s.r.o. Máte o tuto nemovitost zájem? Prodej chaty v Radějově, 65 m2 990 000Kč Kontaktujte makléře\nNabízíme k prodeji třípodlažní chatu v rekreační oblasti Radějov na Hodonínsku, s pozemkem 630 m2. Chata je o celkové podlahové ploše 65 m2. Přízemí se nachází místnost s kuchyňkou, v druhém podlaží obytná místnost s krbem, sociálním zařízením a terasou, v podkroví dva pokoje. Chata je napojena na elektřinu. Nabízí krásný výhled na krajinu, nad je chatou les.\nProdej chaty Radějov, stav je uveden jako dobrý, umístěný v lokalitě, kde je klidná část obce, z celkového počtu 3 podlaží, topení je řešeno jako lokální palivové, o ploše 65 m2, pozemek o velikosti 630 m2, se zastavěnou plochou 51 m2, a zahradou 579 m2, a mnohem více na, Chaty Hodonín, je vybaven či je k dispozici terasa, zahrada, blízké okolí lze popsat jako oblast rekreační, mezi IS se můžete těšit na 220V, 380V, elektro je zavedeno, a to 230V, 400V.