Fascinující historie malování podle čísel. Vyzkoušejte skvělou malířskou techniku | InfoDnes.cz\nZnáte malování podle čísel? Jde o techniku, s jejíž pomocí se i začátečníci mohou pustit do vytváření uměleckých děl na plátně. Stačí k tomu trochu času, trpělivosti a správně zvolený motiv ve vhodné obtížnosti. Kromě krásného výsledku je prospěšný i samotný proces malování, který přináší pozitivní pocity, dobrou náladu a odreagování od stresu. A jak vlastně takové malování podle čísel vzniklo a jaké jsou důvody, proč musíte tuhle techniku také vyzkoušet? To se dozvíte v tomto článku.\nKdy a jak vzniklo malování podle čísel\nPrvní počátky této techniky sahají k opravdovému mistrovi. Leonardo da Vinci totiž pro své žáky připravoval podobné obrazy pro správné natrénování stínování a práce se světlem na obraze. Rozdělení většího motivu na malé plošky, které se postupně vymalují totiž dohromady složí perfektně vypadající celek. Jen je potřeba se naučit vidět právě jednotlivé kombinace barev.\nOd této myšlenky se inspirovat americký malíř Dan Robbins, který techniku malování podle čísel dotáhl k dokonalosti. Od roku 1950 tak vznikla tento způsob malování, kdy jsou jednotlivé plošky přímo označeny čísly. Po doladění prvotního konceptu vznikla výsledná sada několika různých motivů, které se prodávaly se sloganem, že každý dokáže být jako Rembrandt. A tak se malování podle čísel pomalu stalo populární napříč celým světem. Tuto techniku si zamilovali nejenom laici, ale i zkušenější malíři, kteří si na obrazech s velkou obtížností mohou trénovat své schopnosti stínování a práce s barvami a jejich kombinacemi.\nDnes jsou jednotlivé obrazy pro malování podle čísel propracované do nejmenších detailů. Díky šikovnému grafickému zpracování se plošky dobře vybarvují a je možné rozlišovat hned několik různých obtížností. Kromě toho dnes není problém vytvořit vhodnou sadu barviček, štětec a samozřejmostí je i barevná předloha, ať víte, co vlastně malujete a jakého výsledku se máte dobrat.\nA co si představit pod označením malování podle čísel? Jde vlastně o takové trochu složitější a ve výsledku i hezčí omalovánky. Každý motiv je rozdělen na několik plošek označených čísly. Každé číslo potom znamená příslušnou barvičku, která je součástí balení. Jakmile si tak rozděláte balíček, prohlédnete si předpřipravený obraz na plátně, můžete se pustit do práce. Vyberete si barvu, jakou začnete, vezmete štětec a postupně malujete jednotlivé plošky s daným číslem. Jak budete postupovat, začne motiv nabývat jasnějších kontur a pomalu začne být jasné, co vlastně malujete. A až budou všechny plošky vyplněné barvou, výsledný obrázek bude vypadat jako hotové umělecké dílo. Aby to bylo ještě o poznání jednodušší, pomůže i dobře zpracovaný návod zaměřený na to, jak začít malovat.\nA víte, co je na malování podle čísel vlastně nejlepší? Jde o relaxaci a zábavu vhodnou naprosto pro každého. Hlavní výhoda totiž spočívá hned v pěti různých úrovních obtížnosti. Snadno si tak vyberete takový motiv, který s přehledem zvládnete. Pro děti, začátečníky a případně i seniory jsou vhodnější jednodušší obrazy, které mají méně barevných plošek s většími rozměry. Pro zkušenější umělce jsou připraveny motivy plné detailů na skutečně malých barevných ploškách. Výsledkem bude skutečně krásný obraz, jehož vytvoření si ale žádá trochu cviku a porci trpělivosti. A jaké jsou důvody pro vyzkoušení malování podle čísel?\n8 důvodů, proč zkusit malování podle čísel\n1. Různé stupně obtížnosti\nUž když Dan Robbins přišel s nápadem malování podle čísel a vytvářel první sady motivů, bylo jasné, že bude potřeba vytvořit různé úrovně. I zdánlivě jednoduchý úkol, jakým je vymalování jednotlivých barevných ploch totiž může být překvapivě složitý a nároky na přesnost a zkušenosti s prací se štětcem. Výsledkem tak je hned několik různých úrovní, mezi kterými si každý přijde na své. Obecně se doporučuje nejdříve začít na nízké úrovni obtížnosti a postupně se propracovat až na velké a skutečně složité obrazy, které se stanou vašimi novými uměleckými díly. Takže dobrá zpráva a důvod hned na začátek spočívá v tom, že malování podle čísel zvládne naprosto každý. Jenom musíte vybrat ten správný motiv o vhodné obtížnosti.\n2. Rozvoj dětské kreativity, motoriky a trpělivosti\nObecně se dá říci, že malování podle čísel je skvělou zábavou pro děti. Tyto lepší omalovánky totiž pomáhají rozvíjet jemnou motoriku, kreativitu a představivost. Dítě rozvíjí své estetické cítění hned v počátcích a naučí se správně kombinovat jednotlivé barvy pro dosažení požadovaného výsledku. Obrazy podle čísel jsou vhodné spíše pro trochu větší děti, kterým nedělá problém práce se štětcem. Jakmile si obraz vytvoří, může se snadno stát krásným a hodnotným dárkem například pro příbuzné.\n3. Pochopíte principy malování a vytvoříte si vlastní umělecká díla\nPři malování obrazu podle čísel si snadno osvojíte malířské principy. Konkrétně se dozvíte, jak kombinovat jednotlivé barvy pro dosažení potřebné práce se světlem i různých detailů. Malování podle čísel je tak skvělou školou, jak zdokonalovat vlastní umělecká díla. Rozhodně tak jde o zábavu jako stvořenou pro studenty uměleckých škol a všechny, kteří se chtějí zlepšit. Toto vnímání jednotlivých detailů, práce se štětci a celkově důraz na jemnou motoriku může být skvělým odreagováním i pro starší lidi. Právě u nich je totiž nesmírně důležité nepodceňovat snahu o neustálý rozvoj. Právě posouvání vlastních limitů a zkoušení nové smysluplné zábavy totiž může pomoci proti některým fyzickým či psychickým problémům.\n4. Osvobození od stresu a navození příjemných pocitů\nObecně je malování obrázků skvělým způsobem, jak se zbavit stresu a nepříjemných pocitů. Pokud se cítíte pod tlakem, dejte si pár minut věnovaných klidné tvorbě svého malého uměleckého díla. Obraz malování podle čísel zároveň nepřináší žádné jiné starosti spojené s přemýšlením na kompozicí a volbou barev, protože se jednoduše necháváte vést již předem připraveným a promyšleným konceptem, kde je všechno správně navržené, aby bylo možné získat perfektní výsledek.\n5. Pozitivní emoce z tvoření i krásného výsledku\nNení žádným překvapením, že při vytvoření něčeho krásného máme dobrou náladu. Obrazy malování podle čísel tak dokážou svým způsobem zlepšovat sebevědomí člověka, protože po zhotovení takového malého uměleckého díla máte hned lepší pocit a celkově se budete vnímat o něco šikovnější. A to může pomoci nejenom při další umělecké tvorbě, ale klidně i v osobním či pracovním životě. Tak dejte této terapii při malování podle čísel šanci a uvidíte, jak to na vás vlastně bude působit. S výsledkem však jistě budete maximálně spokojeni.\n6. Ideální dárek pro blízké\nKrásný obraz malování podle čísel se snadno stane zajímavým, originálním a k tomu propracovaným dárkem, kdy dáte najevo, že máte o druhé zájem. Vytvoření vlastního uměleckého díla se totiž svým způsobem rovná zajímavému zážitkovému dárku. Kromě toho navíc může být malování podle čísel dárek i ve chvíli, kdy již máte hotový a zpracovaný obraz. V případě, kdy ho zpracují například děti, mohou získat krásnou a hodnotnou věc pro prarodiče. Ti jistě budou rádi, že si na zeď pověsí opravu pěkný obrázek, který jim s láskou a péčí připravilo jejich vnouče. A když o někom víte, že má rád umění a pouští se do vlastního tvoření, není co řešit a zbývá vybrat ten správný motiv, se kterým uděláte největší radost.\n7. Pestrý výběr různých motivů\nPrávě ručně malovaný obraz má své naprosto jedinečné kouzlo. Jenže vybrat ten správný motiv se může ukázat jako opravdová výzva. Možností je totiž celá řada. K dispozici jsou nejrůznější motivy zvířat, krajiny, scenérie, květiny, dopravní prostředky, lidé, ale i dětské obrazy. Možností tak je skutečně celá řada, takže se můžete promyslet, co si chcete například vystavit, nebo jaký obraz toužíte zhotovit ve svém vlastním podání.\n8. Inspirace nejoblíbenějšími motivy i možnost vytvoření obrazu podle fotografie\nAby to nebylo tak složité, můžete využít nápovědu na Zuty.cz v podobě zobrazení nejoblíbenějších motivů. Dozvíte se tak nejenom to, co se líbí ostatním lidem, ale také zjistíte, jaké konkrétní motivy mohou být dobré na malování a kde máte jistotu, že nesáhnete vedle. Konečný výběr však stále záleží hlavně na vás. Jakmile budete mít vybraný motiv, přichází na řadu promyslet, jestli chcete samotné plátno, nebo rovnou variantu vypnutou na rám. Takový obraz totiž bude po vymalování vhodný rovnou pro pověšení na stěnu, takže se stane krásnou a zajímavou dekorací.\nA že se vám z připravených motivů nic tolik nelíbí? Žádný problém, protože tu je možnost zhotovení šablony pro malování podle čísel na základě vaší dodané fotografie. Namalovat si tak můžete oblíbenou scenérii z dovolené, portrét svého domácího mazlíčka či cokoliv jiného. K dispozici jsou dva různé rozměry a opět i varianta s vypnutím na rám pro okamžité zavěšení. Záležet si však dejte na výběru fotografie, protože na té hlavně stojí úspěch celého výsledného díla. S tím vám však mohou pomoci pečlivé instrukce přímo uvedené u varianty obrazu z vlastní fotografie pro malování podle čísel.\nŽehlička patří k základnímu vybavení domácnosti, a to, přestože jsme se rozdělili zhruba do čtyř skupin, a ne pro každého je žehlení pravidelnou rutinou. Někdo žehlí denně, někdo po velkém praní, jiní nežehlí vůbec, ale využívají moderní alternativy ...\nHyaluronové sérum přináší spoustu zdravotních benefitů\nKyselina hyaluronová je velice oblíbená napříč všemi generacemi. V podstatě se jedná o přirozeně se vyskytující molekulu, která se nachází téměř ve vš ...\nV letním teplém období je vždy vhodné přizpůsobit denní režim vyšším teplotám i působení slunce, což v případě těhotných žen platí dvojnásob. Právě pr ...


Archiv článků od 2.6.2016 do 12.6.2017\nZa tři roky fungování programu podali zájemci přes 21 tisíc žádostí o dotaci. Vyplaceno jim bylo už přes 1,2 miliardy korun. Jen za rok 2016 hlásí NZÚ 8 046 zájemců o dotaci v celkové výši téměř 1,9 miliardy korun.\nV programu Nová zelená úsporám byla vyhlášena 3. výzva podporující novostavby bytových domů s velmi nízkou energetickou náročností v celé ČR. Také byly rozšířeny možnosti podpory v rámci běžící 3. výzvy pro rodinné domy a 2. výzvy pro bytové domy v Praze.


Kolotoč rozprávok, věda a technika - Literatura pro děti a mládež\nÚvod › Knihy › Literatura pro děti a mládež › věda a technika › Kolotoč rozprávok\n9788074280580978-80-7428-058-09788074280580Nakladatelství PLOTPohádkové příběhy pro děti i dospělé s ilustracemi Zuzany Štancelové. Kniha je určená dětem od 5 do 10 let, které rády čtou a malují, a to nejen slovenským dětem v Čechách a na Moravě, ale i českým dětem se zájmem o slovenský jazyk, kterému jistě porozumí i bez překladatele. A pokud by přecejen měly potíže porozumět některým slovům, každá pohádka je doplněna slovníčkem. Celou knihu pak uzavírá oblíbený česko-slovenský komiks Dodo a Pepa. Poznámka: Kniha je ve slovenštině, doplněná slovníčkem vybraných výrazů\nPohádkové příběhy pro děti i dospělé s ilustracemi Zuzany Štancelové. Kniha je určená dětem od 5 do 10 let, které rády čtou a malují, a to nejen slovenským dětem v Čechách a na Moravě, ale i českým dětem se zájmem o slovenský jazyk, kterému jistě porozumí i bez překladatele. Celý popis\n138 obvykle do pěti dnů věda a technika\nNáš kód: 1075423566\nZobrazit všechny Literatura pro děti a mládež - věda a technika Nakladatelství PLOT


apartmány Casa Canazei - Val di Fassa – CK BlueSport.cz\napartmány Casa Canazei - TRILO 6 - Val di Fassa / Moena\nK lanovkám: 900\nCena od: 20356 Kč (727 €)\nRezervovat ubytování Itálie - Val di Fassa / Moena - apartmány Casa Canazei\nApartmány Casa Canazei se nachází se na začátku města Alba di Canazei.\nTato rezidence nabízí recepci, možnost wi-fi připojení, garáž, saunu, lyžárnu, prádelnu na mince a restauraci s krbem pro příjemnou večerní zábavu.\nLyžařský vlek Ciampac vede k Skitour Panorama. Lyžařský vlek Belvedere je spojen se skupinou Sella Ronda.\nApartmány Casa Canazei jsou ideální i pro zájemce o běžkařské lyžování - nachází se kousek od běžeckých stop.\nApartmány Casa Canazei nabízí ubytování v těchto typech apartmánů:\nBILO 4 (asi 45 mq): skládá se z obývacího pokoje s kuchyňským koutem, rozkládací pohovkou pro dva, možnost další pátá postel (pro děti do 12 let), ložnice s manželskou postelí, koupelna se sprchou nebo vanou, TV.\nTRILO 6 (asi 50 mq): skládá se z obývacího pokoje s kuchyňským koute a rozkládací pohovkou, ložnice s manželskou postelí, ložnice s palandou, koupelna se sprchou nebo vanou, TV.\napartmány Casa Canazei - Val di Fassa / Moena\nApartmán - apartmány Casa Canazei bilo 5 trilo 6\n12.12.2020 - 19.12.2020 Není k dispozici Není k dispozici\n19.12.2020 - 26.12.2020 860 € 992 €\n26.12.2020 - 02.01.2021 1521 € 1719 €\n02.01.2021 - 09.01.2021 978 € 1110 €\n09.01.2021 - 16.01.2021 727 € 860 €\n16.01.2021 - 23.01.2021 754 € 886 €\n23.01.2021 - 30.01.2021 819 € 965 €\n30.01.2021 - 06.02.2021 899 € 1058 €\n06.02.2021 - 13.02.2021 978 € 1137 €\n13.02.2021 - 20.02.2021 978 € 1137 €\n20.02.2021 - 27.02.2021 978 € 1137 €\n27.02.2021 - 06.03.2021 978 € 1137 €\n06.03.2021 - 13.03.2021 807 € 1058 €\n13.03.2021 - 20.03.2021 740 € 925 €\n20.03.2021 - 27.03.2021 727 € 872 €\n27.03.2021 - 03.04.2021 727 € 872 €\n03.04.2021 - 10.04.2021 727 € 872 €\n10.04.2021 - 17.04.2021 727 € 872 €\nwifi nad limit\nvolitelné příplatky sauna 5€ / osoba / vstup\npračka, sušička 3 €/žeton\nRezervace Itálie - Val di Fassa / Moena - apartmány Casa Canazei


Demonstraci v Diyarbakiru rozehnala policie: Nejméně dva mrtví — ČT24 — Česká televize\n14. 12. 2015 Diyarbakir (Turecko)\nNejméně dva mrtvé a dva zraněné si vyžádal zásah turecké policie proti několikatisícové demonstraci, jejíž účastníci v převážně kurdském Diyarbakiru na jihovýchodě země protestovali proti vládou nařízenému zákazu vycházení. Pořádkové síly použily vodní děla a slzný plyn.\nNepokoje v Diyarbakiru\nZákaz vycházení platí kvůli bojům turecké armády s bojovníky ze zakázané Strany kurdských pracujících (PKK) téměř dva týdny. Nejvíce zasaženou čtvrť Sur kvůli tomu opustilo na 10 tisíc lidí.\nDemonstrace se zúčastnilo na pět tisíc lidí, svolala ji prokurdská Lidová demokratická strana (HDP). Vláda tvrdí, že demonstrace byla nepovolená. Protestující útočili na policisty kameny. Policie zabila dva mladíky ve věku 21 a 25 let za nevyjasněných okolností.\nNásilné střety mezi ozbrojenci z PKK a bezpečnostními složkami jsou v posledních týdnech v Turecku téměř na denním pořádku. Proces usilující o mírové řešení problémů kolem velké kurdské menšiny v Turecku zkrachoval v červenci. O život od té doby přišlo asi 150 příslušníků tureckých bezpečnostních sil a stovky ozbrojenců PKK.\nPrávě v Diyarbakiru dochází k ostrým střetům velmi často, proto vláda ve čtvrti Sur vyhlásila zákaz vycházení. Na místě nyní nefunguje voda, ani dodávky elektřiny, tenčí se i zásoby potravin.\nTurecko pokutovalo Twitter kvůli příspěvkům „obhajujícím terorismus“


23.9.2020 – Je třeba v Senátu hájit oprávněné zájmy zaměstnanců, rodin s dětmi, seniorů, osob s handikepem či drobných živnostníků. Vždy jsem to dělal a slibuji, že v této práci budu pokračovat.\n28.8.2020 – Sociální demokraté hájí oprávněné zájmy zaměstnanců, seniorů, rodin s dětmi a živnostníků.\n4.9.2020 – Sociální demokraté hájí oprávněné zájmy zaměstnanců, seniorů, rodin s dětmi, lidí se zdravotním postižením a živnostníků.\n11.9.2020 – ČSSD vždy podporovala oprávněné zájmy zaměstnanců, odborů i profesních sdružení. A vždy, když byla sociální demokracie vládní stranou, se zvýšila životní úroveň nejen zaměstnanců, ale většiny občanů naší země.\nSeďa (ČSSD): Slušnost a poctivost by se měla vyplácet i v politice\n1.10.2020 – Aby Senát mohl být pro lidi důvěryhodnější, pak musejí senátoři hájit oprávněné zájmy občanů. Zejména zaměstnanců, seniorů a rodin s dětmi.\n9.10.2017 – ČSSD má nízkou podporu studentů na středních školách. To ovšem neznamená, že sociální demokraté nehájí jejich zájmy a zájmy jejich rodičů.\n1.8.2017 – Seniorů je v naší populaci velký počet, nicméně jejich zájmy hájí pouze sociální demokracie. Vždy, když jsou u moci pravicové strany či hnutí, tak se snaží naše seniory okrást a zhoršit jim životní úroveň.\nOsobnosti: Václav Klaus (10495 článků), Miloš Zeman (25757 článků)\n15.4.2017 – ROZHOVOR „Pokud se oprávněně kritizovala anexe Krymu z ruské strany, a jestli se i poukazuje na účast ruských jednotek na východní Ukrajině, pak nelze nekritizovat napadení raketami vojenské základny nezávislého státu,“ uvedl jeden z nejzkušenějších českých poslanců Antonín Seďa (ČSSD). „Právě toto je hlavním důvodem nynějšího poklesu popularity Donalda Trumpa, který v předvolebním klání opakoval, že jeho prioritou je zajištění bezpečnosti USA. Tato vojenská akce však nebyla z tohoto pomyslného soudku a ukázala návrat k zahraniční politice republikánských prezidentů,“ ještě dodal.\nOsobnosti: Donald Trump (5735 článků), Antonín Seďa (129 článků)\n5.8.2020 – Hodnotit politiky podle jejich skutečně vykonané práce, a nikoliv podle jejich placené PR, je nejen složité, ale i časově náročné. Nicméně pro občany je nezbytné, aby vyhodnotili, který politik hájil a hájí jejich oprávněné zájmy.


Novoluní 4.11.2021 (22:18) 12° Štír 20'\nOFICIÁLNÍ PLES NA AMBASÁDĚ\nSkupinové vědomí kvetoucí na na nejvyšším stupni kulturní provázanosti mezi představiteli elity vládnoucí třídy.\nV současnosti je největší jednotkou společenské organizace státu. Symbol zobrazuje vládnoucí třídu těchto státních celků, vykazující alespoň povrchní formy zájmu na budování trvalých vztahů v mírové spolupráci. Jde zde spíše o hodnotu setkávání\nse s ostatními lidmi na nejvyšší možné úrovni kulturního žebříčku (tj. "ve smokingu"), ne až tolik na úrovni každodenního typu vědomí s chování.\nMáme zde obraz ritualizované UKÁZKY moci, prestiže a blahobytu. Vztah vstoupil do hierarchie a je institucionalizován. Symbol nám říká, že také toto je zásadním rysem v rozvoji rytmického dej - ber v zájmu dosažení globálního míru.\nDnešní novoluní ve Štíru nás zavádí do prostředí IV. domu, ve kterém stojíme sami před sebou, svojí vášnivostí, přesvědčivostí a nutkavou potřebou se jejich prostřednictvím prosadit. Planeta Pluto vládnoucí znamení Štíra tranzituje posledními stupni znamení Kozoroha, jehož prostřednictvím se nacházíme v tématech, jako jsou hierarchie, kontinuita a vše, co si geneticky neseme od našich předků. Vše je umocněné novoluním ve Štíru ve IV. domě. V tomto domě se zabýváme tím, do jaké míry se cítíme být emočně v bezpečí, zobrazuje stav naší duše a jejího potenciálu. Mapuje naši genetickou minulost, paměť a s tím, jak jsme schopni je prožívat v domově a ve společnosti, kde žijeme. Jak jsme schopni se individuálně prosadit anebo podléhat vnějším manipulacím, které nás odvádějí od našich skutečných potřeb.\nPluto v Kozorohu přináší lidstvu zkušenost zasvěcení na planetě Zemi. Musíme být silní, vybudovat si tělo a imunitu. Díky vytrvalosti dosáhneme přesně toho, co potřebujeme. Pluto v Kozorohu je neúprosné a tvrdé. Lidé se potýkají s dluhy, nedostatkem práce, ekonomickou a socioekonomickou šikanou a s pocitem: "S námi se nepočítá".\nTímto šikanováním se člověk buď zocelí nebo přepracuje, uhne z cesty a přizpůsobí se. Každý z nás je a bude nucen začít si budovat vrozenou imunitu.\nV případě překonání velkého strachu ze změny, prosazení se a nalezení svého vlastního místa v životě, důvěry v přírodní -kosmické zákony a fungování těla, které, pokud mu dáme dostatek prostoru, má obrovskou schopnost seberegenerace, jej začne "Pluto v Kozorohu chránit".\nVlastností planety Pluta v Kozorohu je vytvoření pravdivých, kompletních a provázaných vztahů na všech úrovních života .\nPluto ve svém významu v naší psychice samo o sobě nic nedokáže. Používáme jej jako symbol informující nás o energetickém vlivu, kterému jako společnost-kolektiv čelíme. Změnu musíme realizovat na mnohem osobnější úrovni, která začíná tématem sebepřijetí a sebevymezení. Planeta Venuše se v momentu novu nachází v V. domě ve znamení Střelce. Co vás v životě inspiruje? Čemu jste schopni se přizpůsobit a nerespektovat vlastní představu toho, jak chcete žít a jak se ve skutečnosti cítíte? Je hravá a hledá nové cesty a nový smysl života, naslouchejte tomuto vnitřnímu hlasu a nebojte se jej následovat. Ascendent ve znamení Lva nás ve spolupráci s Venuší vede k hledání své identity, sebepřijetí a uvědomění se. Ve společnosti dochází k nutkavé a pudové potřebě individuálně prosadit svá přesvědčení nezávisle na okolí, stát si za svým. Může docházet k výbušným situacím, protože nechuť podvolit se názorům druhých lidí je mnohdy nesnesitelná. Pokud jdete správnou cestou, tyto situace již znáte a víte, že je nemusíte opakovat. Můžete použít diplomacii. Pokud jdete proti své přirozenosti, víc vás tyto situace rozhodí a poukážou na vaše milná "přesvědčení".\nPlaneta velkého štěstí Jupiter v VII. domě ve Vodnáři boří vše, co je již přežité a pracuje na úrovni realizování nových smysluplných zákonů ve společnosti. Černá Luna v Blížencích\nv kvadrátu na Saturna ve Vodnáři otevírá téma týkající se stavu našich myslí a konfrontuje nás s vlastním cynismem a závislostí na informacích bez vnímání toho, jakým způsobem ovlivňují naše těla, informační pole planety a kolektivní podvědomí. Znamení Blíženců nejde daleko pro jakákoli slova a použije je, ať se jedná o jakoukoli situaci vždy v prospěch planet, se kterými je jejich vládce Merkur spojený, přináší fakta, avšak na druhé straně znevažuje, lže a vysmívá se cynicky všemu, co má hodnotu a momentálně se nehodí do jejich plánu, její informace pocházejí z bezedné černé jámy nemaje žádných hranic. Prostřednictvím informačního pole vytváří jakoukoli realitu a pokud není uzemněná a ovlivněná životními zkušenostmi, může ve společnosti vyvolat cokoli na úkor daných zákonů.\nJupiter a Saturn ve Vodnáři staví proti tomuto procesu bariéru. Sami známe to, že pokud uvěříme něčemu, co nemáme prožité, prostě to nevyjde nebo jsme nuceni vrátit se nazpátek a začít znovu, dokud nám nedojde, že naše mysl a tělo mají své limity, které musíme prostě respektovat, jinak totiž nejsme životu na Zeměkouli a Vesmíru nijak užiteční a je zbytečné, abychom zde dále prodlévali a brzdili evoluční pohyb.\nJaké informační pole preferujete? Opravdu vám vyhovuje a cítíte se vyrovnaně?\nCo ve vás evokuje slovní spojení: PUD SEBE ZÁCHOVY?\nCo je pro vás důležitější? "Mít nebo být?"\nJste schopni vnímat názory svého okolí, komunikovat o nich a zároveň vnímat svoji hranici bez pocitu manipulace nebo potřeby manipulovat?\nBerete za svá rozhodnutí plnou zodpovědnost, tzn. žijete sami za sebe nebo v kompromisech?\nDnešní novoluní v nás probouzí potřebu vytvořit v životě pevný základ, ze kterého bude v budoucnu možné čerpat. Tento základ je však podmíněným přijetím sama sebe a svých potřeb, potřeb svého těla s přijetím jeho přirozenosti, čili sama sebe bez vlivu okolí a každý na své úrovni vnímání. Uvědomme si, že: "Jablko nemůže nikdy být švestka" nebo například pohádku "O ošklivém káčátku".\nOsa Býk - Štír je osou energie. Dnešní novoluní startuje na příštích čtrnáct dní proces, během něhož budete čelit situacím, které do vašeho vědomí přinesou informace o tom, jakým způsobem tuto energii svým přístupem a myšlenkovým konceptem k životu jako takovému blokujete nebo s ním přirozeně splýváte.\nPřeji vám hodně štěstí a odvahu poznat sama sebe a navázat se světem na tomto základě mnohem láskyplnější a konstruktivnější vztah. Těším se na další setkání s vámi za čtrnáct dní na téma, které přinese nadcházející úplněk. Zdeňka Svobodová\n19.11.2021 úplněk a částečné zatmění měsíce v přípravě\nVenuše 29° Střelec 28'\nTLUSTÝ CHLAPEC SEKÁ TRÁVNÍK U SVÉHO DOMU V ELEGANTNÍ PŘEDMĚSTSKÉ ČTVRTI\nNutnost věnovat pozornost každodenním úkolům, které nám zajišťují společenskou hodnotu či úctyhodnost a zároveň prospívají naší konstituci.\nPěstěný trávník před domem je symbolem zájmu majitele domu a jeho touha vtisknout krásnu formu růstu přírodních sil, tudíž symbolem toho, jak si cení řád a estetické hodnoty. "Tlustý chlapec" naznačuje, jak potřebné jsou konstruktivní pracovní návyky ke kompenzaci požitkářství, které přináší společenský život.\nSymbol hovoří o nejběžnějších technických nezbytnostech, jimiž se musí zabývat jedinec - příslušník společenské elity. Uvádí nás do další fáze cyklického vztahu mezi jedincem a pospolitostí, a ukazuje, že je záhodno si udržovat SPOLEČENSKOU PŘIJATELNOST A VÁŽNOST.


Oblíbenou poštovní doručovatelku obyvatelé Přibyslavi poslali na radnici - Havlíčkobrodský deník\nDagmar Štefanová dělá pro "svůj" rajon víc, než musí a to se jí vrátilo ve volbách. | Foto: Deník / Štěpánka Saadouni\n„Byla jsem s rodinou na výletě. Když jsem to dozvěděla málem mi vypadl telefon z ruky,“ říká s úsměvem Dagmar Štefanová z Dobré u Přibyslavi.\nMístní ji znají jako členku sboru dobrovolných hasičů v Dobré a přibyslavskou poštovní doručovatelku. V komunálních volbách v Přibyslavi kandidovala za hnutí ANO pro lepší Přibyslav na třetím místě, které je považováno za nevolitelné. Ale stal se zázrak. Dagmar Štefanová získala více než 200 hlasů. Tím obrazně řečeno přeskočila svoje dva stranické kolegy na předních pozicích. Jediný mandát, který hnutí ANO v Přibyslavi získalo, patří právě jí.\nJak Dagmar Štefanová vysvětluje, komunální politika není zrovna její koníček. „V minulých komunálních volbách kandidoval za ANO bratr. Ten letos odmítl. Má moc práce, tak mě ANO oslovilo, že chtějí omladit kandidátku. Tak jsem na to kývla, ale vůbec jsem nečekala, že to takhle dopadne,“ vysvětluje Dagmar Štefanová.\nProč dostala zrovna ona tolik preferenčních hlasů, vysvětluje skutečností, že je jako poštovní doručovatelka mezi lidmi v Přibyslavi známá a často dělá ve své práci víc, než musí. „Já jsem člověk, který má sociální cítění hlavně s lidmi, kteří se o sebe nemohou postarat. Možná je to tím, že máme v rodině člověka s postižením. A tak když mě například některá babička požádá, jestli bych jí nevyzvedla například léky v lékárně, protože ona tam sama nedojde, nemám problém jí vyhovět,“ říká skromně oblíbená poštovní doručovatelka.\nNicméně v tom, co by jako zastupitelka v Přibyslavi chtěla změnit, má jasno. Díky své práci zná město a s jeho obyvateli je v každodenním kontaktu. „Už jsme absolvovala stejně jako ostatní budoucí zastupitelé osobní setkání se starostou Martinem Kamarádem. K prioritám hnutí ANO u nás patří například průhledné hospodaření radnice a výběrových řízení, vstřícná komunikace radnice s obyvateli, ale také budování chodníků na hřbitově a stavba obřadní síně, aby obyvatelé Přibyslavi nemuseli jezdit vyřizovat pohřby do Brodu. Mladí se tomu teď možná smějí, ale až budou muset vyřizovat pohřeb pro někoho z rodiny, pochopí důvody,“ říká budoucí zastupitelka Dagmar Štefanová


Nillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio | Sleviste.cz\nKde jsem: Katalog > Mobilní telefony a kancelář > Mobily - příslušenství > Pouzdra k mobilům > Nillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio\nNillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio\nPouzdra na mobilní telefony Nillkin Sparkle pro chytrý mobilní telefon Meizu M2 jsou správná volba pro ochranu telefonu. Kryty na mobil typu flip jsou nezbytným doplňkem telefonu. Elegantní tenký flipový kryt Nillkin Sparkle Folio Meizu M2 s otevíráním do boku v černé barvě perfektně ochrání váš smartphon před poškozením. Flipové pouzdro spolehlivě chrání telefon Meizu M2 i ze stran a zároveň zab...\nVšechny nabídky pro Nillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio\nPopis Nillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio\nPouzdra na mobilní telefony Nillkin Sparkle pro chytrý mobilní telefon Meizu M2 jsou správná volba pro ochranu telefonu. Kryty na mobil typu flip jsou nezbytným doplňkem telefonu.\nElegantní tenký flipový kryt Nillkin Sparkle Folio Meizu M2 s otevíráním do boku v černé barvě perfektně ochrání váš smartphon před poškozením.\nFlipové pouzdro spolehlivě chrání telefon Meizu M2 i ze stran a zároveň zabraňuje vyklouznutí telefonu z obalu. Přední odklápěcí flipová část zamezí znečištění a poškrábání telefonu. Flip je na povrchu potažen umělou kůží, uvnitř má velice jemný semiš. Kryt má všechny potřebné výřezy a otvory pro ovládací prvky, konektory, reproduktor, ale hlavně pro kameru. Obal má příjemně drsný povrch s perleťovým efektem.\nPouzdro typu kniha je oblíbené kvůli snadnému a rychlému přístupu k ovládacím prvkům. Smartphone Meizu M2 nemusíte vůbec vytahovat z obalu ven.\nPouzdro flip NiIlkin Sparkle Leather Case stylovým designem značky Nillkin skvěle doplní váš mobil Meizu M2.\nPro maximální ochranu telefonu Meizu M2 vám doporučujeme pořídit ještě tvrzené sklo na displej.\nParametry Nillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio\nNillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio •  nillkin sparkle folio pro nokia lumia 630  •  nillkin sparkle folio pro nokia lumia 550  •  nillkin sparkle folio pro sony xperia e4  •  nillkin sparkle folio pre lumia 435  •  nillkin sparkle folio pre nokia lumia  •  nillkin sparkle folio pouzdro na lumia 650  •  nillkin sparkle folio pre asus zenfone 5  •  nillkin sparkle folio pre nokia x2  •  nillkin sparkle folio pro xiaomi redmi 3 s  •  nillkin sparkle folio pre nokia lumia 435  •  nillkin sparkle folio pre nokia lumia 950  •  nillkin sparkle folio pro nokia lumia 830  •  nillkin super frosted pro meizu m2  •  nillkin tvrzene sklo h pro meizu m2  •  nillkin flip sparkle s view pro p90  •  nillkin flip pro p90 sparkle s view  •  nillkin flip sparkle s view pro s860  •  nillkin flip sparkle s view pro lg g3  •  nillkin flip pro lg g4s sparkle s view  •  nillkin flip pro honor 5x sparkle s view  •  nillkin flip sparkle s view pro ascend p8  •  nillkin sparkle s view flip galaxy s7 edge  •  nillkin flip pro galaxy s6 sparkle s view  •  nillkin sparkle flip pro iphone 5 5s se  •  nillkin flip pro mate s sparkle s view  •  nillkin flip pre mate s sparkle s view  •  nillkin flip fresh folio pro iphone 6  •  nillkin flip fresh folio pro iphone 6 plus  •\nNillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio najdete na Hledejceny.cz a také Nillkin flip Meizu M2 Sparkle Folio na Nejrychlejší.cz


Max Czollek v Goethe-Institutu – iTvar\nMax Czollek (*1987) je publicista, lyrik, kurátor a autor politických esejů, které se staly bestsellery: Dezintegrujte se! (2018) a Vyrovnání se s přítomností. Czollek v nich analyzuje, jakým způsobem v německé společnosti přetrvávají fašistické myšlenkové a mocenské struktury, a poukazuje na symbolickou roli Židů při utváření image Německa jakožto země, která se úspěšně vyrovnala s vlastní minulostí.\n„Czollek patří k nejvýraznějším židovským intelektuálům současnosti a ve svých textech i uměleckých akcích rozvíjí myšlenku emancipace menšin od očekávání většinové společnosti a předestírá strategie, kterými je možné naplnit koncepty pluralitní demokracie a nastolení sociální spravedlnosti v radikálně diverzní společnosti,“ komentuje Viktorie Knotková, která bude akci pro Goethe-Institut moderovat.\nModerátorka Viktorie Knotková bude s Maxem Czollkem hovořit o jeho konceptu „odbojné poezie“ a o tom, proč musí být umění politické. Diskutovat se bude například o tom, zda je smysluplné oddělovat autora a dílo a také to, jaká změna stávajících politických konceptů a společenských způsobů chování musí nastat, abychom mohli všichni bez obav žít svou odlišnost.\nVystoupení Maxe Czollka se odehraje v rámci programové řady Terra Litera, která krátkým a svižným stylem v půlhodinovém formátu představuje současné německé autory a autorky.\nOn-line možno sledovat zde.\nMax Czollek, Julia Fiedorczuková, Peter Prokopec, Lukáš Sedláček\nČtenářům Tvaru přinášíme výběr z tvorby letos nominovaných básníků: berlínského básníka a performera Maxe Czolleka, varšavské básnířky Julie Fiedorczukové, mladého slovenského básníka Petera Prokopcen a rodáka z Olomouce Lukáše Sedláčka.


TOP z dne: 03. 03. 2012\nTajné hnízdo Lucie Borhyové: Zadlužila se na 30 let\nLucie Borhyová (33) se stěhuje do nového. K bytu, který vlastní na Proseku, si pořídila luxusní dům na okraji Prahy. Moderátorka Televizních novin na Nově si ale na nové sídlo musela půjčit. A to pořádný balík. Podle informací Blesku se Borhyová zadlužila skoro deseti miliony korun. V době, kdy na Nově nemá nikdo místo jisté, je to dost velký risk!\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 3.3.2012 v 06:03, zobrazit podobné\nModerátor Bořek Slezáček (44) žil s nejkrásnějšími ženami České republiky Alenou Šeredovou (33) a Simonou Krainovou (39) . Pohodu domácího krbu ale našel až se současnou partnerkou Žanetou. S ní má také tříletého syna Nikolaje a s rodinkou žije v domku na okraji Prahy.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 06:02, zobrazit podobné\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 3.3.2012 v 11:03, zobrazit podobné\nKrainová s Hanychovou opět na ostří nože. Víme, co se stalo\nVyužít znesvářené modelky pro reklamu je rozhodně zajímavý mediální tah. Své o tom vědí organizátoři Plesu v opeře, kteří v jedné lóži usadili Simonu Krainovou (39) , Pavlínu Němcovou (37) a Andreu Verešovou (31) . Nyní se o něco podobného pokusili v jednom televizním pořadu.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 13:02, zobrazit podobné\nTo jste ještě neviděli: Nikol Moravcová se snažila svoje dvojky nacpat do příliš těsných šatů\nPrvní ročník nově založené tradice Masquerade 2012 ve Státní opeře Praha se neobejde bez obtíží. Mladičká zpěvačka Tereza Aster Vágnerová, která se zhostí pro tento večer role moderátorky, jen těžko hledá velkou večerní róbu, která by byla dost malá. "Já mám opačný problém, do žádných šatů se nemůžu vejít," řekla Super.cz moderátorka Nikol Moravcová (24) , která si róby zkoušela spolu s Terezou.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 14:02, zobrazit podobné\nDcera křišťálově čistého Grosse: Umouněná hvězda se válí v prachu!\nNatálie Grossová (8), dcera muže, kterého si čtenáři Blesk.cz zvolili jako největšího gaunera české politiky, v pátek vystoupila ve své první herecké roli. Jako Cossetta v Hugových Bídnících tak ukázala, jak se dcera křišťálově čistého milionáře pachtí ve špíně a chudobě.\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 3.3.2012 v 15:03, zobrazit podobné\nZpěvačka Marta Jandová (37) si poprvé v životě vyzkoušela roli moderátorky. Protože první premiéru muzikálu Bídnici hrála Monika Absolonová (35) , s níž alternuje v roli paní Thenardiérové, zbyla na ni povinnost představit celý ansábl muzikálu. "Vystřídáme se. Na Martině premiéře budu zase moderovat já," vysvětlila Super.cz Monika Absolonová.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 11:02, zobrazit podobné\nKdyž byla naposledy Dominika Kadlčková (22) v Jihoafrické republice, potkala čirou náhodou českého fotografa Michala Skramuského. Slovo dalo slovo a z původně nezávazného setkání se vyklubala úspěšná spolupráce.\nKdykoliv se americká hvězda Angelina Jolie (36) někde objeví, davy šílí. Každá druhá žena by chtěla vypadat alespoň trochu jako ona a každý druhý muž by ji chtěl mít vedle sebe. Herečka se ale pomalu ztrácí před očima. Slavný americký odborník na závislosti dokonce soudí, že je Angelina podvyživená.\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 3.3.2012 v 17:03, zobrazit podobné\nPRVNÍ FOTO: Byli jsme na Českém lvu ještě před zahájením. Nenalíčené hvězdy a drby ze zákulisí\nJeště před zahájením slavnostního večera předávání filmových cen Český lev se Super.cz dostal na poslední zkoušku. Hvězdy v čele s Lucií Bílou (45) a Karlem Gottem (72) byly ještě v civilu a před posledními zásahy vizážistek.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 17:02, zobrazit podobné\nHůlka ruku v ruce s maminkou: Tohle je jediná žena mého života\nVIDEO: Charismatický zpěvák Daniel Hůlka (43) je už víc jak rok bez přítelkyně. A tak na premiéře Bídníků, kde hraje inspektora Javerta, byla jedinou ženou, která mu v hledišti nadšeně tleskala, maminka Jarmila.\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 3.3.2012 v 09:03, zobrazit podobné\nKonec placených SMS v Čechách je tu!\nSMS zdarma a napořád? Jestli také patříte mezi horlivé sms dopisovatele a nedovedete si představit život bez kontaktu s přáteli a rodinou, je tu skvělé řešení – a zadarmo!\nTyhle záběry v televizi neuvidíte. Řezník Rytmus předvedl parádní show a roztancoval svou lásku Daru Rolins\nPatrik Rytmus Vrbovský (34) v sobě nezapře showmana. V soutěži Hlas Česko Slovenska má sice za úkol poslušně sedět v porotcovském křesle a plnit úlohu odborného kouče, během natáčení posledního dílu výběru naslepo mu to ale nedalo a rozhodl se svým uměním pobavit přítomné diváky.\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 3.3.2012 v 05:03, zobrazit podobné\nŠestatřicetiletá zpěvačka Elin Špidlová má za sebou spoustu filmových a muzikálových rolí. Už za pár měsíců se chystá na roli nejkrásnější, bude z ní dvojnásobná matka. Ještě předtím si odskočila do Hlasu ČeskoSlovenska. V případě, že postoupí až do finále, mohou ale nastat komplikace.\nzdroj: revue.idnes.cz, přidáno 3.3.2012 v 01:04, zobrazit podobné\nHerečka a dcera Jitky Asterové Anna Linhartová, která v březnu oslaví osmnáctiny, se nebojí ukázat city na veřejnosti. Na premiéru své matky vzala i partnera Tomáše, se kterým randí teprve krátce.\nzdroj: revue.idnes.cz, přidáno 3.3.2012 v 11:04, zobrazit podobné\nLucie Borhyová se zadlužila kvůli svému luxusnímu sídlu!\nBlonďatá moderátorka finančně zariskovala jen proto, aby si mohla koupit nový dům!\nzdroj: showbiz.cz, přidáno 3.3.2012 v 14:49, zobrazit podobné\nDagmar Havlová (58) byla bezpochyby nejkrásnější dámou, kterou letso Český lev přivítal. Vdova po exprezidentovi, jehož film Odcházení nasbíral nominace ve všech kategoriích vypadala naprosto úchvatně a snad ještě mladší než obvykle.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 21:02, zobrazit podobné\nKateřina Brožová (44) sice tvrdila, že se v tmavých vlasech, které si musela obarvit kvůli roli, cítí dobře, ale už hází zpátečku. Když si po letech opět vyzkoušela paruku, kterou nosí jako Fantina v muzikálu Bídníci, začalo se jí po blond barvě stýskat.\nZpěvačce Tereza Mátlové (36) nestačí čas, který má vyměřený na převlékání šatů v muzikálu Bídníci. "Při generálce jsem to nestihla a musela jsem na jeviště v šatech, které byly vzadu rozepnuté," svěřila Super.cz. "Snažila jsem se natáčet tak, aby si toho diváci nevšimli," upřesnila.\nDemi Moore propustili z léčebny: Ukrývá se v karibském ráji\nHerečka Demi Moore (49) se nedávno zhroutila a rozhodla se pro pobyt v léčebně. Nyní je už zpátky doma, ale smutek z rozchodu s Ashtonem Kutcherem (33) jí rozhodně nepřešel. Uzavřela se před lidmi a ukrývá se v Karibiku.\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 3.3.2012 v 13:03, zobrazit podobné\nBritská topmodelka Kate Moss (38) si s pózováním nahoře bez nikdy nedělala vrásky, ale zdá se, že s přibývajícím věkem se svléká ještě častěji. Modelka prostě tu a tam nechá nahlédnout pod svůj výstřih, například při vystupování z vozidla. Minulý rok se navíc nechala fotit nahá do kalendáře Pirelli pro rok 2012 nebo během dovolené, kterou trávila ve Francii na jachtě s rodinou a přáteli, považovala horní díl plavek za naprostou zbytečnost.\nČeský lev: Bílou v moderování podporují syn a milenec!\nZpěvačka Lucie Bílá se tentokrát ujme hlavní role večera a odmoderuje předávání filmových cen České lvy za rok 2011. Zlatou slavici přišel do první řady podpořit partner Petr Makovička a syn Filip. Ten je dnes večer za elegána v obleku. Hlavním favoritem je snímek Václava Havla Odcházení.\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 3.3.2012 v 20:03, zobrazit podobné\nKrásné sestry známé tmavovlásky Kim Kardashian (31) Kendall (16) a Kylie (14) se objevily na premiéře filmu s názvem Project X. Obě jsou známé, ostatně jako zbylí členové rozvětvené Kardashianovic rodinky, svým velmi kladným vztahem k módě. V krátkých šatech předvedly své bezchybné postavy.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 16:02, zobrazit podobné\nLabilní Demi Moore se vrátila domů z léčebny!\nAmerická herečka je po šesti týdnech léčení opět doma! Juchú!\nzdroj: showbiz.cz, přidáno 3.3.2012 v 01:49, zobrazit podobné\n„Pohlreich ničí českou kuchyni! Umí akorát nadávat! A moje maminka ho upřímně nesnáší.“ Tak se novácký kuchař Jiří Babica (50) pustil do konkurenta z Primy Zdeňka Pohlreicha (54). A vyhrotil tak dlouhotrvající spory, které spolu tihle dva mají.\nZ tohoto puclíka se stal nejkrásnější herec Hollywoodu. Má šest dětí a nádhernou partnerku, už víte?\nTento rozkošný klouček patří již přes dvacet let mezi nejobsazovanější herce a díky své líbivé tváři se stal rychle miláčkem žen všech věkových kategorií. V 90. letech se často dívenky dělily do „fanklubů“ Toma Cruise a právě herce, o němž je řeč. Dnes osmačtyřicetiletý hezoun měl za manželku hvězdu seriálu Přátelé a dnes má rodinu s herečkou, která na první pohled zaujme svými plnými rty. Teď už jistě nikdo nepochybuje, že se jedná o Brada Pitta (48) .\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 15:02, zobrazit podobné\nTo je pokoukáníčko: Tahle česká kráska ukázala něžná ňadra ve světové kampani\nVítězka českého kola a držitelka bronzu na světovém finále Elite Model Look Hana Jiříčková se stala celosvětově žádanou modelkou. V Česku ji ale moc často nepotkáme. Dvacetiletá kráska je vdaná za francouzského byznysmena a když nependluje kvůli modelingu po světě, žije hlavně v Paříži.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 20:02, zobrazit podobné\nNeuvěřitelná smrt: Chlap vypil benzín, pak si zapálil\nAdept na Darwinovu cenu? Stoprocentně\nzdroj: www.pikant.cz, přidáno 3.3.2012 v 09:10, zobrazit podobné\nBožská podívaná: Demi Moore, Katie Holmes a Monica Bellucci nahé v odvážných scénách\nPřinášíme vám další várku nejslavnějších hollywoodských hereček, které se odvážily ve filmu svléknout minimálně do půl těla. Tady jsou...\nCelebrity v článku: Monica Bellucci, Katie Holmes, Demi Moore\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 19:02, zobrazit podobné\nAdéla Banášová končí ! Na obrazovku se nejspíš nevrátí\nModerátorka Adéla Banášová (31) se rozhodla opustit televizi. Netají se s tím, že se možná na obrazovku nevrátí.\nLejla Abbasová dva měsíce po porodu opět štíhlá\nPartnerka Michaela Kocába (57) Lejla Abbasová (32) si dva měsíce od porodu syna Davida vyrazila na večírek. Na České lvy dorazila se svým partnerem v úzké pouzdrové sukni a volné halence. Moderátorce to moc slušelo, navíc už se definitivně zbavila všech poporodních kil a je opět štíhlá jako proutek.\nBílá lvice Geislerová porazila Havlovou: Lva za Odcházení nedostala\nVdova po Václavu Havlovi (†75) Dagmar Havlová (58) dorazila na České lvy s velkým očekáváním. Film jejího manžela byl totiž nominován hned dvanáckrát. Navíc ona sama byla nominována za hlavní roli ve stejnojmenném snímku. Nakonec jí ale Lva vyfoukla herečka Aňa Geislerová (35), která získala cenu za snímek Nevinnost.\nZatímco osmačtyřicetiletá Nicollette Sheridanová kvůli seriálu Zoufalé manželky běhá po soudech, její o rok starší kolegyně Felicity Huffmanová má důvod k radosti. Společně s manželem dostanou hvězdu na Chodníku slávy v Hollywoodu.\nzdroj: revue.idnes.cz, přidáno 3.3.2012 v 15:04, zobrazit podobné\nNehoda nebo záměr? Silikonem upravená německá hvězda Micaela Schaefer poodhalila rozkrok a bujná ňadra\nModelka Micaela Schaefer se stala známou poté, co se se svou pohlednou tváří a silikonem upravenými ňadry několikrát objevila v televizi. Teď se zasloužila o to, že si její obličej a hlavně spodní partie zapamatuje celý svět.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 3.3.2012 v 22:02, zobrazit podobné\nDnes večer se již podevatenácté koná ve velkém sále pražského paláce Lucerna udílení cen Český lev!\nzdroj: showbiz.cz, přidáno 3.3.2012 v 18:49, zobrazit podobné\nzdroj: revue.idnes.cz, přidáno 3.3.2012 v 18:04, zobrazit podobné\nTisíce obřích slev na zboží, pobyty a další služby – na slevových srovnávačích nakupuje stále více lidí\nPřes 3000 slev ve 43 městech, slevy od téměř 300 slevových serverů. Takovou nabídku můžete najít na webu největšího z českých slevových srovnávačů SlevyDnes.cz. Každý týden navštíví SlevyDnes.cz stovky tisíc Čechů a mají z čeho vybírat. Například pobytových nabídek se slevou nabízí tento slevový srovnávač přes 400 – od zahraničních, sportovních a zážitkových pobytů po relaxační či lázeňské pobyty za pár stovek v naší domovině. Kromě pobytů můžete například v Praze dnes nalézt přes 1200 slev z kategorií jídlo, krása, služby, zábava či zboží. Podívejme se na současné nákupní hity.\nDennis Rodman bude trénovat ženské basketbalové družstvo složené ze striptérek\nBývalá hvězda NBA Dennis Rodman (50) se má na co těšit. Již brzy se bude věnovat dvěma věcem, které má v životě nejraději - basketbalu a krásným ženám. Jako novopečený trenér basketbalového klubu složeného ze striptérek tančících v newyorském nočním klubu Headquarters Gentleman Club, si jistě přijde na své.\nzdroj: revue.idnes.cz, přidáno 3.3.2012 v 19:04, zobrazit podobné


20. kapitola | Equipo-AS\nNapsal Jinny (») 10. 5. 2012 v kategorii Hunger Games 2 - Vražedná pomsta, přečteno: 1878×\n„Peeto!“ křičím. Třesu s ním silněji, a dokonce ho i pleskám přes tvář, jenže k ničemu to není. Selhalo mu srdce. Zbyla z něj jen prázdná schránka. „Peeto!\nFinnick opírá Mags o strom a odstrkuje mě z cesty. „Uhni.“ Přejíždí Peetovi prsty po krku, po žebrech a páteři. Potom mu svírá nosní dírky.\n„Ne!“ ječím a vrhám se na Finnicka. Určitě se snaží, aby Peeta zůstal mrtvý a aby se neprobral. Finnick mě tvrdě zasahuje dlaní do prsou, až odlétám k vedlejšímu stromu. Mám vyražený dech a na chvíli mě omračuje bolest. Vidím, jak Finnick znovu svírá Peetovy nozdry. Vsedě vytahuji z toulce šíp, přikládám ho k tětivě a chystám se ho vypustit, když mě na poslední chvíli zaráží pohled na Finnicka, který právě líbá Peetu. Je to tak divný výjev, že nestřílím. Ne, on ho nelíbá. Zacpal Peetovi nos, ale otevřel mu ústa a fouká mu vzduch do plic. Peetovi se zvedá a klesá hruď. Pak Finnick rozepíná horní část Peetovy kombinézy a začíná mu dlaněmi masírovat srdce. Jak se pomalu probírám ze šoku, dochází mi, o co se pokouší.\nJednou za uherský rok něco podobného dělá i moje matka, ale opravdu jen zřídka. Pokud se vám ve Dvanáctém kraji zastaví srdce, není pravděpodobné, že by vás rodina stihla dopravit včas k nám domů, takže se většinou setkávám s popálenými, zraněnými nebo nemocnými pacienty. Nebo hladovějícími.\nFinnickův svět je ale jiný. Ať už dělá cokoliv, není to poprvé.\nSkláním hrot šípu k zemi a předkláním se, abych sledovala, jest li Peeta nebude projevovat nějaké známky života. Minuty trýznivě ubíhají a já pomalu ztrácím naději. Když už si začínám říkat, že je příliš pozdě a Peeta je mrtvý, že jeho duše opustila tělo a navždy odešel, slyším chraplavé zakašlání a Finnick se napřimuje.\nOdhazuji zbraň do hlíny a vrhám se k Peetovi. „Peeto?“ šeptám tiše, odhrnuji mu vlhké plavé pramínky vlasů z čela a přikládám mu prsty ke krku. Cítím silný, pravidelný tep.\nJeho oční víčka se zachvějou a pak se otevřou. Dívá se mi do očí. „Pozor,“ říká slabě. „Před námi je silové pole.“\nSměju se, ale po tvářích mi stékají slzy.\n„Určitě je o hodně silnější než to na střeše Výcvikového centra,“ pokračuje. „Nic se mi nestalo. Jsem jenom trochu otřesený.“\n„Byls mrtvý! Zastavilo se ti srdce!“ vydechuji, než se stačím zamyslet nad tím, jestli je to tak dobrý nápad. Zakrývám si ústa dlaní, protože ze mě začínají vycházet zvuky, jako bych se dusila, což znamená, že se rozpláču.\n„Zdá se, že teď funguje,“ odpovídá. „Jsem v pořádku, Katniss.“ Přikyvuji, ale já nepřestávám vzlykat. „Katniss?“ Teď si Peeta dělá starosti o mě, což je úplně absurdní.\n„To nic. To dělají hormony,“ poznamenává Finnick. „To je tím těhotenstvím.“ Zvedám k němu oči. Sedí na patách a pořád zhluboka oddechuje po výstupu do kopce a náročném oživování Peety.\n„Ne, tím to není…“ říkám, ale moje slova přerušuje ještě hlasitější, hysterický pláč, který jako by potvrzoval Finnickova slova. Dívá se mi do očí a já ho propaluji pohledem přes clonu slz. I když to zní šíleně, jeho čin mě rozzlobil. Chtěla jsem jenom, aby Peeta žil, a Finnick to na rozdíl ode mě dokázal zařídit, takže bych měla cítit nesmírnou vděčnost. A skutečně jsem mu vděčná. Zároveň se vztekám, neboť to znamená, že jsem Finnickovi mnoho dlužna. Navždy. Jak ho teď mohu zabít, až bude spát?\nČekám, že na jeho tváři spatřím samolibý nebo sarkastický úšklebek, ale Finnick na mě hledí se zmatkem v očích. Těká pohledem mezi mnou a Peetou, jako kdyby se pokoušel na něco přijít, a pak trochu potřese hlavou, aby si ji pročistil. „Jak ti je?“ ptá se Peety. „Myslíš, že můžeme pokračovat v cestě?“\n„Ne, musí odpočívat,“ říkám hned. Mám plný nos, ale nikde není ani kousek látky, který bych použila jako kapesník. Mags trhá z větve hrst převislého mechu a podává mi ji. Jsem v takovém stavu, že si ho ani moc neprohlížím, hlasitě smrkám a otírám si slzy z tváře. Mech je překvapivě příjemný a měkký. A navíc skvěle vsakuje vodu.\nVšímám si na Peetově hrudi zlatého odlesku. Natahuji se po něm a beru do ruky kotouček, který má zavěšený na řetízku kolem krku. Do jeho povrchu je vytepán reprodrozd. „To je tvůj symbol?“ ptám se.\n„Ano. Nevadí, že jsem použil reprodrozda? Chtěl jsem, abychom spolu ladili,“ říká.\n„Ne, jistěže to nevadí.“ Nutím se do úsměvu. To, že se Peeta objevil v aréně s reprodrozdem, je zároveň požehnání i prokletí. Na jednu stranu to povzbudí vzbouřence v jednotlivých krajích. Na druhou stranu se dá těžko předpokládat, že by to prezident Snow přehlédl, a tím se můj úkol udržet Peetu naživu ztěžuje.\n„Takže se chcete utábořit tady?“ ptá se Finnick.\n„To nejde,“ vrtí hlavou Peeta. „Nemůžeme tu zůstat. Není tu voda. Nemáme se kde schovat. Je mi vážně dobře. Stačí, když půjdeme pomalu.“\n„Pomalu je lepší než vůbec,“ přikyvuje Finnick a pomáhá Peetovi na nohy, zatímco se dávám trochu dohromady. Dnes jsem již stihla přihlížet tomu, jak mírotvorci brutálně mlátí Cinnu, ocitla jsem se v další aréně a viděla jsem zemřít Peetu. Z hlediska sponzorů si zatím nevedu příliš dobře, a proto jsem ráda, že Finnick nadále připomíná moje těhotenství.\nKontroluji si zbraně, ačkoliv vím, že jsou v dokonalém stavu – působí to, jako kdybych držela všechno pevně v rukách. „Půjdu první,“ oznamuji.\nPeeta začíná něco namítat, ale Finnick ho přerušuje. „Ne, ať jde.“ Mračí se na mě. „Tys o tom silovém poli věděla, ne? O zlomek vteřiny dřív, než zasáhlo Peetu. Chtěla jsi ho varovat.“ Přikyvuji. „Jak jsi to poznala?“\nVáhám. Mohlo by být nebezpečné odhalit, podle čeho Diod s Dratkií poznávají přítomnost pole. Nevím, jestli si tvůrci her všimli, jak mi ho při tréninku ukazují. V každém případě jsem tak získala cennou informaci. A kdyby věděli, že ji mám, třeba se pokusí nějak pozměnit silové pole, abych už ty drobné poruchy neviděla. Proto se uchyluji ke lži. „Nevím. Je to skoro jako kdybych ho slyšela. Poslouchejte.“ Všichni umlkáme. Ozývá se bzučení hmyzu, zpěv ptáků a ševelení vánku v listoví.\n„Já nic neslyším,“ krčí rameny Peeta.\n„Ale ano,“ trvám na svém, „je to, jako když je pod proudem plot kolem Dvanáctého kraje, akorát mnohem tišší.“ Všichni se znovu pozorně zaposlouchávají. Já také, ačkoliv není nic slyšet. „Teď!“ říkám. „Slyšíte? Vychází to přímo z místa, kde Peeta dostal ránu.“\n„Já taky nic neslyším,“ odpovídá Finnick. „Ale jestli ty ano, tak nás veď.“\nNapadá mě, že bych měla zvýšit věrohodnost svého tvrzení. „To je divné,“ říkám a otáčím hlavu ze strany na stranu, jako by mě něco mátlo. „Slyším to jenom v levém uchu.“\n„V tom, které ti opravovali lékaři?“ ptá se Peeta.\n„Jo,“ přikyvuji a rozpřahuji ruce. „Třeba odvedli lepší práci, než si sami mysleli. Občas jím slyším věci, o kterých byste si normálně nemysleli, že vydávají nějaký zvuk. Třeba hmyzí křídla, nebo to, jak na zem dopadají vločky sněhu.“ Dokonalé. Teď se veškerá pozornost obrátí k chirurgům, kteří mi po loňských hrách opravili sluch, a ti budou muset vysvětlovat, proč teď slyším jako netopýr.\n„Ty,“ říká Mags a postrkuje mě dopředu, takže vyrážím v čele skupiny. Jelikož jdeme pomalu, Mags raději kráčí po vlastních nohách. Opírá se přitom o větev, kterou jí Finnick rychle podává. Vyrábí hůl i pro Peetu, což je dobře. I když Peeta protestuje, mám pocit, že jeho největší touhou je si lehnout. Finnick naši skupinku uzavírá, a tak nám aspoň kryje záda někdo zdravý a bdělý.\nJdu tak, abych měla silové pole po levici, protože právě na levé straně bych měla mít svoje údajné nadlidské schopnosti. Ale vzhledem k tomu, že jde pouze o snůšku výmyslů, trhám velký hrozen tvrdých ořechů visících z vedlejšího stromu a cestou je házím před sebe. Většinu poruch totiž asi přehlížím a všímám si jen některých z nich. Kdykoliv ořech narazí do silového pole, vyvalí se obláček kouře a k nohám mi dopadne zčernalý zbytek ořechu s prasklou skořápkou.\nPo pár minutách za sebou slyším mlaskavý zvuk a ohlížím se. Mags si loupe jeden z ořechů a hází si jeho jádro do úst. „Mags!“ vykřikuji. „Vyplivněte to. Mohly by být jedovaté.“\nMags něco zamumlá a jinak si mě nevšímá. Se zřejmým potěšením si olizuje rty. Hledám podporu u Finnicka, ale ten se jen směje. „To brzy zjistíme,“ říká.\nPokračuji dál a přemýšlím o Finnickovi, který zachránil starou Mags u Rohu hojnosti, ale nechá ji jíst neznámé ořechy. Kterému Haymitch dal svůj náramek, aby se jím mohl prokázat. Který oživil Peetu. Proč ho prostě nenechal zemřít? Nikdo by mu to nemohl vyčítat. Ani ve snu by mě nenapadlo, že by ho mohl zachránit. Jaký k tomu měl důvod? A proč se mnou tak moc chtěl uzavřít spojenectví? Byl ochotný mě i zabít, pokud by na to došlo, ale volbu, jestli budeme bojovat nebo ne, nechával na mně.\nHázím před sebe ořechy a občas zahlédnu kousek silového pole. Snažím se postupovat co nejblíž k němu a najít místo, kudy bychom se mohli vzdálit od rohu. Po další hodině si však uvědomuji, že je taková snaha marná. Silové pole nás doleva nepouští. Vlastně mám dojem, že se naopak mírně stáčí doprava. Ohlížím se na kulhající Mags a zpoceného Peetu. „Dáme si pauzu,“ říkám. „Vylezu zase na strom a porozhlédnu se kolem.“\nVybírám si strom, který se zdá být vyšší než ostatní. Šplhám po jeho zkroucených větvích a držím se co nejblíž kmene. Nedá se poznat, jak snadno se tohle gumové dřevo zlomí. Přesto stoupám výš, než je rozumné, protože nutně potřebuji získat dobrý rozhled. Držím se tenké špičky, která se kymácí ve vánku, a mé podezření se potvrzuje. Už chápu, proč se nám nedaří zahnout doleva a proč to také nikdy nepůjde. Poprvé pod sebou mám arénu jako na dlani. Jde o dokonalý kruh s paprskovitým středem, na němž spočívá Roh hojnosti. Obloha má jednolitě růžový nádech a rozeznávám na ní jeden nebo dva vlnité čtverce. Dratkie s Diodem je nazývali Achillovy paty silového pole, protože odhalují to, co mělo zůstat skryto, a tudíž představují slabinu. Abych si byla naprosto jistá, střílím šíp do prázdného prostoru nad vršky stromů. Vyšlehne záblesk, na chviličku zahlédnu skutečnou modrou oblohu a vzápětí se šíp odráží zpátky do džungle. Slézám dolů, abych seznámila s nepříjemnou novinkou ostatní.\n„Silové pole nás uzavírá v kruhu, nebo spíš v kupoli. Nevím, jak sahá vysoko. Uprostřed je Roh hojnosti s mořem a kolem dokola prales. Aréna je pravidelná, souměrná a poměrně malá,“ hlásím.\n„Viděla jsi nějakou vodu?“ ptá se Finnick. „Jenom tu, kde jsme začínali,“ říkám.\n„Musí tady být nějaký zdroj pitné vody,“ vraští čelo Peeta. „Jinak budeme za pár dní všichni mrtví.“\n„Džungle je dost hustá, takže možná někde mezi stromy protéká potůček, nebo je někde jezírko,“ odpovídám, i když o tom pochybuji. Instinktivně cítím, že Kapitol chce mít celé tyhle nepopulární hry co nejdřív za sebou. Plutarch Heavensbee možná dostal rozkaz, aby nás rychle vyřídil. „Každopádně nemá smysl zjišťovat, co je za tím hřebenem, protože tam prostě nic není.“\n„Někde mezi silovým polem kolem nás a mořem uprostřed musí být zdroj pitné vody,“ trvá na svém Peeta. Všichni víme, co to znamená. Musíme se vrátit dolů. K profesionálům a ke krveprolití. S Mags, která sotva chodí, a s Peetou, který je příliš slabý, než aby bojoval.\nRozhodujeme se sejít o pár set metrů níž a pokračovat po obvodu arény, jestli nenajdeme nějakou vodu o kus níž. Zůstávám v čele naší skupiny a občas házím doleva ořech, ale jsme teď dost daleko od pole. Praží na nás slunce, které zahřívá vzduch a vytváří optické klamy. Uprostřed odpoledne je jasné, že Peeta a Mags už nemohou dál.\nFinnick vybírá místo k táboření asi deset metrů pod silovým polem s tím, že v případě útoku můžeme hranici arény využít jako zbraň, když proti ní naženeme nepřátele. Pak s Mags trhají stébla ostré trávy, jejíž trsy rostou všude kolem a která dosahuje skoro dvoumetrové výšky, a splétají z nich matrace. Mags podle všeho ořechy nijak neuškodily, a tak jich Peeta přináší několik hrstí a hází je do silového pole, čímž nám je smaží. Trpělivě je loupe a jádra skládá na list. Já zatím nervózně stojím na hlídce, je mi horko a jsem vyčerpaná citovým vypětím prvního dne.\nMám žízeň. Obrovskou žízeň. Nakonec už to nedokážu vydržet. „Finnicku, co kdybys hlídal pro změnu ty? Já se porozhlédnu kolem po nějaké vodě,“ navrhuji. Nikoho netěší, že půjdu někam sama, ale nedostatek vody je čím dál vážnější.\n„Neboj se, nepůjdu daleko,“ slibuji Peetovi.\n„Chci jít s tebou,“ říká.\n„Ne, zkusím přitom i něco ulovit,“ odpovídám. Ačkoliv nedodávám: „A to bych s tebou nemohla, protože děláš moc hluku,“ je mu jasné, proč ho nechci mít s sebou. Odehnal by kořist a ještě by mě hlučným našlapováním uvedl v nebezpečí. „Za chvíli se vrátím.“\nPlížím se mezi stromy a potěšené zjišťuji, že se po zdejší půdě dá pohybovat opravdu nehlučně. Scházím šikmo dolů svahem, ale nenacházím nic než další bujnou zeleň.\nPři výstřelu z děla se zastavuji. Úvodní krveprolití u Rohu hojnosti už určitě skončilo a tvůrci nám dávají na vědomí, kolik splátců je po smrti. Počítám výstřely, z nichž každý představuje jednoho mrtvého splátce. Osm ran. To není tolik jako vloni, ale připadá mi to víc, protože letos znám většinu jménem.\nPřichází na mě slabost, opírám se o strom, abych si odpočinula, a cítím, jak horko vytahuje z mého těla vodu a vysušuje mě na troud. Už teď se mi těžko polyká a zmáhá mě únava. Hladím si dlaní břicho s nadějí, že se mým sponzorem stane nějaká soucitná těhotná žena a Haymitch mi bude moct poslat trochu vody. Nic se neděje. Klesám k zemi.\nNehybně sedím a začínám si všímat zvířat: zvláštních ptáků s pestře zbarveným peřím, stromových ještěrů s rozeklanými modrými jazyky a nějakých tvorů, kteří vypadají jako kříženci mezi krysou a vačicí a jsou rozesazení na větvích u kmene stromu. Jednoho z nich sestřeluji, abych si ho prohlédla zblízka.\nJe to ošklivé zvíře – velký hlodavec se skvrnitě šedými chlupy a dvěma nebezpečně vyhlížejícími řezáky, které mu vyrůstají z horní čelisti. Když ho vyvrhuji a stahuji, všímám si něčeho dalšího: má mokrý čenich. Jako kdyby se právě napil z potůčku. Vzrušeně obcházím jeho strom ve stále větších kruzích. Zdroj vody nemůže být daleko.\nNic. Nic nenacházím. Ani kapku. Nakonec mířím zpátky k táboru, zklamanější a žíznivější než dosud. Hledala bych dál, ale Peeta si o mě jistě dělá starosti.\nPo návratu vidím, že ani ostatní nezaháleli. Mags s Finnickem postavili ze spletených matrací přístřešek: z jedné strany je otevřený a má tři stěny, podlahu a střechu. Mags rovněž vyrobila několik misek, které Peeta naplnil praženými ořechy. Ohlížejí se po mně s nadějí v očích, ale já jen vrtím hlavou. „Ne. Žádná voda. Ale někde tu je. On o ní věděl,“ říkám a zvedám uloveného hlodavce. „Chvíli před tím, než jsem ho sestřelila ze stromu, někde pil, jenže se mi nepodařilo najít jeho napajedlo. Přísahám, že jsem prohledala každý centimetr půdy v okruhu třiceti metrů.“\n„Můžeme ho sníst?“ ptá se Peeta.\n„Těžko říct, ale jeho maso vypadá stejně jako veverčí. Mělo by se upéct…“ Zarážím se při představě, že bych tu měla rozdělávat oheň bez sirek. I kdyby se mi to nakonec povedlo, kouř by přilákal pozornost ostatních. Aréna je tak malá, že by ho ostatní museli vidět.\nPeeta má jiný nápad. Bere kousek masa, nabodává ho na klacek s ostrou špičkou a hází ho proti silovému poli. Ozve se ostré zasyčení a klacek přilétá zpátky. Povrch masa sice zčernal, ale vnitřek je krásně upečený. Všichni Peetovi tleskáme, ale v další vteřině přestáváme, protože nám dochází, kde jsme.\nBílé slunce pomalu klesá po růžové obloze za obzor a my zacházíme do přístřešku. Stále ještě úplně nedůvěřuji ořechům, ale Finnick říká, že je Mags poznala z jiných her. Během tréninku jsem netrávila žádný čas u stanoviště s jedlými rostlinami, protože jsem s nimi vloni neměla sebemenší potíže. Teď si říkám, že jsem udělala chybu – mohla jsem očekávat, že kolem mě budou přinejmenším nějaké neznámé rostliny. A také jsem mohla líp odhadnout, kam nás přepraví. Mags se podle všeho cítí dobře, a to se ořechy živí už několik hodin. Také tedy jeden zvedám a opatrně si kousek ukusuji. Má jemnou, lehce nasládlou chuť, která mi připomíná kaštany. Usuzuji, že není jedovatý. Hlodavec je svalnatý a šlachovitý, má však překvapivě šťavnaté maso. První večeře v aréně tak není vůbec špatná. Jen kdybychom ji měli čím zapít.\nRozhodujeme se, že budeme hlodavci říkat stromová krysa, a Finnick se na něj podrobně vyptává. Jak byl vysoko? Jak dlouho jsem ho pozorovala, než jsem vystřelila? Co právě dělal? Nevzpomínám si, že by dělal něco zvláštního. Čenichal kolem sebe, snad aby našel nějaký hmyz nebo tak něco.\nBojím se noci. Hustě spletená tráva nám poskytuje jistou ochranu před zvířaty, která se plíží zdejší džunglí po setmění. Krátce před tím, než slunce zcela zapadne za obzor, navíc vychází bledý měsíc, takže je aspoň trochu vidět. Pomalu umlkáme, protože víme, co přichází. Sedáme si vedle sebe u vchodu do přístřešku a Peeta mě bere za ruku.\nOblohu rozjasňuje erb Kapitolu, který vypadá, jako kdyby se vznášel v prostoru. Poslouchám tóny hymny a říkám si: Pro Finnicka a Mags to bude těžší. Nakonec je to hodně tvrdé i pro mě. Na nebi se objevují tváře osmi mrtvých splátců.\nMuž z Pátého kraje, kterého Finnick probodl trojzubcem, přichází na řadu první. Splátci z Prvního až Čtvrtého kraje jsou tudíž naživu: čtyři profesionálové, Diod s Dratkií a samozřejmě Finnick a Mags. Muže z Pátého kraje následuje morfionik ze Šestky, Cecelie a Rek z Osmičky, oba splátci z Devítky, žena z Desátého kraje a Zrnka z Jedenáctky. Znovu se rozsvěcuje kapitolský erb a po hymně nebe potemňuje. Září pouze měsíc.\nNikdo nemluví. Nemohu předstírat, že bych kohokoliv z nich znala opravdu dobře, ale myslím na ty tři děti, které se držely Cecelie, když ji vlekli pryč. Na to, jak laskavě se ke mně chovala Zrnka při našem seznámení. A dokonce i na toho morfionika se skelným pohledem, který mi maloval na tváře žluté květiny. Všichni jsou mrtví. Jednou provždy.\nNevím, jak dlouho bychom jen tak nehybně seděli, kdyby se mezi větvemi nesnesl stříbrný padáček a nepřistál těsně před námi. Nikdo po něm v první chvíli nesahá.\n„Čí to podle vás je?“ ptám se nakonec.\n„To se nedá poznat,“ krčí Finnick rameny. „Co kdybychom to nechali na Peetu, když dneska zemřel?“\nPeeta rozvazuje provázek a rozbaluje hedvábí. K padáčku je připevněný malý kovový předmět, který nedokážu určit. „Co je to?“ ptám se. Nikdo netuší. Podáváme si ho z ruky do ruky a zkoumáme ho. Jde o dutou kovovou trubičku, na jednom konci trochu zúženou. Na druhém konci má trochu prohnutý okraj. Něco mi matně připomíná. Součástku z jízdního kola, tyčku od závěsů…, může to být cokoliv.\nPeeta do ní fouká, aby zjistil, jestli nevydává nějaký zvuk. Nic neslyšíme. Finnick do ní strká malíček a zkouší, jestli se nedá využít jako zbraň, ale bez úspěchu.\n„Nemohla bys s tím rybařit, Mags?“ napadá mě. Mags, která dokáže rybařit skoro se vším, zavrtí hlavou a odfrkne si.\nBeru trubičku do ruky a zamyšleně ji převaluji v dlani. Jsme spojenci, a tak Haymitch spolupracuje s trenéry ze Čtvrtého kraje a podílel se na výběru daru. Jistě je tedy pro nás cenný. Dokonce možná životně důležitý. Vzpomínám na loňský rok, kdy jsem zoufale potřebovala vodu, ale Haymitch mi ji neposlal, protože věděl, že ji najdu, když se budu snažit. Z Haymitchových darů i z toho, když žádné neposílá, se dá leccos usuzovat. Skoro slyším, jak na mě vrčí: Použij mozek, jestli ho máš? Co je to?\nOtírám si pot z očí a pozvedám dárek do měsíčního světla. Prohlížím si ho z různých úhlů, zakrývám jeho části a opět je odhaluji. Snažím se trubičku přimět, aby mi odhalila svoje tajemství. Nakonec ji podrážděně zabodávám do hlíny. „Vzdávám se. Kdybychom se spojili s Diodem nebo Dratkií, možná by na to dokázali přijít oni.“\nLehám si, pokládám rozpálenou tvář na rohož a mrzutě hledím na záhadný předmět. Peeta mi masíruje ztuhlá ramena a já se trochu uvolňuji. Přemítám, proč se neochladilo, když už slunce zapadlo. A uvažuji, co se asi děje doma.\nPrim. Matka. Hurikán. Madge. Představuji si, jak mě sledují z domova. Nebo aspoň doufám, že jsou doma a neskončili v Knutově vazbě. Že je netrestají jako Cinnu. Jako Daria. Kvůli mně.\nZačíná se mi po nich stýskat, stejně jako po mém kraji a po známém lese. Po pořádném lese se statnými stromy s tvrdým dřevem, s dostatkem jídla, se zvířaty, která by mi nenaháněla husí kůži, s potůčky a chladným vánkem. Ne, s chladným větrem, který by odfoukl tohle dusivé horko. Představuji si ho, nechávám si jím ochladit tváře a znecitlivět prsty, a rázem dokážu ten kousek kovu zpola zabořený do černé zeminy zařadit.\n„Už vím!“ vykřikuji a zvedám se do sedu.\n„Cože?“ ptá se Finnick.\nVytrhuji trubičku ze země a čistím ji od hlíny. Beru ji za zúžený konec a prohlížím si prohnuté ústí. Ano, něco takového jsem kdysi viděla, jednoho chladného, větrného dne před dávnou dobou, když jsem byla v lese s otcem. Tehdy byla trubička zabodnutá do otvoru vyvrtaného v kmeni javoru a do připraveného vědra z ní vytékala míza. Javorový sirup dokáže i z nepovedeného chleba udělat pochoutku. Nevím, co se po otcově smrti stalo s tou trubičkou. Patrně zůstala schovaná někde v lese a nikdo už ji nikdy nenajde.\n„Je to něco jako kohoutek. Narazí se do stromu, aby z něj vytékala míza.“ Rozhlížím se po pokroucených zelených kmenech kolem. „Tedy, do toho správného stromu.“\n„Míza?“ opakuje Finnick. U moře nerostou ty správné druhy stromů.\n„Na sirup,“ vysvětluje Peeta. „V těchhle stromech ale musí být zase něco jiného.“\nOkamžitě vstáváme. Máme žízeň. Nikde kolem nejsou žádné potůčky. Stromová krysa měla ostré přední zuby a mokrý čenich. V těchhle stromech může být jediná cenná věc. Finnick už se chystá zabodnout trubičku do zelené kůry jednoho z masivních stromů a zatlouct ji hlouběji kamenem, ale zastavuji ho. „Počkej. Mohl bys ji poškodit. Nejdřív musíme vyvrtat díru,“ říkám.\nNemáme žádný vrták ani nebozez, a tak nám Mags nabízí svoje šídlo. Peeta ho zabodává pět centimetrů pod kůru a střídá se s Finnickem při hloubení otvoru. Kromě šídla pracují i nožem a zakrátko je otvor dostatečně široký, aby se do něj vešla trubička. Opatrně ji zastrkuji dovnitř a všichni vyčkávavě ustupujeme. Nejdřív se nic neděje. Pak se z ústí skoulí první kapka vody a přistává Mags na dlani. Mags ji olizuje a znovu nastavuje dlaň.\nHýbáme trubičkou ze strany na stranu, dokud z ní nevytéká tenký pramínek vody. Střídáme se pod ním a necháváme si stékat vodu přímo do vyprahlých úst. Mags přináší misku z trávy, která je spletená tak hustě, že nepropouští ani vodu. Naplňujeme ji po okraj a podáváme si ji z ruky do ruky. Po důkladném napití si ještě v přebytku vody omýváme obličeje. Jako všechno je i voda teplá, ale nemůžeme být vybíraví.\nKdyž uhasíme žízeň, padá na nás únava a chystáme se nocovat. Vloni jsem si každý večer sbalila vybavení do batohu pro případ, že bych musela v noci začít prchat. Letos nemám batoh, jen zbraně, které tak jako tak nepustím z ruky. Pak si ale vzpomenu na trubičku a vytahuji ji ze stromu. Otrhávám listy z pevné liány, provlékám liánu dutou trubičkou a přivazuji si ji k opasku.\nFinnick se nabízí, že vezme první hlídku, a já nic nenamítám, neboť vím, že se musíme střídat jen ve dvou, dokud se Peeta ne-zotaví. Lehám si vedle Peety na podlahu přístřešku a říkám Fin-nickovi, ať mě vzbudí, až bude ospalý. O pár hodin později mě však vytrhuje ze spánku zvuk, který připomíná vyzvánění zvonu. Bim bam! Není to stejné zvonění, jaké slýcháme ze soudní budovy na Nový rok, ale zní dost podobně, abych ho poznala. Peeta s Mags ho zaspali, ale Finnick poslouchá stejně pozorně jako já. Po chvilce vyzvánění utichá.\n„Napočítal jsem dvanáct úderů,“ říká Finnick.\nPřikyvuji. Dvanáct. Co to znamená? Jeden úder za každý kraj? Možná. Jenže proč? „Myslíš, že to má nějaký význam?“\n„Netuším,“ krčí rameny.\nČekáme na něco dalšího, třeba na nějaké oznámení Claudia Templesmithe. Na pozvánku k hostině. V dálce vidíme jedinou věc hodnou zaznamenání: jeden vysoký strom je zasažen oslnivým bleskem a vzápětí vypuká bouře. Předpokládám, že je to znamení deště, a tedy pitné vody pro ty, kteří nemají tak mazané trenéry, jako je Haymitch.\n„Jdi spát, Finnicku. Stejně jsem na řadě s hlídkou,“ říkám.\nFinnick váhá, ale nikdo nemůže bdít věčně. Ukládá se u ústí přístřešku s trojzubcem v ruce a odplouvá do neklidného spánku.\nSedím se šípem přiloženým k tětivě luku a sleduji džungli, která je v měsíčním světle přízračně bledá. Zhruba po hodině bouře ustává. Slyším však, jak se blíží déšť a kapky bubnují do listů pár set metrů ode mě. Čekám, kdy déšť dospěje k nám, ale nedojde k tomu.\nLeká mě náhlý výstřel z děla, ale ani to moje společníky nevzbudí. Nemá smysl je kvůli tomu burcovat. Další splátce je po smrti. Zakazuji si uvažovat o tom, kdo to asi byl.\nNedaleký déšť najednou ustává, stejně jako zničehonic ustala dlouhá bouře při loňských hrách.\nKrátce poté si všímám, jak se ze směru nedávného lijáku blíží první cáry mlhy. Normální reakce po dopadu studených kapek na rozpálenou zemi, říkám si. Mlha se k nám rovnoměrně blíží, jako stěna, a předchází ji několik tenkých nitek, které se ohýbají jako prsty, jež za sebou táhnou hlavní masu. Začínají se mi ježit chloupky v zátylku. S tou mlhou není něco v pořádku. Postupuje příliš jednolitě, než aby byla přirozená. A pokud není přirozená…\nDo nosu mi vniká ohavně nasládlý pach a okamžitě se obracím k ostatním a křičím na ně, ať rychle vstanou.\nBěhem těch několika vteřin, než se probudí, už se mi na kůži začínají tvořit puchýře.


Masopustní veselice přilákala na sychrovský zámek stovky lidí - Českolipský deník\nSychrov - /GALERIE/ Stovky lidí přilákal v sobotu na sychrovský zámek masopust. Letos se tu konal už posedmé. Rej masek doprovázely lidové písně v podání folklórních souborů Krkonošský Horal a Horačky z Podještědí.\nMasopustní veselice na sychrovském zámku. | Foto: ČTK/Radek Petrášek\nNechyběly ani zabijačkové pochoutky. Masopust na zámku Sychrov navázal na starou tradici. Průvody masek mířily z vesnic v okolí na zámek i v minulosti. Vedení zámku, který až do 40. let minulého století obýval francouzský rod Rohanů, na tuto tradici navázalo.\nMasopust vrcholí masopustním úterým, které letos připadá na 28. února. Po něm následuje čtyřicetidenní půst, po němž následují Velikonoce. Letos vychází Velikonoční pondělí na 16. dubna.


Již několik generací dětských návštěvníků parku Javorka láká atrakce v podobě postavy selky ve staročeském kroji s čepcem s velkou mašlí, stloukající v máselnici máslo.\nJejí existence v městském parku je doložena již počátkem 20. století, neboť právě tehdy byla zachycena na jedné z místopisných pohlednic, vydaných firmou František Lukavský, Česká Třebová. Jedna tato pohlednice se dochovala do dnešních dnů i ve sbírkách zdejšího městského muzea. Na ní je rukou jeho zakladatele, učitele Jana Tykače, který v době vydání pohlednici do sbírek zapisoval, uveden přípis: „figura u Javorky“. Bohužel však na vyobrazení je selka umístěna v blízkosti potoka, který její pohyb zajišťoval tak, že mimo vodního toku a přilehlé louky nemůžeme její tehdejší stanoviště blíže lokalizovat.\nPřesné umístění selky (možná další v pořadí) je možné doložit v letech pozdějších, opět díky staré pohlednici, vydané knihkupcem Josefem Chládkem, historickým fotografiím a vzpomínkám pamětníků. Tehdy se selka nacházela v zatáčce Javoreckého potoka , který odtékal od rybářské líhně a napájel přilehlý Marklův rybníček. Přebytečná voda potoka proudila otevřeným korytem dále ke vstupní části parku, kde podtékala pod dřevěným můstkem (obdobným tomu dnešnímu, umístěnému pod pramenem), aby se dostala na druhou, t.j. pravou stranu cesty. Zde míjela dolní pavilon (dnes již odstraněný) a pokračovala v korytě pod klecí s medvídky mývaly, v trase, kde se vodní koryto dochovalo do současnosti. A právě zde, v zatáčce potoka před zmíněným dolním pavilonem, se již v době první republiky nacházela dřevěná prosklená skříňka, v níž byla selka umístěna. Vše doplněno nápisem tehdy pro Javorku typickým „Počkejte až bude stlučeno“. K této skříňce těsně přiléhala další, kde býval malý kolotoč. Samozřejmě opět vše poháněno vodou z potoka. Toto umístění selky je zachyceno právě na výše vzpomenuté pohlednici.\nTřetí zmínka o selce bude z období mezi lety 1970 až 1980. Tehdy totiž, poté, co bylo vzpomenuté koryto ve své části od rybářské líhně po dolní pavilon zasypáno, voda svedena do trubek a můstek odstraněn, byla selka přemístěna o něco výše do parku. Zde vedle citované líhně stávala dřevěná, zeleně natřená secesní budova suchých záchodů. A nad nimi, nad potokem, ve svahu pod dnes již zbořenou Hurtovou slévárnou kovů čp. 590, získala selka své nové stanoviště. Však jsme ji sem jako děti často chodily obdivovat! A opět nastalo stěhování selky. Nyní již neznámo kam. V 80. letech 20. stol. začalo docházet k úpravám Javorky. Tato část potoka byla také ukryta do podzemí a selka přišla o své stanoviště. Možná také byla „nahlodána“ pověstným zubem času a prostě řečeno dosloužila. Možná někomu udělala radost v soukromí? Kdo ví, po tolika letech. Jisté je, že z parku zmizela.\nTato situace se mnohým z nás, Třebovanů, nelíbila. Iniciativu převzal pan Otakar Neruda, známý třebovský patriot a znovuzakladatel Okrašĺovacího spolku. Jeho velkou zálibou byla výroba a rozmisťování laviček do okolí našeho města. Stal se také autorem populárního draka, stojícího na rozcestí „U Trojice“ na Horách a známé tabule vycházkového okruhu „Pojďte s námi liščí stopou“, umístěné na místě zbořeného dolního pavilonu v Javorce u potoka. Spolu s několika pomocníky se chopil díla a v místech, kde o několik let dříve stávala voliéra sloužící k chovu medvídků mývalů, vybudoval dřevěnou chaloupku a v ní kromě nového kolotoče, trkajících beránků a dalších zvířátek opět umístil selku. Osobně zhotovil kostru jejího těla, hlavu vyrobil někdo z jeho známých. Ošacení selky zhotovila jeho manželka, paní Jarmila Nerudová, společně s Otakarovou sestrou, paní Libuší Holečkovou. Vše tentokrát již, pro malý průtok vody, na pohon elektrický. Chaloupka s atrakcemi se však jako jiná třebovská zákoutí stávala terčem vandalů a tak docházelo často k jejímu poškození a následným opravám. V roce 2009 byla celá atrakce včetně selky členy Okrašlovacího spolku, jmenovitě pány Radimem a ing. Milošem Lánovými, rekonstruována a roku následujícího opět zprovozněna. Selka získala novou, tentokrát keramickou hlavu, jejíž autorkou je paní Jana Štefková ze Svitav, šaty zhotovila paní Vlasta Kreuzová.\nPopřejme tedy selce, aby i nadále rozdávala radost dětem, tak jako to činila nám nebo našim předchůdcům a aby co nejdéle zůstala ve stavu v jakém se nyní nachází.


I blog because I can: Ladies vs. Gentlemen\nDámy a pánové, jsem tu zpět s dalším zvláštním (nebo jak už tomu tak bývá možná jen pro mě zvláštním fenoménem naší doby)\nPoslední dobou se v mém a troufám si tvrdit, že nejen v mém okolí sešlo mnoho případů, ve kterých si muži stěžují na to, na to, že jsou odsouzeni k tomu být gentlemany. Ano, tady u nás, dámy. Tady u nás v České republice. V překladu tato stížnost znamená vpodstatě to, že si naši muži připadají být nuceni platit za ženy v restauracích, kupovat jim drinky, (tahle část s penězi je samozřejmě ta nejdiskutovanější) přiběhnout, pokud žena potřebuje opravit něco v domácnosti, postarat se o počítač, pokud si s ním ctěná dáma neví rady, přivrtat poličky, odnést a přinést cokoliv těžkého. Tvrdí, že se od nich očekává, že cestou z kina (za které samozřejmě předtím zaplatili) dívce, která si vyrazila moc na lehko půjčí svůj kabát i kdyby měli sami umrznout. Proč? Protože se to prý sluší.\nPokaždé, když slyším podobný monolog (pouštět se do dialogu na toto téma si zatím netroufám), neubráním se tomu, abych v hlavě nesčítala příležitosti, ve kterých se projevil zmíněný model chování. Je jich poměrně poskrovnu. Abych byla konkrétnější, v poslední době si vzpomínám na tyhle.\n1) Kamarád se nabídnul, že nám v naší ryze ženské domácnosti opraví pračku, což také s nasazením udělal a nechtěl za to vůbec nic\n2) Na mém prvním setkání s člověkem, se kterým se už léta znám přes internet, za mě dotyčný zaplatil celou útratu v baru a to i přesto že to nebylo rande ani nemělo být rande a máme vztah přirovnatelný ke vztahu dvou dlouholetých kamarádů setkávajících se v hospodě nad pivem aby pomluvili svoje ženy. Přesto zaplatil.\n3) Občas se mi stane, že mi muž podrží dveře, stejně tak jako mi občas někdo zapůjčí kus svého oblečení, což se opravu stává jenom výjimečně. Možná pro to, že jsem natolik předvídavá, abych si uvědomila že až v noci vyjdu z kina do kterého jsem přišla za světla, bude venku nižší teplota, což je možná škoda, protože bych tak mohla dosáhnout mnoha romantických okamžiků. A nebo, jak vysvětlím dál, spíš lehkých omrzlin.\nPak musím zmínit, že můj první vážnější vztah byl vztah na dálku a pokaždé, když jsme se viděli měl přítel pravděpodobně dojem, že mě musí zahrnovat péčí, dokud může a proto mě pravidelně bral na večeře a dělal všechny ty věci, které vídáme v romantických filmech. Což je trochu výjimečná situace, nicméně, vzpomínám na ní v dobrém.\nCož mě přivádí k další otázce : Jsem vůbec dostatečně ženská žena, pokud za mě muži neplatí a ve většině případů mi nestojí za zadkem, aby mi vynesli tašku do schodů? Nepochopte mě špatně. Dokážu plně ocenit, pokud někdo projeví smysl pro etiketu, tak jak se to slušelo a patřilo za našich babiček a dědečků, ale...\nV kině platím sama za sebe, občas se zadaří že i za osobu mužského pohlaví.\nV kavárně za sebe platím sama.\nPokud po mě nechcete opravit auto nebo pračku, vyrovnala bych se i s většinou domácích oprav, šroubování, sestavování nábytku, malování, natírání, broušení, lakování a v životě jsem nepožádala žádného muže o pomoc s něčím, co bych sama nezvládla, stejně tak jako já pomáhám jim s tím, co by nezvládli oni.\nKdyž si dámy představíte, že máte kamaráda (tedy muže), se kterým probíráte úplně všechno, jeden druhého jste viděli zvracet přes zábradlí ve 4 hodiny ráno a pokud se máte potkat, nepřemýšlíte ani sekundu nad tím, co si oblečete, určitě by vás v souvislosti s tímhle člověkem nenapadlo, že za vás zaplatí.\nNa druhou stranu, pokud se na vás někdo snaží udělat dojem, většinou vás někam pozve. Což znamená, že se chystá za vás zaplatit.\nPodle mých zkušeností, zdání klame. Obyvkle se naskytnou zvláštní situace, ve kterých osoba mužského pohlaví, narozdíl ode mě s pravidelným příjmem , projeví touhu mě víc poznat a navrhne, že půjdeme na víno nebo kafe, definuje celou záležitost jednoznačně jako schůzku, když to tak musím říct, romantického charakteru, navodí ve mě dojem, že má na celou věc tradiční pohled typu: "Vyzvednu tě, popovídáme si, zaplatím za tebe, podržím ti dveře a doprovodím tě domů" a pa udělá úplně všechno, krom toho zmíněného placení.\nTak mi teda pak řekněte, jestli já ze sebe nechávám dělat idiota, zatímco bych mohla nechutně ušetřit asi tak na polovině věcí, které jsem se rozhodla dělat společně s muži a nebo muži prostě o tomhle lžou a nic jako tlak společnosti na to, aby se k nám ženám chovali jako kdyby byla dvacátá léta, není.\nVíte, je fajn, když za mě někdo zaplatí, ne jen z toho důvodu, že nemusím já. Stejně tak jako je fajn, když mě někdo pustí první do dveří, když je chladno tak se obětuje, abych já, přesto že zdaleka ne křehká květinka, náhodou nenastydla a nabídne mi rámě v temné části uličky, stejně tak jako když se nabídne, že mi pomůže s nákupem a otevře zavařovačku s džemem. Připadám si pak jako někdo, kdo za to stojí. Jenže já vím, že za leccos stojím i bez toho, aniž by mi to muselo být pořád připomínáno těmito způsoby a pokud někoho mám fakt ráda, rozumím si s ním a připadám si vedle něj jako rovnocený člověk, na druhém rande bych ho zaplatit nenechala, pokud by na tom zvlášť netrval. A když se doslechnu o tom, že žena, nebo dívka, která je ve vztahu už třeba tři roky pořád nechává zvát úplně všude včetně divadel, kin, obědů. a večeří, připadá mi to trochu až hodně smutné, protože mi přijde, jako by to dokazovalo, že slečna je moc pohodlná a nesamostatná a pán si moc zakládá na penězích a na tom, že v celém vztahu dominuje on.\nTakže v závěru chci říct pánům : Tolik to zas neprožívejte a radši si najděte rozumným způsobem samostatnou slečnu.\nA pro dámy: Nechte je, aby za vás občas zaplatili, oni si rádi připadají, že na to mají, hleďte si při večeři do očí a představujte si, že jste Adina Mandlová. Ale pokuste se na něm neviset jako kus hadru.\nVystavil Jull Má Pravdu v 20:19\nŠtítky: muži, peníze, společnost, vztah, vztahy, ženy\nEvelins 29. ledna 2013 20:38\nZaplať pán bůh, to máme doma tak nějak fér. Přítel zaplatí večeři,já mu doma zase někdy nějakou uvařím. Na druhou stranu, někdy jej ráda pozvu do kina já, on mi půjčí svůj svetr... Ono je to vždycky o lidech... Já myslím, že by se z toho hlavně lidi neměli dělat vědu - nechceš být gentleman? Tak nebuď a chovej se jako buran. Nechceš být lady? Nebuď.\nJull 29. ledna 2013 20:59\nTak to jste v tomhle ideální páreček :)\nmeluzina skolastika 29. ledna 2013 20:49\nproblem je, ze radi zaplatia a automaticky za to nie ocakavaju. alebo ta akoze pozvu na rande, a potom nezaplatia. co mi pride ako kamaratska schodzka a nie rande, pretoze ak sa rozhodol ist so mnou na rande, mylsim ze je vhodne, ze sasnazi urobit dojem. ak chlap nechce byt za burana, mal by zaplatit na prvom rande. ak by som ho pozvala ja, tak zapaltim ja. a naozaj nemam pocit, ze chlapi sa idu pretrhnut v genlemanstve. casto nieco vleciem a cumia na mna a nikto mi nepomoze\nJull 29. ledna 2013 20:56\nA právě proto mě překvapuje kolik z nich si dokáže na tohle stěžovat. prostě z toho vznikají zajímavý situace.\nTumice 29. ledna 2013 20:59\nNejvětší gentleman je Viktora, dědoušek náš. Bohužel není úplně z dnešní doby no...:/\nJull 29. ledna 2013 21:00\npixie 29. ledna 2013 22:28\nJá mám v tomhle na muže asi štěstí. Bez reptání jsou gentlemani, ale občas za sebe nechají zaplatit nebo se pozvat na mnou uvařený oběd nebo tak. Máš pravdu, že křičí ti, kteří to nedělají. Smutné.\nSejra 30. ledna 2013 7:52\nJá to úplně nechápu - ti "chlapi" si stěžují, že jsou NUCENI chovat se k ženám (a vlastně všem lidem) slušně?\nVždycky, když jsem někoho někam zval, platil sem. Já totiž pod slovem zvu tě rozumím, že zajistím prostě všechno - od hospody, židle až po účet. Pokud mne pozvala kamarádka, role se obrátily, ale bránil jsem se, ale po výhružce fyzického násilí jsem se podvolil. (jen dveře jsem držel zase já)\nKoneckonců myslím, že i slušností je podržet dveře třeba staršímu pánovi.\nS výpomocí se nabízím, ale nenutím. Chceš pomoct s tou poličkou? Ne, dobře, užij si to.\nDokonce platím i tehdy, když jdeme někam se ženou, byť máme stejně společný účet a ty peníze jsou naše, nepřijde mi slušné, aby žena vytahovala peněženku a já tam seděl jak tvrdé y.\nHele, fakt tomu nerozumím, to je asi nějakej jinej svět, co píšeš. Možná jinej vesmír:-( A jsem rád, že mě míjí:-))\npixie 30. ledna 2013 15:50\nTvrdí to povětšinou ti muži, o které si rozumná holka neopře ani kolo. No a občas se s tím vytasí i muž, od kterého by to člověk nečekal, ale nic není dokonalé, že.\nSejra 1. února 2013 8:13\nDokonalý nejsme nikdo, možná naštěstí, ovšem stěžovat si, že musím být slušný k ženám, po kterých by měl vlastně každý chlap toužit, mi přijde poněkud úchylné...\nEmma Belle 30. ledna 2013 17:02\nMůj názor a mé praktiky - pokud se s mužem seznámím a on mě zve, automaticky náklady přechází na něj - ve svém vztahu jsme se domluvili na tom, že přítel platí na veřejnosti, ale lístky do kina a na koncerty každý zvlášt. Na rande nechodím v šatičkách a svetříčku, ale oblékám se přiměřeně počasí a i přesto, když se v noci klepu zimnou v -10°, mi přítel nabízí, že mi půjčí bundu. (odmítám, přece ho nenechám 14 dní pak marodit).\nTo že mi podrží dveře je samozřejmost, ale záleží na situaci, pokud jsem tam dřív já, tak si je podržím sama - rozhodně nečekám až přiběhne. Ano, můj přítel nosí těžké věci, tašky z nákupu apod., ale dělá to protože chce, protože má větší sílu. Já mu zase uvařím dobrou večeři a udržuju domácí krb. Domácí práce děláme i na půl, ale samozřejmě víc já. Poličky nevrtám, ale ne že bych to nezvládla (s návodem) - obvykle aspoň asistuju..\nPokud je mužské pohlaví ve stavu kamarádském, tak každý separé, nebo se střídáme - jednou ty, jednou já.\nJo a taky se mi párkrát stalo, že ač jsem byla na rande pozvána - ve výsledku jsme platili separé (dokonce jeden chlap vytáhl tisícovku (útrata asi 300kč za oba - pak si to rozmyslel, dal tam 250 a zbytek hledal v drobákách asi 5 minut přímo před číšníkem (trapas) - položila jsem tam stovku, rozloučila se a pána už neviděla - sorry, ale tímhle se chlap shodí, zvlášť na prvním rande.\nJull 30. ledna 2013 17:46\nPravda je, že pokud tě někdo "pozve" a pak nezplatí, tak v tom případě taky couvám a mnohokdy toho člověka už taky nechci nikdy vidět.\nEmma Belle 30. ledna 2013 17:05\nJeště mě k tomu ladies napadlo - muž přece taky vedle sebe nechce šmudlu, ale hezkou slečnu, ne-li dámu a ono to taky není zadarmo, tedy slečna taky musí investovat. (ale tohle si financuje sama, pokud to není dárek, např. parfém).\nMeduňka-B 30. ledna 2013 18:40\njsem ráda soběstačná, nerada jsem se kdykoli spoléhala na muže, ráda za sebe zaplatím sama, nicméně mi nikdy nevadilo, když mě někdo chtěl pozvat...já zvu do kina přítele, on mě zase zve na neděliní snídani a kávu do kavárny....večeři jednou platím já, jednou on, ráda mu ji i uvařím.... jen bych ocenila, kdyby někdy místo placení přítel třeba vypral, tomu bych se nebránila :)\nnikdy jse se nesetkala s mužem, který by za to zaplacení něco čekal...jo , jednou mě pozval jeden na rande - na večeři, pak mě ji nechal zaplatit....a ještě mi řekl, že se mnou chodit nemůže, protože jsem málo blázen....no, tak co si o tom myslet...tehdy jsem vážně čekala, že to zaplatí on....navíc když se chvástal novým telefonem atd...


6 tipů, jak uspat miminko | Blog Mall.cz\nMALL.cz | 27. února 2018\n1. Nebojte se chovat\nSlyšeli jste někdy o pojmu čtvrtý trimestr? Jsou to první čtyři měsíce po porodu, kdy si miminko zvyká na nové prostředí mimo ohraničený, temný a teplý prostor v těle maminky. V tomto období nic nenahradí chování a houpání, při kterém miminko usíná, protože podobné pohyby zažívalo i u maminky před porodem.\nNěkteré maminky se bojí, když si jejich miminko zvykne na „uchování” až ke spánku a nebude moct později usnout v postýlce. Tato obava platí hlavně pro miminka starší 4 měsíců. Do té doby ho noste a chovejte, pak jej můžete začít zvykat na usínání přímo v postýlce.\nNení nad teplou náruč rodičů. Miminku je po narození příjemná blízkost a vůně těla rodičů.\n2. V zavinovačce je dobře\nZavinovačka není jen tradiční pomůcka pro nošení miminka – skvěle pomáhá miminku usnout. Jak je to možné?\nV zavinovačce je miminko pevně zabalené, ručičky má vevnitř a kouká mu jen hlava. Připadá si jako v těle matky – zase je v těsném prostředí, které má spojené s pocitem klidu. Díky tomu se miminko cítí lépe.\nTip: Pokud přemýšlíte, jak nejlépe zavinout, poraďte se s dětským lékařem. Ručičky by měly být pevně přitisknuté k tělu, ale u nohou může mít dítě trochu místa na pohyb. Tento způsob zavinutí miminka popisuje americký pediatr Harvey Karp.\n3. Opírání o bok postýlky uklidňuje\nMiminka občas špatné usínají v otevřeném prostoru, protože byly dosud zvyklé na prostředí mámina břicha. Řešením je vzít miminko s sebou do postele rodičů. Někteří rodiče se tomu ale vyhýbají – třeba proto, že se obávají, aby miminko nezalehli. V tom případě zkuste zapřít miminko o postýlku, aby cítilo „jistotu”.\nS tím souvisí i správná poloha při spánku. Miminko před porodem nezažilo ležení na zádech, takže mu to může být v postýlce nepříjemné. Zkuste ho položit mírně na bok a opřít zády o postýlku.\nDíky rituálu miminko pozná, že je čas jít spát, a bude usínat třeba už při převlékání do pyžama.\n4. Vezměte si pomocníka – hračku nebo kapesníček\nNěkteré děti se učí usínat pomocí hračky, oblíbeného polštářku, peřinky nebo dečky. Oblíbená věc je zklidní a pomůže jim navodit tu správnou usínací náladu.\nPokud je to případ i vašeho dítka, zkuste sehnat ještě jednu stejnou hračku či dečku. Budete mít zálohu, když se milovaná věc ztratí nebo roztrhne.\nTip: Některé děti milují při usínání lehké šimrání na obličeji. Přejíždějte prstem nebo kapesníčkem od čela mezi očima až na nos a uvidíte, jak to vaše miminko zklidní.\nS usínacím plyšákem někdy děti spí i několik let. Proto se pojistěte a mějte jednu hračku náhradní.\n5. Ticho nebo hluk?\nZatímco některá miminka potřebují naprosté ticho a tmu, jiným se perfektně spí za bílého dne, když je v kočárku vezete přes kamenitou cestu nebo když miminko uložíte do postýlky a jdete vysávat.\nOblíbeným pomocníkem maminek je bílý šum. Je to monotónní zvuk, který zklidňuje miminko. Obvykle se dětem pouští například zvuk:\nvln a moře,\nči zrnící televize.\nÚspěch sklízí také barevné hrací kolotoče, které miminko pozoruje a poslouchá. I když miminko po kolotoči natahuje ruce, dejte pozor, aby na něj nedosáhlo a neshodilo ho na sebe. Bonusem je dálkové ovládání, díky kterému kolotoč vypnete z chodby a miminko omylem neprobudíte.\n6. Sání pomáhá\nDudlík, prstíky v puse, cumlání prsu po kojení. Dalším velkým pomocníkem je sání.\nNěkteré děti dudlík vyplivují a pláčou, i když jsou najedené, přebalené, pochované a je jim teplo. V tom případě je možná problém s technikou – zkuste miminku dudlík v puse přidržet a malinko za něj zatáhnout. Miminko se tak naučí přisát dudlík zpátky.\nMnoho maminek se bojí, že když s dudlíkem začnou, nedokážou ho pak dítěti vzít. Citový vztah ke svému dudlíku si děti tvoří přibližně kolem 6 měsíců od narození. V té době je vhodné miminko na dudlík odvykat a zkoušet jiné metody pro snadné usínání.\nNěkteré maminky se obávají, že se jejich dítě dudlíku jen tak nevzdá. Pokud si ale místo toho začne cucat palec, je to mnohem horší – ten mu totiž na rozdíl od dudlíku nevezmete.\nPodělte se s ostatními maminkami na Facebooku o svůj vlastní ozkoušený tip, jak na uspávání miminka.\nspánek, uspávání, miminko, chování, zavinovačka, postýlka, dudlík, hračka\n10 rad, aby vaše miminko nebolelo bříško


Caritas Bianchi Lodge Hong Kong | Huno Hotely\nCaritas Bianchi Lodge Hong Kong - Huno.cz\nHotely > Hongkong > Hong Kong > Jordon > Caritas Bianchi Lodge Hong Kong\n4 Cliff Road, Yaumatei 4/5 "Vynikající" (5 Recenze)\nPorovnejte ceny pro Váš pobyt v Caritas Bianchi Lodge Hong Kong\nHodnocení 63rd z 361 Hong Kong hotelů Booking.com\nVzrušující Ubytování v Hong Kong\nNachází se v Jordon oblasti Hong Kong, Hongkong, Caritas Bianchi Lodge je elegantní a pohodlný 3 hvězdičkovou nemovitosti. Hodnocení hostů průměrné 'Vynikající' s uživatelským skóre 8. Příjemný personál je vám k dispozici během vašeho pobytu. Z celkového počtu 361 hotelů v Hong Kong, tato nemovitost je v současné době zařazena na 63rd pozice založené na průměru hodnocení hostů a ceny. Ta příjemný nemovitost má řadu preferovaný vybavení, jako jsou Restaurace a Vysokorychlostní Internet. Pro větší pohodlí, Pokojová Služba a Letištní doprava jsou k dispozici pro hosty. Ostatní služby a zařízení jako jsou například Vrátný, Výtah a Turistické Informace.\nK dispozici jsou 90 pokoje s vynikajícími podmínkami, a levnou cenou od HKD725 do HKD1450.\nS 361 hotely v Hong Kong a Caritas Bianchi Lodge pořadí 63rd, máte řadu zajímavostí v okolí, zahrnující Tung Wah Group of Hospitals Museum a Hong Kong Museum of History. Hung Hom Wan a Hong Kong Science Museum jsou také nejlepší místa k vidění a delání.\nKdy jste v Hong Kong, k top místním oblastem, které musite navštívit, patří Jordon a Yau Ma Tei,obě jsou v blízkosti hotelu. Tai Kok Tsui, Mong Kok a Kings Park jsou take ve snadne vzdálenosti od centra Hong Kong.\nNemovitost je k dispozici na 3 partnerských webových stránkach včetně Booking.com, Agoda and Laterooms. Hledat Caritas Bianchi Lodge sazby z těchto webových stránek online zadáním vyhledávání ve formuláři výše, nebo porovnat všechny objekty v Hong Kong vlevo.\nHotely v okolí Jordon\n3 hvězdičky The Salvation Army - Booth Lodge ae Booth Lodge jsou v dané oblasti. Další možnosti včetně Kings De Nathan a Casa Hotel jsou jako skvělé alternativy poblíž Caritas Bianchi Lodge.\nZdarma Nezávislý Průvodce Nejnižších Cen na Caritas Bianchi Lodge Hong Kong.


Kdo je Tomáš Nezmeškal? Lektor, podcaster, …\nTomáš Nezmeškal přišel na svět v parném létě roku 1970 ve znamení Lva, v době, kdy se Československo pomalu, ale jistě, vydalo na cestu tuhé normalizace. Sice ještě stále vznikaly takové filmové skvosty jako Pane, vy jste vdova a Čtyři vraždy stačí, drahoušku, které dodnes svou výpravou a ztvárněním snesou současná měřítka, ale takové Ucho ze stejného roku už putovalo rovnou do trezoru.\nVe svém podcastu Oldschooler’s se věnuje se svými hosty výměně životních zkušeností, které se významně a zásadně proměnily po převratu v listopadu 1989. Veškerá moudra, které do té doby platila, najednou své platnosti pozbyla. Zrovna tak většina zkušeností a žitých vzorů chování přišla vniveč. V oldskúlerovi se mluví nejen o politice té doby, ale též o profesních možnostech, o možnostech cestování, vzdělávání i o vekslácích a prostitutkách té doby, ať už jde o kohokoliv, koho si pod tímto termínem chcete představit.\nVzpomíná se na dobu plastikových příborů, mléčných barů, nedostatkového zboží, pořadníků na auta, na čtvrteční fronty před Knihou, na vkladní knížky, na výjezdní doložky, devizové přísliby, podpultové zboží, ale i na Spartakiádu a žlutooranžovo-bílé vozy Veřejné bezpečnosti, jakož i na modré dvanáctsettrojky Spojů, které jezdily též jako sanitky i jako pohřebáky. Na to druhé se hodily, na to první moc ne.\nTomáš je energický, vzdělaný Moravák, který napřed vystudoval automobily a posléze psychologii a sociologii. Dodnes ve volném čase relaxuje opečováváním a opravami vlastních veteránů Lada, pokud se tedy zrovna nekoupe v moři anebo si neužívá velkoměstského života v Berlíně, městě jeho srdci nejbližšímu. S tím souvisí i jeho nekriticky kladný vztah k němčině. Proč vlastně sbírá žigulíky a ne třeba Trabanty? Protože s nimi prožil začátek své dospělosti a obdivuje jejich lehkonohou eleganci a vzhled mrštných kočkovitých šelem, přece jenom berou svůj stylistický původ v jeho druhé milované zemi, v Itálii.\nKdo je vlastně Tomáš Nezmeškal, a co v životě zmeškal? Těžko říct, kterou položku položit kam. Za vlastní zmeškání považuje snad jedinou věc, a sice to, že se nikdy pořádně nenaučil anglicky. Bere to jako celoživotní cestu, takový výstup na vysokou horu, jejíž konec je někde v mracích.\nKromě jiných aktivit, kterými se zabývá (živí ho vlastní poradenská firma STRATUS LYNX, je producentem hudebního souboru MARIKA SINGERS, má střeleckou školu TOPAL, spoluvlastní mediální agenturu EP Events and Productions) se občas zabývá přednáškami aplikované psychologie v různých institucích, včetně škol. Často je tedy konfrontován s rozdíly, jak vnímají dnešní dobu například mileniálové, a jak například padesátníci. A jsme u „jádra pudla“. Jak se spolu potkávají na pracovním trhu dva světy, svět mileniálů a svět Husákových dětí? Webinář, který jsme připravili společně v EDU Trainings bude právě na toto téma. Dne 24. 6. 2021 od 9:00 do 10:00 (předpokládaný konec) v češtině. Více informací na odkaze níže.