E-kniha: Život víry 2016/7-8 - KMS | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Život víry 2016/7-8 - KMS\nKnihkupectví > Elektronické knihy > Ostatní > Nezařazeno > Život víry 2016/7-8\nElektronická kniha: Život víry 2016/7-8\nŽivot víry – rozmanité stránky církvemezidenominační měsíčník, který vydává Křesťanská misijní společnostV letním dvojčísle najdete:* rozhovor: Roman „Hawran“ Lacho- ... (celý popis)\nV letním dvojčísle najdete:\n- Slovenský misionář mezi lakotskými indiány vypráví mj. o tom, jak se dostal do indiánské rezervace, proč „chce vonět jako pečené kuře“, co si myslí o modlitbách k Velkému duchu nebo proč na tradiční indiánské slavnosti nosí slovenskou vyšívanou košili.\n- Je popkultura modlářská, nebo odráží Boží obraz? Jak se k ní postavit? Záleží na tom, jakou hudbu posloucháme? Co očekáváme od „křesťanských filmů“? Jak dětem a teenagerům pomoct rozlišovat, co je dobré a co ne? Mají věřící umělci svou tvorbou „předávat křesťanské poselství“? Jak se v průběhu dvou tisíciletí proměňovala bohoslužebná hudba?\n- Nad těmito otázkami se zamýšlejí např. Ted Turnau, Jakub Limr, Dita Frantíková nebo Tomáš Najbrt – a v anketě i několik umělců-křesťanů.\n- Dvě výrazné osobnosti současného českého křesťanství veřejně diskutovaly o vztahu křesťanství a islámu.\n- Nevšední zkušenosti křesťanských pracovníků, kteří navštívili Asii a Afriku.\n* z historie: Hledání odkazu Karla IV.\n- Znal „otec vlasti“ nebeského Otce?\n* virtuální rozhovor s Williamem Careym (1761–1834)\n- „Boží dříč“, orientalista, botanik a misionář, který sedm let nikoho nezískal.\n+ úvodník Miloše Poborského: Nevyslyšená evangelizace\n+ editorial Tomáše Dittricha: Depresiva už nepotřebuji\n+ příběhy čtenářů: Zkouška nad naše síly?; Sny se mi vždy po pár dnech zhroutily\n+ hudba: Rozhovor se skupinou Divine Attraction\n+ pokoj s Izraelem: Mezi popravištěm a Zaslíbenou zemí – životní příběh F. Hänsslera\n+ rodičům: Jak s dětmi mluvit o drogách, prostituci, homosexualitě?\n+ ptáme se lékaře: Nadměrné pocení\n+ recenze CD (Každý nový den) a knih (Cesta kontemplace; Více sluší poslouchati Boha než lidí)\n+ Kachnys Klepydopulos: Taneční Alfa (humorná mystifikace)\n+ zprávy ze života církve u nás i v zahraničí (Nové tváře v čele CB a SCEAV; Děti Bodnariových vráceny rodičům; Papež František se setkal s charismatickými vedoucími; Smajlíková Bible; Co řekl Billy Graham o Kim Ir-senovi?)\nŽIVOT VÍRY  červenec–srpen 20162\n4 Nevyslyšená evangelizace Miloš Poborský\n6 Drápal vs. Halík: dva pohledy na islám Tomáš Dit trich\n8 Chci vonět jako pečené kuře Roman „Hawran“ Lacho\ntéma: V dialogu s populární kulturou\n12 Boží obraz v zrcadle popkultury Te d Tur nau\n14 Zvěstovat, ale s citem anketa\n16 „Zbývá už jen pokřtít psa“ Ráchel Bícová\n16 Největší umělec všech dob Tomáš Korčák\n17 Jaroslav Róna vystavoval v Liberci Tomáš Dit trich\n18 I zoufalý teenager může sekat trávník Dita Frantíková\n19 Do školy v montérkách Johana Dittrichová\n20 Televize – potrava pro (dětskou?) duši Jakub Limr\n22 Dva tisíce let křesťanské hudby Tomáš Najbr t\n24 Zkouška nad naše síly? Petr Unucka\n25 Sny se mi vždy po pár dnech zhroutily Pavel Kadaši\n26 Mezi popravištěm a Zaslíbenou zemí Krista Gerloffová\n28 Bangladéš – křesťané „v minovém poli“ Petr Horáček\n29 Vzpomínky na Afriku Eva Malá\n31 Hledání odkazu Karla IV. Tomáš Dit trich\n32 „Boží dříč“ William Carey,\n35 Divine Attraction oslovují české studenty Tere z a Zbr anková\n36 Každý nový den Tomáš Couf al\n36 Více sluší poslouchati Boha než lidí Ivana Kultová\n37 Cesta kontemplace Hana Pinknerová\nfoto na titulní straně: archiv R. Lacha; na této straně:\n(8) archiv R. Lacha\n(12) David Mark (tpsdave)\n(25) Sascha Milk\n(32) archiv redakce\nRoman „Hawran“ Lacho\no sexuálním násilí a modlitbách k Velkému duchu\nSvatá půda, nebo\nkterý sedm let\n3ŽIVOT VÍRY  červenec–srpen 2016\nročník 27 / červenec–srpen 2016\nkdyž jsem byl mladší, docházelo mimnohem méně než dnes, jak úžasnýmdobrodiním je víra. Víra v Krista je úplně rozhodující\njak pro věčnost, tak pro období pozemského\nživota. Naturelem jsem optimista a všimnout si\nchmurných věcí resp. je vyhodnotit jakopřiměřeně tíživé, pro mě dřív nebývalo snadné. Před\nlety mi spolupracovník v redakci dalk narozeninám lékovku s jakýmisi pilulkamia s podomácku vyrobeným štítkem. Lék se jmenoval\nTomodepresal forte a mělo to být depresivum.\nLidé často potřebují antidepresiva, zatímco já\njsem ve svém aktivismu podle kolegy redaktora\npotřeboval pravý opak.\nMyslím si, že dnes už by mi depresivanepředepsal. Pouť mého života pokročila a lépe než\nkdy dřív poznávám úzkost, starost a bolest.\nV mém okolí tíže rozhodně přibylo. Mám víc\nnemocných známých. Jednomu muži zhruba\nv mém věku, s nímž jsem v kontaktu už dlouho\na kterého si vážím, před čtrnácti dnydiagnostikovali těžkou rakovinu. Není věřící. Určitým\npřelomem ve vnímání takových věcí byla před\npěti lety smrt mého otce. Od té doby kolem mě\nnemocí a smrti začalo přibývat, nebo jsem se\npro jejich vnímání stal citlivějším. Také údobí\npubert našich potomků nepatřilo k mýmsnadným rodičovským prožitkům,o postpubertálních zátočinách nemluvě, a to přesto, že máme\nVždycky jsem miloval přírodua obdivoval její dokonalost a krásu, v čemž mi před\nvíce než třemi desítkami let pomohlo, že jsem\npoznal Boha Stvořitele. Čím dál tím víc v ní\nale objevuji utrpení a smrt, které jsou její\nneodpreparovatelnou součástí. Od dětství jsem\nměl rád brouky, zatímco můj syn Šimon měl\nve stejném věku podobně rád ptáky. Nejvíc ho\nzajímali šplhavci a jednou zavtipkoval, žešplhavci, na které se zaměřil on, pojídají larvy\nO společném víkendu před 14 dny jsme\ns manželkou poprvé viděli samečka roháče\na tesaříky obrovské, nádherné velké a vzácné\nbrouky. Jedním dechem jsme alev nádherných přírodních prostorách rezervace vnímali\nkřehkost přírody, její ohrožení lidmi i to, jak\nse zvířata vzájemně požírají. K tomu patří\nnaše úzkostlivá starost o mláďata ptáků u nás\nna zahrádce mezi kočkami, a občas i nějaká ta\nokousaná opeřená mrtvolka, která potvrzuje, že\nnáš strach byl odůvodněný.\nUmím se v tom přebrat: Stvoření smrtelně\nonemocnělo pádem prvního člověka, kdy na\nscénu světa vstoupila bolest a smrt. Věřím, že\nuzdravení přijde s koncem dějin, až Kristuspřevezme všechnu moc. To ale není lékem protipřítomné bolesti a úzkosti.\nK tomu patří i starosti o církev. Pracuji v ní\nna různých rovinách a víc a více vidím, jak je\ntu rovnováha nebo jednota křehká a jak snadno\nmůže být poškozeno nebo i zničeno něco, co má\nznaky života, ale co může narazit na odpor.\nŽivot totiž vždycky měl nepřátele a vždycky\nnarážel. Navíc práci v církvi nejde dělat\nve vlastní síle. I když se snažím, dělám vážné\nchyby. Možné tlaky zvenku a má vlastní selhání,\nto je aktuální a hrozivá dvojkombinace.\nŽijeme v obrovském, historickybezprecedentním blahobytu, a přitom je naše civilizace, naše\nspolečnost, naše národy v ohrožení podobněbezrecedentním. Nejsem tak krátkozraký, abych se\ndomníval, že hospodářský růst bude u násdlouhodobě pokračovat. Nepodceňuji anikulturně-ideologickou válku, která v Evropě probíhá\nkolem dnes už ne plíživé muslimské invaze. Pro\npředpověď pozitivního vývoje Evropyneexistuje reálný základ. Morálka se zhoršuje, a pokud\ndnes Evropa drží nějaké hodnoty, jsou tohodnoty materialistické, hedonistické, sobec ké. Když to\ntakhle půjde dál, nemůže to dopadnout dobře.\nOd trápení kolem sebe jsem se dostal až\nke starostem o lidstvo. Nevěřící si něcotakového v dané intenzitě většinou nepřipustí.\nBylo by to příliš depresivní. Existují optimisté,\nkteří věří v pokrok, ale většina Evropanů žije\nze dne na den, v pomíjivých požitcích, které\nnabízí chvíle. Proto mnozí reagujípodváděním a bojem o co nejlepší pozice a o co největší\nmajetek. Věří tomu, že ničeho víc dosáhnout\nnejde, a proto se nebojí jít proti svému svědomí.\nMně pomáhá víra v Boží svrchovanouspravedlnost, to, že mu mohu důvěřovat. To, že\nJežíš je se mnou, úplně mění situaci. Ano,tráím se víc než dříve, jsem méně pevný, dělám\nméně závěrů. To ale není chyba. Je to proto, že\nmám lepší diagnózu tohoto světa, než jakou\njsem měl dřív. Hlouběji si uvědomuji, že svět\nleží ve zlém, že je to nebezpečné místo a že\nčasový spínač odpočítává možná minuty před\nvýbuchem. Odvahu podívat se tomu do očí mi\ndává víra. Když si uvědomujeme realitu,existuje jen jediná skutečná pomoc – právě víra.\nMimo víru není naděje. Kristus vstal z mrtvých\na porazil Smrt i Ďábla. Jsem na straně vítěze,\na proto mohu žít v bezpečí i ve stavuglobálního ohrožení.\nDochází tu k zvláštnímu paradoxu: Věci\nmohou spět k horšímu, ale naše víra může růst.\nVíra totiž nečerpá z viditelných věcí.Kdybychom se příliš zaměřili na zlé věci kolem nás,\nmohli bychom o ni také přijít. Ale protože víra\nsílí, když přijímáme Boží slovo, nenína vnějších věcech závislá. Myslím, že tlaky kolem\njsou tak silné, že si jako křesťané musíme\ndávat pozor, abychom žili z toho, co nepomíjí,\na nepostavili svůj život na marných věcech\na pocitech tohoto světa.\nVím, že čím víc se budu radovatz neviditelných věcí a čím víc se budu těšit na to, až\nPán Ježíš přijde pro svou církev, tím odolnější\nbudu proti svodům pomíjivosti. Tím užitečnější\nbudu i pro lidi kolem sebe, jak pro věřící, tak\npro nevěřící – obě tyto skupiny totiž hledají\nbezpečí a naději. Jen toho trápení se asi\nhned tak nezbavím. Když jako dětimilujícího Boha vidíme zlo a utrpení,\ntěžko na to můžeme reagovat\nboho rovným klidem.\nŽIVOT VÍRY  červenec–srpen 20164\nEmpowered21. Na oslavy 100.vý\nročí vylití Ducha na Azusa Street v Los\nAngeles se v roce 2006 sjelo na 50 000\nletničních. Hnutí, které na počátkuminu\nlého století vzniklo, má dnes na 600mili\nonů členů. Univerzita Orala Robertse teď\nvystoupila s iniciativou Empowered21,\nkterá navazuje na oslavy a má letničnímu\na charismatickému hnutí pomáhatv dal\nHnutí se zaměřuje na osm výzev:\nbudování vedoucích, lepší poznání Bible,\nduchovní otcovství a mateřství, zdroje,\nvzdělání, kontextualizace, předávání\nvedení, vzestup islámu.\nCílem hnutí je, aby se do roku 2033\nkaždý člověk planety osobně setkals Ježí\nšem Kristem v moci Ducha svatého.\nVýbor Empowered21 vytvořilv růz\nných částech světa 14 místních kanceláří.\nZajímavá je existence tří kanceláří v Africe\n(Blízký východ a severní Afrika, vlastní\nAfrika, frankofonní Afrika) nebosamo\nstatná kancelář pro Hispánce v USA.\nČR spadá pod kancelář Východní\na střední Evropa. Ta se zformovala\nv květnu v Kyjevě, kde se sešlo 22let\nničních vedoucích z osmi zemí v oblasti\n(Estonsko, Lotyšsko, Moldavsko, Polsko,\nRusko, Ukrajina, Řecko a Česko).\nZázrak v Rotavě. Tak se jmenovala\nreportáž ČT o proměně rotavské romské\nkomunity odvysílaná 18. dubna v pořadu\nReportéři ČT. Před šesti lety se zdeobrá\ntila vůdčí postava místních Romů Michal\nKala, opakovaně soudně trestaný násilník\na dlouholetý narkoman. Michal Kalare\nportérovi ČT říkal svědectví, jak seobě\nsil, ale zlomila se s ním větev. To, co říkal\ndál, bylo z reportáže vystřiženo, takže\ndiváci mohli vidět jen Kalovu současnost:\njak radostně tančí na bohoslužbách. Kala\nv místě založil Křesťanské sdružení Sintů\na Romů. Bohoslužeb zaznamenaných\nv dokumentu se účastnilo více než 50\núčastníků. Z Bavorska sem přijel posloužit\nněmecký romský pastor Rudi Walter.\nStarostka třítisícové Rotavy IvaKalá\ntová vydávala o Kalovi velmi pozitivní\nním,“ řekla na\nna mysli řešení konfliktů mezi majoritní\nspolečností a menšinou. Michal Kala\nsvým vlivem například způsobil, žeoby\nvatelé bytového domu, kde bydlí, začali\nplatit činži. Velitel obvodního oddělení\nmístní policie Roman Hošek dokládal\nrapidní snížení kriminality: V roce 2012\nbylo v Rotavě spácháno 36 majetkových\ntrestných činů, v roce 2015 jen osm.\nReportáž možno shlédnout zde:\nO poklad Krále králů. V Olomouci,\nFrýdku-Místku a Kolíně proběhlov dub\nnu druhé kolo soutěže ve znalostechBib\nle pro děti a mládež O poklad Krále králů.\nV Olomouci a ve Frýdku-Místku sezapoji\nlo přes 50 dětí, v Kolíně o trochu méně.\nV Národním domě v Místku, kde\nvedle dětí, pomocníků, rodičů a pejsků,\nbyla akce zahájena přímo králemDavi\ndem. „Přišel jako pastýř s ovečkou a holí\na ukázal, že je opravdu dobrým pastýřem\na dokáže ovečky ochránit i před takovými\nútočníky, jako je medvěd,“ uvedla členka\npořadatelského týmu Jana Marková z AC\nFrýdek-Místek. Vlastní soutěž formou\npísemného testu proběhla v několika\nvěkových kategoriích. Po obědě, na oslavu\ntoho, že se akce ve Frýdku-Místku koná už\npopáté, dostali všichni účastníci kus dortu\nve tvaru víka pokladnice. Po moučníku\nnásledovala soutěž deseti družstev, která\nprocházela stanovišti se zábavnými úkoly\nna motivy Davidových dobrodružství.\nNa jednom ze stanovišť byli i terapeutičtí\npejsci z organizace Podané ruce.\nPochody pro život. V květnua červ\nnu se vystupňovala aktivita Hnutí Pro\nživot ČR v organizaci řady místních akcí\nproti umělým potratům. 22. 5. sena Sva\ntém Kopečku u Olomouce konala Pouť\nModliteb za nejmenší, která se poprvé\npřipojila k Pouti rodin olomouckéarci\ndiecéze. Ve stejnou dobu se v Novém\nHrádku konal první „Hrádouský pochod\npro život“. Jeho pořadatelé chtěli„upo\nzornit na lhostejnost k ochraně lidského\nživota a podpořit výchovu dětí v dobře\nfungujících rodinách“. 28. 5. seregionál\nní pochod po život konal v Mělníku, o den\npozději v Karlových Varech. 1. 6.odpoled\nne se regionální pochod pod názvemOd\nvahu k životu konal v Praze, 5. 6.v Ostra\nvě a 7. 6. v Jihlavě.\nJiného pořadatele, Výbor na obranu\nrodičovských práv, bude mít 13. 8.praž\nMy jsme tady taky‘ chceme upozornit\nna nedoceněnou společenskou roli\nrodiny,“ sdělili pořadatelé Životu víry.\nV rámci odpoledne na Kampě vystoupí\nrytíři, hudebníci a klauni a chystají se\ndalší aktivity pro děti. Záštitu nad akcí\npřevzal předseda ERC Daniel Fajfr.\nZ vedoucího mládeže vedoucím\ncírkve. Zemská konference CB proběhla\n20.–21. 5. v Hradci nad Moravicí. 180\ndelegátů volilo předsedu Rady. Zvolen\nbyl David Novák,\nkazatel CB Praha\nských knih (do\nfunkce má nastoupit 1. 9. 2017),místo\npředsedou Petr Raus a tajemníkem Petr\nGrulich. Účastníci vyslechli zprávuo ži\nvotě v církvi za uplynulé období, kterou\npřednesl současný předseda Rady Daniel\noc bych si přál, aby to bylo jinak,nic\nméně musím přiznat, že ještě nejsem\ntam, kde bych mohl být. Kde bych moc\nchtěl být. Asi jako každý z nás, kdo se snažíme\nsvým životem naplnit to, co nám Ježíš řekl.Ne\nvím jak vy, ale já vnímám bolestné napětí mezi\ntím, co čtu v Bibli, a realitou všedního dne.\nČím jsem si ale naprosto jist, naše následování\nKrista by se nemělo stát mučivou povinností.\nLidé si toho stejně všimnou a my si musíme dát\npozor na to, aby výsledkem našeho zvěstování\nnebyl jejich nevyslovený závěr „než takhle, to\nhlavně abych neuvěřil“.\nPoslední návštěva u táty\nMůj táta měl mnoho let roztroušenou skle\nrózu a v době, kdy ještě mohl jakž takž cho\ndit, vozíval ho můj spolužák ze základky, starší\nmístního sboru, na bohoslužby. Když pak při\nšla krize vedení celé jeho denominace, spolužáka\nto málem připravilo o víru a táta přišel o mož\nnost dostat se na bohoslužby. O pár let později\nna tom už byl natolik špatně, že občas pobýval\npo různých zařízeních.\nJednou jsme se se synem vraceli z hor a roz\nhodli jsme se ho po cestě navštívit. Jak jsme měli\nve zvyku, za tátu, resp. dědečka, jsme se cestou\npomodlili. Po modlitbě jsem nabyl silnéhovnitř\nního přesvědčení, že dnes máme tátovi svědčit\na že se s ním budeme modlit modlitbu spasení.\nAniž bych zabíhal do podrobností, jak to nakonec\nproběhlo, táta toho dne Pána Ježíše v modlitbě\npřijal. Bylo to naposledy, co jsem ho viděl živého,\nod té chvíle to s ním šlo zdravotně rychle z kopce.\nBůh vyslyšel i jeho jedinou prosbu a v den 70.na\nrozenin mu dal dárek. Vzal si ho k sobě.\nPřitom se nemohu dát za příklad věrného\nmodlitebníka, který tátovi spasení „vymodlil“.\nByl jsem v tom v křesťanské populaci po léta\nmaximálně horší průměr. Proč to tedy píšu?\nNe proto, abych ublížil těm, co se za své nej\nbližší modlili horlivěji než já, žádné Boží jed\nnání nezažili a jejich nejbližší z tohoto světa\nnejspíš odešli bez víry. Ani nechci nabízet po\nvšechně křesťanské, ve chvílích bolesti nicneří\nkající fráze typu „asi to tak mělo být“ nebo „Bůh\nto tak asi chtěl“. Vždyť i já bych mohl vzpome\nnout desítky jiných příběhů, kdy jsem se mod\nlil a někomu zvěstoval evangelium beze známky\nNěkteré modlitby zůstanou nevyslyšené, po\ndobně někdy lidem svědčíme o Pánu bez vidi\ntelné odezvy. Navzdory tomu, že je psáno, že\n„Bůh chce, aby byli všichni lidé zachráněni a přišli\nk poznání pravdy“ (1Tm 2,4).\n„Bože, jsem použitelný?“\nDocházím k přesvědčení, že „nevyslyšená\nevangelizace“ má mnoho společných rysů s ne\nvyslyšenou modlitbou. Obojí se podobá nelé\nčenému zánětu v údu těla Kristova, který se za\npouzdří a obalí vazivem, aby se nešířil dál. Tro\nchu to bolí, ale když se toho nedotýkáte a moc\ns tím nehýbete, žít se s tím dá.\nAbychom byli znovu ochotní se vystavit od\nmítnutí a možná i úšklebku, abychom se znovu\n5ŽIVOT VÍRY  červenec–srpen 2016\nFajfr. Druhým kandidátem na předsedu\nrady byl Bronislav Matulík, kazatel CB\nPraha-Smíchov (od letošního podzimu\nCB Praha 1). Delegáti rozhodovali mezi\ndvěma kvalitními kandidáty, z nichžMa\ntulík byl tím konzervativnějším. Novák\ndostal 107 hlasů.\nStudna uctívání. Konferenci Studna\nuctívání pořádal 20.–21. 5. v Brněspo\nlek České studny. David Loula, kazatel KS\nŽďár nad Sázavou a zakladatel Českých\nstuden, ukázal historický průřez dějinami\nzpěvu v českém jazyce a vlastní tvorbou\npísní. Polský vedoucí Piotr Płechapřed\nstavil vizi obnovy Davidova stánku. Další\npolský vedoucí Bogdan Kogut na základě\nknihy Zjevení ukazoval, jak má uctívání\nBoha před Božím trůnem probíhat a jak\nk tomu propojit přímluvu. DorotaHeroko\nvá vyučovala o významu tance a pohybu\nve chvále a pak do tance uvedla celéshro\nmáždění. „Akce volně navázalana konfe\nrence ,Hrejte dobře a zvučně‘, které v Brně\nprobíhaly mezi roky 1993 až 2000 a měly\nza cíl podpořit a v uctívání Boha vzdělávat\numělecky nadané křesťany,“ uvedl po akci\nDavid Loula. V pořadí druhá konference\ns podobným zaměřením a hosty z Polska\nse v Brně bude konat 9.–10. září.\nSlovenští poslanci pro Izrael.Kon\ncem května vznikla na půdě slovenského\nparlamentu skupina spojenců Izraele.\nOznámil to loni za OĽaNO-NOVA zvolený\nposlanec Marek Krajčí, člen BJB Bratislava\n(sbor Viera). Slovensko se tak stalo 34.\nstátem světa, kde existuje podobnězamě\nřená parlamentní skupina. V uvedené\nskupině sdružení poslanci sdílejíznepoko\njení z nárůstu antisemitismu ve světě.\nSlovensko je partnerem Izraele užod vzni\nku státu Izrael v roce 1948, „kedy medzi\nprvými akceptovalo jeho štátnosť“, hlásí\nse slovenští poslanci ke krokům tehdejší\nčeskoslovenské vlády. „V súčasnostioce\nňujeme úlohu Izraela ako stabilnej\nslobod nej demokracie v regióne, ktorá\nrešpektuje a chráni občianske právaa slo\nbody, vrátane snahy zaručiť prístupk svä\ntým miestam vo Svätej zemi pre všetky\nnáboženské komunity,“ uvedl Krajčí.\nDalší bývalý český premiérkřes\nťanem? Mirek Topolánek překvapilmno\nhé čtenáře pasáží ve své knize „Hlavně se\nneposrat“, která bilancuje jeho působení\nv politice. „Já jsem\nse po etapěnaiv\na éry něcismu\nA myslím to\no sobě. Jde o narážku na sloganexpremi\néra Grosse, který se také přiznal k tomu,\nže se stal křesťanem. Zdá se, že Topolánek\npřijal křest v kostele sv. Markéty v Praze\nna Břevnově letos na jaře. Jeho kmotrem\nje zřejmě docent Jiří Schwarzz Národo\nhospodářské fakulty VŠE, spoluzakladatel\nLiberálního institutu. V rozhovoru pro\nSvobodné fórum Topolánek uvedl, žená\nboženství a církev je přirozená kotvav těž\nkých dobách, kterou naše společnost\n„Největší brzdou české společnosti\nje vysoká míra sekularizace. I proto nám\nchybí jednota v pohledu na národní zájem.\nChybí nám hrdost, chybí nám víra, chybí\nnám jasná národní identita. Naopak nám\nnechybí závist, malost a rovnostářství,“\nuvedl Topolánek pro server Echo24.cz.\nStát se skutečným křesťanemnezna\nmená jen pokročit od „něcismu“k něja\nkému jinému myšlenkovému systému.\nZnamená to radikálně se vypořádats hří\nchy minulosti, což má dopady na osobní\nživot i životy druhých. Pokání z hříchů,\nkteré se staly veřejně, je navíc potřeba\nučinit veřejně. U Stanislava Grosse jsme\nbyli svědky „televizní“ omluvy, i když mně\nosobně chyběla kající bilance toho, jak\nzískal finance na svůj luxusní byt. Podle\ntoho, jak se Mirek Topolánek postaví\nk otazníkům nad politickými kroky svými\ni svých spolupracovníků i ke svémuroz\nvodu, se uvidí, zda to s následováním\nKrista myslí vážně, či zda neví, o co ve\nNový biskup SCEAV. Na druhém\nzasedání 31. řádného synodu SCEAV, jež\nse konalo 3.–4. 6. v Třinci, byl volenbis\nkup. V pořadí osmým biskupem SCEAV byl\nzvolen Tomáš Tyrlík, náměsteksoučasné\nho biskupa Jana Wacłavka.\nTomáš Tyrlík pochází z obce Guty,teo\nlogii studoval v Bratislavě, Erlangenu\na Varšavě. V letech\n-Místku, od roku\nnosti je pastorem\ncích. Od roku 1998 je seniorem Frýdeckého\nseniorátu SCEAV a od roku 2006 členem\nCírkevní rady SCEAV. Roku 2001 inicioval\nKonferenci rodin. Přednášel na Katedře\nkřesťanské výchovy Ostravské univerzity.\nInstalován bude 21. 5. 2017. Funkční\nobdobí biskupa SCEAV trvá šest let.\nPete Greig v Brně. Konferenci\no modlitbě Zlomené srdce uspořádala\norganizace Modlitby 24-7 se svýmzakla\ndatelem Peteem Greigem z VelkéBritá\nnie, zakladatelem Modliteb 24-7. Akce\nse konala 7. 5. v prostorách brněnského\nSlova života a měla na 400 účastníků.\nV pátek večer před vlastní akcí proběhlo\nuzavřené setkání českých spolupracovníků\nhnutí Modlitby 24/7, kde 70 přítomných\noslovil Greigův britský spolupracovník Ian\nNichol son přehledem o rozvojimodliteb\nního hnutí 24-7 a různými praktickými\ninformacemi. Pak Pete Greig odpovídal\nna otázky přítomných.\nCelodenní sobotní akci zahájilovyučo\nvání Petea Greiga, odpoledne mluviltajem\nník ČEA Jiří Unger na téma sociální \nFaFajfjfrr DrDruhu ýmkandidátemnapředsdsededuu řenáparlamentnískupina Vuvvededenenéé přijalkřestvkosostetelelessvv MMararkékétytyvPPraze z\nnadchli pro tutéž věc, potřebujeme nové im\npulzy. Nový podnět. Něco musí být jinak. A tak\nzkusíme další metodu, na kterou přišel někdo\njiný a osvědčila se mu. Uspořádáme evangeli\nzační shromáždění, pozveme dobrou kapelu\na pomazaného evangelistu. Uběhli jsme stovku\ns jazykem na vestě a je před námi maraton péče\no ty, kteří snad zareagují. Někdy mi připadá, že\npořádat takové evangelizace se podobá pořádání\nzávodů, aniž bychom zkoumali zdravotní stav\nběžců a aniž bychom se ubezpečili, že se na zá\nvody připravují a trénují.\nZapouzdřené záněty jsou nebezpečné. Pů\nsobí, že se na modlitbách i v evangelizaci dr\nžíme stranou, bojíme se vykročit kvůli obavě, že\nse to zase rozbolí. Berou chuť a sílu do života.\nPůsobí, že teoreticky sice věříme v Boží moc,\nprakticky s ní ale vlastně nepočítáme, protože\nminule Bůh taky nejednal. V Bibli sice čteme\npříběhy těch, co skrze víru přemohli královské\nříše, zavřeli tlamy lvům, zahnali na útěk vojska\ncizinců. Ale kolik jich jen v celé lidské histo\nrii bylo? Desítky tisíc mezi miliardami? A já že\nbych měl mít ambici zařadit se mezi ně?\nAno, jsou chvíle, kdy o sobě pochybuji.\nVčera ráno jsem se přistihl, jak se modlím\nza obrácení jednoho misionáře. Nebyl jsem\nunavený, ani jsem u modlitby neusnul, a přesto\nse to stalo. Přistupuji k modlitbě opravdu tak\nmechanicky? Z modlitby se jakousi podivnou\nsetrvačností stalo mlu\nvení bez účasti dušea du\ncha. V tu chvíli jsem se\nnechápal. Když jsem to,\nco mi vypadlo z úst,zasle\nchl, otrávený sám ze sebe\njsem se koutkem srdce\nopatrně zeptal: „Bože,\nopravdu myslíš, že si mě\nmůžeš k něčemu použít?“\nBileámova oslice mi v tu chvíli připadala jako\npronikavá intelektuálka a nedostižný vzor.\nPokud chce, každý z nás najde důvody,\nproč být ze sebe sama zklamaný. Bereme-li\nvážně výzvu „buďte tedy dokonalí, jako je do\nkonalý váš nebeský Otec“ (Mt 5,48), při troše\nsoudnosti těžko jen pomyslet na to, že bychom\nmohli obstát. Vítězné příběhy se šíří rychle,\nprohry s pocitem studu raději zameteme pod\nkoberec, abychom sobě ani ostatním nebrali\niluze. Nevím ovšem, jestli jednáme správně.\nPřijde mi mnohem zdravější žít s vědomím,\nže pokud nebe zrovna mlčí, neznamená to ani\nto, že Bůh není, ani že by se mnou Bůh kvůli\nmé nedokonalosti přestal počítat, nebo že mě\ndokonce přestal mít rád. A tak se raději těším\nz věcí, které se daří.\n„Musela jsem si zdřímnout“\nNa skupince máme ženu, co přišla přespod\nzimní Alfu. Sama sebe zařadila mezi hledající,\ntouží po Bohu, a zároveň jsou v Bibli místa, se\nkterými má opravdické problémy. V úterý bě\nhem skupinky usnula. Když se pak probudila,\ns omluvou řekla: „Víte, mně je mezi vámi tak\ndobře, že se tady vždycky příjemně uvolním jako\nnikde jinde. Dnes to bylo tak silné, že jsem si\nprostě musela zdřímnout.“\nAčkoliv mi někdy zůstává rozum stát (nad\nvlastní zpozdilostí), stále vím, že jsem pro Boha\npoužitelný. A usiluji o to, aby v mém modliteb\nním životě bylo co vyslyšet, aby v mém misijním\núsilí bylo čemu požehnat. Abych si udržel čers\ntvost a abych neokoral. No a když se stane nějaká\nta „bota“, jdu dál.\nIng. Miloš Poborský je pastorem KS Praha-Jih\na vedoucím české kanceláře kurzů Alfa,\nkterá koordinuje letošní evangelizační\niniciativu „Zveme Česko na večeři“\nVčera jsem se přistihl, jak se modlím\nza obrácení jednoho misionáře.\nOpravdu se modlím tak mechanicky?\nŽIVOT VÍRY  červenec–srpen 20166\nažít setkání dvou křesťanskýchmyšlenko\nvých světů v modlitebně CB Praha 1\nv Soukenické ulici přišlo 25. května na\n300 lidí. K diskusi, kterou moderoval místní\nkazatel Pavel Černý a pořádal sborový klubSa\nmaří spolu s Institutem Williama Wilberforce,\nse sešli dva přední čeští křesťanští myslitelé\na spisovatelé – Tomáš Halík a Dan Drápal.\nDva duchovní, kteří se přátelili už za totality,\nse sešli k rozhovoru o soužití křesťanů s mus\nlimy, tedy na téma, kde se do značné míry roz\ncházejí. Na setkání to jiskřilo, ale ne mezi dis\nkutujícími. Ti debatovali věcně, dokonce bez\nemocí. Vstřícnost Pavla Černého, který občas\nmožná měl vrátit do hry nějakou ze slušnosti jen\njednou otočenou kartu, pokoj za řečnickýmsto\nlem ještě umocňovala.\nNení muslim jako muslim\nÚvodní vstup profesora Halíka (přes 30 mi\nnut) shrnoval jeho stanoviska známá čtenářům\nLidových novin i jeho knížek. Zdál se mi zbytečně\ndlouhý, na úkor diskuse. „To, že budeme zaplaveni\nmuslimy, jsou fantazie,“ řekl Tomáš Halík. Ně\nmecko příliv uprchlíků dobře zvládá, protožepo\ntřebuje pracovní síly. Od EU přijímáme jiné věci,\ntak podle něj musíme být solidární i co do kvót.\nVlna se sestává ze dvou skupin, z obětí pronásle\ndování a z obětí obchodníků s lidskými nadějemi,\nkteré je lákají do „ráje“. Mezi přistěhovalci ale\ni podle Halíka mohou být také agenti extrémistů.\nTomáš Halík zopakoval svou kritiku ČBK,\nkterá chce při přijímání uprchlíků upřednost\nňovat křesťany. Označil to za nekřesťanské: „Je\nžíš preferuje i nenáviděné cizince.“ Kritizoval\ni pokus fondu Generace 21 přivést pronásledo\nvané, protože chtějí jen křesťany. Křesťané podle\nněj nejsou nejpronásledovanější. „Proč my jako\nateistický stát bychom si měli nárokovat zrovna\nkřesťany? Jsou obrovské rozdíly jak mezi růz\nnými muslimy, tak křesťany.“\nHlavní problém vidí Tomáš Halík v českére\nakci na uprchlíky. Je třeba rozlišovat mezi dži\nhádisty a ostatními muslimy. Propagandistické\nfilmy islámského státu s podřezáváním krkůpo\ndle Halíka nedávají představu o islámu. „Hlavní\númysl džihádistů není zabíjet. Jde jim o vytvo\nření představy u 1,6 miliardy muslimů, že Západ\nmuslimy nenávidí. Nepřátelé islámu, kteří tvrdí,\nže problém není džihádismus, ale celý islám,po\nŘíkat, že muslimové a křesťané nemají stej\nného Boha, je podle Halíka omyl. „To, v čem seli\nšíme, není, že máme jiného Boha, ale že ho jinak\npoznáváme. Zneužitelné věci jsou jak v Bibli, tak\nv Koránu. Kde jich je víc, může být předmětem\ndiskuse. Podle 2. Vatikánu (Druhý vatikánský\nkoncil, 1962–1965, pozn. red.) působí i v islámu\nduch Boží. Písmo je potřeba vzít buď doslova,\nnebo vážně. To se prosazuje i v islámu,\nale není to tam běžné.“ Problém většiny\nmuslimských teologů je podle Halíkane\nochota reinterpretovat Korán.\nÚvod Drápalův byl oproti Halíkovu\no dvě třetiny kratší. Kdyby mluvil stejně dlouho\njako jeho protějšek, zbylo by na diskusi jen mi\nKe kritice selektivního přístupu Generace 21\nDrápal, který navštívil uprchlický tábor v Irbílu,\nuvedl, že pomáhat křesťanům i muslimůmzáro\nveň není možné: „Musíte se rozhodnout buď pro\njednu, nebo druhou komunitu, protože ta druhá\nse s vámi přestane bavit. Pokud bych vidělmus\nlima, který by byl zbitý u cesty, pomohu mu jako\nkomukoli jinému. Ale ptám se, jak naplnit slovo\nPísma ,Čiňte dobře každému, nejvíce však do\nmácím víry‘. Postmoderní ideologie se snaží toto\nNejvětší problémy podle Drápala nejsou\ns první, ale až se třetí generací uprchlíků.Nedo\nkázal se s tím podle něj dosud vyrovnat žádný\nevropský stát. 35 % mladých britských muslimů\nsouhlasí s polygamií. Jen 34 % britských mus\nlimů by kontaktovalo policii, kdyby zjistili, že\njejich soused je džihádista. 32 % britských mus\nlimů si myslí, že v oblastech, kde mají většinu, by\nmělo platit právo šaría. V Molenbeeku mělitero\nristé podporu a krytí. „Kdyby k nám přišla větší\nvlna uprchlíků, co budeme dělat jinak, abyk ta\nkovým věcem nedošlo?“ ptal se Drápal.\nPodle něj jsou dvě možnosti: buď uprchlíky\nnepouštět, nebo to zvládnout. „Rád bych je přijal,\nale jak to udělat?“ V Německu v této souvislosti\nvýrazně stoupla kriminalita. Nejvíc ho ale trápí\nztráta svobody slova: Německá média zamlčovala,\nco se skutečně dělo v Kolíně. Ve Švédsku nenído\nvoleno kritizovat imigrační politiku vlády.\nDrápal vs. Halík:\ndva pohledy na islám\n(dokončení z předcházející strany)\nspravedlnosti, která je jedním z důrazů\nModliteb 24-7 a vedoucí skupiny eSPé\nJulo Slovák za Slovenska. Na to navázala\ntalkshow s řečníky včetně Iana Nicholsona\na vedoucího českých Modliteb 24-7Dani\nela Rašky. Večer chval vedla Jiřina Gina\nČunková se skupinou Donebevolající.\nPete Greig vyučoval o tom, že bod\nzlomu v modlitebním i osobním životě\nkřesťana je podřídit se Boží vůli tak,\njak to učinil Ježíš\n„Pro mě osobně\ntější, jak Petepolo\nžil důrazna zná\nmou věc, a sice že\nnejhlubší forma modlitby je setkání, což\nnení ani seznam proseb, dokonce aniroz\nmluva s ním, ale něco, co je za tím,“ řekla\nŽivotu víry Lucie Endlicherová z Rádia 7,\n„a k tomu ,za tím‘ nás Pete zval.“\n(Rozhovor s Petem Greigem přinesl\nŽV v minulém čísle.)\nCampFest se blíží. Na hudebním\nfestivalu Campfest na Ranči Kráľova\nLehota 4.–7. 8. vystoupí americkásku\nších skupin žánru\ngospel reggae na\nsvětě. Přijedei brit\nská skupina Rivers\n& Robots, která\nhraje indie a folk. „Milujeme Ježíše\na rádi ho chválíme písněmi, hudbou,\ntvořivostí a výtvarným uměním. Naším\ncílem je přinášet písně, které vyjadřují\na vyznávají, kdjaký je Bůh,“ uvedli před\nsvým slovenským vystoupením.\nCampfest je největším křesťanským\nfestivalem v bývalém Československu.\nLoni měl rekordních 6400 účastníků. Jeho\nmediálním partnerem je i Život víry.\nNovinky na festivalu United.\nVsetínský festival United, který se letos\n(18.–20. 8.) koná už pošesté, nabídne\nněkolik inovací. Největší změnou je to,\nže se hlavní scéna přestěhuje z velkého\nsálu místního Domu kultury pod širé\nnebe na Dolní náměstí. Další novinkou\nje Dětská scéna – samostatný program\npro děti ve věku 5–10 let (hudba,diva\ndlo, hry, tvoření a tancování) ve čtyřech\ndvouhodinových blocích. Dále vespolu\npráci s křesťanským internetovým\nvideo portálem KITstream.cz nověvzni\nká také United Zone – pořad, který\n„ nabízí náměty k duchovnímupřemýš\nlení, zajímavé lidské příběhy neboroz\nhovory s kapelami“.\nBěhem festivalu letos vystoupí\ni absolventi prvního United Campu –\npředfestivalového soustředění prozačí\nnající umělce. Ti projdou intenzivními\nkurzy v oblasti tance, dramatu, hudby či\nvýtvarného umění. United Campnava\nzuje na loňskou iniciativu United Dance.\nKromě koncertů různých stylůfes\ntival opět nabídne přednášky,semi\nnáře, workshopy, divadlo, film, sporty\na službu modliteb a pastoračníhopora\ndenství. Festival pořádá spolek UNITED\n3P ve spolupráci se vsetínskými sbory\nrůzných církví a městem Vsetín.Mediál\nním partnerem festivalu je i Život víry.\nČtvrtstoletí olomoucké školy\nDorkas. Je to již 25 let, co bylazalože\nna biblická škola v Olomouci s vazbou\nna BJB. V roce 1996 bylatransformo\nvána na Vyšší odbornou školusociál\nní a teologickou. V roce 2003 byl název\nškoly doplněn o přízvisko Dorkas (podle\nSk 9,36–41). Absolventi, učiteléa pra\ncovníci školy se 28. 5. v prostoráchško\nly setkali k neformální oslavě výročí.\nV současné době zde studuje 60studen\ntů, škola má na 290 absolventů.\n7ŽIVOT VÍRY  červenec–srpen 2016\nProfesor Halík na Drá\npalovu argumentaci reago\nval uvolněně: „Vidím, že se\ntolik nelišíme.“ Věřím, že\nse mu skutečně ulevilo,pro\ntože měl zřejmě ze setkání\nurčité obavy, které se roz\nplynuly. Publikum se aleza\nsmálo, protože většina pří\ntomných prezentované ná\nzory jako blízké nevnímala.\nTomáš Halík na Drá\npalovy statistiky reagoval\nobecně: „Lze to zvládnout, zvládly se i horšívě\nci. Problém je převážně na naší straně – v na\nDrápal k tomu pověděl: „Ano, jsou tu před\nsudky, ale ty předsudky nejsou to hlavní. Tvrdit,\nže se přehání to, co se dálo v Kolíně nad Rýnem,\nnení správné. Je dost zdokumentovaných pří\npadů. Není pravda, že to Německo zvládá.“\nA Halík: „S tím souhlasím. Ne všechno jsou\npředsudky. Jsem rád, že nehájíš to, že žádné\npředsudky nejsou.“ Problém podle něj není\nv tom, že se muslimové radikalizují, ale že sera\ndikálové islamizují. Mnoho nemuslimů odkoje\nných počítačovými hrami hledá prostor pro za\nbíjení v Islámském státu.\nHalík řekl: „Každá kultura je mnohovrstevná.\nIslám má bohatou kulturu, která se zapsala\ndo dějin západního světa. Byli kulturnější než\nstředověká Evropa. Islám je mnohovrstevný.“\nDrápal na to: „Viním tě z určitého relativi\nsmu. Říci, že křesťanství a islám jsou podobné,\nnení správné. Kde se bere naděje, že by se mohl\nislám vyvíjet jinak?\nŘíká se, že křesťanství mělo reformaci, a to\nže islámu chybí. Ale i islám reformaci měl, jenže\nto křídlo prohrálo. Aristotelovy spisy překládali\ndo arabštiny většinou židé, kteří chtěli, aby seis\nlám trochu civilizoval.“\nHalík: „Neřekl jsem, že je to v podstatě stejné.\nŘekl jsem, že problém je v hermeneutice.\nVítám to, že se v islámu ozývá reformní pr\nvek. Vystoupení nejvyšších autorit islámu proti\ndžihádismu, setkání papeže s rektorem univer\nzity al-Azhar, o tom se u nás moc nemluví...“\nDrápal: „Kritika Koránu není mezi muslimy\ndovolena. Univerzita al-Azhar vydala prohlá\nšení, které stále platí, že za odpadlictví od islámu\nje trest smrti. Nejsem pro odmítání dialogu, ale\nuž z úcty k lidem, kteří vyznali Krista a byli za to\nzabiti, je mi žinantní tvářit se v rozhovorus mus\nlimy, že se nic neděje.“\nV této fázi, když do konce setkání zbývalo\nněco přes půl hodiny, dostaly prostor dotazypří\ntomných, které byly vybírány v písemné formě.\nMnoho nového už nezaznělo, doba vyhrazená\ndotazům z pléna byla podle mě přiměřená.\nNěkolik otázek bylo agresivních, ať užzamě\nřených proti Tomáši Halíkovi nebo proti musli\nmům – až jsem se musel stydět. Na závěr jsme\nse z podnětu Pavla Černého pomodlili mod\nlitbu Páně. Hned po ní povstal jeden starší bratr\na hlasitě vykřikoval, že s muslimy nemámestej\nného boha. I to bylo trapné.\nPřed časem mi dva z předních evropských\nodborníků na islám, resp. evangelizační službu\nmuslimům, na otázku, zda máme s muslimy\nstejného Boha, odpověděli nejednoznačně,\nzhruba ve smyslu: „ne, ale...“. Agresivnípseudo\nduchovní kvazikřesťanské protimuslimské pro\njevy, které podobné akce provázejí a narušují,\nnahrávají nepřátelům křesťanství. I když jsouje\njich protagonisté v menšině, strhávají na sebe\npozornost. Dokonce jsem jim tu věnovalodsta\nvec svého komentáře...\nDiskusi hodnotím jako přínosnou. Tříbe\nní názorů v duchu mírnosti je vždyckyprospěš\nné. Profesor Halík je tole\nrantní. Jedna z mála sku\npin, kterou po léta kritizuje\na o které jsem od něj nikdy\nnečetl nic pozitivního, jsou\nevangelikální křesťané. Je\nho kritiku neberu na leh\nkou váhu a velmi mě pro\nto zajímalo, jak ve srovnání\ns Halíkovou mimořádnou\nní myšlení reprezentované\nPřekvapilo mě, jakchu\ndá byla z mého pohledu\nHalíkova východiska, kte\nrá v Soukenické uplatnil.\npřičemž téměř nereagoval na Drápalovy dife\nrencované a kvantifikované argumenty. Nositel\nTempletonovy ceny se pohyboval v roviněobec\nného, která se hroutila pod Drápalovýmistruk\nturovanými konkrétními údaji. Většinapřítom\nných si to zřejmě uvědomovala.\nZarážející je Halíkovo zlehčování či přímo\npřehlížení utrpení křesťanů pronásledovaných\nv islámských zemích. Přiznám se, že to nedo\nIng. arch. Tomáš Dittrich je redaktorem\nvangelizační kurzy Alfa\nve světě probíhajív růz\nných modifikacích – Alfa pro\nmládež, Alfa ve vězení, Alfa\npro ozbrojené složky, Alfa\ndoma... V naší zemi ovšem\nvznikla varianta, která jesvě\ntovým unikátem – Taneční\nAlfa. Jde o kombinacitaneční\nho kurzu a přednášeko zákla\nPastor pořádajícího sboru\nPavel Lukásek pro agenturu\nKachna News uvedl:„Inspi\nroval nás opakovaný úspěch\nží. Účastníkům našich kurzů\ndáváme příležitost zažít něco\npodobného, navíc s hlubokým,\nvěčným smyslem. A zatímco\nněkteří jiní kazatelé častoko\nlem zvěsti o Kristově kříži\na zmrtvýchvstání provádějí\njen opatrné tanečky, krouží\ndonekonečna kolem horké\nticky tančí mezi vejci, myve\ndeme lidi krok po kroku až\nk pokání a zapojení do církve\n– i když samozřejmě ani my\nběhem kurzu nechcemeni\nkomu šlápnout na kuří oko.“\nNakonec Lukásek dodal ještě\njednu zajímavost: „Taneční\nAlfa se také od běžné Alfy liší\ntím, že večeři servírujeme až\nna konci, protože účastníkům\nběhem lekce obvykle pořádně\nvyhládne. Zároveň mámejis\ntotu, že během přednáškyni\nkdo neodejde – někteří sesot\nva udrží na nohou a jsou rádi,\nže sedí. Nevýhodou ovšem je,\nže občas někdo z posluchačů\npo dobrém jídle neudrží víčka\na řečník pak musí za pomoci\nněkoho z najatýchhudební\nků (obvykle stačí bubeník či\nPokusili jsme se získatsta\nnovisko České kanceláře kurzů\nAlfa, a proto jsme seúčast\nkde byla médiím\n„Zveme Česko na\nvečeři (a napar\nket)“. Poté, co náš reportér\nv otázce citoval slova Mistra\nJana Husa („tanec jest hřích\nvat. Nejprve se zdálo, žepře\nmýšlí. Když neodpovídal ani\npo opakovaných urgencích,\nnapadlo nás, že možná zavírá\noči před realitou. Nelze však\nvyloučit ani to, že krátce před\ntiskovkou sám absolvovalTa\nneční Alfu a přepadla hoúna\nva. Ostatní pracovnícikance\nláře přispěchali s vysvětlením,\nže Předborský snío probuze\nní v ČR, a tiskovku ukončili.\nSituaci budeme dále sledovat,\na pokud Předborský oči opět\notevře, přineseme vám další\nPozn.: Tento článek vzniklsa\nmovolnou evolucí v jednom\nz redakčních počítačů.Neexis\ntující autor se zříká jakékoli\nzodpovědnosti za případné\nškody způsobené četboutoho\nTane ční Alfa\nDan Drápal Tomáš Halík


Učitelské listy: Lucie Hrdličková: Střet generací. Do byznysu přichází lidé zvyklí dostat vše na jedno kliknutí\nLucie Hrdličková: Střet generací. Do byznysu přichází lidé zvyklí dostat vše na jedno kliknutí\nčtvrtek 2. března 2017 ·\nGenerace, která přichází do byznysu, je zvyklá mít všechno na jedno kliknutí. Kariéra se ale podle současných šéfů nedá urychlit – pravidla říkají, že pokud chcete být v něčem dobrý, musíte tomu dát deset tisíc hodin práce. Firmy se přesto musí požadavkům mladých přizpůsobovat.\nV praxi to vypadá tak, že generace dnešních dvacetiletých a třicetiletých, pro niž se vžil mezinárodní název mileniálové, má očekávání, při jejichž vyslovení lapají majitelé a manažeři po dechu…\nZákladní rozdíl plyne z toho, v čem jednotlivé generace vyrůstaly. A to je v Česku v porovnání se světem hodně specifické.\nKlíčový je zde rozdíl v materiálním zázemí generací. Dnešní „mladí" měli už od útlého dětství zpravidla všechno, na co pomysleli. První horské kolo dostali ještě před nástupem do školy, stejně jako první výlet k moři. K panence Barbie od Mattela a kolekcím Lega přibyly v pubertě první mobily a počítače.\nMileniálové vyrostli v konzumu, na který se jejich rodiče a zakladatelé firem přepínali teprve v dospělém věku. Očekávají proto dovolené, zábavu a obecně spokojený život, na jaký dřívější generace ani nepomyslely. Se stejnou samozřejmostí přistupují ke svobodě. „Jsme první generace, která zažila svět bez železné opony, jsme první generace, která získala svobodu od narození," připomíná na svém blogu určeném pro rodiče Adam Ondráček, freelancer a marketingový poradce.\nHusákovy děti a jejich předchůdci zažili v Česku obrovskou změnu. Řada z nich z ní čerpá ještě dnes. Dnešním dvaceti- a třicetiletým taková životní vibrace chybí − také proto je svým způsobem nestmeluje jeden názorový proud a boj za stejné hodnoty…\nNa mileniály se technologické novinky od dob dospívání jen valily. Zatímco od vynálezu rozhlasu k vynálezu televize to trvalo třicet let, po roce 2000 přišel ohromný technologický boom. Internet se stal běžnou komoditou. V roce 2006 se kdokoliv starší třinácti let mohl připojit na Facebook, část lidí záhy přestala používat e-mail. V roce 2014 už byly k dostání brýle ovládané hlasem a připojené na internet a letos má přibýt firem, které se v komunikaci spolehnou na roboty.\nPrvní generace českých manažerů a zakladatelů firem dnes připouští, že si musí doplňovat vzdělání a najímat poradce, aby pokrok a také své děti dohnala. Většina lidí je sice připojena k internetu, ale mobilně ho využívá jen polovina z nich. Stále upřednostňují „klasický" e-mail a hodně telefonují, zatímco dospívající mají mobil spíš jako prostředek k připojení a využívají ho hlavně ke sdílení obrazového materiálu a psaní.\nGenerace, které už reálně nezažily socialismus a jejichž vývoj ovlivnily technologie, jako by ztratily vděčnost a trpělivost. U přijímacího pohovoru je pak jednoduché je vnímat jako rozmazlené. Otcové firem a koneckonců zároveň i otcové dětí ve věku mileniálů ale přiznávají, že si za to, jak nastupující generace přemýšlí, mohou vlastně sami…\nPrůzkumy mezi absolventy a lidmi do 25 let potvrzují také jejich nemalé finanční nároky. Vysokoškoláci očekávají podle agentury Universum první nástupní plat téměř dvacet šest tisíc (hrubé mzdy) a hledají prestižního zaměstnavatele. Chtějí, aby byl inovativní, aby jim nabídl hezké a dynamické prostředí a flexibilní pracovní dobu. Jak ale ukázal poslední průzkum Deloitte Millennial Survey 2017, zároveň s tím ve většině případů hledají také plný pracovní úvazek…\nNěkdo hovoří dokonce o krizi autorit − mladí nemají důvod, proč ke starším vzhlížet. Ve školách a rodinách si dnes děti hledají hůře vzory, jimž by se mohly snažit vyrovnat. Školami, z nichž vycházejí, tak trochu pohrdají, protože k nim přistupovaly jako k homogenní mase. Znalosti, které jim školství servírovalo, si navíc dokázaly snadněji a možná i podrobněji vyhledat na internetu…\nFirmy suplují školy i rodiče\nPro firmy znamená tento společenský fenomén skutečnou výzvu. Když selhali rodiče a školy, je tak trochu na nich, aby mladým lidem nastavily zrcadlo. Ti od svých budoucích zaměstnavatelů očekávají profesionálnější přístup než od systému, kterým prošli, a také respekt. Pokud chce firma mladého uchazeče oslovit a chce jeho uznání, musí podle expertů zvolit individuální cestu…\n„Firmy musí spolknout svoji hrdost a přestat přemýšlet v módu, že oni jsou ti, kdo si vybírají mladé talenty. Opak je pravdou − těmi, kdo si dnes vybírají, jsou právě mladé talenty. Znamená to chodit do škol, velmi dobře se marketingově profilovat, vybírat si mladé a zahájit s nimi spolupráci již při studiu," vysvětluje senior konzultant Martin Chochola ze společnosti Extima, která firmám radí se stavbou týmů či se změnou organizační struktury.\nZ jeho zkušeností vyplývá, že pokud si manažer není schopen sednout s mladým nadějným zaměstnancem alespoň dvě hodiny týdně a dát mu najevo zájem o jeho osobu, riskuje jeho odchod. „Dotyčný si připadá jako snadno nahraditelné kolečko ve stroji nebo jako citron na jedno vymačkání. Je jen otázkou času, kdy si půjde hledat místo, kde o něj projeví skutečný zájem," varuje Chochola.\n„Dnešní manažeři si musí vyčlenit více času a řešit věci strategické a rozvojové, úspěchy, problémy i soukromí jedinců. Když si generace ve firmách nerozumějí, je to často spíš chyba těch „starších", myslí si Petr Kasa. „Pokud starší manažer není schopný vysvětlit mladému člověku, proč je jeho model správný, tak je asi něco špatně," dodává Kasa, který se dnes ve svém manažerském čase věnuje hlavně rozvoji lidí. Zdůrazňuje, že ve firmách nelze uplatňovat jeden způsob řízení na všechny − musí se přizpůsobovat různým lidem…\nDo roku 2020 ovládnou pracovní trh mileniálové. Js...\nLucie Hrdličková: Střet generací. Do byznysu přich...


Nečekaný symbol krize\nV reakci na koronavirovou krizi si lidé po celém světě začali dělat zásoby životních nezbytností a do centra pozornosti se přitom dostal jeden z nejpodceňovanějších výdobytků: toaletní papír.\nKdy byla tato skromná hygienická potřeba vynalezena? A co lidé používali předtím? Na tyto otázky se rozhodl odpovědět zpravodajský server Deutsche Welle.\nPřed několika dny se na serveru YouTube objevil videoklip, v němž si muž kupuje kávu s sebou. Ale místo, aby vytáhl peněženku, sáhne do zadní kapsy pro roličku toaletního papíru, odtrhne dva dílky - a třetí strčí prodavači do náprsní kapsy jako spropitné. To je jen jeden z mnoha vtipů kolujících po internetu, které vznikly na téma překvapivého fenoménu: vysoké poptávky po toaletním papíru, který v mnoha zemích světa zmizel z regálů a výjimkou nebyly ani rvačky o tenčící se zásoby.\nHromadění toaletního papíru je příkladem stádního chování, uvedla Britta Krahnová, která učí obchodní psychologii na Vyšší odborné škole v německém Sankt Augustinu. »Toto je chvíle maximální ztráty kontroly, maximální nejistoty a maximální změny. Nikdo neví, co má čekat,« dodala s tím, že lidé chtějí ztracenou kontrolu získat zpátky.\n»Když se vyprodaly roušky a dezinfekční prostředky, prostě popadli, co mohli - něco, co se nezkazí. Toaletní papír se stal metaforou bezpečí, pokud ne přímo symbolem této koronavirové krize,« řekla Krahnová.\nPo větší část své existence přitom většina lidstva neměla papír, kterým by si utíralo pozadí. Archeologické nálezy v nejstarším solném dole nedaleko rakouského Hallstattu naznačily, že v době bronzové sloužily jako toaletní papír listy devětsilu.\nNejstarší záznamy zmiňující se o toaletním papíru se našly v čínských análech z šestého století. Britský sinolog Joseph Needham (1900-1995) citoval čínského učence Jen Č-tchueje, který v roce 589 napsal: »Papír, na kterém jsou citáty nebo komentáře z Pěti klasiků nebo jména ság, se neodvažuji použít k toaletním účelům.« Pět klasiků je soubor pěti základních konfuciánských textů uspořádaných samotným Konfuciem.\nV roce 851 jeden cestovatel napsal: »Číňané si nedělají příliš velkou starost s čistotou. Když dokončí potřebu, neomyjí se vodou, ale jen otřou papírem.«\nV roce 1393 císařský soud v Nan-ťingu použil asi 720 000 archů toaletního papíru, přičemž jednotlivé archy měřily 60 krát 90 centimetrů. Sám císař Chung Wu a jeho rodina spotřebovali 15 000 archů »obzvláště jemného, parfémovaného toaletního papíru«.\nNaopak ve středověké Evropě lidé používali na otírání zadnic staré hadry, kusy látek nebo chuchvalce vlny. Někdy se uchýlili k mechu, listí, senu a dokonce i ke slámě, napsala ve své knize »Papír: od řemesel po hromadnou výrobu« o toaletním papíru a historii »utírací kultury« Sabine Schachtnerová.\nVykopávky středověkých latrín ve starém hanzovním městě Tartu v nynějším Estonsku odkryly kousky látek používaných jako toaletní papír. Jejich odlišná kvalita vypovídá o společenském postavení domácnosti. Jemnější, měkčí vlněné látky natrhané na pruhy z každodenního oblečení - na nichž ještě místy zůstaly hedvábné výšivky - používaly bohaté rodiny. Chudí měli jen hrubé, prosté tkaniny.\nRozšíření novin a průmyslové výroby papíru byly posledním průlomem v používání této suroviny coby hygienického produktu. Splachovací záchody začaly být oblíbené ve druhé polovině 19. století a nejprve se rozšířily v Anglii. Jejich vznik si následně vyžádal výrobu speciálního papíru, který neucpával odpadní trubky.\nNěmecká webová stránka, která nabízí uživatelům on-line kalkulačky pro výpočty potřebné v různých životních situacích, nabízí novou funkci. Vzhledem k nákupní panice, která kvůli šíření koronaviru zasáhla řadu zemí světa, se správci rozhodli zájemcům umožnit vypočítat, jak velkou spotřebu toaletního papíru ve skutečnosti mají.\n»Pohlížíte úzkostlivě na vaše poslední roličky toaletního papíru a ptáte se sami sebe, jak dlouho vám asi ještě vydrží? Nebo jste si koupili čtyři balení do zásoby a uvažujete ještě o pátém? Tato kalkulačka vám ukáže, jak dlouho vám toaletní papír ještě vydrží,« píše se v úvodu nového pomocníka na stránce Bliztrechner.de, která umožňuje třeba i výpočet procent, spotřeby masa či termínu porodu.\nToaletní papír se stal v posledních týdnech jednou z komodit, kterou se mnoho lidí zásobilo, neboť se obávali problémů s dodávkami i nucené karantény.\nNa stránce německé kalkulačky je možné v základním nastavení zadat počet roliček toaletního papíru, které má člověk k dispozici, a to, jak často na toaletu chodí. Rozšířené nastavení pak umožňuje zpřesnit výpočet i díky zadání počtu osob v domácnosti, počtu útržků, které člověk při utírání používá, či plánovaný počet dní karantény.\nNapříklad osoba, která se zásobila deseti roličkami papíru a chodí na záchod obvykle třikrát denně, by měla se zásobou vystačit 53 dní. »To je o 39 dní déle, než trvá karanténa,« hlásí rovněž kalkulačka s odkazem na dvoutýdenní karanténu, která se doporučuje v případě nákazy koronavirem. »Neměl bys křečkovat další toaletní papír,« vyzývá aplikace.\n»Ve většině případů jsou naše vlastní odhady masivně nadhodnocené a toaletní papír vydrží překvapivě dlouho,« uvedla agentuře AFP k nové funkci správkyně webové stránky Blitzrechner.de Tim Lillingová.\n25. 3. 2020 (čtk)


Monitor HP 27f 27",LED, IPS, 5ms, 1000:1, 300cd/m2, 1920 x 1080, - černý/stříbrný | ELPOS elektro | eshop\nTitulní stránka » Počítače a tiskárny » Monitory » Nad 24" » Monitor HP 27f 27",LED, IPS, 5ms, 1000:1, 300cd/m2, 1920 x 1080, - černý/stříbrný\n509 Kč (-10,2%)\nPrávě si prohlížíte zboží značky Hewlett Packard na e-shopu elektro-ELPOS.cz, který je autorizovaným prodejcem výrobce Hewlett Packard. Nabízený produkt Monitor HP 27f 27",LED, IPS, 5ms, 1000:1, 300cd/m2, 1920 x 1080, - černý/stříbrný tedy pochází z oficiální české distribuce a vztahuje se na něj plná záruka. U nás máte také jistotu, že v případě reklamace výrobku, bude vše řešit značkový servis Hewlett Packard, který používá zásadně originální náhradní díly. Monitor HP 27f 27",LED, IPS, 5ms, 1000:1, 300cd/m2, 1920 x 1080, - černý/stříbrný, stejně jako ostatní výrobky z kategorie Nad 24", jsou zabaleny v nepoškozených obalech. V případě dalších dotazů nás neváhejte kontaktovat. Můžete třeba použít kontaktní formulář pod tímto textem.\nTechnologie podsvícení: LEDTechnologie panelu: TNÚhlopříčka displeje (palce) ("): 24,5Rozlišení displeje: 1920 x 1080Doba odezvy (ms): 1Obnovovací frekvence (Hz): 144Jas (cd/m2): 400Kontrast ...


Letní kino: Po strništi bos | Krčák žije\n5. a 6. září se budou v parku u Chodovské tvrze promítat dva české filmy. Na středu 5. září je připraven film režiséra Jiřího Vejdělka Tátova volha a ve čtvrtek 6. září proběhne promítání filmu režiséra Jana Svěráka Po strništi bos. Začátek promítání vždy od 20:00, vstup je zdarma. Sezení na trávě, takže je doporučeno si přinést vlastní deky nebo sedáky. V případě špatného počasí se akce ruší. Více informací například ZDE.


Krása noci (e-kniha) - Nina George - knihkupectví Beletrie.eu\nKrása noci (e-kniha)\nJaké je milovat? A jaký je pocit být milován? Jak člověk pozná a ví, že je to opravdové? Semestr skončil, začínají zasloužené dva měsíce volna. Claire, pětačtyřicetiletá profesorka na prestižní univerzitě, z taxíku pozorovala ženy v pařížských … číst dále


Zprávy o zlatě - Pesimistický začátek roku svědčí dluhopisům i zlatu\n29 222,32 Kč\n1 137,48 EUR\nZájem o riziko dnes ochladl, což napomáhá bezpečnějším přístavům typu bondů, zlata, a japonského jenu. Obě posledně zmíněná aktiva už dopoledne úspěšně atakovala půlroční maxima, i když sílící dolar postupem dne jejich zisky redukoval. U desetiletých německých výnosů jsme pozorovali sestup pod 0,18 %, což se stalo poprvé od roku 2017. Desetileté americké výnosy se dostaly na minimum za 11 měsíců.\nTěžké ztráty vůči dolaru dnes kromě eura utrpěla i libra. Zde jsou motorem obavy z brexitu a chystání se na potenciálně divoké březnové vystoupení země z Evropské unie. Británie i Maďarsko byly podle dnešních dat přitom zeměmi, kde se aktivita ve výrobě v prosinci zvyšovala. V britském zpracovatelském sektoru se dostala dokonce na 6měsíční maximum.\nStrach z útlumu globální ekonomiky po čínských datech dnes převážil i na trzích v USA, kde navíc pokračuje uzavírka federálních úřadů. Širší index S&P první obchodní den nového roku propadá, i když ztráty se mu oproti úvodu seance podařilo snížit o víc než polovinu, tedy na zhruba -1 %.\nCZK/EUR 25.7786 0.1357 25.7929 25.7263\nCZK/USD 22.7034 1.1058 22.7250 22.3884\nHUF/EUR 322.3997 0.3124 322.6100 321.1400\nPLN/EUR 4.2944 0.1286 4.3054 4.2878\nCNY/EUR 7.7894 -1.1026 7.8806 7.7833\nJPY/EUR 124.1790 -1.1007 125.5790 123.8803\nJPY/USD 109.3610 -0.2682 109.3870 108.6940\nGBP/EUR 0.8999 -0.0097 0.9038 0.8980\nCHF/EUR 1.1224 -0.3728 1.1273 1.1221\nNOK/EUR 9.8607 0.9150 9.9357 9.8598\nSEK/EUR 10.2041 0.3504 10.2475 10.1757\nUSD/EUR 1.1352 -0.9813 1.1491 1.1344\nAUD/USD 1.4290 0.7145 1.4323 1.4182\nCAD/USD 1.3589 -0.2789 1.3665 1.3569\nDiskuze a názory uživatelů na téma: Pesimistický začátek roku svědčí dluhopisům i zlatu\nčtvrtek 18.4.2019 15:03:50


Vojtěch Albert Lanna - Euro.cz\nPodnikavý jihočechVytoužený šlechtický titul českobudějovický podnikatel nikdy nedostal. Přesto se proslavil regulací toku Vltavy, Buštěhradskou dráhou, stavbou pražského mostu císaře Františka či rozvojem těžby uhlí na Kladensku. Jeho zaměstnanci mu sláskou přezdívali: "Pantáta Lanna".\nMasarykovo nádraží v Praze na dobové fotografii - pohled z Hybernské ulice.\nVytoužený šlechtický titul českobudějovický podnikatel nikdy nedostal. Přesto se proslavil regulací toku Vltavy, Buštěhradskou dráhou, stavbou pražského mostu císaře Františka či rozvojem těžby uhlí na Kladensku. Jeho zaměstnanci mu sláskou přezdívali: „Pantáta Lanna“.\nVojtěch Albert Lanna se po založení své plavební společnosti v roce 1832 začal věnovat regulaci toku Vltavy, aby zvýšil její splavnost. Nejprve z Českých Budějovic do Prahy a o rok později také na dolním toku a na Labi. Vedle dalších aktivit na řeky nikdy nezapomínal a v letech 1844-1847 začal splavňovat také Lužnici, Nežárku a Blanici. V roce 1851 v loděnicích postavil na svou dobu neuvěřitelných 350 lodí.\nV roce 1832 byl zahájen provoz koněspřežné železnice z Českých Budějovic do Lince. Lanna se na stavbě finančně podílel, protože koněspřežka výborně navazovala na jeho lodní dopravu. Přes odpor budějovického magistrátu prosadil prodloužení tratě až ke svému hostinci Zelené ratolesti, pronajal si několikželezničních vozů a začal podnikat na linecké dráze. Teprve na konci čtyřicátých let, když železniční společnost zvýšila nájemné, zde Lanna podnikání ukončil.\nStarý řetězový most a nový most v Podolsku přes Vltavu, rok 1958. Řetězový most byl pak přesunut na řeku Lužnici.\nSkutečnou slávu však přinesla Lannovi až stavba řetězového mostu císaře Františka v P raze. Tento po Karlově mostě druhý pražský most přes Vltavu byl plánován již od roku 1803, ale teprve na konci třicátých let se sešlo dostatek prostředků na jeho výstavbu. Lanna se v té době stavbě mostů věnoval, a tak byla zakázka svěřena právě jemu. Most byl dokončen za jediný rok v listopadu 1841 a sloužil až do výstavby dnešního mostu Legií v roce 1898. Dalším mostem z dílny továrníka Lanny byl řetězový most přes Vltavu u Podolska z roku 1848, který zajišťoval spojení Tábora s Pískem. Svou funkci plnil do roku 1963, kdy byl kvůli stavbě Orlické přehrady přemístěn na Lužnici, kde stojí dodnes. Lanna chtěl nadále podnikat na jihu Čech i v Praze. Seznámil se s moravskými staviteli bratry Kleiny a společně začali budovat železniční síť v Čechách.\nInvestice do kladenských podniků se V. A. Lannovi příliš nepovedla.\nLannovou dlouholetou marnou snahou bylo najít v jižních Čechách ložiska uhlí.V roce 1847 ho proto navštívil pražský měšťan Václav Novotný a navrhl mu, aby se stal podílníkem společnosti, která začí nala s těžbou uhlí na Kladensku. Lanna si nechal provést geologický průzkum lokali ty a výsledkem byl tak nadšen, že do podni ku vložil 60 tisíc zlatých. V roce 1848 vlast nila společnost již čtyři doly a Lannova pozornost se definitivně přesunula do středních Čech. Když byla roku 1850 u Nučic u Prahy objevena bohatá ložiska železné rudy, roz hodl se Lanna, že připojí ke kladenským dolům také železárny. Roku 1857 založil s několika společníky Pražskou železář skou společnost a přestěhoval se do Prahy. N ávratnost prostředků vložených do kladenských podniků byla však neočekáva ně dlouhá a železářská společnost ohlásila roku 1862 zánik. Lanna byl označen za hlavního viníka úpadku a k založení nové ho podniku již nebyl přizván. Vrátil se tak zpět k firmě Lanna, kterou vedl až do svého skonu 15. ledna 1866.\nPo otcově smrti se řízení firmy Lanna ujal jeho syn Vojtěch Lanna ml. Společnost se pod jeho vedením věnovala především stavbě železnice, jejíž rychlý rozvoj způsobil oslabení lodní dopravy. Když roku 1866 dolehly v důsledku prusko-rakouské války problémy i na železnici, začala se firma orientovat znovu na vodu a věnovala se budování plavebních komor na Vltavě a Labi. Posledním podnikatelem z rodu Lannů byl vnuk zakladatele firmy Vojtěch František Josef Lanna. Ten pokračoval ve stavbě plavebních komor a usiloval také o získání\nstátních zakázek na budování průplavů, avšak bezúspěšně. Přišla první světová válka a hospodářské potíže. Roku 1920 prodal Vojtěch Lanna nejml. celou firmu bance Bohemia. Podnik se poté věnoval úpravám Dunaje na československo-maďarské hranici, úpadku se však nevyhnul. To už ale ve firmě nikdo z Lannova rodu nepracoval.\nVOJTĚCH ALBERT LANNA (1805-1866) Významný český průmyslník se narodil 23. dubna 1805 v českobudějovické rodině loďmistra. Studoval na budějovickém gymnáziu a jako patnáctiletý odešel do Prahy na stavovský polytechnický ústav. Po třech letech byl však pro drzé chování k jednomu z profesorů vyloučen a vrátil se do rodných Českých Budějovic. Nejdříve pracoval jako dělník v loděnici, ale brzy proslul jako vorař. Vedl si zdatně a při cestách do Hamburku navázal četné obchodní známosti. Po smrti otce v roce 1828 byl jmenován loďmistrem a v roce 1832 koupil celou budějovickou loděnici a přeměnil ji ve svůj podnik. Tak vznikla firma Lanna. Vojtěch Lanna zasáhl do mnoha podnikatelských odvětví: reguloval řeky, provozoval koněspřežnou dráhu, stavěl mosty, železnice, hutě, silnice, těžil uhlí, zakládal železárny, vyráběl porcelán i parkety. Jeho budova Masarykova nádraží či Stádlecký most se zachovaly dodnes. Vojtěch Albert Lanna zemřel 15. ledna 1866 v Praze na selhání srdce. Budějovičtí na něj však nezapomněli a roku 1879 mu v městských sadech odhalili pomník a dnes je po něm pojmenována i jedna z hlavních tříd ve městě. VOJTĚCH LANNA ML. (1836-1909) Český průmyslník a mecenáš umění se narodil 29. května 1836 v Praze. Vystudoval gymnázium a obchodní školu v Lipsku. Po otcově smrti roku 1866 převzal vedení firmy Lanna, kde se věnoval především stavbě železnic. Proslul ale zejména jako mecenáš. Za bezmála padesát let shromáždil obrovské sbírky užitného umění, jejichž velkou část věnoval pražskému umělecko-průmyslovému muzeu. Zemřel v italském Meranu 31. prosince 1909. VÝRAZNÝ POMNÍK**\nLanna postavil roku 1842 jako součást tratě Olomouc - Praha také budovu dnešního Masarykova nádraží. Se společníky vybudoval několik železničních tratí, mezi nimi také slavnou Buštěhradskou dráhu z Kladna do Kralup nad Vltavou.


Jiří Peterka: Volební zpravodajství\nVytištěno z adresy: http://www.earchiv.cz/a96/a648k140.php3\ndíl č.: II/46\nV našem státě již podruhé v tomto roce proběhly volby. Tentokráte šlo o volby do Senátu, a Internet prokázal i zde své možnosti a přednosti jako všeobecný informační zdroj, schopný přinášet velmi aktuální zpravodajství o výsledcích voleb.\nO možnostech předvolební agitace prostřednictvím Internetu jsme se zmiňovali již ve 21. dílu Toulek, v souvislosti s tehdy nadcházejícími volbami do Poslanecké sněmovny Parlamentu. Šlo přitom o relativně skromné WWW stránky, které si nezřizovaly přímo jednotlivé politické strany, ale spíše provozovatelé konkrétních WWW serverů. Před senátními volbami se tento spíše pasivní přístup politických stran k Internetu moc nezměnil - s jedinou výjimkou ODS, která si jako první zřídila své vlastní (oficiální) WWW stránky, na adrese www.ods.cz.\nBezprostředně před konáním voleb do Poslanecké sněmovny (doslova několik málo dní) pak byl uveden do provozu oficiální volební WWW server (na adrese www.volby.cz), „plněný" přímo volební komisí, a provozovaný díky celé řadě sponzorů a spolupracujících firem. Jeho hlavní stránku vidíte na dnešním prvním obrázku [GIF1, URL1] .\nOd svého spuštění byl oficiální volební server v provozu nepřetržitě (a nejspíše v nepřetržitém provozu zůstane i nadále). Před konáním senátních voleb zde byly mj. uveřejňovány oficiální seznamy všech kandidátů na senátorská křesla, a další informace související se samotným konáním voleb (jako třeba popis jejich technického zabezpečení). Svůj druhý „životní zenit" si však oficiální volební WWW server prožil bezprostředně po volbách, při zveřejňování volebních výsledků. K tomu docházelo průběžně, jak ostatně dosvědčuje i dnešní druhý obrázek [GIF2]. Pokud jsem dobře sledoval dění v hromadných sdělovacích prostředcích bezprostředně po skončení prvního kola voleb (protože tyto Toulky jsou psány v době mezi prvním a druhým kolem), objevovaly se volební výsledky na oficiálním volebním WWW serveru zhruba stejně rychle (či pomalu?) jako v ostatních médiích, v průběhu sobotního večera (dne 16.11.).\nVýrazný rozdíl byl ovšem v přehlednosti a úplnosti poskytovaných informací. Například televize ani rozhlas dost dobře nemohly zaplavovat své čtenáře tabulkami podrobných výsledků ve všech volebních obvodech, a tak zveřejňovaly pouze již zvolené senátory či první dva postupující z jednotlivých obvodů. Ne že by detailnější informace neměly k dispozici, ale diváky a posluchače by asi moc nebavila záplava nic neříkajících čísel z obvodů, které se jich bezprostředně netýkají. Na Internetu si ale každý mohl vybrat právě a pouze to, co jej zajímalo - na klikovatelné mapě na dnešním třetím obrázku [GIF3] (či na níže uvedeném seznamu) si mohl vybrat právě ten volební obvod, který jej zajímal, a přečíst si přesné detailní výsledky (viz čtvrtý obrázek [GIF4]).\nAktuálnímu zpravodajství z průběhu voleb se samozřejmě věnovaly i další informační zdroje, vycházející na Internetu či alespoň dostupné prostřednictvím Internetu. Například oblíbený Neviditelný pes vycházel průběžně (viz pátý obrázek [GIF5]), a například kolem osmé hodiny večer (v onu volební sobotu 16. 11.) byl dokonce aktuálnější než samotný oficiální volební server (který zřejmě právě chystal další update průběžných výsledků).\nStranou nezůstaly ani České noviny, vycházející na Internetu víceméně průběžně. Také zde se velmi záhy objevily jak volební výsledky v hezky přehledné formě (viz sedmý obrázek [GIF7]), tak i první komentáře, glosy, a také odkazy na první zprávy v zahraničním tisku. Zde si lidé v ČTK všimli hned dvojnásobného faux-pas, které vyrobili ve zpravodajském gigantu CNN, a příslušnou stránku ihned „stáhli" (protože v rychle aktualizovaném zpravodajství CNN záhy zmizela a byla nahrazena ještě novějšími aktualitami). Relevantní části oněch dvou faux-pas vidíte na osmém obrázku [GIF8] - místo obrázku pana Klause se na uživatele usmívá pan Mečiar, a jeho rodné Slovensko je vydáváno za Rakousko. Inu, i mistři zpravodajství se někdy utnou.\nDalším médiem, které je dnes dostupné i po Internetu, je teletext České televize. I ten samozřejmě referoval o průběhu a výsledku voleb - příklad vidíte na dnešním devátém obrázku [GIF9].\nHlavní stránka oficiálního volebního serveru\nPrůběžné výsledky prvního kola po 19. hodině (v sobotu 16.11.)\nVyberte si volební obvod .....\nPodrobné výsledky ve zvoleném volebním obvodě\nAktuální vydání Neviditelného psa\nVolební zpravodajství Českých novin\nPřehled volebních výsledků v ČN\nChybičky se vloudily ... i do zpravodajství CNN\nVolby na teletextu


Jídelní židle Tulipán dřevo - SEKTOR NÁBYTEK s.r.o.\nHlavní stránka » KANCELÁŘSKÉ STOLY A ŽIDLE » Jídelní a Kuchyňské židle » Jídelní židle Tulipán dřevo\nNabízíme standardní, kovovou, jídelní židli Tulipán dřevo, naší řady. Uvedená cena židle je za chromovou konstrukci a kulatý, dřevěný sedák v přírodní barvě. Židle je velmi oblíbena pro přijatelnou cenu a kvalitní provedení. Díky své lehké konstrukci je vhodná do všech menších prostor, jako jsou jídelní kouty nebo malé kuchyně. Tento typ jídelní židle nabízíme i v barové variantě. Jako barová židle čalouněná nebo barová židle s dřevěným sedákem. Dodáváno: konstrukce a sedák zvlášť. Obaleno strečovou folií, nebo v kartonové krabici.


Madshus Redline 3.0 Skate F2 - 2020/2021 - Market - Běžky.net\nDomů → Market → Běžky 2020/2021 → závodní → Madshus → Madshus Redline 3.0 Skate F2\nPopis Madshus Redline 3.0 Skate F2\nNaše nové skate lyže dostaly jména, kterými jsme je označovali v závodním servisu. F2 pro tvrdší podklad a rychlé sněhy a F3 pro pomalé sněhy a měkčí stopu. Může se to zdát jako nepodstatná změna, ale představuje to myšlenku, o které je řada REDLINE: poznatky od závodníků nejvyššího kalibru jsou základem pro naše inženýrská rozhodnutí, která vytváří ty nejrychlejší lyže. Oba modely jsou vybaveny technologií Tuned Dynamic Response, která zajišťuje po celou dobu jízdy fenomenální návratnost energie, optimální skluz, lepší pocit ze něhu a skvělou kontrolu nad lyžemi ve vysokých rychlostech. Revoluční nová metoda měření lyží reflektující změny komory při různé zátěži. Model F2 je navržen s delšími tlakovými zónami a delší žlábek pro zlepšení stability a maximalizaci nejvyšší rychlosti.\nDiskuze: Madshus Redline 3.0 Skate F2 - 2020/2021


ECONNECT - Vynucování souhlasu romských žen se sterilizací je nepřijatelné, shodují se mezinárodní lékařské organizace\nVynucování souhlasu romských žen se sterilizací je nepřijatelné, shodují se mezinárodní lékařské organizace\nZnepokojení nad zjištěními zprávy Tělo a duše, která byla zveřejněna v závěru ledna tohoto roku a která popisuje zarážející praktiky při sterilizování romských žen na Slovensku, vyjádřily i tři mezinárodní lékařské organizace. Informovala o tom slovenská Poradňa pre občianske a ľudské práva. Mezinárodní federace gynekologů a porodníků, Lékaři pro světové zdraví a Americké sdružení gynekologů a porodníků ve svých stanoviscích, která byla zaslána na vědomí i slovenskému ministerstvu zdravotnictví, vyšetřovacím orgánům a Generální prokuratuře SR, namítají, že praxe nedobrovolné sterilizace romských žen je nepřípustná.\nSterilizace není nikdy život zachraňujícím úkonem a vynucení souhlasu nátlakem je nepřijatelné, shodují se světové lékařské organizace. Základním doporučením Výboru pro etické aspekty lidské reprodukce a zdraví žen Mezinárodní federace gynekologů a porodníků (FIGO) je princip informovaného souhlasu, který odmítá sterilizaci ženy, pokud k ní žena nedala informovaný souhlas založený na přiměřené a srozumitelné informaci, získaný bez jakéhokoli nátlaku. "Možnost komplikací při následném těhotenství musí podle FIGO při procesu rozhodování o sterilizaci zvážit sama pacientka; lékař si v žádném případě nemůže přivlastnit právo rozhodovat o této otázce za pacientku," uvedla Barbora Bukovská, výkonná ředitelka Poradny pro občanská a lidská práva. Podle předsedkyně etického výboru FIGO Joanny M. Cain nepředstavují lékařské důvody, vedoucí k závěru o potřebě vykonání zákroku, jakým je například zvýšené riziko v případě dalšího těhotenství, akutní stav nouze a ženy musí mít možnost výběru a vlastního rozhodnutí.\nTerénního výzkumu pro zprávu Tělo a duše se přímo zúčastnil člen správní rady organizace Lékaři za světové zdraví Tim Holtz. Organizace se k případům násilných sterilizací znova vrací: podpis na tiskopise podle ní není de facto důkazem o získání informovaného souhlasu – a zvláště pokud byl získán pod nátlakem. Stanovisko dále připomíná, že neexistují žádné "akutní" příznaky vyžadující okamžitou sterilizaci, která by neumožnila získat informovaný souhlas dotčené osoby, a reakci slovenské vlády Lékaři za světové zdraví považují za nešťastnou. Upozorňují, že ženy mohou být při rozhodování o otázkách souvisejících s jejich zdravím vystaveny různým formám nátlaku. "Je například eticky nepřijatelné, aby byla další lékařská péče podmíněna souhlasem pacientky se sterilizací. V případě, že lékaři při rozhovoru se ženami o sterilizaci vyslovují jiný než lékařský názor, může jít o vyvíjení nátlaku. Při rozhodování o sterilizaci by především měly být vyloučeny jakékoli subjektivní názory lékaře, které souvisejí se zdravotní péčí o pacienta v budoucnosti, anebo které vycházejí z rasových či etnických stereotypů nebo ze sociálně-ekonomických důvodů," uvádí organizace ve svém dopise.\nSe sterilizací odůvodněnou rizikovostí následného těhotenství nesouhlasí ani Americké sdružení gynekologů a porodníků (ACOG) Organizace upozorňuje, že tento zákrok se obvykle nevykonává ze zdravotních důvodů, ale na základě svobodné volby v zájmu plánovaného rodičovství. "Protože neexistuje žádná zdraví ohrožující komplikace, kterou by bylo možné léčit sterilizací, není možné omluvit to, že k takovému zákroku dojde bez plného informovaného souhlasu pacientky. Ani fakt, že žena už předtím několikrát rodila císařským řezem, sám o sobě neopravňuje lékaře ženu sterilizovat," namítá ve svém stanovisku ACOG. Lékař, který zákrok vykonává, nese podle sdružení zodpovědnost za to, aby byla pacientka řádně a správně informovaná o rizicích a výhodách sterilizace a postupech, které představují alternativní řešení. "Lékař musí zdůraznit trvalý charakter zákroku a možnost, že pacientka v budoucnosti bude svého rozhodnutí litovat," stanoví ve svých předpisech ACOG.\nZpráva Tělo a duše dokumentuje případy násilných a nedobrovolných sterilizací romských žen, stejně jako případy verbálních a fyzických útoků, rasově diskriminační zacházení v systému zdravotní péče, poskytování mylných informací v oblasti zdraví a odpírání přístupu ke zdravotní dokumentaci. Autoři zprávy, která šokující praktiky popisuje, už dříve informovali o zastrašování romských žen a lidskoprávních aktivistů , na němž se na Slovensku měly podílet jak orgány činné v trestním řízení, tak pracovníci ve zdravotních zařízeních. "Tyto neuvěřitelné praktiky jsou porušením základních lidských práv a vláda Slovenské republiky musí tato porušení veřejně přiznat, vyšetřit je a trestně stíhat ty, kdo jsou za ně zodpovědní," uvedla v době zveřejnění zprávy Tělo a duše Christina Zampas, právní poradkyně Centra pro reprodukční práva, které se na přípravě zprávy podílelo. "Je povinností vlády Slovenské republiky, aby chránila a dodržovala lidská práva všech obyvatel země, zvláště těch, kdo jsou nejzranitelnější," dodala. Nově zveřejněná stanoviska mezinárodních zdravotnických organizací poskytla Poradňa pre občianske a ľudské práva i orgánům vedoucím vyšetřování trestného činu genocidy s návrhem, aby je považovaly za listinný důkaz; originály i překlady všech tří stanovisek jsou v Poradně k dispozici i veřejnosti.\nZpráva Tělo a duše


Jak číst z půdy | Flóra na zahradě\nJak číst z půdy\nPůda je základem každého zahrádkářského snažení. Znát její druh a vlastnosti a díky tomu vědět, kterým rostlinám se v ní bude dařit, je proto nesmírně užitečné.\nVlastnosti půdy lze měnit jen omezeně.\nPoznat, jakou půdu máte na zahradě, může být pro někoho obtížné. Je sice možné objednat si chemický rozbor půdy, pokud ale neznáte rozmezí, ve kterém by se měly hodnoty konkrétních prvků pohybovat, laboratorní výsledky vám moc nepomohou. Můžete se však o své půdě dozvědět vše důležité i jiným způsobem. Stačí, když při zjišťování jejích vlastností budete vycházet z rostlin, které na vaší zahradě rostou. V ideálním případě by mělo jít o původní rostliny, které však najdete jen na pozemku, na němž nebyla ještě zahrada zrealizována. Pokud to není váš případ, podívejte se po rostlinách, které rostou volně ve vašem okolí, třeba na louce za zahradou nebo poblíž příkopu. Další možností je vycházet z plevelů na stávající zahradě, jejichž výskyt je už ale trochu ovlivněn vaší péčí o půdu. Jak postupovat? Každá planá rostlina preferuje určitý typ půdy, což znamená, že se v ní bude dařit jen takovým zahradním rostlinám, které vyžadují půdu stejných vlastností. Pokud se tedy pozorně rozhlédnete, volně rostoucí rostliny vám napovědí, které zahradní druhy si můžete vybrat a úspěšně pěstovat.\nCo v ní roste:\npryskyřník rolní (Ranunculus arvensis)\npodběl obecný (Tussilago farfara)\nsvízel přítula (Gallium aparine)\nJílovité půdy jsou dost nehostinné a na jaře zůstávají dlouho studené. Dobře prospívat v nich ale budou například bergenie, orlíčky, rdesna, pomněnky, plamenky, denivky, hosty, topolovky, japonské sasanky nebo udatny.\nSušší písčitá půda\nmák polní (Papaver argemone)\nTato půda je jako stvořená pro trvalky pocházející ze stepí a prérií, tj. pro krásnoočka, třapatky a třapatkovky, zápleváky či monardy. Krásně v ní porostou i zahradní máky a řebříčky, což jsou vlastně vyšlechtěné formy původních druhů, a některé hvozdíky. Půda je vhodná i pro štěrkové záhony či suché zídky.\nNa českých zahradách se nejčastěji setkáte s těmito typy půd:\nHumózní půda bohatá na živiny\nkopřiva dvoudomá, kopřiva žahavka (Utrica diodica, Utrica urens)\nTato půda je ideální pro pěstování zeleniny a drobného ovoce. Bude se v ní dařit i náročnějším trvalkám a cibulovinám, včetně mečíků, jiřinek či hyacintů a lilií a krásně v ní poroste také trávník.\nTěžší a vlhčí hlinitá půda\nPokud na této půdě vynecháte stepní druhy a skalničky, můžete vybírat z mnoha rostlin. Na výběr máte třeba srdcovky, podeňky, kosatce, vrbiny, máty, zběhovce, škornice, kejklířky, zahradní hluchavky, upolíny, denivky nebo náprstníky.\nrmen rolní (Anthemis arvensis)\nV kyselé půdě mají své místo vřesy, azalky, rododendrony a kapradiny. Jestliže je půda současně i trochu vlhká, porostou v ní dobře také hajní rostliny, tj. podléšky, sasanky, lechy, kokoříky, konvalinky, ale třeba i jarmanky.\nVápenitá půda je předurčena pro výslunné skalky, suché zídky a teplomilné bylinky, jako je yzop, levandule či ožanka. Uvítají ji ale také tařice skalní, třemdavy bílé, koniklece, hlaváčky, lýkovce či vápnomilné skalničky. Na této půdě můžete založit záhon pro motýly, kteří vyhledávají teplá a suchá místa, líbit se v něm bude i ještěrkám.\nZimní přikrmování ptáků v zahradě je vskutku dobrý nápad. Ovšem pouze tehdy, když jim předkládáte pouze to, co jejich zdraví…\nPěstování vlastní sadby zeleniny ze semínek přináší mnoho výhod. Oproti nákupu sazenic budete mít mnohem větší výběr odrůd a nižší…


Seznam produktů značky Ahmad Tea\nAhmad Tea je britská společnost, která těží ze zkušeností čtyř generací v míchání čajů a ochutnávání. Společnost byla založena z vášně pro ten nejjemnější čaj. Dobře víme, že čaj má své čestné místo v každodenním životě v Británii i jinde ve světě.\nJemný zelený čaj doplněný osvěžující mátou. Čaj vhodný na odpolední doplnění energie. Balení: 20 alu sáčků


Vodácký výlet Jizera Podspálov - Dolánky - Tipy na výlet - Český ráj - Český ráj - Malá Skála\nVodácký výlet Jizera Podspálov - Dolánky\nKdy jindy si vyrazit na vodu než v létě, o prázdninách. Dnes se tedy vydáme na vodácký výlet Jizera Podspálov - Dolánky. Řeka Jizera se na svém toku zařezává do skalního podloží a odhaluje tak i jinde skryté horniny. Připravili jsme výlet pro vodáky, které „šutry“ nezajímají jen jako objekty ohrožující loď či stabilitu, ale zajímá je i jejich původ či stáří. Úsek nad Líšným doporučujeme alespoň mírně zkušeným vodákům, protože jej nelze absolvovat za běžných letních podmínek. Délka výletu: 18,5 km\nVýlet začínáme na Podspálově, u soutoku řek Jizery a Kamenice. U silnice vedoucí k Bozkovu v zářezu vystupují fylity - přeměněné jílové usazeniny hlubších moří. Oblázky vyskytující se v Kamenici vznikly z metabazitů (přeměněné vyvřeliny), fylitů, svorů, ale i z liberecké či tanvaldské žuly. V Jizeře převládají metabazity (prvohorní), výjimečně bazalt (stáří 5 milionů let), ale objevují se zde i červené horniny permu (prvohorní). Po asi 600 m začíná peřej Paraplíčko, tvořená bloky metabazitu.\nPo 1,5 km od startu připlouváme k prvním železnobrodským domům stojícím na pravém břehu. Ústí zde údolíčko, v jehož svazích se těžil limonit, který zpracovávaly místní železářské hutě. Ale to už před sebou vidíme světlou horninu opuštěných lomů. Řeka zde přetíná vápencové čočky, které byly důležitou surovinou pro stavebnictví, hutnictví železa i sklářství. Druhý lom má pokračování i na druhém břehu řeky za železnobrodským nádražím. Po necelých 3,5 kilometrech doplujeme do centra Železného Brodu.\nPod železnobrodským jezem začíná přes kilometr dlouhý úsek bez vody. Zdejší vodní elektrárna odvádí náhonem až 26 m3, takže po většinu sezóny je řeka bez vody. Něco podobného se opakuje pod splzovským jezem. Proto pokud teče méně vody, je lepší začínat až v Líšném.\nOd obce Líšný je levý břeh tvořen metagranitem, který je částí ordovického masivu vyzdviženého horotvornými pohyby. Jedná se o nejstarší horninu na trase, která však nemá výchozy viditelné od řeky. To už se však blížíme k lužickému zlomu na Maloskalsku, na který nás upozorňují vztyčené vrstvy pískovce tvořící hřebeny Suchých skal a Vranova.\nVranovský hřeben je tvořen těmi nejstaršími mořskými pískovci z období křídy. S typickými křemennými pískovci, které tvoří skalní města, se budeme na vodě setkávat pouze jako s balvany, jež se do řeky svalily z více něž stometrové výšky. Na vodě nás budou provázet sedimenty jizerského souvrství. Místní je nazývají opukou, ale můžete o nich slyšet jako o slínovcích, vápnitých pískovcích a v poslední době stále více jako o písčitých vápencích.\nOd maloskalského jezu (10,1 km) plujeme kolem přepadové trubky vrtu na pitnou vodu, která se zde plní do PET lahví. Svah vlevo je porušen mohutným sesuvem, který patrně způsobila boční eroze řeky Jizery. Došlo k němu možná někdy v období atlantiku (před 6,8 - 8,5 tisíci let), kdy převládalo vlhčí období. V úseku kolem první zavěšené lávky míří řeka směrem ke skalnímu hradu Zbirohy, který stojí na buky porostlém vrcholku 200 m nad úrovní údolí.\nOdrazíme se od levého svahu a za druhou zavěšenou lávkou míjíme na patě pravého svahu několik pískovcových balvanů. Podplujeme trubní lávku (12,9 km) a řeka se dostává opět těsně k pravému břehu. Na špičce louky se nachází pramen a od něj budete 1,5 kilometru plout podél skalní stěny. Řeka zde tvoří mohutný meandr. Hornina je křehká a půdy, které na ní vznikají, jsou díky obsahu vápníku živnější. Proto zde roste řada chráněných druhů rostlin. Projedeme pod železničním mostem a proti nám se otevírá přírodní rezervace Bučiny u Rakous.\nNa levém břehu silnice sleduje řeku až k Betlémskému mlýnu. Ze skalních stěn opadávají především po zimě kameny a tvoří strmé osypy. Těsně před prvním domem přitéká do Jizery zleva přítok, který je napájen mohutným vývěrem (16,6 km). Zde silnice opouští řeku a ta se na chvíli přimyká ke skalám na levém břehu. To už se blížíme k Zrcadlové koze - výletní restauraci, která se nachází na levém břehu (17,8 km). O 300 m dále po proudu se na levém břehu nachází nevýrazný pěnovcový vodopád a o 30 m dál krasová vyvěračka.\nPlavba pro většinu lidí končí v Dolánkách (18,5 km). Na ty, kteří ještě nemají dost kombinace vody a geologie, čeká ještě opodál pramenná tůň Bezednice, na jejímž dně víří písek, nebo expozice Domu přírody, kde se lze dozvědět více o živé i neživé přírodě Českého ráje.


Škrtící funebrák - V mysli vraha | recenze | Databáze knih\nV mysli vraha (2019) / a.k\nChicagská policie žádá o pomoc FBI při pátrání po sériovém vrahovi, který se zaměřuje na mladé ženy. Své oběti po smrti balzamuje a v naaranžovaných pozicích ponechává na veřejných prostranstvích na odiv kolemjdoucích.\nK chicagskému místnímu oddělení je vyslaný zvláštní agent Tatum Gray. Hned na počátku je rozčarovaný neschopností místního profilovače a prosí šéfku o přidělení civilní forenzní psycholožky Zoe Bentleyové.\nZoe má dar. Dokáže se vžít do mysli vraha a představit si, co cítí. Mrtvé tělo vnímá jen jako soubor vodítek a indicií. Zároveň vidí věci z perspektivy oběti. Neumí to sice s lidmi, ale ve svém oboru je jedničkou.\nTeď se zrovna snaží poskládat profily sériového dálničního vraha. Chicagský psychopat je pro ní ale velkou výzvou, proto odlétá urychleně za Tatumem do Chicaga. Policie musí vynaložit veškeré úsilí, aby dopadla nepolapitelného vraha dřív, než zabije další nevinnou ženu.\nOproti vyšetřovatelům, kteří naléhavě hledají sebemenší indicii k posunu při pátrání, má čtenář výhodu. Tomu je totiž dopřáno, aby sledoval počínání vraha v přímém přenosu. A tak máme možnost se velmi podrobně seznámit s myšlenkovými pochody samotného pachatele i s tím, jak si buduje svůj zrůdný vztah k obětem. Zatímco policie vůbec netuší, jaký má pachatel motiv, čtenářům budou pachatelovy úmysly brzy zřejmé a tím se umocní i vnímání celé jeho zvrácenosti.\nJako bonus dostáváme ještě jeden příběh. V něm se vracíme do dětství Zoe. Když jí bylo 14 let, v rodném městečku Maynard byla zavražděná sestra její kamarádky. Už tehdy se Zoe začala zajímat o myšlení masových vrahů a projevil se její zvláštní talent. Brzy taky přišla s vlastní hypotézou.\nPostavy agenta Tatuma a psycholožky Zoe nemohou být více odlišné a přesto vytváří velmi symbiotickou pracovní dvojici.\nZvláštní agent Tatum Gray je chytrý a umí dobře analyzovat kroky pachatelů, i když má diskutabilní průběh své policejní kariéry. Třešničkou na dortu je jeho osobní život. Žije s dědou, který se chová jako puberťák a vše si řeší po svém. Staříkovy eskapády by umořily i osla. O nic lehčí to nemá ani s dalším členem domácnosti, sebestředným kocourem Zrzkem, který vždy dokáže dát neotřelým způsobem jasně najevo svůj názor. Na části, které se věnují vhledu do Tatumovy domácnosti, se budete moc těšit, jsou zábavné a úplným protipólem zbytku knihy.\nDetektivka se výborně čte. Od prvních stránek zaujme svižně plynoucím dějem bez zbytečných odboček. Prolínání vyšetřování s aktivitami samotného psychopata udává rychlé tempo a pozadu nezůstává ani plnohodnotná detektivní linka věnující se odhalování vraha ze Zoeina dětství. Situace okolo Tatumova dědy a kocoura jsou vtipné a originální. V momentech strávených s vrahem se vám bude až svírat hrdlo. A pak je tu ještě záhada hnědý obálek, kde pouze Zoe ví, co je jejich obsahem.\nKniha „V mysli vraha“ je prvním dílem z detektivní série s psycholožkou Zoe Bentleyovou a rozhodně vybočuje z šedého průměru ostatních žánrových kolegů. Už teď se zařadila do mých oblíbených detektivních sérií a s nedočkavostí budu vyhlížet další díl.\nkniha V mysli vraha recenze


Tato zen metoda vám pomůže odpoutat se od všeho, co vás ničí - Moc vědomí\nVšichni si s sebou neseme nějaká břemena. Často jsou to problémy a nevyléčené rány, které nás zatěžují, unavují a zpomalují.\nNejradši bychom se jich zbavili, ale z nějakého důvodu máme strach.\nJak nechat odejít to, co nás zatěžuje? Odpověď můžeme najít v následujícím příběhu.\nUčeň, který nedokázal meditovat\nJednoho dne si učeň postěžoval svému mistrovi, že nedokáže meditovat, bránily mu v tom myšlenky, které se mu neustále vracely zpět, stále s vyšší intenzitou.\nByl zoufalý. Nevěděl, co má dělat, proto se obrátil na mistra a doufal, že mu nabídne řešení.\nMistr mu však řekl celkem jednoduchou věc: „Je to jen na tobě. Jednoduše přestaň přemýšlet nad tím, co tě tíží.“\nS tou odpovědí učeň nebyl spokojen. Ať se snažil jakkoliv, myšlenky ho nenechaly na pokoji.\nProto si opět stěžoval mistrovi a ten mu na to řekl: „Vezmi do ruky lžíci, sedni si a medituj.“\nMladík nechápal, jaký to má smysl a význam, a sice mistra poslechl, necítil se vůbec pohodlně.\nPo chvíli mu mistr přikázal, aby lžíci pustil z ruky. Žák tak učinil a nespokojeně se podíval na mistra. Ten se ho zeptal: „A teď mi řekni, držel jsi lžíci, nebo lžíce držela tebe?“\nProč se držíme toho, co nám škodí?\nNejednou se chováme podobně jako učeň. Držíme se toho, co nám škodí, a pak si stěžujeme (více ZDE…).\nMáme výčitky svědomí a pocity viny z věcí dávno minulých, zůstáváme v toxických vztazích a v práci, která nám nic nedává.\nAvšak držet se toho, co nám škodí, je jako sypat do rány sůl a bránit jí v zahojení. Proč?\nProtože se bojíme opustit svou zónu pohodlí, bojíme se neznáma a držíme se toho, co známe, ale co nás bolí.\nVždy si vymyslíme nějakou výmluvu, proč neudělat nic, abychom se zátěže zbavili a pohnuli se vpřed.\nMísto toho, abychom viděli, jak moc nám daná věc škodí, se soustředíme na malé výhody, které nám přináší.\nNamlouváme si, že na tom nejsme tak špatně, avšak ve skutečnosti nesmírně škodíme svému zdraví, jak psychickému tak fyzickému.\nJste tím, čím se být rozhodnete\nJak se této zátěže zbavit? Jak řekl Carl Gustav Jung: „Nejsem tím, co se mi přihodilo, ale tím, kým jsem se rozhodl se stát.“\nTo, co se stalo v minulosti, stejně nezměníme. Ale je na nás, jak budeme reagovat a jak se necháme ovlivnit.\nMůžeme si vzít ponaučení, nebo si neustále stěžovat bez jakéhokoliv pozitivního účinku, protože čím více si stěžujeme, tím negativnější dopad na nás daný problém má.\nAbychom se z tohoto bludného kruhu dostali, je důležité si uvědomit, že vše máme ve vlastních rukou.\nČím více se držíme negativní myšlenky a čím více se na ni soustředíme, tím častěji se vrací a s mnohem vyšší intenzitou.\nTomuto jevu se říká „efekt odrazu“ a jedním ze způsobů, jak se ho zbavit, je akceptace.\nStejně jako učeň pustil lžíci, nechte odejít negativní myšlenku (více ZDE…), nedržte se jí za každou cenu.\nPřestaňte hledat výmluvy, proč se držet něčeho, co vám ubližuje, raději se připravte na změnu a zeptejte se sami sebe, jestli se problém drží vás, nebo se vy držíte problému.\nZdroj: psychology-spot.com, Zpracovala: Mocvědomí.cz\nKategorie: Spiritualita a vědomí Značky: břemeno, buddhismus, meditace, mistr, myšlenky, ponaučení, příběh, problém, zen, život


Kam kráčí čeští investoři? Ve srovnání se světem jsou na chvostu - Roklen24.cz\nKam kráčí čeští investoři? Ve srovnání se světem jsou na chvostu\nMichal Valentík, Jiří Pech\n09:55 • 7. února 2018\nTagy: Broker Trust, investice, ČR\nData z roku 2016 ukazují, že podíl hotovosti a depozit českých domácností je na úrovni 51 procent. To znamená, že držíme více jak polovinu svého finančního majetku v absolutně nevýdělečné formě (hotovost), respektive ve vkladových produktech (depozita). Horšího výsledku dosáhli pouze Slováci a Řekové. U Řeků převažuje držení hotovosti a není se po nedávné krizi tamních veřejných financí a velkých bank čemu divit. Nicméně situace v bývalém Československu, ale i v ostatních postkomunistických zemích, jako je Polsko či Slovinsko, není optimální


Zpěvák Prince zemřel na předávkování opiáty - Novinky.cz\nNovinky.czKulturaZpěvák Prince zemřel na předávkování opiáty\nZpěvák Prince na snímku z roku 2014. Foto: Jean-paul Pelissier, Reuters\nZpěvák Prince zemřel na předávkování opiáty\n2. 6. 2016, 18:25 – Washington • Aktualizováno 2. 6. 2016, 18:55\nAmerický zpěvák Prince zemřel v důsledku předávkování opiáty. Oznámila agentura AP s odvoláním na neoficiální výsledky patologických testů. To by odpovídalo dřívějším zprávám serveru TMZ, podle nichž se zpěvák před smrtí léčil ze závislosti na opiátech.\n„Naše početné zdroje v Molině říkají, že Prince byl odvezen na pohotovost nemocnice a že mu lékaři udělali zákrok zvaný save shot, který se zpravidla dělá s cílem zastavit účinky opiátů," napsal v dubnu web. [celá zpráva]\nTělo zpěváka, který se dožil 57 let, našli 21. dubna ve výtahu v jeho domě v Chanhassene v Minnesotě, přičemž pomoc byla přivolána v 9.43 místního času. [celá zpráva] Pozůstatky umělce byly krátce po pitvě spáleny.\nPodle policejní zprávy absolvoval zpěvák během posledního měsíce svého života dvě lékařské prohlídky, z toho tu poslední den před smrtí. Lékař Michael Schulenberg mu předepsal léky; není ale jasné jaké, ani zda je Prince užil.\nMédia začala po Princově smrti spekulovat o tom, zda se předávkoval léky na bolest a zmínila i údajnou závislost na opiátech. Úřady pouze vyloučily násilné úmrtí či sebevraždu.\nPodle lidí z Princova okolí ale umělec problémy s drogami neměl a nikdy nejevil známky užívání narkotik.\nPrinc byl autorem legendárního hitů jako Purple Rain či Kiss. Zpráva o jeho smrti šokovala fanoušky po celém světě.