Čeští vědci po 12 letech vypínají své umělé slunce. Nahradí jej světově unikátní experiment - EnergoZrouti.cz\nEnergoZrouti.cz » Energetika » Čeští vědci po 12 letech vypínají své umělé slunce. Nahradí jej světově unikátní experiment\nČeští vědci po 12 letech vypínají své umělé slunce. Nahradí jej světově unikátní experiment\n20. 8. 2021 ▪ 10:11\nOdborníci z Akademie věd České republiky ukončí po dvanácti letech úspěšného provozu tuzemské umělé slunce. Již v následujících letech by ho ale měl nahradit projekt nabízející světově unikátní parametry.\nFoto: Jana Plavec - Akademie věd ČR\nPo dvanácti letech velmi úspěšného provozu tuzemského tokamaku COMPASS ukončují vědci jeho provoz. Zařízení, které je i díky úspěchům českých vědců známé mezi odbornou veřejností po celém světě by měl postupně nahradit nový tokamak s názvem COMPASS Upgrade, který bude nabízet světově unikátní parametry.\nVypnutí starého tokamaku uvolní prostor nové generaci\nV tokamaku, který je často nazýván umělým sluncem proběhlo za jeho život více jak 21 tisíc výbojů plazmatu o velmi vysokých teplotách. Už v příštích letech by jej ale měl nahradit nový tokamak, který nabídne světově unikátní parametry, díky kterým by měl pomoci vyřešit i některé z klíčových problémů, jež stojí v cestě budoucí výstavbě fúzních elektráren.\nTy mají do budoucna představovat velmi nadějný zdroj energie, která by navíc nebyla zatížena emisemi skleníkových plynů. Na stavbě své vlastní fúzní elektrárny tak dnes pracuje třeba Francie, Čína ale i další země. Právě ve Francii by se podle plánů měl první mezinárodní projekt tokamaku – ITER spustit už v roce 2025.\nITER, na kterém spolupracují i tuzemští vědci by tak měl vyrábět díky horkému plazmatu více energie, než kolik do něj bude vloženo. A právě díky tomu jsou tokamaky do budoucna označovány jako potencionální zdroje elektrické energie pro uspokojení stále větší poptávky.\nČeští vědci jsou evropskou špičkou ve vývoji „umělého slunce“\nVýzkum jaderné fúze v České republice přitom není nic nového, první výzkumy totiž vědci zahájili už v 70. letech 20. století. V roce 2005 pak začala jakási malá revoluce díky instalaci tokamaku COMPASS umístěného v Ústavu fyziky a plazmatu Akademie věd České republiky. Ten byl posléze v roce 2009 úspěšně spuštěn.\nHlavním cílem výstavby COMPASSu byla vědecká a technická podpora realizace největšího mezinárodního tokamaku ITER. To se tuzemským vědcům podařilo a jejich experimenty a zkušenosti získané dvanácti roky provozu tokamaku je zařadily mezi evropskou špičku v oblasti tohoto výzkumu.\nPrávě experimenty tuzemských vědců totiž měly zásadní vliv na konstrukci mezinárodního tokamaku ITER ve Francii. Čeští odborníci tak stojí například za detailními měřeními rozložení tepelných toků na komponentách, díky čemuž je možné dosáhnout potřebných parametrů výbojů.\nPoslední experiment v tokamaku COMPASS proběhne 20. srpna 2021.\nŠtítky: Tokamak Ústavu fyziky plazmatu Akademie věd České republiky


1939 - 1948 :: SDH Olešná\nÚvodní stránka - O nás - Historie - 1939 - 1948\nČinnost sboru v letech 1939 - 1948\nRok 1939 přinesl našemu národu nesvobodu a celému světu začátek nejstrašnější války v dějinách. Po dobu okupace činnost sboru pochopitelně opadla. Lidé měli velmi malý zájem o veřejnou činnost. Proto se sbor zaměřil jen na nejnutnější práce a cvičení. Během 2. světové války se sbor zúčasnil hašení několika lesních požárů. Také se jim podařilo lokalizovat požár kuželny u Hrazdírů. I kulturní činnost v obci byla pod vlivem války a říšských nařízení značně omezena.\n8. května 1945 byla naše republika osvobozena a Hasičský sbor se opět pomalu pustil s chutí do práce. Ze dvou vraků vojenských automobilů značky Steyr – Daimler – Puch si členové sboru obětavou prací pořídili vlastní auto, takže již nebylo třeba používat koňského potahu do stříkačky. Úpravu auta organizovali mechanik Novotný Vincenc, Kunk Karel st., Dvorák Josef, Herman Jan a Kučera František ml., karosérii na toto auto zhotovil p. Emil Doležal z Blanska za cenu 17 500 Kč. Pořízením auta však bylo třeba zvětšit hasičskou zbrojnici. Potřebný pozemek daroval br. Bajza Vincenc a na jaře roku 1949 byla zbrojnice rozšířena za spolupráce členů sboru a místních občanů.\nI ostaní činnost sboru se brzy vrátila do původních kolejí. Sbor se opět účastnil různých cvičení, sjezdů, kurzů a oslav. Například 5. července 1947 se náš sbor na Krajském sjezdu v Olomučanech umístil na 1. místě. Na okrskovém cvičení v Šebrově roku 1948 si sbor opět 1. místo uhájil.\nDen 1. 4. 1948 byl pro Olešnou dnem více než významným. Obec byla připojena na elektrickou síť a přesně v 17 hodin a 30 minut rozsvítil nejstarší člen sboru p. Jan Svoboda světla v celé obci.


Thibaut Pinot - Právě dnes\nBardet opět jedinou francouzskou nadějí pro Tour\n13.června » RoadCycling.cz\nRomain Bardet dokázal dva roky za sebou dokončit Tour de France na pódiu a na třetí pokus by rád vystoupil na nejvyšší stupeň. Počítá se s ním jako s jedním z favoritů, ale dokáže překonat své limity a zvítězit?\n28.května » iDNES.cz\nV sobotu odolal v Alpách i posledním útokům. V neděli jej v Římě čekala korunovace. Chris Froome nyní sedí na všech třech trůnech cyklistických závodů Grand Tour. Je teprve třetím mužem v historii, který toto může říci. Zatím... Další články k tém...\nŘím se oblékl do růžové. Froome je šampionem\n27.května » ČT24\nChris Froome přidal v Římě další důležitý zápas do historie silniční cyklistiky. Triumfem na Giro d'Italia vstoupil do výjimečného klubu pouze sedmi závodníků, kteří dokázali zvítězit na všech Grand Tour. Závěrečnou jednadvacátou etapu závodu vyhr...\nFroome uhájil růžový dres. Etapu vyhrál Nieve\n26.května » RoadCycling.cz\nŽádné velké drama se nestalo. Chris Froome bez potíží uhájil růžový trikot a poprvé v kariéře vyhraje Giro ďItalia. Stane se tak dalším cyklistou, který vyhraje všechny tři závody Grand Tour. Závěrečnou horskou etapu vyhrál Mikel Nieve.\nFroome náskok udržel. Stačí mu dojet do Říma a stane se králem 101. Gira\nPo pátečním 80kilometrovém sólu, které se zapíše do cyklistických dějin, zvládl Chris Froome i sobotní poslední náročnou zkoušku italské Grand Tour. Ustál všechny útoky Toma Dumoulina v závěrečném stoupání na Cervnii a nyní mu zbývá už jen 115 ned...\nChris Froome bude novým šampionem Giro d'Italia\n26.května » ČT24\nČekalo se, zda ve dvacáté etapě Giro d'Italia ještě dojde k přeskupení sil. Nedošlo k tomu, i když nikoliv pro nedostatek snahy. Tom Dumoulin zkusil v závěrečném stoupání do Cervinie čtyři nástupy, avšak lídr závodu odolal a uhájil svůj čtyřicetiv...\nFroomova životní jízda\nVyhrál už čtyři Tour de France a jednu Vueltu. Přesto se nejprestižnějšího vítězství dočkal až ve 33 letech v královské etapě Giro ďItalia. Jeho 80 kilometrů dlouhé sólo vstoupilo do dějin cyklistiky.\n25.května » RoadCycling.cz\nNeuvěřitelný výkon předvedl Chris Froome v královské etapě Giro ďItalia. Zaútočil 80 kilometrů před cílem ve stoupání Colle delle Finestre a dokončil etapu s náskokem třech minut před skupinou pronásledovatelů. Celkově vede o 40 sekund před Tomem ...\nNa Giru je všechno jinak: Yates se utavil, Froome v horách ujel všem\nTřináct etap a dost. Tak dlouho vládl Simon Yates pořadí Giro d´Italia, ale v páteční devatenácté etapě si Brit protrpěl své, v horách ztrácel, přišel o trikot vedoucího jezdce a propadl se průběžným pořadím. Zato ožil jeho krajan Chris Froome, kt...\nZ lombardského města Abbiategrasso, nacházejícího se na milánské periférii, se vydají Pádskou nížinou do regionu Piemont. A pak se před nimi zjeví. Pratonevoso. Tady začíná velké alpské finále letošního Gira. Další články k tématu: Štybar jako ryb...\nKarty jsou rozděleny jasně. Časovka určila rozestupy mezi favority Giro ďItalia a rozhodla, jaké úkoly na závodníky čekají v posledních třech horských etapách. Simon Yates může jen bránit, ale další musí útočit.\nTato informační stránka o Thibaut Pinot zobrazuje poslední internetové články, ve kterých se výraz "Thibaut Pinot" vyskytuje. Výsledný seznam není redigován.


Bezděz – Seznam.cz\nNejnovější články na Seznamu na téma Bezděz\nVánoční stromky z Ralska potěší děti v dětských domovech, školách i mateřinkách a také seniory v pobytových zařízeních. Pracovníci Vojenských lesů a statků Mimoň (VLS) jim včera rozvezli 50 stromků, převážně boroviček. Tradiční předvánoční akce se letos koná popatnácté, řekl ČTK mluvčí vojenských lesů a statků Jan Sotona.\nPůvabnou krajinu zdobí hrady i jejich torza, rybníky stejně jako kopce a pískovcová skalní města. Radost se dívat. Básník a spisovatel Karel Hynek Mácha se do zdejších krás natolik zamiloval, že mu byly nejen inspirací při psaní některých děl, ale navíc se právě tady odehrává jejich děj. Jedna návštěva k poznávání bude málo, ostatně samotný Mácha sem zamířil hned šestkrát. Trumfnete ho?\nI když je Liberecký kraj druhý nejmenší, má turistům co nabídnout. A to i na podzim. Návštěvníky zvou věhlasné památky i skryté skvosty. Jeden…\nTuristické weby i různé tištěné průvodce stále v nabídce výletů doporučují i ten, který turisty zavede na pozůstatky skalního hradu Drábské světničky v Českém ráji. Jeden z nejvyhledávanějších cílů chráněné krajinné oblasti, který láká jedinečnými výhledy na Bezděz i Ještěd, se pro turisty ale letos neotevřel a postupně vychází najevo, že se to nezmění možná i několik let.\n"Na některých místech člověk, co se týče podniků, očekává horší průměr, a pak překvapivě narazí na něco originálního a poctivého," říká Lukáš Hejlík.\nRivalové z 90. let: Escort RS Cosworth byl tehdy novinka a Lancia Delta HF Integrale právě odcházela z výsluní. Jaká auta to jsou z dnešního pohledu?\nLegendy rallye smykem trhaly zasněžené letiště aneb Souboj Lanceru EVO s Imprezou STi\nToyota GR Yaris a přátelé: Legendy rallye se setkaly na zasněženém letišti. První díl nezapomenutelné reportáže\nZ pohnuté historie kdysi významného hradu Ronov. Pamatuje husitské boje i švédská vojska\nHrad Ronov v okrese Česká Lípa, tyčící se ve výšce 553 metrů nad mořem, nelze přehlédnout a jistě právem náleží k dominantám celého okolí. Hrad vznikl koncem 14. století, pravděpodobně za Hynka Berky z Dubé. Ronov však krátce poté přešel do držení vedlejší ronovické větve – pánů z Klinštejna. Právě z této doby pochází asi nejstarší písemný doklad o existenci hradu Ronov, kdy se po něm nazývali bratři Anselm a Předboř z Ronova.\nKontakt se svým publikem a chuť do práce Ilona Csáková (50) neztratila. Fanoušky totiž potěšila novým albem.\nTen zámek s nádhernou oborou je opravdu nepřehlédnutelný. Dvacet kilometrů na sever od hlavního města není žádnou vzdáleností, a je ideálním místem pro nedělní, rodinný výlet. Žádná kilometrová stoupání, po kamenité stezce, jako třeba na hrad Bezděz. Zámek Veltrusy musí oslovit každého pohodlnějšího výletníka, ale i člověka, který hledá romantický kout přírody na dohled chemického závodu v Kralupech nad Vltavou.\nMercedes-Benz GLC 220d: Překvapí cenou, ohromí schopnostmi\nSháníte středně velké SUV a spokojíte se pouze s tím nejlepším? Pak byste se asi měli vydat do showroomu Mercedesu a vyzkoušet si modernizované GLC.\nBEZ KOMENTÁŘE: Motorkář předjížděl přes plnou čáru\nMotorkář bez řidičáku předjel přes plnou čáru policejní Octavii v civilním provedení. O chvíli později havaroval\nO uplynulém víkendu se dopravní policisté na Jablonecku a Českolipsku zaměřili při dohledu nad silničním provozem na dodržování povolené rychlosti vozidel.\nZáznam: Hrad Bezděz\nSezona hradů a zámků začíná obyčejně s příchodem jara. Jenže kvůli vládním opatřením zůstávají české památky i na začátku dubna veřejnosti uzavřené. Díky kamerám Novinek máte ale nyní možnost vyrazit na výlet na hrad Bezděz, kde se dozvíte nejen něco o historii, ale také o samotném kraji.\nChlouba hlavního města Prahy, Národní muzeum, byla dlouhých sedm let uzavřena kvůli rekonstrukci. Slavnostně se muzeum otevřelo na výročí 100 let republiky 28. října 2018. Nyní je kvůli vládním opatřením opět zavřeno. Milovníci historie ale nemusí zoufat, protože díky kamerám Novinek mají nyní příležitost navštívit tento historický skvost z pohodlí vašeho domova.


Neil Druckmann se stal prezidentem Naughty Dog | Gamesmag.cz\nDomů/Novinky/Neil Druckmann se stal prezidentem Naughty Dog\nNeil Druckmann se stal prezidentem Naughty Dog\nDalibor Zvoník6. 12. 2020\n285 řečtených minut\nNeil Druckmann je známý především díky práci na sérii videoher Uncharted a The Last of Us. Ve studiu Naughty Dog doposud pracoval na pozici vice-prezident. Prezident studia Evan Wells novinku o jeho povýšení na co-prezidenta sdílel na stránkách Naughty Dog a uvedl, že tuto funkci bude vykonávat společně s ním.\nOpouští tak funkci vice-prezident, ve které působil téměř tři roky. V této pozici byl i během prací na druhém dílu The Last of Us. Na hře TLoU Part II pracoval také jako creative director a lead co-writer a přímo se tak podílel na příběhu hry. Toto povýšení v jeho kariéře přišlo příhodně v den jeho narozenin.\nNeil Druckmann se k Naughty Dog připojil v roce 2004. Pracoval jako creative director a autor příběhu The Last of Us z roku 2013. Také byl creative director a vedoucí spoluautor Uncharted 4 z roku 2016. Na pozici vice-prezidenta ho vystřídají Alison Mori a Christian Gyrling. Tolik k sérii povýšení ve studiu Naughty Dog.\nVšichni prožíváme globální pandemii, ale došlo také ke světlým okamžikům. Jedním vzrušujícím okamžikem pro Naughty Dog bylo dlouho očekávané vydání The Last of Us Part II letos v červnu. Dnes přichází další okamžik. Chtěli jsme se podělit o další skvělé zprávy o studiu. Na setkání všech zaměstnanců jsme oznámili několik opravdu zasloužených povýšení. Evan Wells, prezident Naughty Dog\nHra The Last of Us Part II zaznamenala úspěch napříč celým světem, všude sbírala řadu ocenění. Naposledy na udílení cen Golden Joystick Awards, kde hra zvítězila v pěti kategoriích a Naughty Dog se stalo nejlepším studiem roku 2020. Na další velké události, udílení cen The Game Awards, je hra The Last of Us Part II nominována na hru roku.\nCo si o pokračování TLoU Part II myslíme v redakci?\nRovnou přiznám, že v redakci Gamesmagu nepatříme mezi lidi, kteří jsou nadšení jak z hodnocení hry (jak si můžete přečíst v naší recenzi The Last of Us: Part II – důstojné zakončení PS4 éry?), tak z celkového přístupu studia ke hře The Last od Us Part II (viz. článek The Last Of Us 2 | Lže nám Naughty Dog?). Jako zlatý hřeb vyšel nový Abby Story Trailer. Sami posuďte, proč Naughty Dog přišlo s tímto trailerem až teď a ne před vydáním hry.\nThe Last of Us Part II – Abby Story Trailer\nZnačka The Last of Us je bezesporu úspěšná, nyní je v plánu seriál na motivy této hry. Na ten se samozřejmě těším a doufám, že se nebude držet předlohy druhé části hry. Celkově si dle mého mínění Neil Druckmann toto povýšení na prezidenta Naughty Dog zaslouží. Co myslíte vy?\nNaughtyDog novinky playstation ps4 psexclusive The Last of Us The Last Of Us Part 2 Uncharted\nRainbow Six: Siege slibuje zkázu cheaterům! | Novinka\nSběratelské edice – koníček nebo posedlost?\nGamescom 2019: Data, fakta, předpovědi


Česká stopa v Evropě: SK Slavia Praha\nEvropské poháry středa, 17.01.2018 06:20 - přejít do komentářů\nV dnešním souhrnu se podíváme na evropskou cestu fanoušků Slavie Praha\nFotbalová Slavia Praha si loňským ziskem mistrovského titulu a umístěním na prvním místě ligové tabulky zajistila právo bojovat o účast v Lize Mistrů. Dva dvojzápasy předkola této prestižní soutěže však bylo pro Sešívané vše. Z Ligy Mistrů vypadli. A vypadli rovnout do základní skupiny Evropské ligy. Evropská liga slavistům zajistila 6 dalších zápasů s evropskými soupeři.\nVee 3. předkole LM se sešívaní střetli s týmem BATE Borisov. Po výsledcích 1:2 a 1:0 se z postupu do play-off LM radovali Slavisté. Domácí utkání sledovalo 18. 147 diváků a do Borisova se podívalo 65 fanoušků, podporující Slavii.\nV play-off určil Slavii los APOEL FC. Na Kypru Slavia utrpěla porážku 2:0 a po domácí remíze 0:0 se s LM rozčloučila. Domácí remízový zápas sledovalo 18. 884 diváků a ven vyrazilo podpořit Slavii 65 fanoušků.\nPo vypadnutí z LM čekal na pražský tým los Evropské ligy. Do skupiny byly ke Slavii nalosovány celky Villarealu, Astany a Maccabi Tel Aviv.\nZápasy s Maccabi Tel Aviv dopadly pro Slavii výsledky 1:0 a 2:0, kdy domácí mač sledovalo 13. 035 a do Izraele pak vycestovalo na 400 slavistů.\nŠpanělský Villareal byl dalším soupeřem. Na jeho hřišti Slavia remizovala 2:2 a doma prohrála 0:2 (18.403 diváků). Do Španělska se vydalo 495 aktivních fanoušků Slavie.\nDalší turistickou destinací pro fanoušky byl Kazachstán a místní FC Astana. Venkovní utkání (80 výjezďáků) skončilo remízou 1:1. Poslední prosincové utkání o všechno (o postup do jarní části EL, kdy stačilo neprohrát) dopadlo pro Slavii špatně. Na vlastním hřišti, před 14. 198 diváky prohrála 0:1 a svou pouť evropskými poháry pro tento ročník ukončila.\nnevimjmeno2 22.01.2018, pondělí, 23:21 + 0 - 0\nDidosh28 19.01.2018, pátek, 18:55 + 0 - 0\nNevěříš v LM?\nnevimjmeno2 18.01.2018, čtvrtek, 22:05 + 0 - 0\nDalší ročník v Evropské lize snad dojdeme do vyřazovací části. Uvidíme co Plzeň předvede v LM.


UFO ABC aneb opožděná premiéra | Ábíčko.cz\n14. července 2005 Autor: Václav Šorel a František Kobík Vyšlo v ABC 14/2005\nLétající talíř je inspirován komiksem Vzpoura mozků, který vyšel poprvé ve 22. a 23. ročníku ABC (1977-1979) a nejnověji v prvním svazku Velké knihy komiksů (2001). Ukázka ze Vzpoury mozků tvoří i podklad vystřihovánky.\nLétající talíř je inspirován komiksem Vzpoura mozků, který vyšel poprvé ve 22. a 23. ročníku ABC (1977-1979) a nejnověji v prvním svazku Velké knihy komiksů (2001). Ukázka ze Vzpoury mozků tvoří i podklad vystřihovánky. Když František Kobík kreslil díly, v nichž roboti, kteří povstali proti lidstvu, útočí v létajících talířích na návratovou loď sestupující z oběžné dráhy Země, dostali jsme nápad zkonstruovat vystřihovánku podobného vesmírného plavidla. Jen do kokpitu jsme místo robota posadili nefalšovaného zeleného mužíčka – ufona. Nyní má létající talíř, poslední model z kdysi známé modelářské dílny ŠOK, tedy Šorel - Kobík, svou premiéru.\nKdyž jsme před nějakými dvaceti lety s Františkem Kobíkem pracovali na seriálu Vzpoura mozků, František právě kreslil díly, ve kterých roboti v létajících talířích útočili na návratovou loď sestupující z oběžné dráhy Země. Tehdy jsme dostali nápad, zkonstruovat vystřihovánku podobného létajícího plavidla. Do kokpitu jsme ale neposadili robota, nýbrž nefalšovaného zeleného mužíčka – ufona. Jako kryt pilotního prostoru jsme použili průhlednou kulatou krabičku vyhovující rozměru vystřihovánky. Vystřihovánka kamsi zapadla, ale když jsem před časem dával pořádku svůj modelářský sklad, z ničeho nic vyplula. V poněkud zmenšeném provedení a po dvaceti letech, tak je v ABC premiéra vystřihovánky z kdysi známé modelářské díly ŠOK, tedy Šorel – Kobík.\nPři stavbě vystřihovánky budete postupovat obvyklým způsobem. Černá čísla jsou čísla dílů, červená čísla značí místa, kam přijdou jednotlivé díly nalepit. Ty pečlivě vystřihnete a slabě naříznete místa ohybu. Vlastní stavbu začnete vnitřním pláštěm kabiny. Zkroužíte a slepíte díl č. 1, který z technických důvodů sestává ze dvou částí. Do sestaveného pláště vlepíte dno č. 2. K vytvarovanému dílu č. 3, jenž tvoří boky kabiny, přilepíte chlopně č 4 a po dokonalém zaschnutí, přilepíte podsestavu ke dnu č. 2 i k plášti č. 1. Kokpit dokončíte sestavením hlavního přístrojového panelu. Ten sestává z krytu č. 7 a obrazovky č. 8 (po sestavení ho vlepíte do čela kabiny), dále pak ze dvou bočních přístrojových panelů č. 5 a 6. Také ty vlepíte do příslušných vybrání. Nyní už jen stačí sestavit ufonka a i se sedačkou ho vlepit do kabiny. Tato část vystřihovánky je jednoduchá. Figurku ufonka č. 9 přehnete podél prstů u nohou, ohnete sedačkové chlopně a obě poloviny figurky slepíte. K hlavě ufonka přilepíte uši č. 10 (jsou hnědé, jak ostatně u ufonů bývá zvykem) a sestavenou figurku vlepíte do kokpitu. Na pilotní prostor nasunete průhledný překryt (hodí se např. průhledné plastové víčko od jogurtu o průměru asi 6,5 cm) a přilepíte ho sekundovým lepidlem. Pozor na potřísnění okolní průhledné hmoty!\nTím je hotova kabina a můžete se pustit do pláště. Mezikruží č. 12 a 13 přilepíte na mezikruží č. 11 zhotovené z kladívkové čtvrtky nebo tužšího kartonu, které si podle dílu č. 12 nebo 13 vystřihnete. Nyní slepíte vrchní plášť č. 14, nasunete ho na průhledný kelímek a zalepíte (opět pozor na potřísnění kelímku lepidlem). Po dokonalém zaschnutí lepidla připevníte vzniklý komplet na sestavené mezikruží (jmenovitě na jeho část s číslem 12). Ke spodní straně (č. 13) zase přilepíte spodní dolní plášť č. 15 a tuto část stavby dokončíte sestavením hlavní trysky. Ta sestává z pláště č. 16 a dna č. 17. Zbývá už jen sestavit a připevnit obvodové trysky č. 18 (zkroužené je nalepíte po obvodu dílů č. 12 a 13), výztuhu kabiny č. 19 a k ní polohové světlo, které je slepeno z dílu č. 20.\nDoufáme, že vám vystřihovánka létajího talíře udělala radost.\nVáš ŠOK, neboli Václav Šorel a František Kobík\nÚprava modelu Václav Jančata\nSlepení modelu Josef Kropáček


Jednohubky minibulky recept - TopRecepty.cz\nMáslo rozpustíme. Do mísy rozdrobíme nebo nasypeme droždí a přidáme ostatní suroviny. Chvilku mícháme a jakmile se vše spojí v jednu pevnou masu,…\nStudená kuchyně 1 názor\nna ozdobu sezamová semínka\nMáslo rozpustíme. Do mísy rozdrobíme nebo nasypeme droždí a přidáme ostatní suroviny. Chvilku mícháme a jakmile se vše spojí v jednu pevnou masu, Těsto dobře prohněteme. Po dobrém propracování jej dáme do mísy a necháme pod utěrkou zhruba 1 hodinu kynout na teplém místě. Nejlepší je nalít do hrnce horkou vodu a na něj postavit mísu (ne do vody).\nVyjmeme vykynuté těsto, ještě prohněteme a poté rozválíme cca na 1 cm silný plát, ze kterého vykrajujeme vykrajovátkem mini bulky. Já jsem použila kolečko o průměru 3,5 cm a z těsta bylo 50 ks mini bulek. Velikost si ale můžete určit sami podle potřeby. Mini bulky naskládáme na plech, který předtím lehce vytřeme olejem. Můžete použít i pečící papír. Přikryjeme utěrkou a necháme 45 - 60 minut vykynout.\nVykynuté mini bulky pomažeme rozšlehaným vejcem a posypeme sezamovými semínky. Dáme do vyhřáté trouby a pečeme při 200 °C zhruba 15 minut. Upečené mini bulky vyjmeme a necháme vychladnout pod utěrkou. Až změknou, můžeme je rozkrojit a plnit.\nVyšleháme máslo s tvarohem, přidáme zakysanou smetanu. Nakonec vmícháme česnek a sůl podle chuti.\nVychladlé mini bulky rozkrojíme, ale nedokrojíme. Dovnitř dáme krém a na krém položíme kolečko salámu, kousek sýru nebo nastříhanou pažitku. Na další můžeme dát plátek másla a nahoru tresku nebo kousek uzené makrely.\nNávštěva bude nadšená a chutnají báječně.\nKomentáře k receptu Jednohubky minibulky\n5. 5. 2016 11:23:51\nHezké a chutné minibulky nejen jako pohoštění k vínku\nJednohubky z loveckého salámu a mrkve\nJednohubky z tresky\nJednohubky s jadelem a pórkem\nJednohubky / chlebíčky s treskou\nRychlé česnekové jednohubky\nTématické fráze: jednohubky mini jednohubky jednohubky recepty jednohubky recept recepty na jednohubky krém na jednohubky minijednohubky mini pohoštění jednohobky pečení mini bulek minijednohubky recepty jednohubky na lzicku top recepty jednohubky zdravé jednohubky recept na jednohubky mini jednohobky zdravé jednohubky recepty co dat na jednohubky něj recepty na jednohubky recept na mini bulky se salámovou pomazánkou


MODERNÍ A KVALITNÍ VÝUKA JE TREND, KTERÉHO SE CHCEME DRŽET | Zaměstnání ve zdravotnictví\nI naše pracoviště se stále více podílelo na výuce studentů nelékařských zdravotnických oborů, a tím došlo k výslednému propojení univerzitního prostředí s nemocničním, které vyústilo v založení Ortopedické kliniky Fakulty zdravotnických studií Univerzity J. E. Purkyně v Ústí nad Labem a Krajské zdravotní, a.s. – Masarykovy nemocnice v Ústí nad Labem, o.z.\nJe pravdou, že kliniky byly a jsou zakládány spíše při lékařských fakultách, takže v tomto smyslu je Fakulta zdravotnických studií tak trochu atypická. Nicméně v posledních letech se naše univerzita a s ní i fakulta poměrně významně rozvíjejí. Po Krajské zdravotní, a.s., je UJEP dokonce druhý největší zaměstnavatel v Ústeckém kraji. V současnosti je dokončován nový moderní kampus pro jednotlivé fakulty univerzity v centru města a uprostřed Masarykovy nemocnice vyrůstá nový kampus Fakulty zdravotnických studií, který bude představovat jedno z nejlépe vybavených výukových center pro nelékařské zdravotnické obory v ČR. Moderní a kvalitní výuka je tedy trend, kterého se chceme držet a díky transformaci našeho pracoviště na kliniku se ho můžeme také aktivně zúčastňovat. Fakulta zdravotnických studií má šest bakalářských studijních programů a dva magisterské, přičemž naše klinika zajišťuje výuku napříč všemi ročníky a obory. A to jak teoretických předmětů, jako jsou například anatomie nebo fyziologie, tak i klinických předmětů a ošetřovatelských stáží. V zimním a letním semestru akademického roku 2020/2021 vyučujeme a zkoušíme téměř 300 studentů různých studijních oborů v prezenční i v kombinované formě studia. Na výuce se na našem pracovišti aktivně podílejí také lékaři v předatestační přípravě.\nNa Ortopedické klinice FZS UJEP a MNUL pořádáme každé úterý rentgenový seminář a každý pátek vzdělávací seminář pro lékaře v předatestační přípravě v oboru Ortopedie a traumatologie pohybového ústrojí naší nemocnice.\nOd roku 2021 bude naše klinika spolupořádat kurzy sonografie pohybového aparátu ve spolupráci s Klinikou rehabilitace 1. LF UK a Anatomickým ústavem 1. LF UK pro lékaře oborů, které ultrazvukovou diagnostiku pohybového aparátu využívají.\nCelosvětová COVID pandemie přinesla do přednáškové činnosti novou alternativu, kterou jsou online sympozia a webináře. Naše klinika na tuto novou okolnost rychle zareagovala a v rámci prvního pololetí roku 2021 jsme prezentovali, nebo ještě budeme prezentovat, 4 přednášky na českých sympoziích a 3 přednášky na mezinárodních sympoziích.\nPřednosta ortopedické kliniky MUDr. Tomáš Novotný, Ph.D., byl v lednu 2021 jmenován ministryní spravedlnosti soudním znalcem pro obor zdravotnictví v odvětví ortopedie.\nMUDr. Tomáš Novotný, Ph.D. - přednosta


ICANN registruje prvních sto žádostí o nové generické domény nejvyšší úrovně - Lupa.cz\nLupa.cz » ICANN registruje prvních sto žádostí o nové generické domény nejvyšší úrovně\nICAAN zaregistroval do 14. února prvních 100 žádostí o nové generické domény nejvyšší úrovně. Žádost o doménu nejvyšší úrovně přitom vyjde minimálně na 185 tisíc dolarů. Celkové náklady se mohou ale vyšplhat až na čtvrt milionu dolarů. Sám ICANN svůj proces designoval na 500 nových domén. Pokud bude žádostí více, plánuje ICANN, že jejich posuzování rozloží do více bloků – první o velikosti 500 a další po 400. Aby bylo možné žádost o doménu podat, je nutné nejdříve zaregistrovat žadatele. Ten…\nICAAN zaregistroval do 14. února prvních 100 žádostí o nové generické domény nejvyšší úrovně. Žádost o doménu nejvyšší úrovně přitom vyjde minimálně na 185 tisíc dolarů. Celkové náklady se mohou ale vyšplhat až na čtvrt milionu dolarů.\nSám ICANN svůj proces designoval na 500 nových domén. Pokud bude žádostí více, plánuje ICANN, že jejich posuzování rozloží do více bloků – první o velikosti 500 a další po 400. Aby bylo možné žádost o doménu podat, je nutné nejdříve zaregistrovat žadatele. Ten pak má možnost požádat o přidělení slotů pro maximálně 50 domén. Za vytvoření každého slotu pak musí žadatel složit minimálně 5 000 USD, okomentoval proces registrace Ondřej Filip, výkonný ředitel sdružení CZ.NIC.\nKvalita Filmboxů není dobrá, míní Skylink. Hledá se možné řešení\nAle prd, spis neco jako bitcoin, tam ma taky kazdy "peniz" svyho konkretniho majitele a jedine ten snim muze nakladat. Samo dokud neztrati ten hash, coz je ale relativne nepodstatna nevyhoda, navic bych nevidel problem v tom, napr nastavit "expiraci" domeny na rekneme rok - pokud by se v siti rok neobjevil drzitel, tak by zaznam se site zmizel. Vuci klientum by to klido mohlo pouzivat stavajici protokol.


CALDERA BLANCA – Příběh fotografie\nPublikováno 15.2.2018 20.4.2018\nMusím se přiznat, že Kanárské ostrovy jsou místo, které jsem si opravdu zamiloval. Z celkových sedmi ostrovů jsem zatím měl možnost navštívit pět. Každý je jiný a každý má svoje neopakovatelné kouzlo. I když řada lidí vnímá tyto ostrovy pouze jako místo, kam si západní turisté jezdí prohřát těla během zimních měsíců, jedná se o místa, kde můžete dovolenou prožít opravdu aktivně a navíc si skvěle užít fotografování na mnoha neuvěřitelných místech.\nZ toho, co jsem zatím viděl, mne jako fotografa nejvíce zaujal ostrov Lanzarote. Ten leží nejvíce na severu a většinu jeho povrchu tvoří lávové vyvřeliny. Prý je na ostrově tolik lávy, že by si každý člověk na Zemi mohl odnést domů celých 50 kg. Díky tomu se zde budete cítit spíš jak někde na jiné planetě než na ostrově poblíž Afriky. Dnes vám povím o obrovském vyhaslém vulkánu, který se jmenuje Caldera Blanca. V průměru má úctyhodných 1150 m a i při této velikosti zůstal jeho obvod takřka dokonale kulatý. Vznik se datuje zhruba před 3000 až 5000 lety a protože všude kolem se nachází lávová pole z let 1730-1736 (která jsou samozřejmě ještě tmavá), svítí bílá Caldera Blanca opravdu výrazně vůči svému okolí.\nPohled na Caldera Blanca si užijete již z jeho okolí. Z jedné strany připomíná podivný zvrásněný kopec, jinde již tvarem více asociuje klasickou sopku. Rozhodně se ale vydejte na zajímavou cestu nahoru. Vede zde malá pěšina, po které celý kráter obejdete. Chtěli jsme se ženou na vrchol vyrazit hned druhý den po příjezdu na Lanzarote, ale když jsme se v národním parku Timanfaya ptali na nějakou mapu, větry ošlehaný místní průvodce nám říkal, že na vrchol sice můžeme jít už dnes, ale ať počítám s tím, že mi vítr ženu odfoukne. ,,Jako pane, jestli se chcete efektně zbavit manželky, tak klidně jděte dnes…“\nTak jsme to raději nechali na další den a doufali, že se vítr utiší. Nakonec to zabralo dny dva a my se mohli vydat nahoru. Od začátku to byla zajímavá podívaná a tím, že vítr ještě celkem foukal a mraky doslova letěly nad ostrovem, měnila se scenérie z minuty na minutu. Opravdu si na silný vítr dejte pozor, protože stezka je místy poměrně úzká. Míst na focení je zde ale nepřeberné množství a protože kráter vypadá z každého úhlu trochu jinak, budete jistě fotit a fotit. Byl jsem na tom úplně stejně.\nTip 1: Pokud budete chtít na takovýchto místech fotit na delší expozice nebo ze stativu dělat nějaká časosběrná videa, rozhodně se připravte na to, že to v silném větru nebude jen tak. Vysuňte tedy nohy stativu hodně ze široka a tak nízko, jak to jen bude možné. Schovejte stativ za nějaký výběžek nebo kámen, stoupněte si vedle ve směru, odkud fouká vítr, prostě udělejte všechno, aby byl fotoaparát co nejvíce chráněn před větrem. Stativ je také dobré zatížit nějakým kamenem nebo batohem, aby měl co největší stabilitu.\nTip 2: Nespěchejte, pokud vám mraky budou cestovat po obloze stejně rychle, jako jsem to zažil já, vydržte chvíli na místě a čekejte, dokud nebude kráter zajímavě nasvícen. Případně v těchto situacích vytvořte časosběrné video, které bude vypadat opravdu hodně efektně.\nVybavení: U takovýchto míst oceníte širokoúhlý objektiv s polarizačním filtrem. Zacloňte ho alespoň na f8.0 a soustřeďte se na zajímavou kompozici. Často si také beru objektiv 35 mm, se kterým fotím panoramatické záběry. Sice je to další práce na počítači, kdy musíte jednotlivé fotky pospojovat, ale výsledek je často skvělý, protože vytvoříte opravdu obrovskou fotografii.\nMoje fotografie z Lanzarote a dalších cest si můžete zakoupit zde.\nPublikováno v Kanárské ostrovyTagged Caldera Blanca, Kanárské ostrovy, Lanzarote, sopka, vulkán


Bezdomovec, který zemřel, si nevážil šancí - Tachovský deník\nBezdomovec, který zemřel, si nevážil šancí\nKlatovy – Osud, který potkal 40letého bezdomovce z Klatov nalezeného v neděli v bývalé mlékárně v Klatovech bez známek života, se podle lidí, kteří ho znali, dal očekávat.\nNa prvním místě u něj byl už dlouho alkohol. „Byl to těžký alkoholik, který nevyužil pomocných rukou od příbuzných ani od zaměstnavatele. O léčbě alkoholismu nechtěl slyšet, měl dost šancí. Byl v pohodě několik měsíců, když pracoval, ale věděla jsem, že to nevydrží a bude zase pít. Komentáře, že stát se na něj vykašlal, jsou nesmyslné. Vybral si sám svou cestu s kamarádem jménem alkohol,“ uvedla Deníku pod příslibem anonymity žena, která ho dobře znala.\nPolicisté odváželi dva opilce\nPřiznala, že konec, který muže potkal, ji nepřekvapil. „Lidé mu pomáhali, ale nevyužil to. A bezdomovci tady v Klatovech jsou toho důkazem. Lidé, kteří pomoc nevyužijí a žijí na hraně společnosti, dopadnou stejně,“ uzavřela žena.\nPro zjištění příčiny úmrtí byla u muže nařízena soudní pitva.


INFO A PROVOZNÍ DOBA:\nPO-NE: 10:00 -18:30\nProsíme, pejsky nechte doma a nekuřte u nás.\nZ důvodu vyuky nebo pronájmu může být zahrada uzavřena. Aktuální informace sledujte na facebooku.\nJste skupina 10+ osob? A chcete se do zahrady podívat bez programu? Prosím, zavolejte minimálně den předem na recepci (515 903 111), jestli je to ve zvolený den kapacitně možné. Vstupné 30 Kč za osobu. Děkujeme.\nZAHRADY NÁVŠTĚVNÍ ŘÁD\n1. 9. 2018 0:00:00\n30. 6. 2022 0:00:00 od 15:00 Víno z blízka\n16. 6. 2022 0:00:00\n20. 6. 2022 0:00:00\n5. 7. 2022 0:00:00 ZAVŘENO\n6. 7. 2022 0:00:00 ZAVŘENO\n14. 7. 2022 0:00:00 od 15:00 Víno z blízka\n28. 7. 2022 0:00:00 od 15:00 Víno z blízka\n11. 8. 2022 0:00:00 od 15:00 Víno z blízka\n8. 9. 2022 0:00:00 od 15:00 Víno z blízka\nPřijďte prozkoumat zákoutí brněnské Otevřené zahrady se skleničkou v ruce a užít si pohodový večer s moravskými vinaři a jejich víny.\nSe startem nové sezóny se můžete těšit na drobné obědy, pivo, kávu, čaje, limonády ze zahrady, quiche, koláče. Nabídka se pravidelně obměňuje podle toho, co nás zaujme, napadne, zachutná při objevování. Při vaření používáme čerstvé suroviny a myslíme na šetrné zpracování a nejmenší odpad.\nPro jednotlivce i celé rodiny\nOd roku 2013 nabízíme městský prostor v zeleni k smysluplnému využití volného času rodinám i jednotlivcům. Ukazujeme dětem přírodní koloběh a seznamujeme je se zvířaty i přírodními živly. Pomozte nám udržet zahradu otevřenou, živou a plnou spokojených lidí. I díky vám to zvládneme!


Sebamed Intim.emulze ženy po menopauze pH6.8 200ml - Lékárna Zdraví\nDomů / Kosmetika / Intimní kosmetika\nSebamed Intim. emulze ženy po menopauze pH6.8 200ml\nŽádné hodnocení. Kód: 4103040912077 Produktové číslo: 4103040171436\nEmulze 100% bez mýdla a alkalických složek pro jemnou denní hygienu intimních míst s pH 6,8, které je vhodné pro přirozenou rovnováhu mikro-flory. PH 6,8 podporuje rovnováhu přirozené mikro-flory, která se mění při hormonálních změnách žen v přechodu. Pravidelné používání podporuje kyselý ochranný plášť.\nObsahuje přírodní mycí tensidový komplex pro extra jemnou hygienu, dále hamamelis virgine a Pantenol pro efektivní zklidnění a antibakteriální prostředí.\nSebamed hydratační tělové ml. s Phytosteroly 200ml exp.4 /22 1ks skladem Kód: 4103040167972\nTělové mléko Anti Dry s fytosteroly efektivně vyživuje kůži\nSEBAMED Intimní mycí emulze pH 3.8 200ml Kód: 4103040906595\nEmulze bez mýdla a alkalických složek s pH 3,8


Kdo byl připraven, nebyl zaskočen - Rychnovský deník\nKdo byl připraven, nebyl zaskočen\nKvasiny - Starosta Kvasin Pavel Ulrich si jako stavební technik dal úkol řešit v obci veškeré stavební záležitosti\nStarosta Kvasin Pavel UlrichFoto: Rychnovský deník\nPavel Ulrich je starostou Kvasin od 28. 11. 1994, pracuje zde již 4. volební období, letos bude tedy 15 let ve funkci. Na začátku starostování prý o funkci obce věděl jen málo. „Znal jsem své předchozí kolegy, kteří již své úsilí pro blaho obce položili „na oltář“ a předali mně funkci se slovy: „Přejeme ti upřímnou soustrast.“\nNejdříve mě jako velmi mladého politika zajímalo, jak vlastně vše na úřadě funguje. Všechno jsme ještě psali na stroji, množilo se cyklostylem nebo se to několikrát psalo přes kopírák. Všichni na to byli zvyklí, a tak se všichni trochu báli, když k nám dorazil první počítač. Pak se postupně obec vybavovala technikou, která naši práci jen zjednodušovala. Jeden pracovník úřadu mi řekl: „Jsem zvědav, co v Kvasinách dokážeš, a dávám ti na to tři roky.“\nPřesně jsem věděl, co měl na mysli, a tak jsem začal se zastupitelstvem plánovat vše potřebné, aby se vše podařilo. Akce se týkala výstavby vodovodu a kanalizace v místní části Zlatá ulička, kde tyto sítě doposud chyběly. Tato akce a následně i všechny další se musely připravit. Nebyly plány, vyjádření, povolení ani dodavatelé. Všechno se dělalo od čistého stolu s malou trochou peněz v obecním rozpočtu.\nTenkrát se peníze ještě nesháněly přes dotace, fondy a granty, existovaly jakési vládní balíčky, ze kterých se postupně bralo, jak kdo potřeboval. Ale nejlépe se stavělo, když zbylo a muselo se to utratit. To byla výhoda. Kdo byl připraven, nebyl zaskočen. Skutečně se celá akce do tří let zvládla zrealizovat tak, že mně místní poděkovali a upřímně mi řekli, že nevěřili, že to dokážu.\nJako stavební technik jsem si proto dal úkol řešit v obci veškeré stavební záležitosti. Byly to komunikace, plynofikace, vodovody i kanalizace. Hlavně jsem ale přemýšlel, jak do obce přilákat obyvatele. Proto se plánovala zejména výstavba bytů.\nDo těchto plánů na konci prvního volebního období přišla velká rána, jako v celém okrese nás postihla zničující povodeň. Ta ale u nás nastartovala nový začátek budování obce. Zničená vedení sítí, chodníky a komunikace s lávkami a mosty díky stavebním firmám a ochotě občanů dostaly opět svou novou podobu.\nCo se naopak nedaří a proč, na co chybí finance, jak je chcete získat?\nTeď chcete prozradit naše slabiny, málokdo se tím chlubí, ale jeden problém nás v Kvasinách trápí. Velmi rádi bychom propojili obec chodníky podél hlavní silnice se Skuhrovem. Trápí nás získání pozemků, přeložení plynu, posunutí plotů, přeložení sloupů veřejného osvětlení, souhlas majitele pozemků – Královéhradeckého kraje, výběr dodavatele, projekt na akci a stavební povolení a pak už jenom dotace a peníze z rozpočtu a může se stavět.\nHlavně věříme v jejich vstřícnost při jednáních, které vedou k naplnění našich plánů. Určitě ne vždy se daný záměr všem líbí nebo s ním každý souhlasí. Naším úkolem ale je pokusit se s nimi domluvit i za cenu změn, na kterých se shodneme, a pak dosáhneme naplnění cílů.\nCo patří mezi největší klady obce, kterou spravujete, a co jí naopak chybí?\nNejvětší devizou naší obce je bezesporu možnost zaměstnání přímo v obci. Většina práceschopného obyvatelstva pracuje v závodě Škoda, který má u nás už 75letou tradici. Určitě je výhodou i naše poloha s ohledem na ostatní možnosti zaměstnání – není daleko do větších měst. Rozloha je 666 ha a fakt, že nemáme jiné oddělené osady, přináší obci menší starost o území, jež spravuje.\nDůležitá je určitě plně funkční infrastruktura, která byla nedávno doplněna o přivaděče kanalizace pro ČOV do Solnice, a tím se posílila možnost dalšího rozvoje obce v oblasti bydlení.\nChybí lepší dostupnost obchodů veškerého sortimentu od potravin, přes drogerii až po průmyslové zboží. Nemáme kostel ani hřbitov, což je vzhledem k velikost naší obce velmi zvláštní.\nJak rozvíjíte spolupráci s okolními městy a s partnery v zahraničí?\nVšichni starostové jsou na jedné lodi, a proto spolu musí spolupracovat. Mnoho plánů navazuje z jedné obce do druhé. Už jen komunikace musí navazovat, a tak bych mohl vyjmenovat mnoho dalších věcí, na kterých děláme společně. Jsme součástí několika mikroregionů, jež tvoří páteř, o kterou se společně opíráme a děláme obce krásnější.\nJak se staráte o to, aby mladí obyvatelé obec neopouštěli?\nMladým lidem musíte nejdříve nabídnout bydlení, pak sociální jistoty, pak možná budou mít děti, a proto je nutné školku, školu, kulturu a přiměřené služby pro všechny, pokud možno dostupné přímo v obci. Bydlení mě provází už od střední školy. Začal jsem ho projektovat a teď ho jako starosta mohu i realizovat.\nSnažíme se, aby byly pozemky či byty dostupné všem, co na ně mohou dosáhnout. Jistotou by pro mladé měla být práce, která je v naší obci dostupná, a já říkám, kdo chce pracovat, tak práci sežene.\nPak už chybí jen pár malých do školky, kterou máme společnou se Solnicí na rozhraní katastru. Školu, byť jen do páté třídy, držíme zuby nehty. To všechno, pokud to mladý pár ocení, u nás nabízíme a věříme, že během několika let rozšíříme řady kvasinských občanů, protože u nás je hezky, a to nejenom na návštěvě. (zr)


V rámci wellnes je k dispozici několik saun (finská, bylinná, infračervená, turecká), odpočívárna, bazén pro ochlazení s teplotou vody 19°C. Je možné zakoupit další služby jak pro jednotlivce tak pro páry (masáže, vířivku, pedikuru, vlasovou kosmetiku...).\nBalíček služeb Víkend v termálech obsahuje:ubytování s polopenzí na vybraný počet nocí za osobuneomezené koupání v bazénech od 8.00 do 19.00 a o víkendu do 22.00koupání i v den odjezdužupan po dobu pobytu (neplatí v den odjezdu, možno pronajmout)vstup do světa saunvstup do fitnessWi-Fi zdarma v pokoji a v Lobby baruparkování před hotelem\nModerní hotel Bioterme**** se nachází v klidné části Slovinska, v regionu Pomurje, jen 21 km od města Ptuj. Je postaven na kraji vesničky Moravci v Slovinskih goricah, vzdálenost z Mikulova je zhruba 370 km. Tento čtyřhvězdičkový hotel má pouze 52 dvoulůžkových pokojů, 7 rodinných pokojů a 2 apartmány. Moderně vybavené pokoje mají vždy WC, koupelnu, klimatizaci, SAT TV, balkon, možnost 1 přistýlky, Wi-Fi připojení. Rodinné pokoje mají 1 ložnici a 1 pokoj s pohovkou pro 2 děti a možnost jedné přistýlky, tedy obsazenost 2+3. Za rodinný pokoj se platí příplatek 420 Kč/pokoj/noc. Parkování je zdarma před hotelem na parkovišti, garáž za poplatek. .Balíček služeb 2 noci v termálech obsahuje:ubytování s polopenzí na vybraný počet nocí za osobuneomezené koupání v bazénech od 8.00 do 19.00 a o víkendu do 22.00koupání i v den odjezdužupan po dobu pobytu (neplatí v den odjezdu, možno pronajmout)vstup do světa saunvstup do fitnessWi-Fi zdarma v pokoji a v Lobby baruparkování před hotelem\nModerní hotel Bioterme**** se nachází v klidné části Slovinska, v regionu Pomurje, jen 21 km od města Ptuj. Je postaven na kraji vesničky Moravci v Slovinskih goricah, vzdálenost z Mikulova je zhruba 370 km. Tento čtyřhvězdičkový hotel má pouze 52 dvoulůžkových pokojů, 7 rodinných pokojů a 2 apartmány. Moderně vybavené pokoje mají vždy WC, koupelnu, klimatizaci, SAT TV, balkon, možnost 1 přistýlky, Wi-Fi připojení. Rodinné pokoje mají 1 ložnici a 1 pokoj s pohovkou pro 2 děti a možnost jedné přistýlky, tedy obsazenost 2+3. Za rodinný pokoj se platí příplatek 420 Kč/pokoj/noc. Parkování je zdarma před hotelem na parkovišti, garáž za poplatek. .Balíček služeb Vánoce v termálech obsahuje:ubytování s polopenzí na vybraný počet nocí za osobuneomezené koupání v bazénech od 8.00 do 21.00 a o víkendu (pátek, sobota) do 22.00koupání i v den odjezdužupan po dobu pobytu (neplatí v den odjezdu, možno pronajmout)vstup do světa saunvstup do fitnessWi-Fi zdarma v pokoji a v Lobby baruparkování před hotelem\nModerní hotel Bioterme**** se nachází v klidné části Slovinska, v regionu Pomurje, jen 21 km od města Ptuj. Je postaven na kraji vesničky Moravci v Slovinskih goricah, vzdálenost z Mikulova je zhruba 370 km. Tento čtyřhvězdičkový hotel má pouze 52 dvoulůžkových pokojů, 7 rodinných pokojů a 2 apartmány. Moderně vybavené pokoje mají vždy WC, koupelnu, klimatizaci, SAT TV, balkon, možnost 1 přistýlky, Wi-Fi připojení. Rodinné pokoje mají 1 ložnici a 1 pokoj s pohovkou pro 2 děti a možnost jedné přistýlky, tedy obsazenost 2+3. Za rodinný pokoj se platí příplatek 420 Kč/pokoj/noc. Parkování je zdarma před hotelem na parkovišti, garáž za poplatek.\n19.11. - 21.11. (3 dny) Vlastní Polopenze\n20.11. - 22.11. (3 dny) Vlastní Polopenze


Masopustní oslavy vyvrcholí 9. února - Jičínský deník\nMasopustní oslavy vyvrcholí 9. února\nJičínsko – Masopustní oslavy letos začaly 6. ledna na svátek Tří králů a vyvrcholí masopustním úterým 9. února. Dříve se od následujícího dne, Popeleční středy, striktně dodržoval tradiční čtyřicetidenní půst, který trval až do Velikonoc.\nMasopustní oslavy ve Valdicích. | Foto: Jaromír Šimek\nPříprava na tři závěrečné dny masopustu začínala již takzvaným tučným čtvrtkem. V tento den si měl každý dopřát dostatek dobrého jídla a piva. K masopustnímu jídelníčku neodmyslitelně patřila vepřová pečeně s knedlíky a se zelím, koblihy plněné povidly či mákem, šišky, nebo sváteční kynuté pečivo boží milosti. Na masopustní neděli zvanou taneční už od rána hráli na návsi místní hudebníci. Poté se společně s obyvateli vesnice přesunuli do hospody, kde se pilo tradiční české pivo, hrálo a tančilo. Masopustní pondělí navazovalo na taneční neděli tzv. mužovským bálem, kterého se mohli účastnit pouze ženatí pánové a vdané dámy. Tanečníci se museli snažit, protože se věřilo, jak vysoko dívka při tanci vyskočí, tak vysoká bude úroda obilí.Masopustní úterý bylo vrcholem masopustních oslav. V tento den se lidé převlékali do masek ve snaze získat vlastnosti oné masky. Maškarády obcházely jednotlivé domy ve vesnici a prováděly žerty na hospodáře a hospodyně. Nikdy však nesměla chybět výslužka a tradiční masopustní pohoštění doplněné pivem. Během průvodu hrála muzika, zpívalo se a tancovalo. Závěrečný obřad pochování Masopusta či Bachusa měl různé podoby v jednotlivých regionech, ale všude ztělesňoval konec masopustních oslav a příchod čtyřicetidenního postního období.\nV Podkrkonoší byl na začátku 19. století oblíbený masopustní zvyk „boj s kohoutem". Vybranému mládenci se zavázaly oči, dostal cep do ruky a musel v ohradě uhnat pobíhajícího a vřeštícího kohouta. Mládence postupně prostřídávali nejen chlapci, ale i dívky, dokud nebyl kohout uhnán. Zvyk však během 2. poloviny 19. století postupně vymizel.\nNa Slovácku hraje tanec důležitou roli i během úterního masopustního průvodu. S masopustními neboli fašánkovými písněmi byl na Slovácku pevně spojen tradiční mečový tanec zvaný „Pod šable". Tento tanec je písemně doložen již od konce 18. století.\nV 80. letech 19. století v Praze, byly taneční zábavy spojené s masopustem na čas přerušeny, protože v důsledku nadměrného pití alkoholu docházelo k veřejnému pohoršení. Příkladem je i dochovaná zmínka z roku 1876 z pražského pivovaru u Turmů na Uhelném trhu, kde se zábava strhla ve velkou pranici. (mj)\nPecka – Občanské sdružení Bezdružic organizuje na sobotu 6. února Peckovský masopust. Průvod se shromáždí u kostela a projde městem.\nVečer pak čeká účastníky v sále hasičské zbrojnice masopustní zábava s živou hudbou Náhoda a Hořeňák. Zahájení průvodu je v 15 hodin.\nNová Paka – Masopust, masopust, do kola mě, holka, pusť!\nMasopustní veselí začíná průvodem v neděli 7. února ve 14.00 hodin z autobusového nádraží. Poté trasa pokračuje: Kotíkova ulice, ČSOB, Komenského, Dukelské náměstí. V celém areálu Městského kulturního střediska bude připraven doprovodný program, ve kterém jsou připravené dílničky pro děti a vystoupení Folklórního souboru Hořeňáček (cca 14:45 h. ) z Lázní Bělohradu. V 15.15 h. si na velkém sále děti budou moci zatančit při „Hravých zpívánkách". Na dvorku MKS k masopustní atmosféře a náladě bude vyhrávat hudba folklórních souborů Hořeňák a Krkonošský Horal.\nNávštěvníci ochutnají tradiční masopustní dobroty – jitrnice, ovárek, prejt a koblihy.\nMarkvartice – Tradiční Markvartův masopust se chystá na sobotu 20. února. V 11 h. začnou masopustní hody v Hostinci u Markvarta na návsi. Zde můžete také zhlédnout divadelní představení, letos pro velký zájem 2 x: Cesta kolem světa aneb Jak postavit rozhlednu. Originální cestopis a stavební námět na jevišti předvede divadelní spolek Markvart jako veselý muzikálek. Od 16 h. přednostně pro děti s doprovodem, od 20 hodin pro ty starší.


Válka v Iráku  : Moderní doba (1990-)\n👤 Bc. Klára Svobodová\nPřehled jednotek Austrálie nasazených proti Iráku\nPřehled armády stojící proti spojeneckým jednotkám.\nPřehled leteckých jednotek nasazených proti Iráku\nJednotky mariňáků nasazených proti Iráku\nJednotky US Navy nasazené proti Iráku\nPřehled pozemních jednotek USA nasazených v Iráku\nBritské jednotky nasazené do války v Iráku\nEntropie je ztráta energie a pozvolný rozpad systému. Je to jaká si další vývojové stadium sytému, která následuje po klimaxu společnosti, který změnou vlivů již není schopen se udržet a zaniká. Jak však zabránit entropii? Lze ji jednoduše se vyhnout najít řešení. Toto řešení vzniká dost často z diskuse na toto téma.\nStručný popis jednotek Fedayeen Saddam, Saddamových mučedníku, polovojenských jednotek, které bojují v Iráku proti spojeneckým jednotkám.\nVážení čtenáři, nejsou to ani dva roky, co jsem tu musel ohlašovat začátek dalšího velkého konfliktu, útoku spojeneckých sil vedených USA na Afghánistán, tehdejší hlavní baštu teroristické organizace Al-Kajdá a hnutí Taliban.\nPrávě v těchto okamžicích zbývá do další války jen pár okamžiků, a možná než to dopíšu nebo než vy to dočtete, válka už bude v plném proudu.\nKdyž se letadlová loď US Navy USS Theodore Roosevelt v sobotu 11. března 2006 vrátila ze svého nasazení v Středozemním moři a Perském zálivu (2005-2006), znamenalo to konec bojového nasazení letounů F-14 Tomcat.\nProslov presidenta USA G.W.Bushe k národu 20.3.2003 oznamující začátek války s Irákem\nMapa a stručný popis aktuální situace v Iráku\nStručný popis aktuální situace v Iráku\n(Ne moc) stručný popis aktuální situace v Iráku\nPopis situace, vojenských akcí včetně fotografických snímků, družicových snímků a map postupu a bombardování.\n👤 Bc. Martin Janečka\nDnes, 20.3. 2003, v půl čtvrté ráno našeho času, zaútočily Spojené státy americké, Velká Británie a později i Austrálie na Irák.\nAneb komu zůstane v ruce Saddám, prohrává!\n👤 Ing. Vadim Horna\n👁 12.824 shlédnutí\nVzdušná válka v Iráku 2010 - denní hlášení


Lustr přisazený REGATA 5xG9/40W | Osvětlenísvítidla.cz\nLustr přisazený REGATA 5xG9/40W\nKód položky 700\nJestliže toužíte mít originální, jedinečný a návštěvou obdivovaný interiér, určitě si pořiďte lustr přisazený REGATA. Díky jeho modernímu designu a matně chromovému provedení jej jen tak nikdo nepřehlédne. Nejčastěji je využíván jako lustr do ložnice, obýváku, pracovny či salónku. Výška svítidla činí 230mm a šířka 320mm. Žárovky jsou součástí dodávky.


EWEREST: naše nová firemní restaurace — EUROWAG\nEWEREST: naše nová firemní restaurace\nJiní by ji nazvali kantýnou, my o ní mluvíme jako o restauraci. A byli jsme z jejího založení tak nadšení, že jsme jí dokonce v rámci zaměstnanecké soutěže dali vlastní jméno: EWEREST. To spojuje jak zkratku našeho firemního jména, tak i připomíná jméno nejvyšší hory světa, tedy přesně to, jak sami sebe vnímáme – míříme vysoko.\nStále to v ní ještě voní novotou a už se stihla, vedle pravidelných snídaní a obědů, stát místem neformálních schůzek, a bez sebemenšího úsilí tak vyřešila „neřešitelný” problém nedostatku zasedaček (se kterým se možná potýkáte i u vás ve firmě).\nChutné a zdravé jídlo za velmi výhodné, zaměstnanecké ceny je důvodem toho, že téměř každý z nás navštíví restauraci několikrát denně.\nRestauraci, díky příjemné atmosféře, využíváme i ke sledování sportovních přenosů, trávíme čas v tamním dětském koutku, pokud potřebujeme vzít děti do práce, neformálním zaměstnaneckým večírkům u piana nebo když se potřebujeme zrelaxovat a na chvíli „vypnout”, je nám k dispozici Playstation 4 s mega obrazovkou (proč trvalo tak dlouho pořídit PS4?) nebo fotbálek.\nNebylo by toho na obyčejnou kantýnu příliš?


Chorvatsko / Ostrovy Jadranu / Ostrov Hvar - Vrboska\nSenses resort se nachází přímo u moře, v borovicovém lese, nedaleko nejkrásnějších pláží ve Vrbosce. Do centra Vrboska se dostanete po osvětlené promenádě podél moře. Resort má 172 pokojů a 10 apartmánů má 181 pokojů ve třech pavilonech, každý pavilon má 3 patra. Všechny pokoje mají balkon a pohled směr park nebo směrem na moře. Resort je po rekonstrukci na jaře 2016.\nUbytování: moderní dvoulůžkové pokoje s možností přistýlky nebo rodinné pokoje (dva stejné pokoje propojené spojovacími dveřmi), balkon, koupelna s WC, oddělená lůžka nebo manželská postel, přistýlka na dotaz, SAT TV, telefon, sejf, mini bar, klimatizaci, systém inteligentního pokoje. Celková plocha pokoje je 18,5 m2, balkon má plochu 4,5 m2.\nPolopenze je formou bufetu (snídaně i večeře) Restaurace má 360 míst k sezení a zastřešenou terasu s dalšími 50 místy. Bar Adriatic je pod restaurací a má WiFi zdarma.\nPro sportovní vyžití jsou k dispozici 3 tenisové kurty a dále 2 kurty vhodné pro míčové sporty (basketbal, házenou), minigolf, ping pongové stoly, hřiště pro volejbal a plážový volejbal. Bližší informace o pronájmu na recepci.\nV rámci resortu máte za příplatek možnost wellness, masáže, pronájmu lehátek a slunečníku.\nPláž Soline se sprchami je v blízkosti areálu.\nOstatní informace: Senses resort je vzdálen 2 km od Vrbosky, 14 km od trajektového přístavu ve Starim Gradu. Do městečka Jelsa kde je přístav pro katamarany, lékárna, ambulance je to 7 km, do městečka Hvar je to 30 km. Loď která jezdí do městečka Jelsa přistává a odplouvá přímo od střediska Adriatic.\nFIRST MINUTE 15% PŘI REZERVACI A 100% PLATBĚ DO 28.2.2016\nFIRST MINUTE 10% PŘI REZERVACI A 100% PLATBĚ DO 31.3.2016


Podzim se blíží: Jak pečovat o rty a ještě se stát hrdinou? – Tojesenzace.cz\nPodzim se blíží: Jak pečovat o rty a ještě se stát hrdinou?\n6.9.2017 Red\tžádný komentář\nTradiční řada základní péče o rty Astrid nabízí intenzivní péči a ochranu před nepříznivými vlivy počasí. Tato řada obsahuje:\nFoto Astrid, FTV Prima\n← Moderátor Divošek Michal Kavalčík: Proč je z něj modrá lepící spermie?\nSexy zpěvačka Markéta Konvičková práskla: Proč jezdí do Prahy? Míň se tam pije! →\nHomo Naturals: První 100% přírodní a organická kosmetika jen pro muže


Batolata, ke stolu! | Výživa dětí\nHlavní stránkaNovinky a aktualityBatolata, ke stolu!\nBatolata, ke stolu!\nKašičkám a rozmixovaným příkrmům jste po prvním roce postupně zamávali, ale to automaticky neznamená, že už vaše batole smí všechno to, co vy. Víte, co je pro dítě mezi druhým a třetím rokem vhodné a čím byste mu naopak prokázali „medvědí službu“?\nZačíná to, už když se blíží první narozeniny. Babičky na oslavu napečou sladké dorty, smaží se řízky a tatínci se dmou pýchou, když jejich dítě chtivě hňapne po pořádném kusu masa. Je prima, že mu chutná. Že by to ale byla z nutričního hlediska „výhra“? I když už vaše miminko dávno není miminko, potřebuje i nadále specifický jídelníček. Pokud se nestravujete všichni u vás vyloženě zdravě, bude trochu otrava pořád vyvařovat nadvakrát: jednou pro děti, jednou pro dospělé, ale ještě pár měsíců vydržte. To, co své dítě naučíte jíst právě v batolecím období, to bude jíst s oblibou po celý svůj život. A mají to být raději dortíky, po kterých se leda zakulatí, a nebo zelenina, ovoce, kvalitní maso a správné přílohy, jež mu dodají energii, umožní mu správně růst a vyvíjet se tak, jak ve svém věku potřebuje? Pokud volíte tu druhou variantu, pojďte se s námi a nutriční terapeutkou z Poradenského centra Výživa dětí (www.vyzivadeti.cz), Věrou Boháčovou, Di. S., podívat na to, co můžete batolatům servírovat s čistým svědomím!\nPřestože už s velkou pravděpodobností dávno nekojíte a vaše malé ani neusíná s lahvičkou, mléko i nadále zůstává nesmazatelnou součástí jídelníčku. „Každý den by mělo dítě dostat 300-500 ml mléka nebo jeho ekvivalentů v podobě mléčných výrobků. Může to být stále ještě mléko batolecí, ale již od 9. – 10. měsíce věku dítěte je možné pro přípravu pokrmů používat i mléko kravské, a od jednoho roku může být podáváno i jako samostatný nápoj,“ vyjmenovává nutriční terapeutka s tím, že pro děti určitě nejsou vhodné produkty odtučněné, raději volte polotučné varianty a smetanovým se pro změnu vyhněte kvůli vysoké energetické hodnotě. Nejlepší jsou samozřejmě bílé a neochucené jogurty, tvarohy, které neobsahují nadbytek cukru, konzervantů a podobně. Co se sýrů týče, hlídejte obsah soli a případného koření, vyhýbejte se plísňovým, tavené dávejte jen občas a zaměřte se spíše na čerstvé, případně tvarohové, a nebojte se je ochucovat bylinkami. Postupně můžete zařazovat i malé množství tvrdého sýra (Malé proto, že obsahuje daleko více bílkovin než ostatní mléčné výrobky, a i když oproti kojencům mají batolata větší potřebu bílkovin, všeho moc škodí!).\nVaše dítě by pak mělo dostávat na talíř pravidelně kvalitní zdroje bílkovin také v podobě libového masa (může všechno od kuřecího přes hovězí, vepřové a samozřejmě by mělo dostávat i ryby), a to v množství, odpovídající mezi druhým a třetím rokem zhruba dvěma až třem lžícím denně. Co se úpravy týče, stále vyhrává dušení, pečení s minimem tuku, příprava v páře. Smažení? Na to si raději nechte zajít chuť. „Stejně tak na grilování. Sice se blíží jeho sezona, ale grilované maso bývá naložené do slaných a velmi kořeněných marinád, často se stane, že ho připálíte nebo propečete jen částečně, a nic z toho vaše dítě nesmí,“ upozorňuje Věra Boháčová. Že byste aspoň buřty opekli? Ani ty by vaše dítě v tomto věku nemělo. „Stejně jako ostatní uzeniny, protože často obsahují nadměrné množství soli i tuku. Pokud už chcete nějakou uzeninu dítěti nabídnout pro obměnu jídelníčku, volte kvalitní šunku s vysokým podílem masa, s minimem soli i tuku,“ doporučuje v tomto směru ještě nutriční terapeutka. Ani maso pak nemusí mít denně, sem tam je nahraďte vejci a zařazujte také luštěniny, zdroj rostlinných bílkovin.\nCo se příloh týče, hrajte si. Zkoušejte i ty méně obvyklé: kuskus, pohanku, jáhly, nezapomínejte na rýži („bílou“ i natural). Pro pestrost je doplňujte nejrůznějšími bylinkami. Knedlíky? Jednou je asi na talíř dostane, ale počkejte s nimi. Jsou energeticky bohaté, zato nutričně chudé. Vaše dítě by je proto mělo jíst spíše výjimečně. Samozřejmostí by se naopak měla stát zelenina, věčný kámen úrazu. Proč? Protože jakmile skončí období „skleniček“ a domácích příkrmů, spousta maminek zeleninu zařazuje méně (protože ji samy jí málo) nebo neví, jak ji připravit chutně. Přitom ji stačí zlehka podusit s oříškem másla nebo lžičkou kvalitního rostlin -ného oleje, zasypat bylinkami… Čerstvou nakrájejte do zábavných tvarů. A pokud ani s tím neuspějete, prostě ji „vpašujte“ do jiného jídla: třeba bramborovou kaši udělejte napůl s kedlubnou, dýní, mrkvičkou nebo čerstvým hráškem. S ovocem tolik potíží mít určitě nebudete, to děti milují. U něj i zeleniny pak nezapomínejte na pestrost. Většina dětí zná a dostává asi pět druhů stále dokola, přitom trh i zahrádky toho nabízejí mnohem více!\nCo jsme ještě neprobrali, je pitný režim. I na ten musíte dohlédnout, protože děti mají jiné starosti, než je nejbližší sklenka vody! Ta by měla spolu s neslazenými čaji být základem. A k tomu můžete nabízet i kvalitní džusy, ředěné nejlépe 1:2 s vodou, sem tam minerálky s nízkým obsahem sodíku. Sladké limonády, kolové nápoje se pro děti absolutně nehodí! „Pokud se ptáte, kolik by toho vaše dvou až tříleté dítě mělo vypít, je to okolo 1200-1500 ml za 24 hodin. A je důležité říct, že u dětí se dopitného režimu stále ještě řadí i mléko – přestože je z výživového hlediska chápeme nikoliv jako tekutinu, ale jako potravinu,“ vypočítává nutriční terapeutka Věra Boháčová, DiS.\nA nakonec, nezapomeňte: z jídla by se nejpozději v tomto věku měl stávat rodinný rituál. Měli byste se scházet všichni u jednoho stolu, mít každý včetně dětí své nádobí, příbory, hrníčky/skleničky a každý jíst sám, plně soustředěný na jídlo (ne třeba televizi). Pokud dítěti samostatné krmení zatím nešlo, společné stolování vám to pomůže změnit: stále se učí nápodobou, takže až uvidí jíst ukázkově vás, začne s tím také a konečně bez vaší pomoci. Kromě toho by mělo dostat možnost se už také na přípravě jídla s ohledem na své možnosti podílet (nechte ho třeba podávat suroviny, míchat studené ingredience…). Odjakživa totiž platí, že to, co udělá člověk sám, toho si pak více váží, víc mu to chutná, nemluvě o tom, co takové zapojení se do chodu domácnosti udělá v tom nejlepším smyslu slova s dětským sebevědomím.\nPublikováno v časopise Miminko, 25.6.2014


AniFest skončil! AniFilm začíná! — ČT24 — Česká televize\nAniFest skončil! AniFilm začíná!\nTřeboň – V Teplicích právě skončil festival animovaného filmu AniFest a v Třeboni začíná AniFilm. Milovníci animovaného filmu si jistě přijdou na své, ale touto dualitou trpí organizace obou. Každý z nich se pokouší složit co nejkvalitnější program a přilákat dostatek zajímavých hostů i diváků. A navzájem si čerpají potřebné finance.\n„To, že vedle sebe působí dva festivaly věnující se animovanému filmu a jsou pořádány skoro ve stejném termínu, je nepříjemné a pro tuzemské i zahraniční účastníky dost matoucí. Bohužel stále se nedaří domluvit s organizátory AniFestu, kteří před čtyřmi roky vyvedli festival z Třeboň do Teplic, aby se tyto podniky opět spojily. Pokoušeli jsme se odkoupit licenci od AniFestu, smlouva byla před podpisem, ale vedení AniFestu, vlastně bez udání důvodů, od ní nakonec ustoupilo,“ snažila se vnést trochu světla do nepřehledného dění programová ředitelka AniFilmu Barbora Příkaská.\nLetošní ročník AniFilmu v jihočeské Třeboni proběhne od 3. do 8. května, nabízí ojedinělý počet celovečerních soutěžních snímků - celkem 10 snímků z nejrůznějších koutů světa! V dalších kategoriích se pak utká dalších 50 krátkometrážních snímků. Soutěžní program tvoří Mezinárodní soutěž celovečerních filmů (rozdělená na soutěž celovečerních filmů pro dospělé a na soutěž celovečerních filmů pro děti), Mezinárodní soutěž krátkých filmů a Česko-slovenskou soutěž filmů studentských.\nRozhovor s Barborou Příkaskou\nKategorie celovečerních filmů pro dospělé\nZde bude soutěžit pět snímků. Britský snímek Autobiografie jednoho lháře: Pravdivý příběh Grahama Chapmana svérázným způsobem oživuje přiznaného homosexuála a utajeného alkoholika, jednoho ze šestice Monty Pythonů. Městečko velkých duchů vypráví o obyvatelích jednoho malého amerického městečka, jejichž příběhy se do sebe postupně více a více zaplétají. Kolumbijský film Malý, tlustý, plešatý přináší potěšující zjištění, že nikdy není pozdě na to vzít život do vlastních rukou. Americký film Takový nádherný den je třetí kapitolou o tajemném muži jménem Bill, kterého vytvořil kultovní animátor Don Hertzfeldt. Španělsko reprezentuje snímek Poutník, příběh o vězni, jemuž se podaří utéct a vypraví se pro svoji kdysi dávno ukrytou kořist. Ovšem netuší, že jde vstříc mnohem horšímu osudu, než bylo vězení.\nSymphony in Slang zdroj: AniFilm\nCelovečerní snímky pro děti\nJediný český zástupce v této kategorii je volné pokračování prvního českého 3D animovaného filmu Kozí příběh se sýrem, který nás i tentokrát zavede do středověké Prahy. Belgicko-francouzský snímek Zarafa vypráví dojemný příběh o síle přátelství malé žirafy Zarafy, které chce chlapec Maki pomoci vrátit se do rodné země. O tom, že být velký a silný nemusí být vždy právě výhoda, se pokusí diváky přesvědčit dánský snímek Tarzan bábovka. Ve francouzském Dni vran se malý hrdina, doposud žijící se svým otcem zcela osamoceně v lese, musí vydat do vsi. Ve španělském snímku Neuvěřitelná dobrodružství Tadea Stonese se obyčejnému chicagskému dělníkovi shodou okolností splní sen a ocitá se v situacích hodných Indiana Jonese.\nV mezinárodní soutěži krátkých snímků bude mezi sebou bojovat 36 filmů z celého světa, nejrůznějších žánrů, námětů, techniky animace i způsobu vyprávění. Tradičně festival věnuje pozornost také nastupující generaci domácích tvůrců, ti mají možnost utkat se v Česko-slovenské soutěži studentských filmů. Letos bylo vybráno celkem 14 snímků.\nTarzan bábovka zdroj: AniFilm\nMěstečko velkých duchů zdroj: AniFilm\nIgor Prassel, programový ředitel a jeden ze zakladatelů slovinského Mezinárodního festivalu animovaných filmů ANIMATEKA.\nAmid Amidi, autor několika knih o umění animace; díky jedné z nich - Cartoon Modern: Styl a design v 50. letech animace se stal v roce 2007 vůbec nejmladším držitelem ocenění Theatre Library Associcatiton Award.\nRegina Pessoa, portugalská režisérka, držitelka řady mezinárodních ocenění za své autorské snímky (např. za film Kali, The Little Vampire získala v loňském roce cenu na Mezinárodním festivalu animovaného filmu v Hirošimě) a jejíž film História Trágica com Final Feliz je nejvíce oceňovaným animovaným portugalským filmem vůbec.\nPorota mezinárodních krátkometrážních filmů a filmů českých a slovenských studentů:\nVýtvarník Stefano Scapolan, polská teoretička a pedagožka Alicja Jodko. Českou republiku reprezentuje programový ředitel připravovaného dětského programu České televize Petr Koliha.\nHosté: Vedle členů mezinárodních porot zavítají na festival i další vzácní hosté. Mezi nimi nalezneme např. členy delegace k filmu o Grahamu Chapmanovi, pravnučku Charlese-Émila Reynauda Sylvii Saerens či legendárního Gena Deitche, jednoho ze zakládajících členů UPA, který se zúčastní panelové diskuse o principech a tvorbě této světoznámé společnosti.\nANIMO TV připomene i výročí šedesát let od prvního vysílání České televize, v programu nechybí nejzdařilejší díly z oblíbených kultovních večerníčků, jako jsou např. Pohádky z mechu a kapradí, O makové panence, Káťa a Škubánek, O loupežnickém synku Cipískovi, ale také ukázky z večerníčků zcela nových. A jako bonus nabídneme méně známé večerníčky pro dospělé (např. Rumcajsí pohádka o vílině šlojířku, Bob a Bobek grand šou či Maxipes Fík filmuje), vyrobené původně pro silvestrovský speciál.\nČeská televize je mediálním partnerem festivalu AniFilm


Červen 2010 « Archiv | Já, totiž... to... ale nic\n30. června 2010 v 21:13 | Hjůbí | Fotoprkýnko\n29. června 2010 v 10:24 | Hjůbí\nZdály se mi dva sny, na které si pamatuji. Nechám si podrobnosti pro sebe (jelikož vám chci napsat ještě jednu důležitou věc, která jistotjistě zabere hodně místa, takže musím šetřit) a vezmu to zkrátka.\nPrvní sen si pamatuji, protože mě naprosto vyděsil, až jsem se probudila a musela si otočit polštář.\nZdálo se mi, že jsem zapomněla koupit dárek pro paní učitelku na anglickou konverzaci (zní to líp než doučování).\nA další sen se mi zdál před probuzením. Byli jsme, tuším se třídou, někde na jižní Moravě. Ve velké místnosti a já stále hledala záchod, protože... no, proč se hledají záchody? Byla jich tam spousta, ale všechny byly na otevřeném poli. Teď to myslím obrazně. Zkrátka žádné kabinky, žádné oddělení, které by mělo na dveřích pověšeného panáčka nebo panenku. To bylo dost děsné. Už jednou (nebo víckrát) v životě se mi zdálo, že jsem musela na záchod, který byl v kleci, i když tam byly ještě dva jiné. Ale ve snu si nemůžete vybírat. V tom dnešním snu mě to dokonce donutilo jít se podívat na virtuální mapu, kde jakékoli jiné jsou. GPSka hledala jako divá, až našla úplně něco jiného. Ale alespoň díky ní vím, že jsme byli na jižní Moravě, ačkoli to prezentovala jako Vysočinu. Ať žije zmatek.\nAle to podstatné přišlo hned potom. Od zmateného přístroje mě odvedl sestry ex. A vzal mě na ramena. (Jééé.) Málem jsem na potřebu hledat záchod zapomněla.\nJo, to je to hlavní, co jsem tu z a s e okecávala.\nA teď to důležitý. Odepsal Idol x. Prý do 11. nemá čas, tenhle týden vůbec. A já tu nebudu do 16. Fakt pech. Ale napsal, ať se ozvu, nebo že dá vědět on. Takže doufám, že vážně nemá čas a nekecá, chlapec. (Úsměv letušky.)\nNo vidíte, i to důležitý jde napsat v pár řádcích. Prostě po lopatě. Jinak to totiž ani nešlo.\nAle jsem ráda za to, že napsal (ať už to bylo cokoli - cože to bylo?). Takže žádný depky. Jsou prázdniny a podle toho se budeme chovat, oukej?\n28. června 2010 v 21:58 | Hjůbí | Fotoprkýnko\n28. června 2010 v 12:28 | Hjůbí\nV jednom článku oko, v druhém nějaký obrys. Dělám si z vás legraci?\nDělám. Proto myslím, že máte právo na plnohodnotný obrázek. Tak to je on. (Chytře jsem ho zastrčila do složky s názvem Džem. No to mě fakt napadne jako první, že se mám kouknout do složky Džem. Chápete to?)\nAby bylo jasno, dneska jdu na něj. Chci ho dostat nejen do (a teď by mě zajímalo, co se vám v hlavinkách honí) tanečních, ale i do kina na film Solomon Kane (ano, jsem si vědoma toho, že budu připosraná ještě hodně hodně dlouho) a někam ven. A doufám, že bude pršet a nikdo z nás dvou nebude mít deštník. A že nebude srab a neuteče mi. Ani kvůli dešti, ani kdyby svítilo slunce - takže kvůli mně.\nMaluju si to hodně?? Viďte?\nHm, já to věděla!\nSestra mu říká Vlasatec nebo Vlasáč (vyjde to nastejno) nebo kluk (nejhorší ze všeho). Jako bych já snad nějak hlasitě komentovala jejího Paznehta... (no řekněte :D) Asi se mi mstí. Mám, co si zasloužím. Prej: "No, tak jako dobrej no... Až na ty vlasy." A až na to ostatní. Ale stejně mi slíbila, že mi pomůže sesmolit nějakou krátkou zprávu pro něj.\nOčekávám vaše sepjaté pěsti pro štěstí. Pošlete mi je express, abych je mohla přepočítat a podle toho usoudila, zda-li mám šanci na úspěch.\nKino, pohádky, spaní. Nemá to souvislost. Na první pohled. Ani na druhý. Až na třetí\n27. června 2010 v 20:00 | Hjůbí\nCestou do kina jsem pěnila, protože jsme PRO ZMĚNU ( u ž z a s e ) jeli pozdě. Rodiče už to jen v duchu sváděli jeden na druhého. Měla jsem chuť z toho vypjatého (nebo vydýchaného) vzduchu vystoupit a dát se tři kilometry pěšky zpátky domů.\nPo úspěšné, ale strastiplné cestě jsme s mámou přišly do sálu na reklamy. Uff. A i když jsme přišly asi o osm minut později, film začínal asi o dvojnásobek toho našeho zmeškaného času déle. Takže pohoda.\nPři reklamách jsem se začala šíleně těšit. Sice mi nakonec trošku zkazilo dojem, že film byl podle zvukové předlohy (kazetu mám doma, naučenou nazpaměť, viz foto), ale stejně to prostě byl ten můj Hurvínek, kterého platonicky miluji, i když se vymyká z mé (už tak dost vysoké) věkové hranice, protože je mu kolem devadesáti let. (Ale Evžen - o kterém ještě uslyšíte - taky není žádný mladík.)\nA ještě další dva faktory mi kazily dojmy: Tak za prvé ten, že moje máma usnula a já to, navzdory dvěma brýlím, které měla přes oči, prokoukla. (EL-DÝ, nejsi jediná, komu mamka chrápe.) No jo, to je pech, že kromě brýlí nepůjčují i kolíčky na nos, případně energy drinky rodičům, kteří se rozhodli jít na dětský (POUZE) hodinový film.\nA vážně promiňte, ale nic ji neomlouvá. Dospělí jako dospělí, ať jsou jejich malé či mladé děti staré, jak chtějí. A není pravda, že rodiče malých, myslím teď opravdu malých dětí, tohle nedělají. Mně to máma dělala ještě za dob starého kina s jedním sálem (které je už zrušené), když jsme byly na Medvídkovi Pú a jiných Disney pohádkách.\nMožná, že v tomhle případě bych měla mít rozum já a nechodit na pohádky. Rozhodně ne s mámou. Měla jsem jít s babičkou. Já to věděla hned. (Snad jste nečekali, že bych přestala chodit na pohádky?!!)\nJeště jsem to s babičkou ráno řešila. Obě jsme se shodly, že ho máme rády. A navíc moje babička učila v mateřince, takže má disciplínu.\nA poslední dojem (bylo-li by jich víc, asi už bych pěnila jak Hrnečkuvař) kazilo dítě vedle mě, které nevydrželo na místě a pořád si přesedalo na místo tatínka. Kdybyste viděli ten obrovský sál (který funguje vždyckdy, když běží film jen v jednom čase) a počet lidí, který v něm seděl! Před námi tři lidé, vedle nás dva (lidé?? - jsou děti lidé?) a za námi asi ještě jedna rodina. Mohly jsme sedět kdekoli. Ale máma nechtěla. A nechala mě sedět vedle toho chlapa, který se ode mě držel na druhé straně své sedačky, jako bych byla prašivá. A potom mi tam nastavil synka.\nJá se jednou během filmu zamyslela. Jaké by to bylo, kdybych tam byla s Idolem x. Dokonce jsem si vybrala film. Solomon Kane. (Hudbu složil Klaus Badelt, jeden z autorů, od kterých máme skladby na orchestru... ano, na orchestru, na nějž chodíme společně s Idolem x. Ach jo, to je snad osud!) Je od patnácti let a působí velice hororově. A není od devíti večer jako ostatní filmy stejného žánru.\nŠtve mě, že jsem stále nebyla schopná napsat mu. Jsem baba (v tom horším slova smyslu). Vždy si najdu nějaký argument. A ne, že by mě to zrovna těšilo.\nVím, že už se vrátil, na fejsbuk dneska nějaká slečna hodila fotky. Ale stejně, proč mu psát, když ho možná uvidím v září, když mě nechal ten hloupý poslední týden samotnou a když... co když to v y j d e ? Nebojím se odmítnutí, já se bojím zahodit svůj milovaný stereotyp. Navíc - nevím, co mu mám napsat.\nCo takhle: "Ahoj Idole x (ani nevím, jak ho oslovit, i při myšlení na něj mu říkám Idol x, takže bych se ani nedivila situaci, kdy mu suverénně takhle řeknu i do očí), nechtěl by ses... někdy... nó... třeba... čirou náhodou... sejít? Se mnou... Co ty na to? Hm?"\nA jestli mi nepomůžete, asi skončím stejně jako Bridget Jonesová. Celé prázdniny se budu hnojit zmrzlinou, soužit žalem při pohledu na jeho profil na FB a čekat, až nějaký pokojíčkový princ na jakkoli barevném koni/želvě/berušce bez křidýlek/poníkovi/hovniválovi zazvoní u našich dveří a vysvobodí mne.\nNesnáším chození do kina\n27. června 2010 v 12:28 | Hjůbí\nNenávidím chození do kina. Táta je nepříjemný, že nás musí odvézt a máma zase nadává, že musí mít oběd uvařený UŽ ve dvanáct.\nO to horší to bylo dnes, kdy jsme se domluvili na Hurvínka 3D od 12,20. Jenomže přišly další komplikace, se kterými se nepočítalo.\nTak za prvé mě matka exportovala k babičce s dvěma tisíci na rozměnění pro babičku. Ty prachy byly moje, ale to není podstatné. Zkrátka mě babička pozvala dál, že sice peníze nepotřebuje, ale můžeme si popovídat. Tak jsme povídaly a já přitáhla domů v půl dvanácté. Máma na mě hned chrlila, jak nemá hlad, tak jsem ji uklidnila, že já také ne, ale půjdu si umýt vlasy a potom se naobědváme.\nKdyž jsem ve spěchu smyla z vlasů mastnotu a jiné nežádané nepříjemnosti, oblékla se a připravila tašku, podívala jsem se na nečekaně fungující internet, jestli není film přesunut vzhledem ke každostředeční změně programu.\nA to je to za druhé: ejhle - film začíná ve 13,15.\nNa cestě s touto zprávou jsem potkala otce s neobvyklým úsměvem ve tváři. "Tati, ten film... začíná ve čtvrt na dvě." A už jsem jen koukala, jak koutky jeho úst balí své saky paky a přesouvají své stanoviště o trochu níž. A už jsem tušila. "Tati, zlobíš se?"\n"No, mohl jsem ještě chvíli být venku..." To se dalo čekat. Hlavně, že každý jiný den nadává, že dopoledne je strašné slunce a on to nenávidí... a kdesi cosi. Což ve výsledku znamená, že na poledne se stejně tak jako tak sáčkuje domů.\nA už to běžel říct mámě.\nPtala jsem se jí zároveň, vidíc, že už má před sebou talíř, jestli mi dá oběd. Prý že jsem PŘECE ŘÍKALA, ŽE HO NECHCI. Vážně? A to znamená, že už nikdy v tomto dni nebudu jíst oběd?\nOna se mi mstí, je to jasný. A prý ho ohřát nemůže, protože má v troubě bábovku.\nJestli to kino nebude platit ona..., asi se naštvu.\nPočet komentářů: 678\nVzhledem k tomu, že předchozí článek je dlouhý na tři strany A4 (když pominu fotky), pokusím se o něco, co se lze číst bez újmy\n26. června 2010 v 12:18 | Hjůbí\nAbyste se "nevyčetli" a nakonec mě neobvinili z toho, že už ani číst neumíte.\nDnes ráno jsem se vzbudila nečekaně brzy. Tak brzy, že na mě i Pokémoni počkali.\nŘíkala jsem si, jak mě nebudou bavit, ale docela jsem byla překvapena. Pěkný začátek dne.\nRáno na snídani se rodiče trošičku pohádali. Máma potřebovala odvézt, ale tátovi se to hodilo až dopoledne.\nOd jisté doby se do jejich hádek nepletu a jen nečinně čekám, kdy se začnou odvolávat na mě.\nAle to je jedno, nechi vás zatěžovat, jen se ve mně vzpírají vlohy všechno písemně okecávat.\nPřejdu k věci. Táta se mě ptal, jestli mám ještě v pondělí flétnu. "Jasně, že mám." A i ve středu. (Moment! To znamená možnost potkat Idola x. No to je báječné! Až neskutečné!)\n"Tak zajdeme někam oslavit to tvý výzo." Jo, v šest hodin budu vážně celá žhavá jít slavit. Prý do nákupního centra, až půjdeme nakupovat. Můžu si něco vybrat. Když jsem řekla, že tam nic nechci, řekl, že si můžu něco koupit, až budeme nakupovat. To znamená v potravinách. Popravdě, je to snad nejlepší řešení, rozhodně mnohem lepší než jít si koupit něco na sebe.\nChtěla jsem napsat ještě něco, ale už absolutně nevím co. Takže už přidám jen fotky:\nPyžamo. (Fotka je převrácená vzhůru nohama, aby plameňák stál.)\nJediné přání za vysvědčení.\nOráme se v tom jak pár volů Přemysla Oráče\n26. června 2010 v 12:04 | Hjůbí\nMyslela jsem, že to ani nemůže být možné a že to, co se stalo, se nestalo v jednom dni, ale\nm i n i m á l n ě ve dvou. Včerejší den byl jedním z nejdelších. Možná to bylo tou rychlovkou se školou nebo strachem z odpoledne (a jak známo, strach zkresluje čas) nebo půlhodinovým spánkem v autě, kterému se podařilo mne zmámit a zmást. Nevím, každopádně odpoledne už jsem nevěřila ničemu.\nŠla jsem do školy s chutí vyvést nějakou klukovinu, jelikož sezení na parapetu v předchozích dnech mě moc nebralo, už jen proto, že mi za to nikdo nevynadal a já nemohla předstírat, že se mě to netýká a je mi to šumák.\nNejradši bych šla za školu nebo spíš raději přišla do školy pozdě. Ovšem i přes všechny pokusy loudat se a jít tou nejdelší cestou, přišla jsem za pět minut osm. Pech.\nVe vchodových dveřích mě porazila nějaká děcka s vysvědčením v rukou. Docela jsem zírala. Ještě ani nezačalo vyučování a oni už se sypali ze školy jak mouka z pytle (co to zas mám za přirovnání??!)\nKaždopádně jsem si šla odložit tašku a jít se na dvě minuty projít po chodbě, naposledy se opřít o mé RESEVÈ (hurá, povedlo se mi udělat čárku obráceně - è namísto é), jak říkám topení u automatu na pití. A příští rok si ho reservuji opět, jelikož nám třída zůstává v tom samém patře, na tom samém místě.\nPo chvíli zazvonilo. Zalezla jsem do třídy, povídala si chvíli s Ivetou, od které jsem zjistila nepěkné věci, které o mně spolusedící trousí i Ivetě, se kterou se údajně nebaví (což trousí zase přede mnou). Prý že nechci sedět s Magdou, protože si vedle ní připadám moc blbá. To jsem nikdy neřekla. A už vůbec ne to, že s ní nechci sedět.\nJakmile přišla učitelka, sednuli jsme si a spolusedící mi pochválila tašku. Bez plevelových slov, která MI tak ráda říkává, ve smyslu: "Tak jsi oprášila loňský...?" Už nerostu, takže nepotřebuju nový... Ale proč jí to budu povídat.\nTo, že jsem tašku dostala za hraní ve Zlivi, jsem zatajila. A pomyslela si, že dneska žiju z koncertů, jelikož jsem s sebou měla i pití, které jsme dostali zase na Hluboké, taky za koncert (v pondělí). Jenže to už nebylo tak báječné, protože mi kvůli bublinkám vytrysklo na celou lavici. Spolusedící si toho všimla, až když jsem sháněla houbu, a vyjíkla, jako bych jí snad polila něco víc, než kapkou omočila rukáv bundy. Ale potom mi houbou pomohla utřít lavici, to se musí nechat. No co, za á je to také její lavice, za bé jsem byla velmi zaneprázdněna, jelikož si mě paní učitelka, po krátkém očarování, že jsem nepřítomna (nebyla jsem na svém místě, ale šla pro tu houbu, tak si mě nevšimla) vzala na chvíli k sobě a předala mi nějaký balíček se slovy, že to je ještě asi z tý soutěže nebo co. Jo, jasný. Ona žije v úplně mylných představách, protože si myslela, že to je z tý druhý soutěže, jenže to pořád byla ta první. PRVNÍ. Ona na ni úplně zapomněla, jako by to byl vzduch. Jako by první pololetí znamenalo velké dveře, které se dávno zavřely, a klíč je v ředitelně, do které teď nebude zbytečně chodit, protože všichni chvátáme na prázdniny. Štve mě, že na ni zapomněli - nejen ona -, protože o té druhé jim vše vyklopil táta, škola s tím neměla nic společného, nikdo přímo z té soutěže je neinformoval, kdežto k té první se pořadatelé hlásali velice hlasitě, ať už tímhle balíkem, nebo plakátem velikosti A3, který do školy poslali. Pokud tedy berou větší váhu na soutěž pražskou než krajskou, jsem tátovi vděčná, že jim to byl říct.\nNESNÁŠÍM LIDSKOU ZAPOMNĚTLIVOST!\nPomineme-li incident s pitím a trapné a nudné předávání vysvědčení se slovy "příští rok chemie bude o něčem jiném" a jinými, která slýchali spolužáci, přejdeme rovnou k událostem poté.\nPo uklizení třídy (zvednutí židlí), jsem učitelce dala ten článek, který způsobil tu nechtěnou slávu. Ani ne tak, aby si ho přečetla, ale aby ho případně (doufám v to) dala přečíst panu učiteli na žurnalistiku, ke kterému se příští rok - s pytlíkem na hlavě - půjdu hlásit. Dejme tomu, že si doteď myslel, že tam vážně půjdu, i kdybych se o novinařinu měla zajímat s odporem. A že si myslel, že tam půjdu kvůli němu. Abych ho otravovala, komplikovala mu život. Ale ne. Kdyby to neučil on, stejně bych tam šla. A mnohem raději. Takhle mám tak akorát chuť přejít na jinou školu. Vážně jsem o tom přemýšlela. Nebo chodit psát do školních novin kamkoli jinam. Myslíte, že by mě vzali i na jiném gymplu? Kdyby mi vyhovoval čas, bylo by to perfektní...\nPotom jsem nevěděla, jakou záminku si vymyslet, abych ještě c h v í l i (ehm) mohla zůstat ve škole. Naštěstí žádná nebyla třeba, poněvadž jsem si uvědomila, že ještě musím za němčinářkou.\nCestou jsem vytahovala krabičku s dárkem, který mi z krabičky vypadával, v rychlosti jsem ho doslova pěchovala zpátky na své místo.\nDala jsem jí náušnice a náhrdelník, ona měla takové ty v trapné situaci obvyklé řeči, že zbytečně utrácím, ale bylo vidět, že má radost. Hned si to nandala a říkala, že se jí to hodí, protože bude mít ve čtvrtek nějaký ples. A potom mě objala, o což jsem tedy moc nestála, ale přátelsky jsem neucukla a snažila se být také žoviální. Načež řekla, že doufá, že takhle zářit bud pořád. Úsměv dělá divy. A nejen před PÁNY učiteli.\nUž už jsem chtěla vypadnout, ale najednou mi pomalu začalo docházet, že to jen tak nebude. Ještě jsem se ptala, jestli ji budeme mít příští rok. Aby řeč nestála a aby pořád nekomentovala ten "úžasný" dárek.\nPrý se to na naší škole nesmí říkat, ale není to jistý a vypadá to, že ne. Ups. A je to venku. Co mi uděláte za to, že jsem řekla něco, co se nesmí říkat? Ou.\nZačala mi přát hezký prázdniny a ať si odpočinu a ať moc necvičím na flétnu... - kéž bych nedržela hubu a neříkala, že jedu na hudební tábor.\nVypadla jsem až potom, co mi "vynadala", že nejdu na nějakou demii nebo já nevím na co s flétnou. Ptala se proč a mně bylo hloupé přiznat, že jsem o ničem nevěděla. Proběhlo mi hlavou, že by tam byla naše učitelka na dějiny hudby a celá škola, o což absolutně nestojím. Kdybych věděla, kdy to je, řekla bych, že zrovna budu na tom táboře, ale radši jsem se nechala sepsout a rychle utíkala pryč.\nDočista jsem se před ní zapomněla zmínit, že dnes odpoledne jedu na meeting se svou tetou z Německa.\nSedla jsem si na lavičku v improvizované studovně u tělocvičny (zaručený klid) a četla si. Potkávala jsem tělocvikáře, pana Ekologa a tak. Ale po panu Perfektním (jako by) se slehla zem. Nechtěla jsem za ním chodit, nevím, co bych mu řekla. ("Pančeli, děkuju za jedničku, ale z té poslední písemky jste mi podtržení škrtat nemusel..."?) Navíc jsem nebyla v psychickém rozpoložení, kdy bych musela uklidňovat své city z toho, že ho neuvidím. Dokonce naopak - věděla jsem, že když je nebudu dráždit, ten odchod nebude zas tak drsný a bolestivý. Navíc potřebuju stále ještě dokazovat, že na nepovinný předmět n e jdu kvůli němu. Takže báj, školo, báj, všichni trýznitelé, báj, pane Perfektní. Báj všem, stýskat se mi nebude, ale těším se zase v září.\nSice bych nejraději ve škole proseděla hodiny a hodiny jako loni, ale volala mi sestra, že se sejdeme. Takže jsem se poslušně zvedla a odešla dřív, než je mým zvykem. (Mé heslo zní: "Vždy poslední!")\nŠly jsme na horkou čokoládu a buchtu (tedy v mém případě, v jejím na syrovátku a tousty).\nA to bylo tak všechno, co by bylo fajn, protože jsem s ní musela ještě za doktorem a do laborky odnést krev. A kdyby jel o trošku líp=dýl autobus, mohly jsme jít do nákupního centra dělat něco trošku (ale jenom malinko) jiného, než kupovat oběd (pizzu), Mojito a žvýkačky. To všechno za mé prachy. Jako vždycky.\nDoma jsme se dívaly na Stmívání. Konečně jsem ho viděla. Ale jako že by mě nějak ochromilo, to vážně neochromilo. Možná to bylo tím, že jsem mezitím v kuchyni "vařila" oběd (pizzu) a strouhala si okurku na salát. Každopádně ať mi zkazilo dojmy, co chtělo, nevzalo mě to. A to jsem se obávala, že se zamiluju (důvod, proč jsem to do té doby neviděla). Uf.\nKrátce potom jsem rozkoukala ještě jednu španělskou romantickou komedii a jen tak tak ji dokoukala, protože už jsme museli jet na ten sraz.\nŠíleně jsem se bála. V autě mi padala hlava, nakonec jsem usnula, ačkoli bych nejraději byla bdělá, abych si užívala poslední chvíle před "popravou". Jenže bohužel, polovinu cesty jsem nakonec prospala. Byla jsem t a k š í l e n ě unavená, že to ani nebylo uvěřitelné. Každý den, co vstávám v šest a chodím spát v jedenáct, si říkám, že jsem naprosto oukej, že není problém jít spát ještě déle a vstávat ještě dříve, že jsem v psychické i fyzické pohodě, přece já to zvládnu, já zvládnu všechno, nikdy se mi ještě nestalo nic hrozného v souvislosti s tímto zanedbáním svého fyzického zdraví, a že tomu proto ani nevěřím. Dokázala jsem se udržet v bdělosti a naprosto popřela stavy, kdy jsem ve škole nejprve usínala opřená hlavou o předloktí na lavici, posléze vsedě i bez položení hlavy, zanedlouho poté se to stávalo i vestoje, kdy jsem si opřela tělo, a na konci školního roku jsem zavírala oči už i v chůzi. A nebylo raritou, kdy jsem každý čtvrtek v autobuse padala do mikrospánku a cítila chvilkové "nic" v hlavě. A přesto jsem věřila ve svou sílu a neporazitelnost. (Haha.)\nPřijeli jsme a asi půl hodiny čekali. Teta si někam vyjela.\nA najednou tu byla. Přede mnou. V mém objetí. S plnými ústy německých slov. A já rozuměla. Překvapivě ano. Sice jsem nervozitou odpověděla na otázku, jak dlouho už se učím němčinu, osm namísto šest let, ale posléze se opravila. Sestra s otcem se mi smáli. Bylo mi to líto. Hrozně jsem se bála a najednou jsem mluvila. I s učitelkou němčiny se bojím mluvit, natož s Němkou, před kterou řeknete fléte namísto Flöte a už vám nerozumí.\nAle dopadlo to dobře. Lépe, než jsem čekala. Klidně bych s ní mluvila sama. Ale nerozuměla jsem dvakrát, přiznávám. Nejdříve na mě vychrlila přísloví "kdo hledá, najde". A podruhé jsem nevnímala a jen se - už česky - usmívala se všemi ostatními. A potom BÁC HO! Otázka na mě. Ptala se, jestli mám pořád ráda med. Když jsem u ní byla, nejedla jsem med. Hnusilo se mi, že ho včely "kakají" (no ještě řekněte, že to není pravda). Při té představě se mi dělalo špatně. A ten med, co jsem tam kdysi kupovala, byl pro babičku s dědou (včelař), kteří nakonec neocenili mou snahu a řekli, že nosím dříví do lesa. Stejně tak máma. Bylo mi to líto. Byla jsem malá. Chtěla jsem jim udělat radost. Přivézt med z německých lesů. A navíc to nebyl obyčejný med, byl OCHUCENÝ.\nCestou zpátky mi pro změnu bylo špatně od žaludku. Proklínala jsem svůj neuvážený nápad číst si noviny. Přečetla jsem si, že by se děti neměly trestat za vysvědčení a že dítě nese zodpovědnost jen za třetinu své známky. Na zbylých dvou třetinách má podíl škola a rodiče. Takže co ta trojka z chemie, na kterou mi otec řekl, že si jí odmyslí a to vysvědčení je hezký? Co si to dovoluje? (Fajn, nesprávná slova. Ale proč mě nemůže brát i s chybami? Prostě... prostě... já nevím, chybí mi slova...) Ať se jde bodnout! Ať přestanou rodiče svalovat vinu na učitelku. JE TO MOJE ZNÁMKA, TAKŽE MOJE VINA! Kapišto? Ať psychologové žvatlají, co chtějí. Já už jim nevěřím. Od dob, co byla sesazena paní Psychiatrička Veliká, mám k doktorům přes psychiku odpor a nedůvěru. Nenávidím doktory. Zubaře snesu, ale obvoďáky, gynekology, kožaře, psychiatry, dokonce i lékárníky NENÁVIDÍM.\nA teď to nejhezčí z celého dne.\nKdyž jsme odjížděli, měla jsem naprosto báječnou náladu. V rádiu hráli i tátovi dobře známou písničku, kde se dokolečka zpívá NEW YORK, New York a já dostala chuť cestovat. Přešel mě strach z cizích řečí. Najednou bych jela kamkoliv. Do Německa, do Anglie za Idolem x, do mnou vysněného New Yorku. A když ze mě opadla "cestovací" nálada, cítila jsem se naprosto lehce, báječně. Bylo to za mnou. Neměla jsem starosti, měla jsem chuť jít oslavovat, jít pařit, jet ven, do města, jen tak, projít se... a milovat. Najednou tu byl smysl. Smysl cokoli dělat. Klidně bych šla i uklízet. (S nadsázkou.)\nV případě přečtení vyberte jeden dva odstavce, ty posléze okomentujte\n24. června 2010 v 21:44 | Hjůbí\nTenhle týden měl být skvělý! Téměř perfektní.\nV pondělí měl být Idol x na koncertě.\nV úterý bych ho mohla potkat cestou na doučování i z něj, protože jsem výjimečně nečekala na tátu.\nVe středu by byl na rozlučkovém orchestru, potom bychom třeba šli spolu, protože jsem se poprvé za celý rok vymanila rodičům zpod ochranných křídel.\nVe čtvrtek, dnes, jsem měla možnost potkat jej cestou do (jeho) školy, při troše štěstí ze školy a potom ještě dvakrát. (To vám ještě vysvětlím.)\nA místo toho? Až nezdravě často narážím na svou matku. A to jak "chtěně" (ehm), což přesněji znamená "na kroužek pro tebe přijedeme s taťkou," tak i nechtěně, kdy mi buď oznámí, že taťka pro mě nemůže přijet, takže pro mě přijde osobně, nebo nesvolí k tomu, abych jako velká holka šla sama, ačkoli už je večer světlo (dokonce takové, jaké ani v poledne není), a když už k tomu jednou JEDINKRÁT svolí, potkám ji v autobuse.\nDnešní den se nesl v duchu koncertovém.\nKoncerty byly celkem dva. Ráno jeden, večer druhý.\nTo znamenalo nejít sice do školy, ale přesto vstávat úplně stejně jako za běžných školních okolností.\n(Těžko pochopitelná, nezáživná a tak pasáž:) Takže autobusem na koncert - kde jsme s holkama dostaly mléčné Milky (no co, musím to poznamenat, je to přece docela důležitá věc) - z koncertu jsem jela s kamarádkou autobusem, abychom si mohly déle povídat, vystoupila jsem na stejné zastávce, jako jsem nastupovala, s tím rozdílem, že na opačné straně. Došla jsem k nádraží, jela domů. Z domova jsem jela na oběd do Green housu, kde jsem si dala těstoviiny bez chuti s balkánským (nebo jakým) sýrem a olivami.\nNa cestě odtud jsem si sedla na lavičku své oblíbené městské třídy a asi půlhodinku se sluchátky v uších přemýšlela. O všem a o ničem. O Idolu x., dále o tom mladém muži, co si přisedl na druhou stranu lavičky a pokrytecky předstíral, že si vybral zrovna tuhle lavičku z milionu dalších (zítra je schválně přepočítám!) náhodně, a také jsem přemýšlela, co budu zítra dělat, abych si náležitě užila.\nKéž by to (zase!) nemělo háček. Musím totiž odpoledne na Lipno za německou tetou... Nechce se mi. Budu německy koukat a udělám ze sebe největšího vykřičence Čech.\nBojím se. A štve mě, že mi to zkazí celý den. Tedy ne to samotné setkání, ale to, že se TO koná ve dni, na kteý sjem si už od září plánovala velké věci.) Ale táta si to přeje. Tak co nadělám. (Nic, ale za vysvědčení kromě sebou každoročně kupované zmrzliny nic nedostanu, tak že by letos pro změnu nebylo ani to? Chjo.)\nNavíc nemám oběd. Segra mě přemlouvá, abychom šly spolu. Nechci, chci si - doprdele ale už - užít. Nevím jak.\nPřemýšlela jsem, jestli mám jít říct poslední sbohem panu Perfektnímu. Ale nepůjdu, rozmyslela jsem se.\nNejlepší oslava asi bude, když zůstanu sedět v naší drátěné šatně a čichat prach a vdechovat pavučiny. Tak, to mi udělá radost. A třeba přijde i kouzelník... (PP??)\nTaké mě přepadla otázka, co bych si přála za vysvědčení, kdyby mi NĚKDO něco chtěl dát. (Stejně se dřu jako barevná a ani na pohár mě nikdo nepozve. Hchmpf ach jo.)\nKrom cédéček The Veronicas nebo Nevím, mé potenciálně první tužky na oči, šanonů, talíře s kreslenými dětskými postavičkami, kšand, dortových svíček, samolepek masa, trenek, sbírky křížovek, povlečení se Spongebobem, modelu skútra nebo například školního batohu, by mi největší radost udělalo zaplacení jízd na (pravý) skútr ve skútroškole. S matčiným svolením. (Ale mami, tak helmu bys mi mohla vybírat ty... co ty na to?)\nKresba z loňských prázdnin (že jsem zapomněla na helmu, jsem si uvědomila pozdě):\nNejdřív jsem se nechala vyfotit, a až potom zjistila, že mi na tváři zůstal džem\n23. června 2010 v 21:09 | Hjůbí\nCelý rok se obávám, kdy vstoupím ráno do autobusu se špinavou pusou od snídaně. Celý dlouhý rok se mi to nestalo. Konečně dnes, když jsem "donutila" Angličtinovou spolužačku, aby mě vyfotila pod křížem v aule. Nejdřív měla řeči, že v naší třídě by to bylo lepší, ovšem mně proběhlo hlavou, že to tak akorát chce oddálit, takže jsem nasadila úsměv á la měsíček na hnoji a ona mě velice neprofesionálně blejskla.\nNa záchodě jsem zjistila, že mám na tváři džemovou jizvu.\nVe škole byla, jak jinak, nuda. I němčina zklamala; měli jsme se učit. A naštvala mě spolusedící. Já načala úkol - recenzi na Ženy v pokušení - a ona to měla dodělat. A když jsem se jí ptala (sama samozřejmě neřekla nic, ona na to nemyslela, ona si nejspíš ani nevzpomněla), vymluvila se, že nebyla doma a kdesi cosi. No jasý! A já doma bývám? Prezentaci na biologii jsem dělala do půlnoci a ještě déle, jenom abychom měly známky uzavřené co nejdřív.\nJÁ! Vždycky já! A ona ani nebyla schopná to dodělat. Hlavně že minulou hodinu němčiny vykřikovala, že máme dlouhý kus, ale že nám chybí konec. MNĚ chyběl konec, to jen ona celou dobu, co jsme psaly začátek, prokecala s holkami ze zadní lavice, které byly hotové. A štve mě, že ten papír s recenzí teď vyhodí, protože se vsadím, že příští rok to budeme dodělávat.\nA ještě jednou mě naštvala:\nČeštinář jí dal za úkol sepsat seznam těch, co "doodevzdali" učebnice češtiny. Samozřejmě ten seznam zbyl na mě. Jenže ona to organizovala. Bohužel tímto způsobem: "Všichni to tu položte..." Takže se na mě nahrnula kupa učebnic a mně potom podle seznamu jedna chyběla. Jak říkám - přemíra zodpovědnosti. Že já se nešla bodnout.\nCestou domů jsem jela s jedním klukem ze školy. Dvakrát byl i na orchestru, což pro mě byla klíčová záminka, jak se seznámit.\nMusím se přiznat, v primě se mi líbil. Někoho mi připomínal. Nejspíš.\nTa holčička v primě by určitě do slečny v kvartě nikdy neřekla, že s ním dokáže navázat kontakt.\nV autobuse mi docela spravil náladu. Už jsem nebyla tak znuděná a pokořená životem.\nKlidně bych mohla zůstat po tom všem doma. Náladičku jsem měla tak akorát, jako když přijdete po krátkém flámu, a na orchestr se mi ani za mák nechtělo. Ale slíbila jsem to Katce, první flétnistce.\nCestou autobusem na orchestr jsem přemítala, zda-li je Idol x dobrý nápad. Racionálním pohledem se mi to zdálo celý ňáký ujetý. Ano, ujetý.\nO co se to zase snažím? nadávala jsem si.\n(Promiňte, nadále nemohu vystihovat své tehdejší myšlenky, jelikož jsou velice nestálé a já už netuším, čím jsem si argumentovala tentokrát.)\nČekala jsem, že procházka přes mou milovanou městkou třídu mi zase zvedne náladu, ale stal se pravý opak.\nLidé mě vytáčeli. Ti přede mnou šli pomalu, ti za mnou mi dýchali na záda (nesnáším to!), matky s kočárky jezdily dvě vedle sebe, a co teprve dámy s podpadky... V jednu chvíli jsem měla pocit, jako bych před jednou neměla šanci uniknout. Dala jsem se do běhu, ale cítila jsem za sebou stále ty samé kroky. Rozpalovalo mě to do běla. Až o blok dál jsem zjistila, že to nejsou boty, ale víčko od pití mi ťuká do futrálu flétny.\nŘíkala jsem si, že kdybych v tomhle momentě potkala paní Psychiatričku Velikou a ta se mě s tím jejím pohrdavým a výsměvným úsměvem zeptala, jak se mi daří, asi bych jí dala do zubu, že by se jí upravil celý zubní model.\nPřišla jsem na orchestr s naprosto zkaženou náladou. Samozřejmě jsem si nemohla dovolit dát ji na sobě znát jako jeden můj spolužák, který se projevuje jako King Kong (mlátí, trhá, řve - nekřičí, on řve - jednoduše dává o sobě vědět).\nPan učitel tuby mi nabídl pití, odmítla jsem s naprosto skleslým hlasem. Jiný jsem ze sebe nedostala. Přijde mi blbý křičet na lidi, kteří nemájí nic společného s mou špatnou náladu, navíc to nemám v povaze. Nesnáším, když na sebe lidé zvyšují hlas. Sama to nedělám a ani se s nikým nehádám. Není proč. (A hlavně není s kým, jen si to přiznej, Hjůbí. - Ale to není ten důvod, Hjůbí.)\nPan Tubista se mě velice šetrně zeptal, aby mě nevyděsil ještě víc, jak nejspíš soudil podle mého hlasu, jestli si dám pití. Tak jsem řekla, že děkuji, ale nějak nechci. Ale nakonce jsem se nechala přemluvit. Chvíli jsme polemizovali o tom, kdoví co tam nenamíchal a jestli v tom není alkohol. Chtěla jsem si zavtipkovat, že cestou zpátky jedu autobusem jakokže ho budu řídit - nebo tak nějak v tom smyslu, jenže právě proto, že jsem to nemohla dát dohromady, abych se nakoncec nesmála jen já, držela jsem pysk.\nAle poslední zákusek už jsem si nedala.\nPrý: "Hele, ty seš taková hubená, nechceš si dát zákusek?" Moc mě to potěšilo.\nKdyž se k tomu zpětně vracím, roztéká se mi v těle příjemný pocit. Mám to na orchestru moc ráda a za nic bych ho nevyměnila! Nikdy! Ti lidé jsou tam skvělí, nenahraditelní. Ví o vás, ačkoli nechodíte k nim do lidušky, a nijak vás nediskriminují. (I když - co já vlastně můžu vědět...)\nA potom se tam nahrnuli dva bicisti, klarinet a druhá flétna. Ještě jsme hráli (Státní německou hymnu, Tichou noc - na mé přání, a další kousky), ale v pět jsme to už zabalili. Pan dirigent nám sice nabízel, že otevře šampaňsky nebo nám nabídne ve třídě čaj nebo nás pozve na cokoli z automatu nebo se půjdeme občerstvit, ale já zkazila legraci slovy, že navrhuji jít domů. Bylo mi blbé, aby nás zval, když se ani orchestr neplatí. Nebo mi zkrátka bylo trapné být s ním, povídat si...(?) nechtěla jsem se ztrapnit (jako loni - nejspíš -, ehm), chtěla jsem, aby si mě pamatoval jen v tom dobrém světle. Navíc si myslím, že i on toho měl plné kecky, když si vzal v druhé práci dovolenou. Věřím, že jsem udělala správně, ačkoli mi první flétnistka Katka řekla, že zlobím. Samozřejmě v dobrém.\nAle zkrátka... já nevím, pochopte mě. Někdo mě, úpěnlivě prosím, chápejte. Protože já už se v sobě nevyznám. Absolutně ne. Nevím, co chci. Nevím, utápím se v myšlenkách, nesestavuji věty a neříkám je slovy. Nemám je komu říct. Nemám... (Berte to jako omluvu za další dlouhý článek, nikoli jako sebelítost.) Stydím se, bojím se.\nMimochodem - cestou domů se mnou busem jela matka. Ona si to umí načasovat, fakt že jo. Grr. Hned mě přešel humor (pokud někdy nějaký byl).\nP. S.: Jdu zavolat babičce a říct jí, že ten jeden bicista od nás z dechovky je skutečně tím, koho měla kdysi ve školce. Určitě bude mít radost.


Knihy tajemné bytosti | Baila.net\nVybrané knihy z kategorie "tajemné bytosti"\nPlaneta lhářů: zpráva o neuvěřitelném setkání (1 vydání)\nPoměrně napínavý a dějově vynalézavý příběh autora, o události, která se mu přihodila při cestách za archeologickými vykopávkami po Íránu v r. 1987. Zažil stvoření nové bytosti z prvků naší Země. Tato bytost (mladý muž z jiné planety) je Dänikenova o třicet let mladší podoba, ale ne úplné alter ego. Na základě této myšlenky (smyšlenky?) autor vytvořil dobrodružné vyprávění o cestě Íránem a Tureckem, o setkání s různými nebezpečnými teroristy a špiony - všechny situace vyřeší právě onen mimozemšťan svými nadpřirozenými schopnostmi. Příběh končí v Dänikenově domově ve Švýcarsku, kdy návštěva z jiné planety tělesně umírá, ale psychicky zůstává s autorem dále ve styku\nBára, Mates & Zelený Škraloup (dobrodružství dětí v tajemném domě) (1 vydání)\nMetoděj M Alexa\nBára a Mates jsou osmiletá dvojčata. Žijí spolu s rodiči v normálním bytě na sídlišti a mají úplně běžné starosti. Dokud jim ovšem nezemře jeden vzdálený příbuzný, po němž zdědí dům. Brzy zjistí, že nejde o žádný malý baráček, ale o fantastické sídlo s velkou zahradou. Rozhodnou se, že se do domu přestěhují. Děti se velice těší, ale na druhou stranu mají trochu strach. Tuší, že v domě je cosi divného, hlavně ty zvláštní věci ve skříni...\nTajemný svět bytostí světla (1 vydání)\nTajemné bytosti mezi námi (1 vydání)\nZa strašidly po Praze: 100 rodinných výletů (1 vydání)\nSvět draků, obrů, skřítků a jiných tajemných bytostí (1 vydání)