„Maximální warp!“ je věta, kterou často uslyšíme ve filmu Star Trek. Hned potom loď zmizí a procestuje miliony kilometrů ve zlomku vteřiny. Podobně v seriálu Stargate skočí skupina odvážlivců do červí díry, vytvořené hvězdnou bránou, a než stačíte mrknout, objeví se na cizí planetě ležící na druhé straně naši galaxie.\nJsou to jen čisté výmysly scenáristů, nebo nás v budoucnosti opravdu čeká napínavé a dobrodružné dobývání vesmíru pomocí podobných technologií? Odpověď se nám ve své knize Hyperprostor, vydané nakladatelstvím Dokořán, pokouší dát Michio Kaku, který představuje moderní dějiny fyziky. Dějiny, které krok za krokem vedly až k desetirozměrnému vnímaní reality.\nMichio Kaku působí jako profesor teoretické fyziky na Univerzitě v New Yourku. Patří k průkopníkům právě v oblasti teoretické fyzice a do pole jeho působnosti se dostává zvláště teorie superstrun. Kromě odborných publikací či školských učebnic se věnuje i popularizaci fyziky. Ve svých knihách se snaží pomocí metafor a přirovnání přiblížit svůj tajemný svět i široké veřejnosti. Na svém kontě má díla jako Visions (Vize), Beyond Einstein (Od Einsteina dál napsané spolu s Jennifer Trainer) či Einstein’s Cosmos (Einsteinův vesmír) a Paralel Worlds (Paralelní světy).\nZnalost základů fyziky určitě pomůže při čtení této obsáhlé, více než tři sta stránkové, publikace. Elektromagnetická síla, gravitační síla, jaderná síla a ostatní témata, která jsou předmětem středoškolských studií, by měl mít člověk v malíčku, případně by o nich měl mít alespoň jasnou představu. Aby si pak uvědomil, že ne všechno, co se učil, je pravdou.\nPomocí těchto znalostí se nám také podaří překousat se touhle jedinečnou knihou, která nás zve na cestu neskutečným dobrodružstvím, na výlet do hlubin vesmíru a jeho pravidel. Do hlubin času a prostoru, které vůbec nejsou takové, jak se na první pohled můžou zdát.\nKaždá poučka je doplněná laickým vysvětlením a přirovnáním, které nám povětšinou pomůže alespoň si představit, co se autor snaží říct. I když matematicky asi není v silách běžného člověka sledovat myšlenkové pochody vědců, autor se snaží čísla odsunout stranou a spokojí se s tím, že chápeme alespoň hlavní myšlenky a závěry, které z nich vyplývají. Stránky jsou navíc zpestřené ilustracemi z pera Roberta O’ Keefa, které nám dokreslují jednotlivé teorie a úvahy.\nVe čtyřech částech knihy se tak seznámíme s Einsteinem, Maxwellem, Kaluzou, Kleinem a mnoha dalšími, kteří mají svůj podíl na objevech dvacátého a dvacátého prvního století. Autor však nezůstává jen při vážených vědcích, ale využívá i díla sci-fi literatury či filmu, na kterých názorně demonstruje své domněnky a dohady, a to ty už dokázané i ty, které jsou jen čistě hypotetické. Na stránkách knihy se nám snaží vysvětlit, jak vznikl náš vesmír, přičemž se opírá o teorii hyperprostoru, o teorii, kterou sám považuje za vše sjednocující. Teorii, která by spojila všechnu roztříštěnou fyziku v jedinou krásnou ideu.\nJe těžké, pokud ne nemožné, posoudit, nakolik jsou myšlenky v knize uvedené pravdivé a nakolik odrážejí skutečný stav vesmíru a zákonů fyziky. Jde o hypotézy a teorie, o kterých vedou debaty největší mozkové kapacity naší planety, a nám tak nezůstává nic jiného než snažit se pochopit, co se autor snaží říct. A pak se buďto pustit do hlubšího zkoumání a studia, které nám může zabrat celý zbytek života, nebo se prostě rozhodnout, zda mu věřit budeme či ne.\nAť tak či onak, kniha nám otevírá nové obzory a pomalu bourá naše newtonovské představy o světě, které do nás hustili učitelé na základní škole. A možná by každý člověk měl přestat žít v devatenáctém století a zjistit, co všechno ve skutečnosti o tomhle světe víme a co si jen falešně namlouváme.\nKnihu Hyperprostor vydalo nakladatelství Dokořán


Braga - Ekologicky šetrné Ubytování, hotely, hostely, motely, byty v Braga \n111 hotely, motely hostely v Braga 2018\nUbytování v Braga v kategorii: Ekologicky šetrné 2018\nTapada de São Domingos je komplex samostatných vil s vlastním bazénem, který se nachází necelé 3 minuty chůze od břehů řeky Douro. Těšit se můžete na moderní a elegantní ubytování uprostřed krásné přírody. Všechny klimatizované vily mají moderní interiér dobře zkombinovaný s rustikálním stylem exteriéru. V obývacím po... Zobrazit další podrobnosti »\nTento exkluzivní řadový dům se nachází v centru Porta, pouhých 8 minut chůze od věže Clérigos, a nabízí prostorná apartmá s výhledem do zahrady nebo na město. Hosté mohou relaxovat v zahradách, nebo se začíst do některého ze svazků místní knihovny. Rosa et al poskytuje apartmá s původními dřevěnými trámy a štukovými s... Zobrazit další podrobnosti »\nGallery Hostel sídlí v budově z 19. století a nabízí ubytování v klimatizovaných pokojích s Wi-Fi zdarma. Součástí hostelu je nepřetržitě otevřená recepce, společná kuchyň a bar. Letiště Francisco Sá Carneiro je vzdáleno 15 minut jízdy odtud. Hostel Gallery nabízí jak soukromé, tak sdílené pokoje. Každý z nich je vyba... Zobrazit další podrobnosti »\nThis beautiful and charming hotel is harmoniously integrated into the surrounding natural landscape, offering comfortable, modern accommodation off the beaten track. The Quinta São Miguel de Arcos is only a short drive away from important centres and towns, but it is nestled in surroundings of rural, natural beauty, a... Zobrazit další podrobnosti »\nMimhostel sídlí ve 4podlažním městském domě v centru města Porto, necelých 10 minut chůze od bulváru Avenida dos Aliados. Má svěží zahradu s houpacími sítěmi a sedacími polštáři, nepřetržitě otevřenou recepci a bezplatné Wi-Fi připojení. Pokoje jsou buď soukromé nebo sdílené a některé mají balkon. Ve společném lounge ... Zobrazit další podrobnosti »\nOffering a shared outdoor pool, No Meio da Natureza - Turismo No Espaço Rural is located in Vila Nova de Famalicão. Free WiFi access is available in this holiday home. Set in a farm of 4 hectares of land, No Meio da Natureza - Turismo No Espaco Rural is an old country house that has been restored to provide comfort, a... Zobrazit další podrobnosti »\nInformujte prosím Quinta de Valverde o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace. Číslo licence: 1032. ... Zobrazit další podrobnosti »\nPro zaručení rezervace je třeba provést platbu předem bankovním převodem. Ubytování Vás bude kontaktovat po provedení rezervace a poskytne Vám instrukce ohledně bankovního převodu. Číslo licence: 1005. ... Zobrazit další podrobnosti »\nLocated in Caminha and just 1.5 km from the beach, Design & Wine Hotel combines contemporary and historical 18th-century design. It offers traditional Portuguese wines and features a restaurant and a spa. Free Wi-Fi is available throughout. Design & Wine Hotel has modern rooms with views of Minho River and Santa Tecla ... Zobrazit další podrobnosti »\nCena 2 -hvězdičkový hotel v Braga je kolem: 43 USD 33 GBP 38 EURO 298 CNY 2,838 RUB\nCena 3 -hvězdičkový hotel v Braga je kolem: 44 USD 34 GBP 39 EURO 308 CNY 2,931 RUB\nCena 4 -hvězdičkový hotel v Braga je kolem: 82 USD 63 GBP 72 EURO 571 CNY 5,441 RUB\nCena 5 -hvězdičkový hotel v Braga je kolem: 116 USD 89 GBP 102 EURO 805 CNY 7,667 RUB


22.3. (9 dnů) – Po sociálních sítích se šíří další video, jehož obsahem je kritika vládních opatření proti šíření koronaviru. „Nezkurvíme život dětí na jejich dalších čtyřicet let, co mají před sebou, kvůli tomu, že nějakej senior nebo astmatik by mohl umřít,“ padne na nahrávce od ženy, vystupující na sociální síti Facebook pod jménem Jana Peterková, která vyzývá k otevření škol. Není jisté, zdali je video myšlené vážně, vzniklo na něj však velké množství reakcí. Nechybějí ani vulgární nadávky.\n23.1.2015 – Odhalené bradavky, celé prsy, prdelky i dámská přirození – ty nejkontroverznější prvky módních přehlídek – jsou málo pobuřující, řekl si zřejmě americký módní návrhář Rick Owens. Na své přehlídce tak představil mužské modely v oděvech odhalujících jejich přirození. Nezašel už přece jenom příliš daleko?\n17.3.2014 – "Uštěkaná semetrika Katarína Tamášová":http://www.extra.cz/vulgarni-semetrika-katarina-z-farmare-ukazala-sve-prirozeni-v-techto-bilych-kalhotkach-na-sebe-lakala-notorika-josefa, kterou už od sebe vyhodilo několik nebohých televizních farmářů, je teď terčem četných dotazů. Když se v minulém díle proslulé seznamovací reality show objevil na scéně Jirka, osudový muž podivné Lídy, mnoho televizních diváků si všimlo jeho nápadné podoby právě s neblaze proslulou pekařkou Katarínou.\nVideo: Mesarošová a „žena z lidu“ Žemberyová se snažily dotknout přirození\n3.3.2011 – Světlo světa spatřilo video, které avizuje, čeho pěkného se můžeme dočkat v chystané reality show Čápi s mákem. Slovenský adept na slávu Desperado si totiž na své přirození navlékl gumového kohouta. Ve chvíli, kdy tuto svou nečekanou chloubu odhalil, dostal do kolen jak sexbombu Dominiku Mesarošovou (25), tak „ženu z lidu“ Ludmilu Žemberyovou!\n26.3. (5 dnů) – Profesor z Londýnské univerzity UCL Hugh Montgomery v rozhovoru pro stanici Channel 4 vysvětlil, jak moc nakažlivý je nový koronavirus způsobující nemoc Covid-19, které v Británii podlehlo už 422 osob. „Podívejte se, když máte chřipku, můžete nakazit tak 14 lidí, když máte Covid-19, tak až 59 tisíc lidí,“ řekl Montgomery, jehož specializací je intenzivní medicína.\n12.5.2011 – Prezident zničil řadu lidí. Udělá, co mu řeknu. Můžeme mít i Havla. Ten ale bohužel do půl roku umře. To všechno jsou slova klíčových lidí Věcí veřejných v čele s Vítem Bártou, která zazněla na stranické poradě. Jenže – jak už je u VV zvykem – někdo ji tajně nahrál a dal na internet. Je to podobný nářez, jako pověstná nahrávka Kristýny Kočí, na které mluvila o tom, jak s Petrem Tluchořem z ODS chystala stranický puč.\nOsobnosti: Václav Klaus (9782 článků), Petr Tluchoř (561 článků), Vít Bárta (2842 článků), Kristýna Kočí (701 článků)\nBartošová hraje ve filmu: Umře hned na začátku!\n10.7.2012 – Iveta Bartošová oprášila své herecké dovednosti a kývla na nabídku zahrát si v nízkorozpočtovém hororovém filmu Poslední výkřik. Na plátně ji však příliš vidět nebude. Ačkoliv je ústřední postavou, umře hned na začátku.\nHrůzná volba: Maminka musí prodat syna, jinak jí umře dcera!\n8.1.2015 – Chudá rodina stojí před strašlivým rozhodnutím. Jejich na smrt nemocná holčička umře, pokud neprodají její dvojče.


Agentura Median provede ve Zlíně Prštném průzkum veřejného mínění - ZLIN.CZ\n/ Zprávy / Co se děje / Agentura Median provede ve Zlíně Prštném průzkum veřejného mínění\nAgentura Median provede ve Zlíně Prštném průzkum veřejného mínění\n12. 4. 2019 7:09\nZLÍN – Průzkum veřejného mínění udělá ve Zlíně Prštném agentura Median. Cílem je shromáždit informce o zkušenostech a názorech lidí týkajících se základních lidských práv, řekl serveru Zlin.cz Lukáš Fabián z tiskového oddělení zlínského magistrátu.\nNa základě dat, která se posbírají ve všech 28 členských státech Evropské unie, bude možné provnat povědomí o lidských právech napříč celou Evropskou unií. „Abychom získali reprezentativní obrázek za celou Českou republiku, je důležité dotazovat členy náhodně vybraných domácností. Některé domy a byty ve městě byly náhodně vybrány, aby se jeden z členů domácnosti zúčastnil tohoto výzkumu,“ říká Ondřej Nývlt, vedoucí mezinárodních projektů agentury Median.\nDotazování trvá 45 minut. „Tazatelé mohou domácnosti navštěvovat už v dubnu a potrvá to až do konce června,“ poznamenal Fabián. Podle něj jsou odpovědi anonymní. „Otázky se týkají problémů v České republice, služeb v oblasti bydliště nebo osobních zkušeností s porušováním práv nebo diskriminací,“ dodal Fabián.


Vsetínská šance mladým lidem bez zázemí — ČT24 — Česká televize\nVsetínská šance mladým lidem bez zázemí\nOstrava – Ve Vsetíně byl otevřen Dům na půl cesty. Je určen mladým lidem z dětských domovů a pěstounských rodin, kteří začínají samostatný život a chybí jim odpovídající rodinné zázemí. Tím jsou ve svých prvních životních krocích znevýhodněni. Stavbu organizovalo občanské sdružení Pod křídly za přispění města Vsetín a nový domov v něm najde sedm nájemníků.\nJedním z nových nájemníků Domu na půl cesty na okraji Vsetína je Ondřej Ovčačík. Právě začíná nový život. Do zařízení přišel z dětského domova v Liptále. Rád maluje a hraje fotbal. Chce si najít práci. „Měl jsem z toho docela obavu. Dosud jsem žil na internátu, pořád jsem byl mezi lidmi. Tady jsem tak trochu sám, ale snad mi malování pomůže,“ svěřuje se Ondra.\nV novém domě už bydlí čtyři nájemníci. „Zatím se moc neznáme, ale podle prvního dojmu bychom spolu mohli vycházet,“ věří Ondřej v dobrý start. „Dva z nájemníků jsou z Liptálu, další je z výchovného ústavu v Novém Jičíně, jiný z Černé Vody a jednu dívku máme z pěstounské péče,“ vypočítává Emilie Smrčková z občanského sdružení Pod křídly. „Na realizaci tohoto projektu se podílelo město tím, že poskytlo pozemek,“ upozorňuje starostka Vsetína Květoslava Othová.\nStavba Domu na půl cesty si vyžádala přibližně sedm milionů korun. Ve Zlínském kraji občanské sdružení Pod křídly už vybudovalo šest podobných zařízení. „Tato zařízení vlastně nahrazují rodinu. Ti mladí, lidé, kteří nemají své biologické rodiče, se mohou obracet na tato zařízení. My jsme určitým mezičlánkem mezi dětským domovem a reálným životem,“ říká Emilie Smrčková.\nDo nového domu se zbylí tři nájemníci nastěhují do konce července.


Kojicí podprsenka Clarette nevyztužená\nNevyztužená kojicí podprsenka s elegantní výšivkou. S odepínatelnými košíčky!\nKošíčky v zakulacujícím T střihu lze v horní část odepnout\nJsou z komfortního bavlněného materiálu, potažené vyšívaným tylem\nVyšší střed, všité klasické i boční kostice\nProdyšný elastický obvod s trojháčkovým zapínáním na tři polohy stažení\nProžijte jedno z nejkrásnějších období života v krásné a pohodlné podprsence!\nBavlněný komplet podprsenky a kalhotek, s dívčím potiskem. Komplet je vyrobený z bavlny a elastanu, který zaručuje tvarovou stálost a příjemné nošení Nevyztužené trojúhelníkové košíčky mají jeden záševek Podprsenka je bez zapínání, .. Další informace >>\nÚchvatná nevyztužená krajková podprsenka Alysia. Luxusní vzhled! Košíčky podprsenky nejsou vyztužené a mají pohodlný střih do tvaru T, který krásně zakulacuje ňadra Košíčky jsou ve vrchní vrstvě z překrásné jemné krajky, podšité jemným ela.. Další informace >>


Doc Mc Stuffins - samolepka na zeď | GLIX\nDoc Mc Stuffins - samolepka na zeď\nDOC MC STUFFINS - Samolepky Walltastic Diseny Doc McStuffins jsou do dětského pokojíčku jako stvořené. Celkem je v sadě 59 samolepek. Doktorka Plyšáková je vlastně malá holčička, která dokáže nejen komunikovat s plyšovými zvířátky a hračkami, ale oni si dokonce povídají s ní! A pokud potřebují její pomoc například, jako dokonale sešít nebo obvázat zranění, ona se o své kamarády Plýšu, Vlnku, Hallie a Mrázka hravě postará. Podpořte dětský svět fantazie i sny, třeba vám díky našim samolepkám vyroste malá lékařka. Více\nVýrobce: Walltastic Kód: 41516\nProdukt již není v nabídce Objednávky přijaté po 15:00 odesíláme následující pracovní den\nod 176 Kč 220 Kč


Prada - Značky - Diskuzní fórum | Parfumánie\n22. ledna 2022 11:31\nmoje polička 22. ledna 2022 11:31\nMáte zkušenost s vůněmi z kolekce Les Infusions? Která se vám líbí, kterou případně nosíte?\nNa papírku jsem zkoušela růži a líbila se mi moc. Pak znám Iris, který je nádherný.\nmoje polička 25. ledna 2022 02:17\nTie odnože Iris, ktoré som skúšala, sa mi páčili všetky.\nTuberóza tak neutrál, detto Oeilet (pekná ale klinčeky miesto karafiátu)\nVeľmi sa mi páčila mimóza, mandarinka tiež nebola na zahodenie, ale až také nadšenie ako pri mimóze nenastalo.\nmoje polička 26. ledna 2022 12:36\nV dlani svírám starý klíč od branky malé, za níž je svět, v němž všechno je stálé. Ve stinných zákoutích i v ostrůvcích, které koupou se v sluneční záři, tam všude mé sny jsou zvěčněné jak v tajemném snáři. Cítím dech stromů a vůni barevných květů, slyším zpěv ptáků, tak šťastných ve svém letu. Dotknu se kouzelně modrých kosatců a zašeptám jednomu z nich,\nže v nuancích modré zazáří světu\na času běh uzamkne v samet své tváře,\nže v bezčasí duši mou vezme si k dálnému letu,\nza obzor myšlenek,\ndo dálav vábení modravé záře …\nInfusion d'Iris se podobá No.19 Poudré, ale tam kde v Chanelu nastupuje krásný jemně nasládlý pudr, tak Prada odhaluje sladce balzamický tón s lehoučkou gumovou nuancí. Celek navozuje zvláštní meditativní pocit, uklidňuje a svádí ke snění.\nmoje polička 26. ledna 2022 12:49\nDalia krásne Dali, vystihla si vôňu dokonale\nmoje polička 26. ledna 2022 13:23\nmoje polička 28. ledna 2022 16:51\nRůže zářivě červená s průzračnými perličkami rosy, vonící šťavnatou sladkostí silně a omamně, smyslně krásná i mladistvě hravá. Vůně růže zpočátku odlehčená osvěžující mandarinkou a nahořkle citrusovým aroma květů neroli, později zlehounka podbarvená balzamickým galbanem.\nmoje polička 14. února 2022 11:01\nNěžná vůně s hořkou mandlí, která se postupně ztrácí ve vanilkově květinovém závoji. Cítím i něco trošku pryskyřičně gumového, stejně jako v Infusion d'Iris. Líbí se mi to.\nmoje polička 14. února 2022 12:18\nDalia Jojo, to mají obě společné. I v D Iris Cedre a Infusion De Fleur D Oranger cítím podobnou stopu. Další jsem neměla tu čest.\nmoje polička 15. února 2022 21:26\nJá už jsem to tu někde kdysi psala, když se celá řada objevila v Douglasu v Palladiu. Pro mě je jednoznačným vítězem Infusion d´Mimosa. V mém mimózovém období jsem dokonce jednu chvíli dokonce uvažovala o jejím pořízení.\nmoje polička 15. února 2022 21:38\nwendulka Mimozu jsem ještě nezkusila. Budu to muset napravit.\nmoje polička 17. února 2022 09:52\nwendulka mimoza, říkáš


Blecha lidská byla do 19.století nejrozšířenějším parazitem, v současné době ji nahradila blecha kočičí, která i přes svůj název napadá paradoxně v nejčastějším případě psy, ale nevyhnou se samozřejmě ani kočkám a také divokým zvířatům, jako jsou například mývalové nebo skunkové. Kousnutí od blechy se však nevyhneme ani my lidé. Jakmile na svém těle objevíte štípance od blech, měli byste okamžitě začít jednat.\nBlechy jsou velmi nepříjemným hmyzem, jejich štípance jsou bolestivé a silně svědí. Nebezpečné jsou ale především tím, že přenášejí závažné choroby jako například mor nebo tasemnici. První pomocí při hubení blech, je pečlivě vyprat veškeré oblečení a textilie v domácnosti.\nBohužel tím ale důkladná likvidace blech v bytě nekončí. Doporučujeme bez váhání kontaktovat odborníky z DeraPlus. Ti používají profesionální insektické postřiky proti blechám, které jsou testované pro použití v domácnosti.\nPokud se blecha dostane do srsti domácího miláčka, neztrácí čas a již během 5 minut začíná sát krev svého hostitele. To vydrží i téměř 3 hodiny v kuse. Nejvíce krvežíznivé jsou samičky blech, které dokážou zkonzumovat až 15násobek své vlastní hmotnosti. Jediná blecha dokáže přežít v srsti vašich psů a koček i téměř dva měsíce.\nZablešení se může velmi rychle vymknout kontrole. To proto, že blechy kladou vajíčka ve velkém množství. Při rychlosti 40 – 50 za den po dobu 50 dnů znamená, že samička dokáže vyprodukovat až 2 tisíce vajíček za život. Larvy se drží hluboko v tkaninách, lůžkovinách nebo kobercích. Je proto velmi důležité důkladné vysávání a čištění podestýlky vašeho domácího mazlíčka.\nJak se zbavit blech? Při léčbě zablešení je nutno si uvědomit, že část bleší populace žije na zvířeti a část ve stádiu larev žije v okolí něho. Proto i léčba musí být zaměřená tímto způsobem.\nJednak se musí zlikvidovat dospělé blechy, na které existuje několik přípravků. K tomu slouží postřiky a šampony, nicméně je třeba si uvědomit, že tyto tzv. antibleší šampony, mají krátkodobý účinek. Fyzicky přítomnou blechu zabijí, avšak druhý den může být náš čtyřnohý přítel znovu blechami napaden. Déle působící přípravek proti blechám je například ve formě kapek, které se kapou mazlíčkům na kohoutek nebo podél jejich srsti.\nNa likvidaci vývojových stádií blech, které žijí ve formě larviček v okolí psů a koček, je pak vhodné pozvat deratizační odborníky, kteří díky profesionální technice, ošetří vaši domácnost šetrnými insekticidy a juvenoidy.


13.10. 2021Adela Kiss359x\nMaminka s osmiletým Mariem přiletěli na Analýzu chodidel před týdnem ze Švédska.\nSlyšela a četla o naší práci a chtěla vyzkoušet něco dalšího, než jen běžné předepsání ortopedických vložek od stolu, které její syn nosí již několik let na plochonoží. Podle jejího popsání neví jestli se s chodidly něco mění a váhá jestli je stále potřebuje, protože jsou jejímu synovi stále dokola předepisovány.\nK vložkám před lety nedostaly žádné další doporučení jakými může být:\ncvičení s chodidly\nchůze po nerovnosti v terénu\nPři pouhém pohledu na chodidla dítěte od stolu to opravdu vypadá, že trpí plochonožím, ale je tomu opravdu tak?\nPo několika běžných testech jakými je postoj, chůze, běh, dřep a vyloučení valgozity kotníků jsme přešli k otiskům chodidel.\nJak můžete vidět, je potřeba dítěti v první řadě pořídit asymetrickou obuv, aby měly palečky prostor a nedocházelo k vbočování palců.\nPodélná klenbička je funkční, po sledování chodidla v uvolnění se nám krásně vytvarovala, ve stoji na špičkách je klenutá a podle otisku vidíme její funkčnost při zatížení.\nChtěla bych zmínit, že Mario je synem maminky Češky a tatínka Inda. Proč je důležité zmínit etniku rodičů u dětí?\nNejvyšší výskyt hypermobility byla zjištěna u Asiatů, dále u Afričanů a na posledním místě jsou Evropané.\nHypermobilní jedinci často trpí plochonožím. Snížená je mediální podélná klenba, mnohdy je přítomno i pronační postavení a everze kotníku (Murray, 2006).\nJestli pomohlo nošení vložek nemůžu říct, s malým jsem v minulosti nepracovala. Ale je jasné, že se nožky naučili a stále učí pracovat přirozeně, tak mi připadá zbytečné staré vložky, které jsou ještě ke všemu již malé, v obuvi stále mít.\nA také vzhledem k možné zděděné hypermobilitě kloubů, bych na dítě nebyla tak přísná.\nDětské chodidlo se vyvíjí do 7-8 roku, ale samozřejmě se tvaruje celý život. Je důležité dát dětským chodidlům prostor a ony se to většinou samy naučí.\nPokud pozorujeme nějaké dramatické změny ve vývoji vždy je samozřejmě důležité přijít například k dětskému fyzioterapeutovi včas.\nAle také není zdravé cpát dětem vložky jen po pouhém pohledu na chodidla od stolu vyšetřujícího.\nPokud se vám cokoli nezdá, vyhledejte radši specialistů hned několik a zapojte i zdravý selský rozum do rozhodování postupu léčby.\nMario dostal spousty tipů na cvičení chodidel a maminka mu pořídila barefootovou obuv, aby mohl se svými palečky pracovat přirozeně. Na fotbal samozřejmě může nosit svoje kopačky a sálovky, ale na procházkách v lese chodidlům bude nejlíp v minimalistické podrážce.\nMůžete se semnou těšit na otisk Mariových chodidel znovu zhruba za půl roku, až se opět otočí za babičkou do Čech, abychom viděli, jak se nožky krásně vyvíjejí.


Jan Lipavský | Celebrity Blesk.cz\nProfese: politik České pirátské strany, manažer, analytik\nKolega - Věslav Michalik\nKolegyně - Lenka Kozlová\nKolegyně - Dana Balcarová\nPolitik České pirátské strany Jan Lipavský byl v letech 2017 až 2021 poslancem. Posléze se stal adeptem na post ministra zahraničních věcí.\nStudoval mezinárodní vztahy na univerzitě v Česku a v Anglii. Před vstupem do politiky Jan Lipavský rozvíjel kariéru v soukromém sektoru, např. ve společnostech McKinsey & Company či ZOOT. Postupně se vypracoval do manažerských pozic v oblasti informačních technologií v bankovnictví.\nJAN LIPAVSKÝ OZNAČIL PETŘÍČKA ZA POCHEHO LOUTKU\nJan Lipavský se zajímá o tajné služby\nVěnuje se především bezpečnosti a zahraniční politice. Zaměřil se na vznik zákona chránícího strategická odvětví české ekonomiky před ztrátou citlivých dat a know-how. Jan Lipavský také kontroluje činnost českých tajných služeb a zasazuje se o zachování jejich nezávislosti.\nČlenem České pirátské strany se Jan Lipavský stal roku 2015. V parlamentních volbách 2017 byl zvolen poslancem, a to z pátého místa pražské kandidátní listiny Pirátů. V dolní komoře působil do podzimu 2021.\nPosléze se Jan Lipavský stal adeptem na post ministra zahraničních věcí ve vládě Petra Fialy (ODS).\nO JANU LIPAVSKÉM ČTĚTE ZDE>>\nJan Lipavský je ženatý a má dceru.\nBabišova vláda nadělovala: Kulhánek se má stát velvyslancem při OSN, Jindrák na Slovensku číst článek\nJako místopředseda Pirátů skončil kritik Bartoše. „Brečím. Martine, díky,“ dojal Kučera straníky číst článek\nVýhrady Zemana k jednomu adeptovi na ministra přetrvávají. Do Lán přijede Bartoš Výhrady prezidenta Miloše Zemana k jednomu z kandidátů na ministra podle nově jmenovaného premiéra P... číst článek\nPremiér Fiala: Jasný vzkaz pro neočkované! A kritika zavření vánočních trhů Novým premiérem ČR se stal Petr Fiala, jenž si po jmenování prezidentem Zemanem naplánoval před láns... číst článek\nFialovo jmenování premiérem se kvůli nákaze ... číst článek\nPrezident na Nově o zdraví, covidu i nové vl... číst článek\nPolitologové o Pirátech: Neměli jinou šanci,... číst článek\nPiráti mají náhradu za Michálka. Do vlády má... číst článek\nVzdají Piráti vládní angažmá? Michálek zmíni... číst článek\nKomentář: Fiala přichází a Babiš neodchází. ... číst článek


2014 - Podzminí Podmitrov - flat4.org\n2014 - Podzminí Podmitrov\nPříspěvek od Vendelin » 05 zář 2014\nUž 22. mezinárodní (a myslím, že široko-daleko největší a ve své přirozené skromnosti ještě podotknu, že asi nejlepší) sraz VW busů všech generací a jiné staré VW havěti bude od 26. do 28. září opět na Podmitrově.\nAsi už všichni vědí, o co jde, takže neváhejte a jděte na http://www.vw-bus.cz" onclick="window.open(this.href);return false; a tam najdete přihlášku.\nNáš obětavý a ostřílený štáb se na vás bude těšit.\n602 384 202\nRe: 2014 - Podzminí Podmitrov\nPříspěvek od Vendelin » 10 zář 2014\nPár základních informací pro případné účastníky:\n- příjezd možný v pátek od rána\n- recepce a bečka bude fungovat cca od 14 hodin\n- účastnický poplatek je 250 Kč/pobyt za přihlášené auto (do středy 23.9.), 300 pro "anarchisty" - T1 zdarma!\n- 50 Kč se platí za dospělou osobu či psa nad 1 kg/pobyt, děti do 15 let zdarma\n- noc v chatce - nutno objednat na mejlu jirka@stmbs.cz - 100 Kč/osoba nad 15 let\n- elektrická přípojka (omezený počet, opět třeba objednat extra) - 100 Kč/noc.\nPřihlášky nám pomohou v naplánování akce, společného bramborového guláše, který pro všechny zúčastněné zdarma atd.\nTakže jestli si chcete v klidu zagrilovat, natrénovat zimní teploty v noci a hlavně užít si dobrou bandu, prosím, navštivte http://www.vw-bus.cz" onclick="window.open(this.href);return false; a tam můžete přihlášku vyplnit. Na některých přístrojích se možná ukáže jen prázdný list (nejsme dokonalí), pak napište základní informace - kdo -kdy-kolik lidí + kontakt na výše uvedený mejl.\nPříspěvek od venca101 » 11 zář 2014\nJá jedu, má být krásně a teplo, ostatně jako vždycky...\nPro navození podmitrovské atmosféry přikládám fotku z loňského podzimu\n(foceno ze břehu říčky Bobrůvky)\nPříspěvek od Vendelin » 12 zář 2014\nJo, to je přesně ono, akorát tam chybí ta jinovatka\nPříspěvek od Vendelin » 21 zář 2014\nTak za týden touto dobou (neděle 7:20 ráno) bude slyšet drkotání zubů těch, kteří podcení kvalitu spacáku a na grilu se začne dělat english breakfest (vajíčka na slanině s topinkou). V hangáru se bude dopíjet bečka...\nKdo by to chtěl taky zažít, skočte si pro přihlášku na http://www.vw-bus.cz" onclick="window.open(this.href);return false; .\nPříspěvek od venca101 » 26 zář 2014\nVzhledem k hojnosti příspěvků v tomto topiku to vypadá, že na Podmitrově budu jen já a Vendelín... A možná ještě dojede Dagmar Honsová ze společnosti meteopress, hlásí, že má být o víkendu krásně\nSice ještě čumákuju v práci, ale končím dneska dřív... Doma sbalím tatranku, náhradní ponožky a odpoledne jsem tam jak na koni!\nPříspěvek od kobližek » 26 zář 2014\nStartujeme ze Zplzně v Táboře zapřáhneme Trčka a valíme...\nPříspěvek od venca101 » 28 zář 2014\nDěkuji pořadatelům za opět výborný sraz a pohodovou atmosféru!\nFotke hier: http://venca101.rajce.idnes.cz/Podzimni_Podmitrov_2014" onclick="window.open(this.href);return false;\nPříspěvek od kratatom » 29 zář 2014\nAhoj, byl jsem jen v sobotu, na skok od obeda do odpoledne a musim rict, ze za hezkeho pocaci ma Podmitrovw jeste dalsi rozmer. Bezva lidi, bezva pokec, zabava pro deti, becka pro chlapy, slunicko pro zensky, pohodova atmosfera. Jirko & spol, velke diky a rad jsem vas zase vsechny alespon na chvili videl. Zdravi Tom K. PS: Venco, diky za fotky.\nPříspěvek od Vendelin » 30 zář 2014\nAhoj všem. Tak jsem před půl hodinou dorazil z Podmitrova rovnou do práce a musím říct, že se mi to taky líbilo. Sice všelijaké počasí odradilo cca 15 přihlášených osádek, ale tradičně dojeli nepřihlášení anarchisti, takže nás bylo tak akorát, abychom se vešli a pořadatelé neprodělali kalhoty. Díky všem za pohodu a těm, které jsem za celý pobyt nepotkal, se omlouvám, nejde to holt obejít všechno. Mimo jiné je to nebezpečné na játra.\nNašly se tam dětské sluneční brýle, visí na recepci, takže si je tam 30. dubna můžete vyzvednout. Jarní Podmitrov je od 30.4. do 3.5., samozřejmě včetně čarodějnic a Prvomájového průvodu.\nSpokojený, ale utahaný Vendelín\nPříspěvek od kobližek » 30 zář 2014\nTak já se vráti z podmitrova až dnes a rovnou z nemocnice. Měl jsem úžeh Parádní akce i organizace. Jenom jsem nestihnul čočku Ořechovice byla silnější.... P A R Á D A\nPříspěvek od Vendelin » 01 říj 2014\nA nebyl to náhodou úchlast? Ten v Podmitrově řádí skoro jako ebola v Africe.\nPříspěvek od bussman » 01 říj 2014\nAhoj vsem, dekuji za skvely sraz. Vse bylo na jednicku s hvezdickou. Synovi se to mooc libilo a pta se porad kdy se zase pojede na Podmitrov.\nDAMY a PANOVE DEKUJI.\nPříspěvek od kobližek » 01 říj 2014\nNenenne to bylo ze sluníčka.....\nPříspěvek od vwul » 01 říj 2014\nBezva akce pro celou rodinu, děkujeme\nPříspěvek od Vendelin » 02 říj 2014\nTeda chytnout úžeh na Podmitrově, to je výkon. To musím nějak zakomponovat do promotion\nPříspěvek od Želvák Bob » 04 říj 2014\nDíky za sraz - čtyřikrát jsem vynechal (nerad a nechtě) a už mi to fakt chybělo ...\nBylo to skvělé - jen doufám, že se dětem nezdály po loutkovém divadle noční můry. Nějak jsme to se Sargym přitvrdili\nPrvní dávka fotek:\n(zbytek fotek snad spáchám v dalším týdnu, teď nestíhám)\n... dalších pár kousků ...\nPříspěvek od knulp » 04 říj 2014\nTo jsou nejlepší fotky, co jsem z Podmitrova kdy viděl. Paráda.


Alois Rašín, otec české měny | Radiožurnál\n1. díl: Vítejte v domě a kanceláři Aloise Rašína\n2. díl: Tragická historie rodiny Rašínů\n3. díl: Osobnost Aloise Rašína – hodný otec, razantní politik, přísný ekonom\nVítejte v domě a kanceláři Aloise Rašína\nPracovat a šetřit! Blaho republiky budiž zákonem nejvyšším! A také Za práci pro vlast se neplatí, to byla tři základní hesla ekonoma a prvního československého ministra financí Aloise Rašína.\nČeskoslovensko na prvním místě\nPodle historika Jaroslava Rokoského to byl razantní politik, kterému šlo v prvé řadě o prosperitu státu. „Nešlo mu o stranický zájem, v jeho případě o Národní demokracii, jíž byl členem, nebo dokonce o osobní zájem či slávu,“ vysvětluje historik. Učitelům, kteří požadovali zvýšení platu, například sdělil, že by měli jít svou skromností příkladem. Věřil v pracovitost, šetřivost a silnou měnu.\nObraz Aloise Rašína ze 20. let 20. století|foto: Miloslav Hamřík,Český rozhlas\nZapadlo také jméno Aloisova prvorozeného syna Ladislava. Ten patřil ještě v roce 1939 k aktivním politikům a byl mezi těmi, kteří byli odhodláni bránit Československo před nacistickou okupací v době po Mnichovu. 13. prosince roku 1939 ho zatklo gestapo a o šest let později zemřel ve vězeňské nemocnici. Bylo to krátce před příchodem americké armády. Bylo mu 44 let.\nV 50. letech nesměli mít oba Rašínové vlastní hrob. „Rodiče měli salón a v něm byly posmrtné masky, posmrtné ruce, no a u babičky byly urny,“ popisuje Karolina Breitenmoser-Stransky, vnučka Ladislava Rašína. Uložit urny do rodinné hrobky směla rodina znovu až v 80. letech, dopsat na ni jména politiků mohli ale teprv až po pádu totalitního režimu.\nKarolina Breitenmoser-Stransky je pravnučkou Aloise Rašína. Se svou rodinou žije ve Švýcarsku, ale do Prahy se často vrací a stará se o dům, do kterého se roku 1912 její pradědeček přestěhoval a měl advokátní kancelář.\nNa domě, ve kterém Alois Rašín žil a pracoval, je dnes pamětní deska. Najdete ho v Praze, v rušné Žitné ulici. S pravnučkou prvního ministra financí se do domu vypravila reportérka Michaela Vetešková.\nA jak to v domě vypadá dnes? Projděte ho ve virtuální prohlídce, prohlédněte si fotogalerii a podívejte se na videa.\nautoři: Michaela Vetešková, Kristýna Hladíková, Miloslav Hamřík


VIDEO: Kateřina Cajthamlová vaří kapra pouhých pět minut. A bez soli - iDNES.cz\nVIDEO: Cajthamlová nám uvařila kapra za pět minut\nRecept je to vyloženě letní, i když jde o teplou kuchyni. A triviálnost přípravy kapřího masa je až zarážející, podívejte se na úvodní video. Přesto chutnal skvěle. A ti z redakce, kdo ochutnali, by si ho s chutí dali znovu. Vyzkoušejte také.\nKrok za krokem k dietní večeři z kapra\nVaření bez soli\nSůl v kuchyni nahradí citrusy (zkuste citron nebo limetku) a aromatický česnek.\nPotřebovat budete filet z kapra, čerstvý kopr, barevný pepř, olej (může být s citronovou příchutí nebo si smíchejte olej s čerstvou citronovou šťávou), brambory, kousek másla, limetku a česnek. Na sůl v tomto případě zapomeňte. Přesné množství ingrediencí si rozpočítejte podle konkrétního počtu a složení strávníků.\nFotogalerie přípravy kapra\nJe to jednoduché. Podle Kateřiny Cajthamlové by syrová porce kapra k večeři pro ženu měla mít 130 až 140 gramů, k tomu si dívka či dáma může dopřát stejné množství brambor. Pro chlapa pak počítejte cca se 180 gramy kapra a 200 gramy syrových brambor. K obědu si můžete porci brambor o něco navýšit. (Počty jsou to samozřejmě orientační, přesné stravovací tabulky byste si museli nechat sestavit u odborníků individuálně na míru vaší postavě.)\n"Porce brambor k večeři by měla vypadat podle toho, co člověk dělá před večeří - jestli například sportuje - kdy jde spát po večeři a zda se chystá na druhou večeři," upřesňuje Kateřina Cajthamlová.\nDalší postup je velmi jednoduchý. Očištěné a osušené brambory nakrájejte na plátky, narovnejte na pekáč a každý velmi lehce potřete olejem; na brambory určené pro pár byste ho měli spotřebovat maximálně kávovou lžičku. Strčte je do trouby vyhřáté na 200 °C a nechte péct 10 minut.\nA vrhněte se na kapra; než se opečou brambory, bude hotov. Na pánev nebo do hrnce nalijte tolik vody, aby se porce kapra pokud možno neponořila - měl by se v podstatě vařit v páře. Přidejte do ní čerstvý nasekaný kopr a přiveďte ji k varu.\n"Můžete použít i pokličku, případně porci na pánvi jen podlévat vývarem s koprem. Neměl by se vařit, aby se nerozpadl," upřesňuje doktorka Kateřina.\nJakmile je kapr hotový, servírujte ho s opečenými brambory. Kapra ještě pokapejte citronovou šťávou a přidejte kousek másla pro chuť.\nJezte ryby 3× týdně, doporučuje Kateřina Cajthamlová\n"Doktorka Kateřina" doporučuje zařadit ryby do jídelníčku třikrát týdně, a nemusí to být vždycky kapr. Vystřídat ho může třeba candát nebo lín. Více například v článku Sladkovodní ryby pomohou zhubnout, zkuste kapří hranolky.\nDále čtěte jen na vlastní nebezpečí...\nTi, kdo nechtějí počítat gramy tuku ani ničeho jiného a kapr podle doktorky Kateřiny je na ně příliš dietní, se mohou vrátit třeba k receptu Zdeňka Pohlreicha na kapra s bylinkovou krustou. Na tom si teď v létě také pochutnají:\nTémata: kuchyně, Brambory, Hobby - domov, Kapr, Kateřina Cajthamlová, Kuchyň, Poradna: Jídelníček, Poradna: Zdraví, Recepty - Zdeněk Pohlreich, ryby, Vaření, Zdeněk Pohlreich


Příspěvek na likvidaci historického elektrospotřebiče - Glosář od A do Z | MALL.CZ\nNacházíte se zde: Úvodní strana›Glosář od A do Z›Příspěvek na likvidaci historického elektrospotřebiče\nPříspěvek na likvidaci historického elektrospotřebiče\nDne 13.8. 2005 vstoupila v platnost některá ustanovení novely zákona o odpadech, která se týká elektrických a elektronických zařízení. Účelem této novely je prevence vzniku odpadních elektrických a elektronických zařízení a snížení odpadu, který z těchto zařízení vzniká.\nVšichni výrobci a dovozci elektrospotřebičů musí od 1. září 2005 finančně přispívat do kolektivního systému, ze kterého je recyklace starších výrobků financována. Tento finanční příspěvek mají možnost uvádět odděleně na všech prodejních dokladech k novému zboží. V takovém případě mají i koncoví prodejci povinnost uvádět na prodejních dokladech finanční příspěvek zvlášť, tak aby bylo zřejmé, jaká část kupní ceny bude použita k úhradě nákladů na recyklaci elektrozařízení. Příspěvek tedy v žádném případě neslouží k obohacování prodejců!\nVýše částky se liší podle kategorie výrobku, pohybuje se od několika Kč v případě malých spotřebičů až po 420,– Kč u chladících zařízení. Částka bude připočtena k hodnotě zboží po jeho vložení do košíku.


Nejdříve jsem navštívil Domov Důchodců a povídal si s panem Šimkem, který zde pracuje několik měsíců.\nChodí sem k nám každý týden hlavně paní Lenka Praizlerová a ta mne i další lidi v našem vysokém věku naučila pracovat na počítači, což mi velice pomáhá. Dívám na stránky a fotografie z různých míst, ale taky občas mastíme na obrazovce karty. Nikdy by mne nenapadlo, že si ještě ve svém věku najdu cestu k počítači.Kolik sem k vám chodí dobrovolníků?\nJak kdy, zhruba 3-5 lidí, kteří pomáhají většinou na společenských akcích, které pro klienty pořádáme.\nJak moc je pro vás práce dobrovolníků důležitá?\nJsme strašně rádi, že sem dobrovolníci chodí. Hlavní je, že to jsou lidé zvenčí. Je to pro klienty impuls. Leckdy jsou to lidé upoutáni na lůžko, bez příbuzných. Mnohdy jsou odevzdaní, apatičtí. A pro nás je hrozně složité je aktivizovat. Když se u nich objeví někdo nový - jiný, než na koho jsou zvyklí, tak se to často daří mnohem lépe. To jsem zažil i já sám. Když jsem před několika měsíci nastupoval, tak jsem byl nová tvář a všichni si se mnou chtěli povídat. Nyní se už známe a zájem o mne opadl. Tedy jsme rádi za každého člověka, který k nám přijde.\nJak pomáhat? Chcete-li se stát dobrovolníkem, tak stačí zavolat na telefon 721 321 939 přímo paní Štěpánové a domluvit si schůzku a třeba to i jen vyzkoušet. Nikdo se nebude zlobit, když vám to nepůjde.\nSetkal jste se třeba při škole, nebo v jiných podobných pracovištích, že tam pracují dobrovolníci, jako je u nás Arnika?\nHodně jsem to viděl v Brně. Ale i tady v okolních městech už se dobrovolnictví začíná objevovat. Arnika už má ale už dlouhou tradici a určitě jsme zde dál než jiná města.\nDruhá návštěva byla v Diakonii, respektive jsem klienty Diakonie našel na zmrzlině v Penzionu Za vodou :-) A povídal jsem si s paní Hanou Hubenou.\nKrásné jsou návštěvy Roberta. O čem začneme, tak na všechno umí odpovědět, o všem toho hodně ví. A také čtení pana Štěpaře, který si vždy jednou za týden přinese zajímavou knížku.Jak dlouho vám zde pomáhají dobrovolníci z Arniky?\nUž jsem tu 6 let a už tehdy sem dobrovolníci chodili.\nJak se to promítne pomoc dobrovolníků ve vaší práci?\nHlavně vnesou jiný úhel pohledu, vnesou jiná témata. Nabídnou klientům jiné aktivity. Důležité také je, že k nám chodí jako dobrovolníci i pánové, protože většina personálu zde jsou ženy. Chodí sem i mladý učitel Robert Hoc, který je zcestovalý a sečtělý - umí otevřít nejrůznější témata. Klienti se na povídání s ním vždycky moc těší. Další se těší na pana Štěpaře, který Diakonii založil a vybudoval a nyní v důchodu pravidelně dochází a klientům čte z knížek.\nU vás v Diakonii máte prý i uzavřené oddělení pro lidi s demencí. I tam chodí dobrovolníci?\nTomuto oddělení říkáme VÁŽKA a je pro lidi, kteří vnímají jen zbytky smyslů. A i tam dobrovolníci docházejí číst knížky, popřípadě s klienty jdou na malé procházky. I zde to má na klienty velmi pozitivní vliv, zvláště když nefungují vztahy v rodině a klienti nemají návštěvy.\nVy dobrovolníkům něco za návštěvy u vás nabízíte?\nNe - už z podstaty dobrovolnictví musí ti lidé hlavně chtít sami pomáhat. Máme ale třeba dohody se ZOO a dalšími organizacemi, že doprovod lidí má vstup zdarma, nebo s výraznou slevou. Pro aktivní zdravé důchodce, kteří ale mohou chodit a mohou a chtějí pomáhat, chtějí si popovídat, být ve společnosti, i tato drobná pomoc může být jeden z impulsů přijít a vyzkoušet si to :-)\nMáte tady někoho, kdo u vás nejdříve pomáhal a nyní naopak pomoc potřebuje?\nTo je přesně případ Akademického malíře pana Františka Kalenského, který sem za klienty chodí už asi 6 let malovat. On klienty tak dokáže pošťouchnout a vyhecovat, že malují i ti, kteří stále tvrdili, že malovat neumí a nemohou. No a nyní využívá i on naše služby. Vzhledem ke svému zdraví občas potřebuje doprovody. Takže on pomáhá nám a my jemu :-)\nVe fotogalerii jsou ještě fotky z Domova svatého Josefa, kde Arnika také hodně pomáhá. Odtut přineseme článek za několik dní.\nFOTOGALERIE - Jak konkrétně pomáhají dobrovolníci z královédvorské Arniky


Sedm tipů a triků jak prodat pozemek | Reas.cz\n21. ledna 2021Redakce\nExistuje spousta tipů a možností, které mohou prodávající a realitní makléři využít k prodeji nemovitosti, ale jak prodat pozemek? Jak ho udělat atraktivním pro kupující? Příliš často vidíme nabídku pozemku v inzerci celé měsíce, ne-li roky, než změní majitele. To je opravdu příliš dlouhá doba, než se prodávající dočká svých peněz a realitní makléři své provize.\nPřemýšlíte o prodeji pozemku? Rádi vám s tím pomůžeme! Stačí vyplnit formulář a o zbytek se už postaráme my.\nTipy a triky pro prodej pozemků\nOsvědčené postupy, které můžete použít při prohlídkách nemovitostí, abyste navodili pocit útulného domova a místa, ve kterém se hosté budou cítit příjemně, u pozemků bohužel nefungují. Louce nebo zahradě také nemůžete dát lepší barvu nebo zvýšit cenu pár opravami. Co tedy udělat můžete?\nZde je několik tipů a triků, které můžete použít:\n1. Promluvte si osobně se sousedy. Mnozí by rádi uvítali příležitost rozšířit své vlastní pozemky, jen se o ní musí dozvědět.\n2. Rostou v okolí nové bytové domy nebo se staví komerční prostory? Kontaktuje developera. Pokud se již jednou pro danou oblast nadchli, mohou mít zájem budovat i na vašem pozemku.\n3. Pokud prodáváte louku, vysaďte na pozemek květy, aby byl krásnější. Pokud prodáváte stavební pozemek, vytrhejte plevel a posekejte trávník, plocha bude vypadat větší a upravenější.\n4. Nejvíce pozemků se prodá prostřednictvím běžné inzerce. Čím specifičtější však místo je, tím větší péči mu budete muset během prodeje věnovat. Kromě realitních portálů doporučujeme využít i sociální sítě - netradiční pozemek si žádá netradiční přístupy k prodeji.\n5. Vždy nabízejte možnost „ukázat“ nemovitost potenciálním kupujícím. Je to běžný krok při prodej nemovitosti, ale u pozemků se řada lidí domnívá, že to není nutné, protože není co ukazovat. To je však rozdíl mezi dobrým a špatným prodejcem. Chcete-li být úspěšní, snažte se kupujícím vyjít vstříc. Opravdu nestačí, pokud se zájemci na pozemek podívají přes plot. Ukažte jim hranice pozemku, sítě, popovídejte si o sousedech, lokalitě, samosprávě a dalších aspektech, které mohou mít významný pozitivní vliv na uzavření obchodu.\n6. Neříkejte zájemcům, co mají s pozemkem dělat, pokud tam nechtějí nebo nemohou bydlet. Prodávejte půdu pro všechny typy potenciálního využití. Nikdy nevíte, co kupujícího zaujme. Ať už jde o chov dobytka, zemědělství, energetické farmy nebo jiné typy investičního využití půdy.\n7. Nevíte, jestli se může na vašem pozemku stavět? Základní informace o pozemcích a parcelách zjistíte z katastru nemovitostí (návod jak se k nim dostat naleznete zde). Jednu podstatnou informaci vám však katastr nemovitostí nedá. Tou je statut pozemku neboli jeho funkční využití. Tedy to, zda je možné pozemek využít k výstavbě rodinného domu. Tyto informace vám poskytne aktuálně platný územní plán obce, v jejíž působnosti se pozemek nachází. Často jsou tyto plány k dispozici na webových stránkách. Pokud není možná výstavba ani v budoucnu, zájemci to neslibujte, může si to sám velmi dobře ověřit.\nPoznejte své zájemce\nPřed prodejem je také dobré věnovat pozornost tomu, kdo by mohl být ideálním kupcem, a tyto lidi či společnosti sami oslovte. Pokud je váš pozemek ideální pro komerční výstavbu, dejte vědět místním podnikatelům, že je k mání a nechte je projevit zájem. Majitel, který prodává pozemek s plochým slunečním zářením, může chtít oslovit energetické společnosti, které mají na takovýchto místech zájem vybudovat solární pole.\nKdyž prodáváte pozemky, je obtížné stanovit jejich cenu, protože prodeje pozemků jsou méně časté než prodeje nemovitostí. Pravděpodobně nenajdete pozemek s podobnou velikostí a vlastnostmi, který se prodal poblíž a nedávno.\nMísto toho se vraťte zpět ke svým potenciálním kupujícím. Pokud je pravděpodobné, že váš pozemek bude použit k výstavbě luxusních domů nebo velkých obchodů, můžete jej pravděpodobně prodat za více peněz než někdo, kdo vlastní pozemek, na kterém se dá postavit pouze malý dům bez zahrady. Vždy musíte vycházet z územního plánu a specifika místa, na kterém se váš pozemek nachází.\nNečekejte, že stačí vystavit inzerát a zájemci se jen pohrnou. Naopak vám může vaše úsilí hned na začátku vynést nakonec více peněz, než kdybyste jej prodávali tradičním pasivním způsobem.


Fórum pro udržitelný rozvoj se sejde ve čtvrtek - EnviWeb.cz\nV pořadí již šesté Fórum pro udržitelný rozvoj 2009 svolal na čtvrtek 23. dubna do Lichtenštejnského paláce v Praze předseda Rady vlády pro udržitelný rozvoj (RVUR), premiér Mirek Topolánek.\nJednání Fóra proběhne od 12:30 do 16:00 v Hnědém sále Lichtenštejnského paláce (U Sovových mlýnů 4). Na jednání naváže tiskový brífink v Masarykově salonku paláce od 16:00 do 16:15.\nFórum je v letošním roce plně věnováno probíhající aktualizaci Strategie udržitelného rozvoje ČR (SUR ČR) a bude jedním z mezníků veřejné diskuse k tomuto dokumentu (duben – květen 2009).\nSérie odborných prezentací se zaměří na hlavní principy a milníky procesu aktualizace SUR ČR, harmonogram další práce na SUR ČR, budoucnost a vyústění projektu a na představení pěti prioritních os dokumentu (Populace, člověk a zdraví; Ekonomika a inovace; Rozvoj území; Krajina, ekosystémy a biologická rozmanitost; Stabilní a bezpečná společnost).\nPrůběh veřejné diskuse bude vyhodnocen a po zapracování připomínek a námětů odborné i široké veřejnosti a schválení Radou vlády pro udržitelný rozvoj se předpokládá předložení textu aktualizované SUR ČR k posouzení a schválení vládě ČR v termínu do 30. listopadu 2009.\nK účasti na Fóru jsou zváni odborníci, novináři, představitelé významných podnikatelských subjektů a zájmových skupin, široká veřejnost, ti, jimž leží na srdci kvalita života a postupné naplňování tří základních cílů udržitelného rozvoje: sociální rozvoj, respektující potřeby všech členů společnosti, účinná ochrana životního prostředí a šetrné využívání přírodních zdrojů, udržení vysoké a stabilní úrovně ekonomického růstu a zaměstnanosti.\nRegistrace na akci probíhá na adrese: www.mzp.cz.\nNa webové adrese http://www.mzp.cz/cz/udrzitelny_rozvoj a rozcestníku www.udrzitelny-rozvoj.cz je možno se seznamovat s aktuálními dokumenty k udržitelnému rozvoji.\nText SUR ČR i přípravné studie k dopracování SUR jsou zveřejněny na www.mzp.cz.\nKontaktní osoba: Jaroslava Hlaváčková, e-mail: jaroslava.hlavackova@mzp.cz


Bruno Premi - Oděvy, Obuv, Tašky, eshop | Fashmio\nKteré oděvy Bruno Premi najdete v letní nebo zimní kolekci, jaká Bruno Premi obuv se může objevit v dámské a pánské nabídce a jaký Bruno Premi eshop takové kolekce (včetně doplňků a tašek) může prodávat? Online obchod má přehledný katalog oděvů, obuvi a doplňků, ke kterým se navíc vztahují pravidelné výprodeje a slevy. Nosit značkovou módu tak může být levné.\nKupovat oděvy online už dávno není problém. Oproti prodejně má eshop výhodu v široké nabídce módních značek jako je Bruno Premi. Mnoho e-shopů nabízí dobré podmínky při vracení zboží a některé mají také offline výdejny, což je určitý druh prodejny (kamenného obchodu). Tam si vybrané velikosti oděvů nebo obuvi necháte zaslat, vyzkoušíte si je a zaplatíte, jen pokud budete spokojeni.\nCo jiného Bruno Premi eshop nabídne? Kromě nových kolekcí, slevových akcí a sezónních výprodejů může jít rovněž o outlet zboží. Ve zkratce jde o levné, nenošené oděvy ze starších kolekcí, které se nedokázaly prodat.\nOděvy Bruno Premi\nV eshopu lze najít dámské a pánské oděvy Bruno Premi, v některých případech narazíte i na dětské kolekce. Internetové obchody nabízejí zboží především na základě aktuální sezóny, tedy ročního období. Jarní a letní kolekce dámských oděvů obsahuje především šaty a sukně, u mužů pohodlná trička nebo kraťasy a samozřejmostí jsou také plavky. V podzimní a zimní kolekci jsou to typicky teplé oděvy. Najdete v ní svetry a mikiny nebo také bundy, kabáty a parky. Nejde ale zaručit, že eshopy s oděvy Bruno Premi takové produkty zařazují.\n2 Oděvy Bruno Premi\n3 Obuv Bruno Premi\n4 Tašky Bruno Premi\nKošile a tričko Bruno Premi se může vyskytovat ve variantě s potiskem nebo bez potisku a důležitá je rovněž volba použití. Pro sportovní aktivity je u žen oblíbený top nebo tílko, které patří i do pánských kolekcí. Do práce, kde je vyžadován formální dress code, najde uplatnění halenka nebo bavlněná košile. Tričko má v celku univerzální použití a lze ho nosit doma nebo s přáteli do klubu.\nVyloženě dámské jsou šaty a sukně Bruno Premi, u kterých se po celý rok najde příležitost, kam si nějaké můžete vzít. V létě to jsou plážové šaty nebo krátká sukně, zatím co v zimě budete potřebovat něco do společnosti, například na ples (krátké či dlouhé večerní šaty). Společenské šaty nejsou pouze o velké večerní, mnohdy postačí černé koktejlové šaty. Z hlediska střihu jsou oblíbené krajkové, košilové nebo úpletové šaty, u sukní je to především tylová, maxi nebo pouzdrová sukně. Běžný je rovněž květovaný vzor, puntíky nebo pruhy.\nKolekce zahrnující kalhoty Bruno Premi mohou mít různorodou škálu módních oděvů. Kolekce zaměřená na outdoorové aktivity může obsahovat maskáčové a softshellové kalhoty, sportovní zase fitness legíny nebo běžecké kraťasy a plážové šortky. Mezi společenskými a volnočasovými (casual) kalhoty nebude neobvyklé najít slim džíny nebo plátěné kalhoty.\nZákladní kategorie Bruno Premi kalhot:\nHřejivý cardigan vás udrží v teple a k tomu poskytne praktický a elegantní užitek. Jaké další formy zpracování může mít mikina a svetr Bruno Premi? Obvyklá je mikina přes hlavu (s potiskem nebo bez) a elegantní svetr, který se v poslední době objevuje s norským vzorem, se sobem nebo vánočním motivem. Kromě potisku se mikina liší také tím, zda má zip nebo kapuci.\nBunda a kabát Bruno Premi bude jiný pro jarní, podzimní a zimní počasí. V jarních kolekcích se objevuje bomber bunda a trenčkot, zatím co v podzimních je to softshellová bunda nebo parka. Ta je praktická jako ochrana proti studenému větru a častým dešťům. V zimních kolekcích je potřeba rozlišovat sportovní využití a běžné denní nošení. Lyžařskou bundu nebudete nosit pro stejné příležitosti jako luxusní zimní kabát.\nSpodní prádlo by mělo být elegantní, ale také komfortní a pohodlné. Jaké oděvy může skrývat spodní prádlo Bruno Premi? Základem dámského prádla jsou bez pochyb kalhotky a podprsenka. Neméně důležitou roli má také noční košilka nebo punčochy, které jsou nezbytným prádlem na ples. Pánské prádlo je mnohem jednodušší a jeho základem jsou boxerky nebo slipy a ponožky. Plavky Bruno Premi mohou být řazeny mezi spodní prádlo nebo zvlášť. Dámské plavky se běžně vyskytují v jednodílné nebo dvoudílné verzi, zatím co muži oblékají šortkové bermudy.\nObuv Bruno Premi\nV eshopu lze najít dámskou a pánskou obuv Bruno Premi, v některých případech narazíte i na dětské boty. Internetové obchody nabízejí zboží především na základě aktuální sezóny, tedy ročního období. Jarní a letní kolekce dámské obuvi obsahuje baleríny a páskové sandály, u mužů žabky nebo plátěné tenisky. V podzimní a zimní kolekci je to typicky obuv s kožíškem a kožené boty. Nejde ale zaručit, že eshopy s botami Bruno Premi takové produkty zařazují.\nKategorie tenisek představuje víceúčelové boty, přesto že původně byly čistě sportovní. Jaké mohou mít tenisky Bruno Premi využití? Na běžné nošení jsou vhodné kotníkové, slip on, nízké i vysoké tenisky. Na sport se využívají běžecké boty. Významnou kategorií je také sneakers obuv. Jde o prémiové tenisky, které kombinují prvky běžného nošení a sportovního využití.\nObuv pro chladné měsíce, především pro ženy a v určité formě i pro muže. Pro kozačky Bruno Premi je důležité rozdělení na nízké a vysoké. Nízké kotníkové kozačky jsou dobré na podzim nebo na jaro, kdy není sníh. Naopak v zimní kolekci dámské obuvi najdete kozačky nad kolena a jiné vysoké kozačky například se šněrováním. Oblíbené barvy jsou béžová, hnědá a šedá.\nStejně jako pantofle Bruno Premi i sandály patří mezi obuv na léto jak pro ženy, tak muže. Sandály Bruno Premi mohou být v provedení jako páskové na klínku, na platformě a také jako žabky. Pantofle jsou především botami do domácnosti nebo kanceláře.\nTašky Bruno Premi\nV eshopu lze najít dámské a pánské tašky Bruno Premi, v některých případech narazíte i na dětské doplňky a batohy. Nabídka internetových obchodů se výrazněji mění před létem a zimou. Jarní a letní kolekce dámských tašek obsahuje plážové tašky, malé kabelky, u mužů sportovní tašky nebo batohy a celkově nesmí chybět cestovní kufry. V podzimní a zimní kolekci jsou to typicky psaníčka na ples. Nejde ale zaručit, že eshopy s taškami Bruno Premi takové produkty zařazují.\nMezi důležité dámské doplňky patří kabelka Bruno Premi, u které je hlavní rozdělení na malou a velkou. U malé kabelky je to psaníčko do ruky a crossbody kabelka, která lze nosit na plesy i v létě jako jednoduché a lehké příruční zavazadlo. U velké kabelky je to především shopper, který toho hodně pojme při nakupování nebo při pochůzkách během dne.\nJako další taška Bruno Premi lze zmínit kromě kabelky rovněž sportovní taška, cestovní kufr nebo taška přes rameno. Ta je oblíbená mezi manažery, ale také mezi studenty. Prakticky a pohodlně v ní lze přenášet notebook a další nezbytné věci. V neposlední řadě nelze nezmínit také turistický batoh pro různé výlety do přírody.\nNosit hotovost a platební karty po kapsách není příliš praktické. Peněženka Bruno Premi se zdá být vhodným řešením. Ve většině nabídek najdete koženou peněženku, která je velmi oblíbená. Celkově se může lišit velikostí nebo typem zapínání (peněženka na zip).


Texty: Císař, Jan : 77. Jiráskův JHronov mezi proudy, ex www NIPOS, Artama\n77. Jiráskův Hronov mezi proudy\nNovinová ohlédnutí za 77. Jiráskovým Hronovem se shodla na tom, že byl bez výkyvů; neměl ani vysloveně vyčnívající vrcholy, ani hluboké propady. Z toho vyplýval v těchto ohlédnutích názor, že se nedá na základě představení hraných na 77. JH usuzovat na další cesty českého amatérského divadla, na jeho budoucí směřování. Proto se také pro 77. JH objevilo označení setkání, které naznačovalo, že nebyl obrazem vydávajícím přesvědčivé svědectví o výrazných tendencích a trendech našeho amatérského divadla. Myslím si, že přece jenom jisté směřování je možné vysledovat. Byť není čitelné a zřetelné jako linie s vyhraněnými obrysy, ale jako široce rozprostraněný a prakticky ničím neohraničený pohyb mezi nejrůznějšími možnostmi, jež ke scénování současné divadlo nabízí.\nPrvní názorný důkaz tohoto pohybu v prostoru „mezi proudy“ poskytl fakt, že ze 26 scénických tvarů, které jsme mohli na 77. JH vidět, jich 13 – tedy polovina – neusilovalo o celovečerní představení a navíc: velmi těžko se dá většina z nich bez problémů a rozpaků zařadit do konvencí nějakého divadelního druhu či žánru. Nejspíše a nejvíce to šlo u produkcí, které se otevřeně hlásily ke svému kabaretnímu původu. Krvik Totr Praha nazval svůj Produkt „autorským kabaretem“ a vystoupení Antonín D.S. Praha bylo v propagačních materiálech JH označeno za „autorskou hru kabaret“. A abychom nebyli na omylu, tak ještě s dovětkem, že je to „autoreflexe současného manželství“. Leč sám oficiální název tohoto autorského kabaretu už přece jen poněkud mate: Dítě (Hra ze života). Tím má být zřejmě řečeno, že ta klasická kabaretní montáž nejrůznějších samostatných čísel – s Ejzenštejnem by se dalo i říci „montáž atrakcí“, s níž přednostně a primárně pracuje Krvik Totr – už má další jiný smysl. Je prostředkem jak divadelně stvořit podobu životní reality „městských intelektuálů hledajících nový model rodinného života“ – jak napsala Alena Zemančíková v recenzi (Zpravodaj 77. JH, č. 3, s. 7). Jistě – je to také kabaret, jehož každá část je samostatným číslem; hledá vlastní pointu, vlastní pohled, jenž je často sarkasmem v řádu černého humoru, nevzdává se příležitosti rozesmát. Ale je to především celek, „jehož truchlivost“ – abych ještě jednou citoval Alenu Zemančíkovou – „... je v tom, že takhle nějak žijeme“. Proto to představení jako kabaret pro diváky tak docela nefunguje; pravdu měli ti, kdo si v ohlasech otištěných ve Zpravodaji stěžovali, že ke konci se komediálnost zadrhla.\nPro mne to ovšem je hlavní kvalita tohoto představení, jež konfrontací částí a celku – nebo také kabaretu a hry ze života – činí z autentického prožitku skutečnosti divadelní montáží intelektuální konstrukci otevírající současné, velmi podstatné téma. Tohle „mezi“ odmítající konvence druhů a žánrů se v představeních podobného typu uplatňovalo prakticky vždycky. Šel jsem např. na představení, které se jmenuje Kdyby bylo nebe a věděl jsem jenom, že je hraje Studio Divadla Dagmar a Pedagogické školy z Karlových Var. Viděl jsem představení o ženském orchestru z koncentráku Osvětim-Birkenau, které pracovalo s nevyvinutým základem dramatických situací, s „recitativní deklamací textů v jedné intonační rovině“ – Radmila Hrdinová v recenzi (Zpravodaj JH, č. 6., s. 7) – a s nahranou hudbou velkého symfonického orchestru, která posilovala pocit smutku. Ale především: s pohybovými kreacemi, které sice občas vytvářely kolektivní stylizovaná seskupení bez přímého vztahu k vnitřní motivaci, ale většinou silně emotivně působícími svou obrazností a vzpínajícími se téměř k apokalyptickému závěru hodnému tohoto velkého a stále vzrušujícího tématu. Pro mne hlavní kritérium zkoumání tohoto scénického tvaru mohlo a muselo vycházet z této expresivní, choreograficky zvládnuté stránky představení. Leč – toto představení bylo nominováno z Wolkrova Prostějova a vzniklo ve spolupráci s katedrou výchovné dramatiky DAMU Praha a ZŠ a ZUŠ Šmeralova Karlovy Vary. A už tu bylo – tentokrát dvojnásobné – „mezi“. Přišlo-li představení z Wolkrova Prostějova, pak se nutně dostává do popředí otázka, jak byl do divadla převeden text knihy Fanii Fénelonové Dívčí orchestr, jenž toto představení inicioval, jak se tu pracuje se slovem jako se základním materiálem literatury. Tato práce tu však byla vskutku výrazně slabší a už vůbec netvořila hlavní výrazový prostředek utvářející smysl scénického tvaru.\nNikoliv představení, ale výzva\nNa konec se však pro mne stala nejdůležitějším kritériem otázka, již ve své recenzi položil Ján Zavarský: „Dramatická výchova či výchovná dramatika?“ Jsem už delší dobu přesvědčen, že kolektivy ZUŠ a divadelní soubory, jež z nich pocházejí a vstřebaly do sebe postupy dramatické výchovy, ovlivňují stále silněji nemalou část podoby českého amatérského divadla; neboť velké množství mladých lidí se seznamuje s divadlem jejím prostřednictvím. Výchovná dramatika se od divadla liší principiálně tím, že jejím nejdůležitějším a hlavním cílem není realizovat představení – komunikaci s divákem, ale pomocí divadelních prvků rozvíjet a kultivovat dispozice a vlastnosti účastníků cvičeními dramatické výchovy. Toto vědomí zůstává ve všech scénických tvarech, jež vyrůstají z tohoto podhoubí, trvale uloženo; je to zřetelný rys, jenž při vší rozdílnosti scénických postupů tohoto původu zůstává společný. Při nejmenším v tom, že zvolený námět a v něm obsažené problémy jsou na místě prvém vždycky výzvou k hledání a vyjevení osobního uchopení. Což se samozřejmě projeví i v samotném základním systému scénického tvaru. Inscenátoři scénické koláže Kdyby bylo nebe šli v tomto směru důsledně, neboť – jak také píše Zavarský ve své recenzi – divadelním prostorem stvořili „jednotnú komunitu účinkujících a obecenstva. Prinutili diváka stať sa pozorovatelom i spoluúčastníkom, luďskou bytosťou, ktorá se stává nechceným svedkom a tak trochu i viníkom.“ Byl to pokus divadlem a skrze divadlo kolektivně a společně prožít emotivně útočnou a drásavou situaci, kterou osudy členek dívčího koncentráčnického orchestru nabízejí. Napsala-li Radmila Hrdinová úvodem, že psát recenzi na toto představení „je věc citlivá a ošidná“, vyjádřila tím kromě jiného i to, že skutečně není takříkajíc „ryzí představení“, které se dá analyzovat a vykládat jenom z uspořádání své struktury. Funguje tu jako rozhodující jednotící prvek ona výzva k prožitku té drásavé životní situace, která v mnohém spočívá i na prvcích nezáměrných, což v tomto případě je třeba i odvaha a snaha skupiny mladých dívek poprat se s tímto tak bolestným složitým tématem.\nPřímo exemplární příklad tohoto principu pak na 77. JH nabídlo jiné představení téhož karlovarského kolektivu – Čerokí – vzniklé rovněž pod vedením (scénář a režie) Hany Frankové, které vycházelo z knihy F. Cartera Škola Malého stromu. Princip divadelního prostoru – v zásadě aréna – vytvářel opět jakési společenství, v němž se dokonce diváci mohli stát herci a herci diváky. A tak opět společně prožívali situace příběhu malého indiánského chlapce, jenž v sobě obsahuje jakousi archetypálnost bytí jako souznění člověka s přírodou a věrnost určitým etickým principům. Sdělen je opět skrze silný citový atak vyzývající k prožitku trpké konfrontace nezralého človíčka s pro něho nepochopitelnými zásadami a konvencemi jiné civilizace. Tato emocionalita se potom snadno stala černobíle prezentovanou sentimentalitou ve scénách ze sirotčince. To ovšem nic nemění na tom, že i tak zazněl zřetelně a pro většinu diváků i silně příběh. Už proto, že byl doslova verbálně vyprávěn a jen velmi opatrně doprovázen některými nonverbálními akcemi, které měly demonstrovat význam vyprávěného. Hlavní role v tomto směru připadla loutce-marionetě indiánského chlapce, což byla materiálově i významově (znakově) volba znamenitá, jenže divadelně nevyužitá, protože zacházení s tímto znakem bylo bez řádu, bez pevné motivace; prostě vždycky tak, jak se to zrovna hodilo. Tak to bylo s celým scénickým tvarem, jenž byl kdesi na hranici divadla a takříkajíc mluvené slovesnosti. V tomto smyslu zafungovaly dokonale a skoro bych řekl brilantně všechny kořeny divadla rostoucího z půdy dramatické výchovy.\nDivadlo výchovně-dramatické poetiky\nJestli některý scénický tvar přímo názorně ztělesňuje ono ‚mezi‘ 77. JH, pak je to Čerokí. Byl nominován z rakovnické Popelky, která – jak to formuluje dr. Milan Strotzer v článku Jak se rodil program 77. Jiráskova Hronova (Zpravodaj JH č. 1, s. 2) – je přehlídkou amatérského činoherního divadla pro děti. Některé znaky činohry v něm jsou: mluva, přirozené tělo. Ale: evropská činohra vždycky svůj materiál transformovala ve znaky (ať už dějem jako zřetězením situací, dramatickými postavami) ponejvíce jednáním. O nic takového v představení Čerokí nejde. Naopak, některé výstupy ze sirotčince, v nichž se účinkující jednáním pokoušejí stvořit postavy v situacích, ukazují, k jak smutným koncům by tato cesta vedla. Takže činoherní divadlo pro děti, u něhož s činoherními měřítky lze obstát, to nebylo. Ján Zavarský dokonce napsal, že „o divadlo v pravom slova zmysle sa v tomto prípade nejednalo“ (Zpravodaj JH č. 3, s. 4). Je to pro mne potvrzení, že ta různá „mezi proudy“ na 77. JH Hronově přetvářejí, přeorávají, přesýpají a převracejí české amatérské divadlo zcela bez skrupulí. A zvláště vliv výchovně-dramatický, jenž bere ze současného divadla všechno, co se mu hodí k tomu, aby na jevišti stvořil prostor pro tu výzvu, která motivuje snahu udělat nějaký scénický tvar a až tolik se nezabývá zprávou pro diváka. Demonstrovaly to i Evrybáby z Plzně, soubor, jenž vznikl v roce 2004 na půdě Ateliéru dramatické výchovy katedry pedagogiky Západočeské univerzity v Plzni, s jejíž podporou i nadále pracuje – představením Osmá sedí u stolu, pojídá mou mrtvolu. Byl doporučen na JH z Wolkrova Prostějova i Šrámkova Písku, kde jsem byl v porotě jedním z těch, kdo toto doporučení přijali. Beru ŠP důsledně jako – opět cituji Milana Strotzera z jeho už vzpomínaného článku – „celostátní přehlídku experimentujícího divadla“; nejde mně tedy hlavně o výsledek, ale především o postupy a přístupy. Osmá u stolu se mně zdála experimentem s únosností principu montáže jako spojení mnoha nesourodých a různorodých prvků nesoucích stejně nesourodé a různorodé informace snažící se všechno sevřít základní výzvou: podat zprávu o ženském osudu.\nPovažuji totiž montáž za fundamentální princip drtivé většiny těch „mezi“, o nichž je řeč; zejména potom proudu rostoucího z výchovné dramatiky. Montáž objevila už moderna, postmoderna ji posunula a obohatila o nové možnosti a v této době „pozdní moderny“ (moderny po postmoderně) je tak říkajíc něčím, co je v jakékoliv podobě a dimenzi k dispozici všem, kdo chtějí vstoupit na jeviště a něco na něm po svém a ze sebe stvořit. Koneckonců: všech těch 13 necelovečerních představení bylo na nějaké podobě montáže postaveno; Evrybáby šly nejdále. Jak napsal František Zborník v recenzi jejich představení: „divadelní tvar byl komponován množinou nepříliš sourodých informací z různých zdrojů“ (Zpravodaj č. 7, s. 7), takže divák si mohl vybrat, co chtěl, ale přitom mu posléze unikl smysl celku. A dokonce se v tom množství ztrácela i šance sdělit vlastní zkušenost účinkujících, vlastní prožitek ženského údělu. Výzva, která se až manifestačně tyčí za touto montáží, zabránila, aby představení vyznělo plně jako zpráva pro diváka. Vypadá to paradoxně, ale je to jen důsledek působení onoho rysu, jenž je podle mého společný pro všechny divadelní pokusy vyrůstající z půdy výchovné dramatiky. Představení Tragaču, Tragaču – tak se jmenuje i recitační skupina čtyř děvčat, která již drahná léta navštěvují literárně-dramatický obor ZUŠ v Prostějově, si na bázi montáže poradila s „ženským údělem“ jinak; zřejmě nikoliv náhodou v jednom diváckém ohlasu (Zpravodaj č. 8, s. 8) bylo řečeno: „Vtipné. Bylo by zajímavé zkombinovat je s Evrybábami.“ Texty lidové slovesnosti, která byla inspirací i východiskem, na půdorysu lidové poezie minulosti umožnily předvést bezpečně, dravě, spontánně a přitom nenásilně a promyšleně pocity současné generace. Až k těm nabídkám na seznámení, které dívky na konec jako inzeráty říkaly do hlediště, uvádějíce čísla mobilů. Přitom nešlo o nic násilného, protože ve scénickém tvaru trvale ve všech komponentech – kostýmem počínaje a zacházením s loutkou jako znakem světa mužů konče – existovala významově dvojí poloha: vědomí, že všechno, co dívky prožívají dnes, má své kořeny v minulosti. Na jevišti ovšem zazněl se zřetelným a nápaditým současným divadelním výrazem. Výchovně-dramatický proud českého amatérského divadla potvrdil svou sílu.\nTragaču, Tragaču byl doporučen z Náchodské prima sezóny, „což je celostátní přehlídka studentského divadla“ – opět podle článku dr. Strotzera. Je to jen další důkaz, jak energicky a rázně proniká výchovně-dramatický proud českým amatérským divadlem a zejména pro mladou generaci spolutvoří vydatně její divadelní poetiku. Jenže je to ještě složitější. Existuje jistá část amatérských loutkářů, která se potkala s „výchovně-dramatickou poetikou“ v čase, kdy padaly konvence tradičního loutkového divadla a kdy i loutkové divadlo pro děti vyrazilo na zbrusu nové dráhy. Znám tyto skupiny, většinou malé, někdy dokonce jen s jedním členem – už řadu let a vždycky k nim přistupuji opatrně a často se ocitám ve velkých rozpacích, neboť montážní princip jim bývá jen příležitostí splést a propojit dohromady kdeco, pokud se domnívají, že tak pobaví malého diváka. Základ tohoto montážního principu je stále ten, jenž před lety otevřel celému českému loutkovému divadlu zeširoka bránu k modernímu divadlu: propojení herectví vyjadřujícího se v tělesném materiálu – tehdy před lety se tomu říkalo „živý herec nebo živáček“ – s herectvím loutky či předmětu. V tomto spojení se potom dá využít prakticky všechno, můžete vyprávět příběh, stejně jako realizovat množství nejrůznějších vtipů a k tomu prezentovat sebe sama jako všemocné tvůrce. Je to klasické „mezi“, můžete se na to představení dívat z různých stran a téměř vždycky uvidíte něco jiného. Tohle přesně se stalo dvěma herečkám vsetínského souboru Bublanina s jejich Začarovaným lesem. Pro někoho báječně zábavné představení, Paráda!, jak se stručně, leč naprosto jasně vyjádřila v divácké anketě jedna z divaček. Anebo také snůška různých prvků a komponentů, z nichž nejvíce vyniká to, že se obě kuchařky a učitelky – jak se dámy-herečky samy charakterizují v programu – chtějí předvést, že jde o jejich exhibici. A příběh, který chtějí sdělit za tím mizí. Myslím si, že tato montáž nesla všechny rysy, které v loutkovém divadle pro děti kombinují „loutkářskou modernu“, výchovně-dramatickou poetiku a autorské divadlo. Ať už máme k Bublanině jakékoliv stanovisko, faktem ovšem je, že uplatnění té montáže, o níž je řeč, přináší v celku divadla pro děti rozhodně lepší výsledky než tak říkajíc klasická tradiční inscenace realizující nějaký podprůměrný pohádkový text. Dokazuje to i činohra pro děti doporučená z Popelky Pověsti pro štěstí, kterou přivezl na JH DS Ty-já–tr z Prahy. Tenhle soubor, jak se píše v programu JH – vznikl rovněž na bázi dramatické výchovy a dnes její principy rozvíjí dál jako divadlo dospělých pro děti divadelně inteligentně, nápaditě, hravě, vtipně, zábavně, jak o tom svědčí ohlas jejich představení zpracovávajícího staré pověsti české na 77. JH.\nMezi dvěma základními proudy\nZ těchto montážních principů vzešla však i tvorba dvou souborů, které nevzešly z půdy výchovné dramatiky a přitom se před lety podílely na vzniku a růstu slavné a oprávněné pověsti českého amatérského loutkového divadla a letos byly oba opět doporučeny na JH – LS Čmukaři z Turnova a svitavský soubor „C“. Čmukaři rozehráli drobné, leč vesměs drsné a kruté bajky inspirované knihou Pavla Trauba o různých patologických jevech lidských, ne-li přímo společenských. A protože jsou to bajky, tak se to odporné lidské hemžení předvádí na různých zástupcích říše ptačí, hmyzí i zvířecí. Čmukařům, jejich jistému cynismu, černému humoru, který obsahuje podivuhodnou zázračnost rakvičkárny, kde maňásci rozesmávají tím, že někdo dostane po hlavě, tenhle typ divadla vyhovuje. Rozehrávají jednotlivé scénky pomocí nejrůznějších komponentů s ležérností, jednoduchostí a někdy až nedbalou nonšalancí – tak nedbalou, že občas divák neví, jestli něco je selháním nebo záměrným gagem. Smysl celku, jeho podobenství, je jasný, ale přece jen jako by chyběl pevnější spojovací článek, jako by jednotlivé části na sebe nenavazovaly. Nicméně i tak to bylo představení, které ukázalo možnosti a působivost montáže v době pozdní moderny. Což potvrdilo i svitavské „Céčko“, soubor svým původem a nejhlubšími svými zdroji loutkářský, přesahující však inscenacemi už řadu let do jiných druhů divadla a potvrzující soustavně divadelní nosnost onoho „mezi“. Proto naprosto přirozeně na 77. Jiráskově Hronově svitavská scénická adaptace absurdně laděných Charmsových povídek hraná pod názvem Fialový vítr posílila ono základní „MEZI“ 77. Jiráskova Hronova, které by se dalo pojmenovat jako „MEZI“ Lidumorem a Rejžákem z Prahy. Nebo také „MEZI“ divadlem pozdní moderny a současným lidovým divadlem.\nNapsal jsem v AS 3/2007 článek, v němž jsem na základě představení přehlídek v Děčíně a Třebíči položil otázku, zda v jisté části našeho amatérského činoherního divadla nedochází k zásadní proměně uspořádání divadelního jazyka tohoto divadelního druhu. Nadále trvá to, čím jsem článek končil: že teprve budoucí vývoj potvrdí, zda je to proces trvalý a principiální. Po 77. JH si ovšem myslím, že ledacos z toho se čím dále tím více potvrzuje; že jeho poloha „mezi proudy“ z různých hledisek nastolila naléhavě a zřetelně i tuto problematiku; v jistém směru dokonce zásadně. Věnoval-li jsem takovou pozornost žánrově a druhově nesnadno zařaditelným a určitelným produkcím, jež nechtěly být a ani nebyly celovečerním představením, zejména pak proudu výchovně-dramatickému, pronikajícímu do všech možných typů současného amatérského divadla, bylo to proto, abych podal důkaz šíře i hloubky tohoto chápání divadla, které konvenuje „tekuté modernitě“, jak říká Zygmunt Baumann životnímu způsobu dneška a pozdní moderně jako jí odpovídající podobě umění. (Ostatně: prohlašuje-li Tomáš Žižka, scénograf spjatý celou svou bytostí a tvorbou s hledáním sociálního smyslu divadla v neobvyklých vazbách a rovinách, v rozhovoru pro hronovský Zpravodaj (č. 6., s. 2), že „nahlížet na kreativitu z pedagogického hlediska má možná nový náboj jako potřeba diváka opečovávat“, pak se dostává k témuž úhlu pohledu. Z této půdy se zrodil také svitavský Fialový vítr, jenž ostatně už pojmenováním podoby svého tvaru mozaika = koláž, stvrzuje, že pokusit se postihnout složitost nějakého dnešního jevu nelze jednoduchou přímočarou lineární strukturou, která chronologicky a kauzálně řazenými událostmi realizuje to, co běžně nazýváme příběhem. Takto se ve scénickém tvaru svitavských rodí z Charmsovy literatury zcela samostatné, svébytné divadlo používající malé marionety, náznak kostýmu, předměty, světlo, zvuk a písně k tomu, aby se zrodila tíživá, smutná, nostalgická, melancholická atmosféra, pod níž se zdvihá obraz vyhnaného lidství. František Kaska napsal ve své recenzi v AS 4/2007, s. 56, že soubor „spíše rezignoval na výklad ... Ti vyvolení pak vnímali smutek z pomíjivosti věcí a z relativity našeho konání“.\nTohle představení se skutečně nedá rozkrývat a analyzovat obvyklými postupy racionálně-logického rozboru pomocí pojmů a více porozumět – možná vůbec porozumět - mu mohou ti, kdo tento posun pochopí. To jsou ti Kaskovi „vyvolení“. Opět se tu ozývá to nejzásadnější ‚mezi‘: pro jaké diváky hrát amatérské divadlo; a jak? Tohle téma se v představeních ozvalo na 77. JH explicitně třikrát. Poprvé s ním přišlo představení Tajemný VAD v Karpatech; známý kladenský soubor na něm dokonce postavil základ svého scénického tvaru: VAD jede do rumunských Karpat, aby se seznámil s prostředím, v němž se odehrává známý – i zfilmovaný – Verneův román Tajemný hrad v Karpatech, a získal tak inspiraci pro svou další divadelní práci. „Velmi špatně se píše o něčem, co je „zapouzdřeno“ samo do sebe, co používá kódy a vazby, jimž rozumějí v podstatě jen „zasvěcení“ a ostatní mohou jen odhalovat jejich překvapivost, pikantnost, humornost, nadsázku či razanci. Jsou-li ovšem vůbec jaké“. Tohle napsal ve Zpravodaji JH č. 4.,s. 6. Vladimír Hulec. Kolem představení Malé scény Zlín, která scénovala text Wernera Schwaba Lidumor aneb má játra beze smyslu, tuto myšlenku dále rozvíjel: „Je pro už poučené, zkušenější diváky. Nehněvám se proto na ty, kteří odešli. Jen bych je prosil, aby hru ani inscenaci povrchně nezatracovali... Nejen sledovat a číst, ale ani inscenovat Wernera Schwaba totiž vůbec není jednoduché.“\nNeformuloval jsem náhodou to základní „Mezi“ 77. JH jako rozpětí amatérského divadla ‚mezi‘ Lidumorem a Rejžákem z Prahy, protože Lidumor na 77. JH představoval nejvypjatější podobu činohry, ale vlastně i divadla pozdní moderny. Mohlo se vedle něho zařadit ještě představení další, české provenience, které by možná dokázalo vzbudit velkou pozornost a vyvolat velmi ostré a protikladné reakce. Bohužel: Nejhodnější medvídci při hronovském představení textu Helmuta Kuhla (další pseudonym René Levínského) Harila zcela odešli, nic nebylo slyšet ani vidět, scénické provedení textu se prostě nekonalo. Nicméně o textu platí to, co jsem o něm napsal v Dramaturgickém pendantu ke hře v AS 4/2007: Je to znakový konstrukt, jejž nelze posuzovat kritérii pravdivosti a vnímat na základě srovnávání se skutečností. Jediné, co můžeme jako jeho čtenáři a samozřejmě i diváci dělat, je zrekonstruovat jej v rovině svého mentálního obrazu a učinit jej tak součástí své zkušenosti se světem, v němž žijeme. V tomto smyslu pro mne funguje ona zapouzdřenost principů, postupů jistých scénických tvarů pozdně moderního divadla, k nimž se musí divák složitě dostávat, ne-li je dobývat. A připouštím, že se mu může snadno stát, že z tohoto důvodu budeme v amatérském divadle rozumět a přát především, a někdy pouze, některým poetikám, neboť divadelní fiktivní svět, jejž vytvoří, bude vyhovovat našim mentálním světům, a jiným rozumět ani v nejmenším nebudeme, protože nám vyhovovat nebudou. Což se zřejmě stalo Vladimíru Hulcovi s Tajemným VADem v Karpatech. Nespojil jsem jeho slova, kdy prosil o toleranci a snášenlivost k Lidumoru, i když jej nepochopíme s jeho úvodními řádky o Tajemnému VADu v Karpatech náhodou.\nV obou případech se vyjevil složitý, zásadní a bolestivý problém: jak pronikat do těch zapouzdřených systémů. Hulec sám vysvětlil, proč jeho mentálnímu světu VAD nevyhovuje – byť jeho názor byl menšinový, jak ukázaly jednak divácké ohlasy ve Zpravodaji i fakt, že toto představení získalo Zlatého Aloise, což je jakési hlasování lektorů JH. V závěru své recenze totiž odmítl hereckou práci, která se tváří jako improvizace, a přitom je předem napsaná a nazkoušená a narežírovaná, jako „nepřijatelnou divadelní práci“. V této souvislosti připomněl Láhor /Soundsystém s projektem 100 procent alibi jako totální improvizace. I 77. JH se setkal s takovým divadlem: Divadlo Samé vody z Černošic přijelo s totální improvizací – pojmenovanou Čekání na Alberta – čtyř performerů a jednoho klavíristy, což je záležitost snad nejtěžší, neboť pokusit se v tomto počtu o celistvý scénický tvar je jakýsi herecký výstup na osmitisícovku. Běžná praxe posuzovatelská nás nutí hledat právě ten celek včetně nějak uspořádaných motivů a témat – a to se za těchto podmínek málokdy povede. Anebo je možný přístup druhý: chápat takovou ukázku improvizace jako projev divadelní hry a hravosti, volnosti, ničím nesvázané čisté divadelní kreativity a schopností, které z neobvyklé strany nahmatávají a zkoušejí jinak uchopit herectví. Pro mne je tohle velice důležité, takže tomuto pohledu dávám přednost – i když vím, že pro většinu diváků je nepřijatelný. Což jen potvrzuje, že ta vrstevnatost a různorodost našeho amatérského divadla v čase „tekuté modernosti a pozdní moderny“ je vskutku rozsáhlá. A že se naléhavě dotýká především diváka.\nJaromír Břehový takto vykládá vznik své hry Rejžák z Prahy: „Před lety jsem v hlavním městě zhlédl moderní adaptaci velkého starého klasika. Inscenace se mi nelíbila. Byla ponurá, všichni pořád křičeli, renesanční hrdina jezdil na motorové pile a jeho milenka, polonahá a celá fialová, stále mluvila z cesty. Jako venkovan jsem tomu nerozuměl a nebavilo mě to... cestou domů mě napadlo, co by tomu u nás v souboru řekli, kdybych jim takovou hrůzu naordinoval, a kam by mne asi vynesli naší místní divákové.“ (Program 77. JH. s. 28) A tak napsal další hru pro svůj soubor ze Žlutic: O tom, jak do venkovského souboru přijde amatérský režisér z Prahy a přesvědčí jeho členy, že se divadlo musí dnes dělat jinak – řekněme „postmoderně“ – přinese hru tohoto typu a tak ji také režíruje. Je to na konec samozřejmě totální krach ve všech směrech. Příběh Rejžáka z Prahy odhalí tohoto režiséra jako podvodníka, který v Praze neuspěl, a tak si své komplexy léčí na venkově. Přiznám se, že tohle je pro mne druhořadé; mne na tom zajímá ten základní konflikt mezi divadlem „druhé moderny“ a divadlem, jejž jsem nazval lidovým. Tenhle pojem samozřejmě známe; rezervujeme ho hlavně a skoro výlučně pro jistý historický jev, jenž se označuje jako vídeňské lidové divadlo. Jenže současné zkoumání zjišťuje čím dále tím více, že tento druh divadla existuje až do současnosti a je určován především očekáváním a přáním diváků, jejichž aktuálním konkrétním zájmům a potřebám se snaží vyhovět. V tomto duchu napsal Břehový svou hru. Obhajuje divadlo, jež vyznává osvědčené a vyzkoušené divadelní konvence, které jsou přijatelné pro soubor a přístupné jeho schopnostem, ale hlavně přijatelné a přístupné pro vlastního diváka. Řekl to přesně Milan Schejbal v recenzi na hronovské představení této inscenace, když upozornil, že jde o divadlo „českého a moravského venkova“, které „loví ve vodách nenáročných komedií a spíše než téma je pro ně důležitá schopnost souboru obsadit titul vlastními herci a nezklamat svého diváka, tj. prakticky souseda“ (Zpravodaj JH, č. 5., s. 7). Tahle tendence samozřejmě není nová; projevuje se – jak rovněž píše Schejbal – „opatrnou“ dramaturgií, což znamená nejen komediální zábavu, ale také spoléhání na osvědčené a vyzkoušené konvence, které formovaly evropské činoherní divadlo zhruba od osvícenství a na nichž po něm stavěly různé divadelní epochy jak ve svých vrcholech, tak v rovinách pokleslých až triviálních.\nDobře udělaná hra (pièce bien faite, well-made play) z těchto konvencí odvodila prvořadost perfektně vybudované zápletky, naprosto přehledné, čitelné a snadno registrovatelné propojení všech motivů a jejich vedení v racionálně postižitelné kontinuitě příčinné a časové posloupnosti. Vzniká tak pravděpodobnost jako iluze skutečnosti, jednání postav je životně věrohodné, byť je třeba zajímavé svou neobyčejností. V každém případě je ovšem logicky možné, protože je dáno onou logickou příčinnou a časovou postupností. Na 77. JH se představila jedna z těchto dnešních „dobře udělaných“ komedií využívající řady technických principů, které si osvojily současné texty pro divadlo – 1+1=3 (Jeden a jedna jsou tři), jež zahrál soubor SemTamFór ze Slavičína, který lze zařadit do kategorie souborů venkovských. A vybral ji „s jediným cílem – pobavit“ (Program 77. JH, s. 63). Myslím si, že nedodrželi přesně a důsledně základní a rozhodující konvence dobře udělané komedie, i když na druhé straně je třeba přiznat, že se snaží jít v herecko-režijním provedení nad ně, rozehrát situace i postavy v poloze, která divadelní dravostí (zejména nasazeným tempem) chce překonat onu pravděpodobnost. Je to takové „mezi“ této inscenace, která ovšem v kontextu JH 2007 vydatně přispěla k tomu, že se rozevřelo ono principiální hlavní „mezi“. Neboť je-li Břehového text svým způsobem lidovým divadlem, jež se snaží předvést a sdělit problémy jistého typu divadla současnosti v konkrétních podmínkách jeho existence, pak slavičínské představení je dnešním bulvárním divadlem, jež usiluje pobavit s minimálními, pokud vůbec nějakými, intelektuálními nároky.\nMožná by se ono základní „mezi“ JH 2007 ještě více projevilo, kdybych je formulovali jako „mezi“ 1+1=3 a Lidumorem. Ale považoval jsem za výraznější a přesnější uvést v tomto případě jako jeden z pólů Rejžák z Prahy, protože v něm se naprosto přesně formuluje toto generální téma. Dokonalou ukázkou kultivovaného divadla, které využívá řady osvědčených konvencí, aby uspokojilo široké vrstvy diváků, pak bylo představení Rádobydivadla Klapý. Tento soubor ovšem přijel do Hronova ještě s dalším představením, jež – dá-li se to tak nazvat – hájilo barvy současné činohry. Shafferův Equus byl kdysi oblíbeným textem, který prošel řadou profesionálních jevišť, byť k němu lze vznést řadu kritických připomínek. Režisér i tvůrce úpravy a scény Jaroslav Kodeš text ku prospěchu inscenace zkrátil, zkoncentroval a umístil do jednoho prostoru psychiatrické kliniky. Tím se nejenom zbavil nebezpečí pravděpodobné iluze, ale především si otevřel možnost, aby se plně soustředil na dvě postavy. Psychiatr Ladislav Valeše tu ve vzepjatém hereckém oblouku prožívá vnitřní drama, které v poslední a nejhlubší instanci je výrazem hrůzy z moci, jež si psychiatrie osvojila jako pán nad duší lidí. Díky Vítu Šťastnému, jehož Allan Strang se vyznačuje především ničím nezakrývanou otevřeností, která prostě přirozeně nehraná, ale přitom jevištně zvládnutá, otevírá sugestivní průhled do takové duše, jež se pro lékaře stane katalyzátorem jeho dramatu. Jako by tato postava zněla duchem veršů Jana Skácela: „Když stáhnou po smrti zajíčka,/ pověsí na trám kůži naruby obrácenou. Tím nahým a mokrým nahoru/... Ale to dovnitř/ zůstává teplé a hebké.“ Vladimír Štefko napsal v recenzi na tuto inscenaci, že „podstatný je (v ní) ‚záznam‘ krize civilizace“ (Zpravodaj JH, č. 7, s. 5). Tento „záznam“ existuje pro mne v rovině tohoto „skácelovského“ obrazu jako dramatická situace komunikující o syrové krvavosti a obnaženosti bytí člověka, který v sobě nese přinejmenším alespoň touhu po tom „teplém a hebkém“ uvnitř.\nProč asi nejsou vrcholy a propasti\nDrama a dramatičnost byly po tisíciletí, od starého Řecka, určující a konstituující hodnotou velké části divadla evropského typu – zejména činohry. V době „pozdní moderny“ už tomu tak není. Jestliže tedy Kodešova inscenace „přepjatého thrilleru let sedmdesátých“, jak Shafferův text charakterizovala Radka Hrdinová ve Zpravodaji JH č. 7, s. 4, se snažila odkrýt tuto její složku, pak se vracela k nejtradičnějším polohám činoherního divadla. A v každém případě sílu této tradice připomněla: jenže si tím možná připravila své „mezi“, jak o tom svědčí některé ohlasy, které tuto dramatičnost pokládaly za popisnou.\nAle jak říká česky ono přísloví, které je latinským mezititulkem této části: Proti gustu řádný dišputát. Amatérské divadlo se bude zřejmě stále více hrát pro vlastního nebo přinejmenším stejně naladěného diváka. Ať už to bude velká skupina diváků, nebo skupiny menší. Zdá se, že nejrůznější „mezi“, jež se projevovala na 77. JH, budou naše amatérské divadlo přítomnosti nadále silně poznamenávat. A že se už jen krajně zřídka objeví představení, které dojde uznání u všech. Proto asi ten JH 2007 neměl nade všechno vyčnívající vrcholy. Ale ani propasti, neboť ta různorodost přinášela vždycky pro jistou část diváků něco zajímavého. Budeme muset s touto různorodostí zacházet, pokaždé intenzivně pronikat k poetice scénického tvaru, snažit se o ní přemýšlet a pak teprve vynášet soudy. Mimochodem: díky těm všem „mezi“ jsem měl dojem, že se pozdvihla váha PC klubu jako právě veřejné tribuny snažící se o takové myšlení a že v tomto smyslu tento klub asi nejvíce potvrdil svou funkci a svůj smysl. Zřejmě to nebude náhodou. Neboť Jiráskův Hronov staví vedle sebe reprezentanty mnoha druhů, poddruhů a žánrů amatérského divadla, a tím vznikají nové souvislosti a možnosti jiných nových pohledů, které na „oborových“ přehlídkách nejsou buď zřetelné, nebo vůbec patrné. V tom je nepochybně záslužná inspirativnost Hronova jako dnešní základ jeho koncepce.\nV tom okamžiku vynikají všechna ta „MEZI“. A není dobré mluvit o tom, že tohle je nebo není moje gusto, ale spíše přemýšlet, co to „MEZI“ znamená, co přináší.


Naruto Shippuuden RPG text hra :: Pravidla a Oznámení\npro Ayame Mashiba za Wed Aug 13, 2014 9:29 pm\nPříběh se odehrává několik desetiletí po válce. Shinobi aliance vyhrála, avšak Madara přežil a přidal se na stranu dobra. Spolu s jednou kunoichi splodil potomky, avšak po jisté době ho skolila nemoc, ale jeho potomci přežili. Matka Madarových dětí byla ale brzy zabita, přestože se spolu s dětmi schovávala. Tento útok přežilo jen jedno z jejich dětí - Madaka, ostatní zemřeli. Madarův syn však žil dál a svět shinobi se pomalu zotavoval z velké války ninjů.\nUplynuly další roky a i Madarův syn žil dál. Jeho žena porodila jednoho syna.\nJelikož po tolika letech byli zvoleni noví Kagové, svět už žil dál v míru. Všechny vesnice si dále pomáhaly, avšak občas vznikaly menší šarvátky a neshody mezi Kagy. Ty ale byly menší a nedůvěřivost mezi lidem různých vesnic dále klesala. Jednoho dne se ale Madaka rozhodl, že na sebe poukáže a tak zanechal svého syna se ženou samotné a obětoval svůj život jen proto, aby byl konečně považován za opravdového syna Madary. S tímto cílem rozhádal Kage vesnic a poštval je proti sobě, obětujíc svůj život.\nMezitím, od narození vnuka Madary, uběhlo 26 let a také od té doby, co se vlády uchopili noví Kagové. Ti byli časem svrženi také, protože od dob smrti Madaky si nemohli věřit.\nMomentálně je svět uvržen v chaosu, žádní Kagové, žádní vládci. Světem vládne zmatek a chudoba, hlad. Kdo se ujme vlády? Kdo nastolí zpátky mír?


Ministr přišel o pravomoc propustit vězně z výkonu trestu — ČT24 — Česká televize\nMinistr přišel o pravomoc propustit vězně z výkonu trestu\nPraha - Kabinet Petra Nečase dnes schválil návrh novely trestního řádu, který má posílit práva vazebně stíhaných. Rozšířit by se měl i okruh trestných činů, při jejichž vyšetřování lze nasadit odposlechy a agenta. Novela také ruší možnost ministra spravedlnosti propustit odsouzeného z výkonu trestu ve chvíli, kdy ministr podá stížnost pro porušení zákona. Vládou prošla i diskutovaná novela školského zákona. Žáci základních škol se podle ní i nadále budou moci hlásit až na tři střední školy a osnovy základních škol pro ně nebudou povinné. Krok vlády přivítají hlavně učitelé, kteří záměr na znovuzavedení povinných školních osnov označovali za krok zpět. Školy nyní učí podle vlastního plánu, který si připravily na základě rámcového vzdělávacího programu.\nNa základě novely trestního řádu by vazebně stíhaní lidé měli mít možnost osobně se účastnit jednání o svém setrvání ve vazbě. Návrh zároveň počítá s tím, že se soudům prodlouží lhůta, po kterou musí o dalším pobytu ve vazbě rozhodnout. Ze současných tří měsíců se zvedne na půl roku. Podle ministra spravedlnosti Jiřího Pospíšila (ODS) novela urychlí trestní řízení, zmenší počet lidí ve vazbě a sníží počet eskort k soudům, protože jednání budou i na půdě věznice. Soudy také budou muset zkoumat, jestli není možné vazební stíhání nahradit jiným opatřením, jako je například dohled probačního úředníka.\nPospíšil: Novela urychlí trestní řízení a zmenší počet lidí ve vazbě\nNovela také ruší právo ministra spravedlnosti propustit odsouzeného z výkonu trestu odnětí svobody ve chvíli, kdy ministr podává stížnost pro porušení zákona. „V minulosti došlo k propuštění dotyčného. A aniž by Nejvyšší soud rozhodl, tak nám odsouzený uprchl a už jsme ho nikdy neviděli,“ uvedl Pospíšil a zdůraznil, že podle jeho názoru má o možném propuštění rozhodovat soud, nikoli politik. Narážel tak zřejmě na případ Josefa Blažka a Rudolfa Tesárka, kteří byli odsouzeni na deset let za krádež 74 milionů. Muži si ale odpykali pouze rok. Bývalá ministryně Daniela Kovářová totiž podala stížnost pro porušení zákona a oběma pachatelům výkon trestu přerušila. Poté, co vzal Pospíšil stížnost zpět, vydal soud příkaz k jejich zatčení. Policie však ani jednoho z mužů nenašla.\nSoučástí novely je také rozšíření okruhu trestných činů, při jejichž vyšetřování lze nasadit odposlechy a agenta. Policie by je měla mít možnost nasadit při vyšetřování zločinů s horní hranicí trestní sazby nejméně osm let. Tak tomu bylo předtím, než začal platit nový trestní zákoník, který hranici pro zvlášť závažné zločiny zvedl na deset let.\nZakládání firemních školek bude jednoušší\nNovela školského zákona v původní verzi navrhovala, aby školy své osnovy upravovaly podle dokumentů vydávaných ministerstvem. Ministerstvo se změnami údajně snažilo zastavit propad znalostí českých žáků. Kabinetem ale tento návrh neprošel. Přijatá novela by měla platit od nového školního roku, tedy letošního září. Zavádí i šestileté funkční období ředitelů škol a zjednodušuje zakládání firemních mateřských škol. Zároveň obsahuje i upřesnění pravidel pro navštěvování zahraničních škol a ustanovení týkající se organizace státních maturit, například odměn pro zkoušející.\nVýstava kremelských sbírek získá v Praze imunitu proti zabavení\nKabinet dnes přijal i novelu památkového zákona, která má zamezit možnému zabavení exponátů z připravované výstavy kremelských sbírek v Praze. Výstava se má uskutečnit ještě letos, proto ministerstvo kultury požádalo o zrychlené projednání návrhu sněmovnou. Rusko má problém s pořádáním výstav ze státních uměleckých sbírek ve více zemích světa, například ve Spojených státech. Exponátům totiž hrozí zabavení na základě žalob původních majitelů či jejich potomků. Novela by zajistila tzv. imunitu vůči zabavení, to znamená, že Rusko by mělo jistotu, že se mu exponáty zapůjčené na výstavu do Česka vrátí.\nVláda dnes schválila i novelu zákona o elektronických komunikacích, která umožní Českému telekomunikačnímu úřadu (ČTÚ) prodat v aukci kmitočty pro vysokorychlostní mobilní sítě. Dosud úřad aukci pořádat nemohl.


Hotel Selide - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Desio\nVia Matteotti 1, Desio, Desio, Itálie, 20832 - Velmi dobré umístění – zobrazit na mapě\nHotel Selide – podrobnější informace\nNavržený pro obojí, práci i odpočinek, je hotel Hotel Selide umístěn ideálně v Desio; jedné z nejpopulárnějších lokalit ve městě. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nNabídka kvalitních služeb hotelovým hostům a široké škály vybavení, Hotel Selide je připraven zajistit vám co nejpříjemnější pobyt. Jmenujme alespoň část hotelového vybavení, jsou zde nonstop recepce, úschovna zavazadel, společenské prostory, prádelna, čištění oděvů.\nVychutnejte si vysoce kvalitní vybavení pokojů, v některých pokojích včetně klimatizace, topení, budicí služba, stůl, minibar, které vám pomohou dobít energii po dlouhém dnu. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Hotel Selide je ideálním místem k pobytu pro cestovatele hledající kouzlo, komfort a pohodlí ve městě Desio.\nMohamad – Dánsko\nA great night at the hotel, nothing to put a finger on, everything for the money. Great service.


RECENZE: C. J. Cherryhová, Předchůdce\nCyklus Atevi vstoupil do druhé trilogie. V první sadě jsme se pohybovali na povrchu planety - od okamžiku, kdy zoufalí lidé opustili neperspektivní kosmickou stanici a přes všechny zákazy a pravidla se usadili na obývané planetě, přes konflikt kultur až po nastolení křehké, přesto funkční a perspektivní rovnováhy mezi lidmi a místními Atevi, a její narušení návratem lidské kosmické lodi.\nPrvním románem druhé sady vstoupili Atevi do svého kosmického věku. Vrstvení a strukturování konfliktů je silnou stránkou autorky, a tak není divu, že i na Lodi jsou dvě kliky, které s sebou nesou staletý spor o cíl i cestu. Tabini, vládce nejsilnějšího uskupení Atevi, řeší zauzlovanou situaci stylem hodným Alexandra Makedonského - na kosmickou stanici vyšle raketoplán s delegacemi obou ras obývajících planetu. Katalyzuje tak konflikt mezi Kapitány, na Lodi dojde k převratu a v tom všem se musí paidhi Bren zorientovat a vyjednávat - ač člověk, je tu zástupcem Atevi, a má Tabiniho pověření uzavřít všechny dohody, které uzná za vhodné a nutné.\nCarol Janice opět dokázala posunout děj i zápletku o kus dál, nevrací se k rozmělňování předchozích dílů, ale vytváří nové a především jiné situace, které staví před své hrdiny. Především před Brena - ten se postupně stal hlavní postavou příběhu. Jeho předchůdce ještě byl „jen“ pozorovatelem, který čtenářům zprostředkovával mezikulturní propletenec mezi lidmi a Atevi. Bren, který má stejně jako on status vyslance a prostředníka mezi lidmi a Atevi, se stále více proměňuje z pozorovatele v hybatele. Není ani voleným zástupcem lidí, ani Atevi, formálně je poradcem prakticky bez jakýchkoliv výkonných pravomocí - a přesto budoucnost planety formuje víc, než by byl on sám ochoten přiznat.\nA on si to příliš přiznat nechce, před čtenářem se proto tváří, že stále jen řeší nějaké svoje operativní problémy, citové i pracovní. Tabini z něho ale vytvořil jakéhosi svého ministra bez portefeje, vsouvá ho do nejsložitějších situací a ví, že Brenova lidská podstata a jeho znalost kultury, společnosti a ekonomiky Atevi z něj dělají pontifexe - stavitele mostů. A protože propast mezi oběma rasami je ohromná, ty mosty, které Bren vystaví, jsou jedinými komunikačními kanály mezi lidmi a Atevi. Bren, stejně oddaný lidem i Atevi a jediný kvalifikovaný znalec v tomto oboru. To vyhovuje Tabinimu - ale zároveň to vyplývá ze společenského uspořádání Atevi, a lidé si to odzkoušeli hned na počátku osídlení této planety. Jakmile s Atevi jednal víc jak jeden zástupce lidské rasy, byly z toho těžké problémy a válka.\nHlavním kladem tohoto cyklu jsou hluboce propracované a přitom navzájem výrazně cizí kultury. Autorka má jejich schémata velmi dobře promyšlená, dokázala je vytvořit velmi odlišné (vždyť i lidé z planety - potomci původních kolonistů - a posádka Lodi jsou dvě rozdílné kultury). Zároveň ale tyto odlišnosti autorka nastavila tak, aby umožňovaly dlouhodobé soužití. V podstatě to je nakonec - či vlastně na začátku - zcela přirozená potřeba přežití rasy, která všechny zúčastněné vede k tomu, že hledají způsoby, jak si vymezit vzájemné kontakty a pravidla spolupráce.\nJenže situace se neustále mění tak, jak se vyvíjejí ekonomiky a jak se jejich změny odrážejí v různých společenských názorových proudech, a tak rovnováha tu není statickou záležitostí, ale navýsost dynamickým procesem neustále reagujícím na vnitřní i vnější změny. Carol Janice mistrovsky zvládá oboje - jak svým hrdinům měnit podmínky, tak přizpůsobovat jejich chování a tím dějovou linii udržovat v tempu a čtenáře v napětí.\nCelý cyklus má tak zvláštní charakter, můžete ho považovat za odpočinkovou literaturu a pobavíte se při něm, ale také se můžete bavit studiem zúčastněných kultur, jejich interakcí a propracovaností vazeb, které autorka vystavěla. V této poloze se jedná o výrazně intelektuální záležitost, lahůdku pro každého, kdo si na SF cení její schopnost zaměstnávat čtenářské mozky.\nC. J. Cherryh: Předchůdce (Precursor)\nTriton, edice Trifid, 2007\n561 stran, 269 Kč (členové klubu Trifid 189 Kč)