První z nich se konala na Hudební fakultě JAMU ve čtvrtek 1. října. Byl jí zahajovací koncert sezony, na němž vystoupil posluchač doktorského studijního programu pianista Viktor Vojnovič. V první půli svého recitálu přednesl Devět preludií Karola Szymanowského a Sonátu č. 4, Fis dur Alexandra Skrjabina. Oběma dílům propůjčil žádoucí pianistickou razanci i poetičnost a jeho výkon plně přesvědčil. Ve své teoretické práci se Vojnovič věnuje klavírní tvorbě Pavla Haase a jí věnoval i druhou polovinu koncertu, v níž představil výsledky svého archivního bádání. V hudebním oddělení Moravského zemského muzea totiž objevil dosud neznámé Tři skladby pro klavír Pavla Haase z roku 1919, které provedl na tomto recitálu ve světové premiéře. Haas je vytvořil ve svých dvaceti letech: jsou výrazně pianisticky cítěné, stejně jako o dvacet let pozdější skladba Allegro moderato, poslední Haasovo dílo pro klavír, přinášející dobově progresivní prvky v užití polyrytmiky i modality. Vojnovičovo provedení obou skladeb – i druhá skladba měla původní premiéru – přesvědčivě reflektovalo jeho vnitřní souznění s tímto skladatelem.\nSvůj dramaturgicky i interpretačně pozoruhodný počin Viktor Vojnovič ještě dále podtrhl přizváním pěvkyně Heleny Hozové a dramaturgii večera oba obohatili o jiné nasvětlení Haasovy kompoziční dráhy: v tomtéž roce jako Tři skladby pro klavír napsal Pavel Haas také svůj první opus – Šest písní v lidovém tónu a z roku 1939 pochází jedno z jeho posledních děl psaných na svobodě, Sedm písní v lidovém tónu, op. 18. Helena Hozová má krásně barevný soprán, perfektní pěveckou techniku a dokonale srozumitelnou výslovnost: dohromady s Vojnovičem předvedli Haase „moravsky“ invenčního a rytmicky průrazného, kterému právem patří častá označení za nejlepšího žáka Leoše Janáčka.\nObecenstvo nešetřilo potleskem – i když jej nebylo příliš slyšet, neboť koncert se konal „z důvodu mimořádných opatření proti koronaviru bez veřejnosti v režimu platném pro vysoké školy“, jak bylo napsáno v programu. Onen vysokoškolský režim připustil pouze deset lidí v místnosti, a to včetně účinkujících…\nFilharmonie Brno naštěstí nemusela počet posluchačů na svém druhém abonentním koncertě 1. a 2. října v Besedním domě takto drasticky omezovat, nicméně i jí se dotkl koronavirus změnou programu: namísto původně ohlášené skladby Andělé smutku vloni zesnulého gruzínského skladatele Giji Kančeliho, na níž měl participovat brněnský dětský sbor Kantiléna (jak už je známo, zpívat se nesmí), zařadila Symfonii G dur Wolfganga Amadea Mozarta, kterou v programu následovala Symfonie č. 49 f moll, La Passione Josepha Haydna. Tato změna programu přinesla posluchačům příjemný zážitek z profesionálně odvedeného výkonu filharmoniků řízeného šéfdirigentem Dennisem Russellem Daviesem, ničím neurazila, ale ani nepřekvapila.\nSvětové premiéry přišly po přestávce: rakouský skladatel Kurt Schwertsik, slavící letos jubileum 85 let, se už před více než deseti lety inspiroval nedokončeným románem Franze Kafky Amerika ve svém baletu i v orchestrální suitě Pan K. objevuje Ameriku (Herr K. entdeckt Amerika), uvedenými v Linci. Pro brněnskou premiéru přikomponoval k původně čtyřdílné suitě tři další části a skladba v této verzi zazněla jako světová premiéra. Jde o dílo vtipně využívající kontrastů „zlobivých“, občas disonantně znějících žesťů a „uklidňující“, tonálněji vedené smyčcové skupiny. Skladatel, sám někdejší orchestrální hráč na lesní roh, pracuje zejména s dechovými nástroji s důvěrnou znalostí jejich možností a jeho skladba jim poskytuje optimální prostor k prezentaci – například v efektním závěru.\nPodobného charakteru byla i Scvrklá symfonie (Schrumpf-Symphonie), která zazněla v české premiéře, půvabné a vtipné šestiminutové dílko z roku 1999, připomínající základní principy čtyřvěté klasické symfonie ve zhuštěné – „scvrklé“ podobě. Instrumentalisté i publikum se evidentně bavili, ovace přítomnému skladateli byly srdečné, často i vestoje.\nFoto: Jiří Jelínek, Monika Holá, Fb H. Hozové - ilustrační\nVíce z této rubriky: « Bennewitzovo kvarteto Beethovenovy fanoušky nezklamalo Vila Löw-Beer ožila zvukem Zemlinského kvarteta »


Best Western Oaks Hotel Burnley | Huno Hotely\nBest Western Oaks Hotel Burnley - Huno.cz\nHotely > Spojené království > Burnley > Brierfield > Best Western Oaks Hotel Burnley\nColne Road 4.4/5 "Vynikající" (93 Recenze)\nPorovnejte ceny pro Váš pobyt v Best Western Oaks Hotel Burnley\nHodnocení 1st z 7 Burnley hotelů Booking.com\nRozkošný Ubytování poblíž Brierfield\nBest Western Oaks Hotel je ideální nemovitost s 3 hvězdičkami, nachází se v Brierfield oblasti Burnley, Spojené království. Poslední uživatelské recenze hodnoti nemovitost 8.8 na 10 který je považován 'Vynikající' pro ubytování v celé Spojené království. Nemovitost je jedním z 7 hotelů v Burnley a je zařazené jako 1st na základě celkového hodnocení hostů.\nBest Western Oaks Hotel maji 51 čestný pokoje a ceny od GBP65 do GBP148.\nDokonale se nachází v blízkosti hlavních turistických atrakcí, Best Western Oaks Hotel se nachází v blízkosti zajímavých míst včetně Turf Moor a Towneley Hall. Crown Ground a Bolton Peel Farm se musí také navštíví v okolí. Má ideální polohu jako 1st hotel v Burnley.\nKdy jste v Burnley, k top místním oblastem, které musite navštívit, patří Brierfield a Barrowford,obě jsou v blízkosti hotelu. Colne, Padiham a Foulridge jsou take ve snadne vzdálenosti od centra Burnley.\nNemovitost je k dispozici na 4 partnerských webových stránkach včetně Easytobook, Booking.com, Hotels.com and Laterooms. Hledat Best Western Oaks Hotel sazby z těchto webových stránek online zadáním vyhledávání ve formuláři výše, nebo porovnat všechny objekty v Burnley vlevo.\nMístní možnosti ubytování včetně 3 hvězdiček Oaks Leisure Club je blízko k Best Western Oaks Hotel. Také v rámci této oblasti je Premier Inn Burnley a The Keirby Park Hotel. Pro další možnosti zkuste Holiday Inn Express Burnley M65 Jct 10 kousek dál.\nZdarma Nezávislý Průvodce Nejnižších Cen na Best Western Oaks Hotel Burnley.


Anna Geislerová - Právě dnes\nAnna Geislerová Česká herečka\n6.October » ProtiŠedi.cz\nZvíře jménem Podzim zahraje v F2 už tento čtvrtek 7.10., pak si chce dát pauzu. Zvíře jménem Podzim je uskupení, do kterého si Jakub König přizval 13 kamarádů z dalších kapel, jmenovitě Aid Kida, Spomenik a 27, půlku Kieslowski,…\nAnna Geislerová má svou hvězdu na chodníku slávy!\n16.September » SpokojeneZeny.cz\nMít svou hvězdu na slavném Hollywoodském chodníku slávy je snem většiny umělců ze světa filmu, hudby a televize. Víte ale, že jeho obdobu máme i u nás v Čechách?\nAnna Geislerová a Klára Issová mají pořádný důvod k radosti!\n14.September » stars24.cz\nHerečky Anna Geislerová a Klára Issová mají své hvězdy na chodníku slávy před zlínským Velkým kinem. Akci, při které se v rámci zlínského filmového festivalu odhalují dlaždice se jmény bývalých dětských filmových hvězd, připravuje Nadační fond Kap...\nUznávaná česká herečka Aňa Geislerová (45) si splnila velký sen. Respektive, byl jí splněn. Na zlínském filmovém festivalu totiž dostala svou vlastní hvězdu na chodníku slávy… i čestný doktorát zlínské univerzity. Vzhledem k tomu, že má dokončenou...\n14.September » Totalfilm.cz\nTradiční společná akce Zlín Film Festivalu a Nadace Kapka naděje přinesla další dvě laureátky hvězd na festivalovém Chodníku slávy. Svou hvězdu na prostranství před Velkým kinem dostaly herečky Klára Issová a Anna Geislerová. Následovala tradiční ...\n14.September » Kroměřížský deník\nHvězdné herečky na zlínském chodníku slávy Issová a Geislerová: dojetí i radost\n13.September » Zlínský deník\nTřicet čtyři a třicet pět. Na chodníku slávy před Velkým kinem ve Zlíně se v rámci 61. ročníku Zlín Film Festu objevily dvě nové hvězdy s těmito pořadovými čísly. Od pondělního dne patří oblíbeným herečkám Anně Geislerové a Kláře Issové.\nHerečky Anna Geislerová a Klára Issová mají hvězdy na chodníku slávy ve Zlíně\nZlín - Herečky Anna Geislerová a Klára Issová mají ode dneška své hvězdy na chodníku slávy před zlínským Velkým kinem. Akci, při které se v rámci zlínského filmového festivalu...\nAnna Geislerová a Klára Issová: Dočkaly se velké pocty!\n13.September » stars24.cz\nHerečky Anna Geislerová a Klára Issová mají ode dneška své hvězdy na chodníku slávy před zlínským Velkým kinem. Akci, při které se v rámci zlínského filmového festivalu odhalují dlaždice se jmény bývalých dětských filmových hvězd, připravuje Nadač...\nTato informační stránka o Anna Geislerová zobrazuje poslední internetové články, ve kterých se výraz "Anna Geislerová" vyskytuje. Výsledný seznam není redigován.


101 VSPH 371/2014-44\n44 ICm 67/2014 101 VSPH 371/2014-44 (KSUL 44 INS 27544/2013)\nVrchní soud V Praze jako soud odvolací rozhodl V senátu složene'm zpředsedy J UDr. Františka Kučery a soudců JU Dr. Ivy Novotne' a JU Dr. Ing. Jaroslava Zelenky, PhD., vprávní věci žalobce: J UDr. Milan Makarius, IČO: 72075074, soudní exekutor, sídlem Plzeňská 276, Praha 5, zast. Mgr. Danielem Kauckým, advokátem, sídlem Janáčkovo nábřeží 39/51, Praha 5, proti žalovane': Ing. Alena Veverková, sídlem Kleneč 133, Roudnice nad Labem, insolvenční správkyně dlužníka Mariana Egera, o určení pravosti pohledávky, o odvolání žalobce proti usnesení Kraj ske'ho soudu vÚstí nad Labem č.j. 44 ICm 67/2014-21 ze dne 6.května 2014, takto:\nI.Usnesení Krajského soudu vÚstí nad Labem č.j. 44 ICm 67/2014-21 ze dne 6.května 2014 se ve výroku pod bodem II. o nákladech řízení potvrzuje.\nKrajský soud v Ústí nad Labem jako soud I.stupně ve výroku uvedeným usnesením pod bodem I. zastavil řízení o určení pravosti pohledávky žalobce za dlužníkem, popřene' žalovanou při přezkumne'm jednání, a to postupem podle § 96 odst. l a odst. 2 o.s.ř., pod bodem II. výroku rozhodl, že žádný zúčastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení s odkazem na § 146 odst. l písmb) a § 202 insolvenčního zákona a pod bodem III.výroku uložil žalobci povinnost zaplatit soudní poplatek ve výši 1.000,-Kč.\nProti tomuto usnesení, a to jen proti výroku pod bodem II. výroku o náhradě nákladů řízení podal odvolání žalobce a navrhl v něm, aby tento výrok změnil odvolací soud tak, že žalovaná je povinna zaplatit žalobci náhradu nákladů řízení, jež mu vznikla v souvislosti se zastoupením advokátem. Poukazoval na to, že sice ve sporu o určení pravosti pohledávky nemá žádný z účastníků právo na náhradu nákladů řízení proti správci, nicme'ně v § 202 odst. 2 IZ je stanovena zte'to zásady výjimka, spočívající vtom, že insolvenční správce je povinen platit ostatním účastníkům náklady řízení, ktere' vznikly jeho zaviněním, nebo náhodou, která se mu přihodila. Žalobce podal incidenční žalobu důvodně vdůsledku toho, že žalovaná pohledávku popřela při přezkumne'm jednání a žalovaná vzala popření sporne' pohledávky zpět až po podání žaloby žalobcem u soudu. Na straně žalovane' tak došlo kprocesnímu zavinění, ktere' by mělo ve'st k aplikaci § 202 odst. 2 IZ, nebot žalovaná neoprávněně popřela\n101 VSPH 571/2014 (KSUL 44 INS 27544/2013) nevykonatelnou pohledávku žalobce, a měla by proto hradit náklady, jež žalobci vznikly v souvislosti s podáním incidenční žaloby.\nOdvolací soud přezkoumal napadene' usnesení v rozsahu podane'ho odvolání postupem podle § 202 odst. 2 písm e) o.s.ř. a odvolání žalobce neshledal důvodným\nPodle § 202 odst. 1 IZ zásadně platí, že ve sporu o pravost, výši nebo pořadí přihlášených pohledávek, nemá žádný zúčastníků právo na náhradu nákladů řízení proti insolvenčnímu správci. To platí jako zásada i vpřípadě, že řízení je zastaveno pote', kdy žalobce vzal žalobu zpět, nebot insolvenční správkyně dodatečně popřenou pohledávku zjistila. Takove'to jednání žalovane' insolvenční správkyně nelze podřadit pod zavinění insolvenčního správce nebo náhodu která se mu přihodila, ve smyslu § 202 odst. 2 IZ. Odstavec 2 tohoto ustanovení insolvenčního zákona je obdobou § 147 občanske'ho soudního řádu, tedy obecne' úpravy tzv. separace nákladů, jež se ve sporech o určení pravosti popřene' pohledávky může výjimečně uplatnit. Zaviněním se rozumí porušení výlučně procesních povinností vyplývajících ze zákona nebo v souladu se zákonem uložených soudem, k němuž došlo alespoň z nedbalosti, a nebýt takove'ho správcova procesního chování, nevznikly by. Náhodou, jež se správci vprůběhu incidenčního řízení přihodila, jsou nezaviněne' objektivní události, např. nemoc, úraz a podobně. Pod pojmem zavinění podle odst. 2 § 202 IZ nelze ovšem podřadit to, že insolvenční správce, byt třeba v důsledku změněne'ho právního názoru, dodatečně zjistí pohledávku věřitele, kterou při přezkumne'm jednání popřel Tímto svým jednáním insolvenční správce neporušil insolvenční zákon a toto jeho jednání nelze podřadit pod pojem zavinění ve smyslu § 202 odst. 2 IZ.\nZ těchto důvodů odvolací soud napadený rozsudek ve výroku pod bodem II. o nákladech řízení podle § 219 o.s.ř. jako věcně správný potvrdil.\nVýrok o nákladech řízení je odůvodněn tím, že v odvolacím řízení úspěšne' žalovane' žádne' náklady řízení nevznikly (§ 142 odst. 1 ve spojení s § 224 odst. 1 o.s.ř.). P o u č e ní : Proti tomuto usnesení není dovolání přípustne' (§ 238 odst. 1 písm.c) o.s.ř.). V Praze dne 7.srpna 2014


Zdevastovaný Zeman aneb Prezidentem budou Ovčáček s Mynářem. Komentář Jiřího X. Doležala | info.cz\nZdevastovaný Zeman aneb Prezidentem budou Ovčáček s Mynářem. Komentář Jiřího X. Doležala\n13. října 2017 • 08:42\nVývoj zdravotního stavu prezidenta Zemana je zjevně nedobrý a ubývá mu sil v podstatě před očima. Považuji však za vysoce pravděpodobné, že přesto kandidaturu na další volební období nevzdá a že volby vyhraje. Jenže na vládnutí už očividně nebude mít sílu...\nNebude to v naší historii poprvé, kdy se stane hlavou státu velmi nemocný člověk. Záměrně nepíšu velmi starý, protože znám několik osmdesátiletých mužů, kteří jsou plni elánu, a i když jim síly stáří bere, tak fungují a pracují. Byť v profesích jako lékař, psychoanalytik nebo právník, tedy v těch, kde se nepracuje krumpáčem. Prezident Zeman totiž není až zas tak starý jako totálně vyžilý.\nPro zdraví a dožití populace jsou nejhrozivější tři faktory — kromě genetických dispozic. Je to konzumace alkoholu, je to kouření a je to nadváha. Kdyby se podařilo tyto tři neřesti vymýtit, budou se lidé v průměru dožívat devadesátky. Pan prezident Zeman však právě v těchto disciplínách vyniká jako zasloužilý a zkušený borec. Takže jeho vyžilost je nade vši pochybnost funkcí jeho životního stylu. Co ale s tím?\nPodívejme se do historie, prezidenta na konci jeho sil jsme už párkrát v historii měli. Tomáš Garrigue Masaryk byl prezidentem zvolen i 24. května 1934, počtvrté a naposledy, i přes špatný zdravotní stav. Nebyl jaksi nikdo místo něj. Po svém zvolení kvůli nemoci však již nemohl jezdit na koni ani „sokolovat“ a úřadovat tak, jak byl zvyklý. Měl ochrnutou pravou ruku a naprostý nedostatek sil a jeho čtvrté volební období při vší úctě k prezidentu zakladateli fungoval už spíše jen jako symbolická figura, do politiky moc nezasahoval. Čtrnáctého prosince 1935 abdikoval ze zdravotních důvodů a v roce 1937 zemřel.\nA nebyl jediný podobného osudu, následoval ho protektorátní prezident Emil Hácha. Terorizování českého národa po atentátu na Heydricha a zcela osobní nátlak nacistů vedený Karlem Hermannem Frankem a ministrem školství a lidové osvěty Emanuelem Moravcem v dvaačtyřicátém podlomily Háchův zdravotní a duševní stav a on nedokázal odejít v okamžiku, kdy ztratit schopnost vykonávat už tak brutálně okleštěný úřad prezidenta.\nPřestože do té doby zastával úřad důstojně, po svém zhroucení po heydrichiádě ze sebe nechal udělat loutku v rukou říšské propagandy a začal víceméně otevřeně kolaborovat s nacisty a být jejich cvičenou opičkou. Po osvobození ho zatkli a zemřel ve vězení na těžké kardiovaskulární onemocnění, jímž léta trpěl a které bylo jednou z příčin jeho zhroucení v dvaačtyřicátém.\nKdo viděl Zemanův pochod po projevu v Parlamentním shromáždění Rady Evropy, musí připustit, že prezident valem chátrá a rychle mu ubývají síly. A reálně hrozí, že po svém znovuzvolení už bude schopen fungovat jen jako symbolická figura, jako Masaryk ve čtvrtém období, či dokonce Hácha po atentátu na Heydricha. Jeho rozhodnutí pak bude určovat jeho nejbližší okolí. A tak si dovedu představit, že po prezidentských volbách bude na Hradě sedět zcela zdevastovaný nefunkční Zeman a vládnout budou Mynář s Ovčáčkem.\nKomentář vyšel na webu Refex.cz. Další příspěvky autora si můžete přečíst zde.\nZeman zrušil předvolební cestu na Zlínsko. Hradu se nelíbilo, že by…\nZeman chce zabíjet novináře. Podívejte se, jak se od pitomců a vymývačů…\nMiloš Zeman|Česko |volby|prezidentské volby\nSeehofer by Německu i EU rád vnutil tvrdost vůči uprchlíkům. Pouhé represe ale nic neřeší.…


Třída 5.A | Základní škola Pardubice-Dubina, Erno Košťála 870\nMgr. Helena Kadlecová\nPřipomněli jsme si s dětmi, že je to letos právě 80 let od působení skupiny Silver A\nOd lupy k mikroskopu\nVe čtvrtek 2.června si děti vylovily z jezírka tamní obyvatele, prohlédly si je a podle klíče se pokusily určit, o jaké drobné živočichy se jedná. Dnes zašly ve zkoumání dál a dostaly na pomoc digitální mikroskop. S tím jdou dělat pravá kouzla. Posuďte v galerii.\n1. Vyber si kamaráda do dvojice. Půjdete první. Ostatní děti seřaďte za sebe a odveď všechny do šatny. Zde se přezujte a vezměte si sebou vše, co říkala paní učitelka, že budete potřebovat. Pak rozdělejte pokyn č.2.\nMasterChef Peče celá 5.A\nKvíz o Praze\nDokážete pojmenovat všechna místa, která jsme s dětmi na škoním výletě v Praze navštívili? Zkuste to. V našem kvízu můžete získat až 30 bodů. Na správné odpovědi se zeptejte výletníků z 5A.\nSurvive po česku\n6. května 9:00 ukázka dravců Seiferos Lednice, školní hřiště, 70 Kč bude odečteno z třídního fondu 9.5. preventivní program Kyberšikana, ve škole, cena 40 Kč bude odečtena z třídního fondu\n7.4 konzultace pro rodiče 15:-18:00 14.-18.4. velikonoční prázdniny 19.4. ukázka dravců, z důvodu nepříznivého počasí přeložena na 6.5. 22.4. Den Země, vycházka do centra města 27.4. beseda se spisovatelkou Zuzanou Pospíšilovou\nDěti se dověděly něco víc o dalším starém a skoro zapomenutém řemesle a vyrobili si drobný šperk ve tvaru stromečku.


Čína - předpověď počasí - Xian\nČína - předpověď počasí - Xian\nnejvyšší teplota: 23.3 °C / 74 °F - nejnižší teplota: 26.9 °C / 80 °F\nnejvyšší teplota: 23.5 °C / 74 °F - nejnižší teplota: 30.3 °C / 87 °F\nnejvyšší teplota: 25.6 °C / 78 °F - nejnižší teplota: 35.8 °C / 96 °F\nMaximální teploty v měsících 1 - 12 (Xian)\nMinimální teploty v měsících 1 - 12 (Xian)\nPočet deštivých dnů v měsících 1 - 12 (Xian)\nXian - počasí v průběhu roku:\nLeden: málo deštivých dnů (4), zanedbatelné množství srážek (6 mm), poměrně chladno i v průběhu dne (4.8 °C / 40.6 °F), v noci mrazivo (-4.2 °C / 24.4 °F).\nÚnor: málo deštivých dnů (5), poměrně nízké množství srážek (11 mm), poměrně chladno i v průběhu dne (7.7 °C / 45.9 °F), v noci mrazivo (-1.8 °C / 28.8 °F).\nBřezen: málo deštivých dnů (7), poměrně nízké množství srážek (26 mm), poměrně chladno i v průběhu dne (14 °C / 57.2 °F), v noci chladno (3.2 °C / 37.8 °F).\nDuben: poměrně dost deštivých dnů (9), poměrně nízké množství srážek (50 mm), během dne příjemné teploty (20.4 °C / 68.7 °F), v noci chladno (8.9 °C / 48 °F).\nKvěten: poměrně dost deštivých dnů (9), poměrně nízké množství srážek (65 mm), během dne příjemné teploty (25.8 °C / 78.4 °F), v noci ne příliš chladno (13.8 °C / 56.8 °F).\nČerven: poměrně dost deštivých dnů (9), poměrně nízké množství srážek (51 mm), během dne velmi teplo (31.6 °C / 88.9 °F), teplo i v noci (18.8 °C / 65.8 °F).\nČervenec: poměrně dost deštivých dnů (11), střední množství srážek (93 mm), během dne velmi teplo (32 °C / 89.6 °F), teplo i v noci (21.6 °C / 70.9 °F).\nSrpen: poměrně dost deštivých dnů (9), poměrně nízké množství srážek (67 mm), během dne velmi teplo (31.1 °C / 88 °F), teplo i v noci (20.8 °C / 69.4 °F).\nZáří: poměrně dost deštivých dnů (12), střední množství srážek (108 mm), během dne příjemné teploty (24.7 °C / 76.5 °F), v noci ne příliš chladno (15.5 °C / 59.9 °F).\nŘíjen: poměrně dost deštivých dnů (11), poměrně nízké množství srážek (66 mm), během dne příjemné teploty (19.3 °C / 66.7 °F), v noci chladno (9.8 °C / 49.6 °F).\nListopad: málo deštivých dnů (7), poměrně nízké množství srážek (26 mm), poměrně chladno i v průběhu dne (12.1 °C / 53.8 °F), v noci chladno (2.8 °C / 37 °F).\nProsinec: málo deštivých dnů (3), zanedbatelné množství srážek (6 mm), poměrně chladno i v průběhu dne (6.1 °C / 43 °F), v noci mrazivo (-2.9 °C / 26.8 °F).


ŽENA-IN - Omelety - jeden základ a sto obměn\nMám ráda jednoduché recepty, kde se opakuje stejný základ a existuje mnoho obměn. Proto miluji těstoviny, proto miluji omelety. Základem je dobře zvládnutý recept na omeletu a zbytek už může být, co dům dá nebo co máte rádi.\nKdo neví, jak na správnou omeletu, může si pustit první díl nového seriálu se Zdeňkem Pohlreichem - Vařte jako šéf. Díl zaměřený na jednoduchou věc - vejce. Ale po shlédnutí zjistíte, že i míchaná vajíčka se musí umět uvařit. Omeletu podle Pohlreicha doma děláme už delší dobu. Do té doby jsem nikdy nepátrala po tom, co může být na omeletě zvláštní a jak ji správně připravit. Teď to vím a je opravdu lepší.\nCo do ní? Někdy si na pánvi nejdříve osmahnu suroviny, které chci do omelety „zalít“. Jindy si připravím náplň do omelety zvlášť, usmažím čistou omeletu a náplň do ní potom zavřu. Tak dělám většinou objemné zeleninové směsi. Výborně se mi povedla naposledy jednoduchá omeleta s chorizo klobáskou.\nSuroviny na 1 omeletu\nVejce si lehce prošleháme vidličkou se smetanou. Dochutíme solí a pepřem. V pánvičce si zahřejeme olej, a připravenou směs na omeletu na něj vylijeme. Lijeme do středu pánvičky a směs se nám rozlije do stran. Rychle si vezmeme obracečku a tou odhrnujeme kraje omelety ke středu. Pánev přitom držíme v ruce a nakláníme tak, aby se nám uvolněné místo na pánvičce opět zalilo neztuhnutými vejci. Opakujeme asi pětkrát, dokud je co rozlévat po pánvičce. Díky tomu je omeleta krásně nadýchaná.\nkousek chorizo klobásky\nNa rozpálené pánvičce s kapkou oleje osmahneme najemno nakrájenou šalotku. Přidáme chorizo klobásku a chvilku restujeme. Zalijeme směsí na omeletu a postupujeme stejně jako u základní omelety.\nPřed podáváním můžeme ještě posypat sýrem.\n3 sušená rajčata naložená v olivovém oleji\n4 plátky kořeněného sušeného hovězího masa\nŠalotku nakrájíme najemno. Sušená rajčata na malé kousky. Sušené, kořeněné hovězí maso je výborná věc, kterou si nechám v řeznictví nakrájet na tenké plátky a do omelety je dokonalé. Nakrájíme ho na proužky. Šalotku, maso a rajčata zprudka osmahneme na troše oleje. Použijeme olej z naložených rajčat.\nAsi po třech minutách zalijeme základem na omeletu, vsypeme nasekanou petrželku a postupujeme stejně jako v základním receptu na omeletu.\nKdo chce, může ještě maličko posypat nastrouhanou goudou.\ngerda — #22 vařit umí, ale míchaná vajíčka dělat ve vodní lázni mi příjde ujeté ... a ať mi neříká, že by mu moje vaječina dělaná v kotlíku na ohni nechutnala\nnajradšej mám zemiakovú - zasýti a netreba k tomu chlieb - na tenkú vrstvu oleja rozložín 1 nastrúhaný zemiak, osolím, bylinky (môžeme dať aj šunku na kocky alebo plátky syra), zalejem 1 rozšľahaným vajíčkom a po zhnednutí obrátim a upečiem z druhej strany\nOmelety mám ráda a nejlepší jsou co dům dal.\nS klobáskou,ano,ano a pivko\n... omelety jsou klasika,... ale dostala jsem hlad\nvypadají opravdu lákavě, asi si udělám k večeři\nSbíhají se mi sliny a dostávám hlad .\nmarde — #18 já ho nesleduju ani neposlouchám, ale jeho rady jsou opravdu dobré a vařit umí.\nmarde — #18 Já taky\nJá radši omeletu nasladko\nmarde — #18 Si na něco hraje, co není,umělec - ale má přitáhnout sledovanost\nOmelety nemusím, já raději vajíčka vařená\nNa toho kuchaře jsem alergická Je mi odporný už jenom svým chováním a celým vystupováním\npráve si robím k obedu omeletku so zeleninkou\nsušená rajčátka, mňam mňam\nDala bych si tu se sušenými rajčaty,mňam\nomeletu miluji,často ji dělám v různých obměnách.\nňam, ňam, omeletka, hned bych si dala\nmáme doma často... nejraději klasiku omeleta s cibulkou a hořčicí :)\nTo můžu...akorát mám zas hlad


Co jsem viděl v listopadu v lesích\n06. 12. 2017 | 17:56\nJá klíče od lesa nevedu, ten si ostatně jde nezávisle na nás a nějaké zamykání je možná jen rituálem rezignujících na celoroční chození přírodou, lesy zvláště...Přírodní svět má svá fixní pravidla a naše interpretace jeho stavu je mu zřejmě zcela cizí. Shrnuto, režim "offline" je jen naše vidění...\nSmutnou paralelou této filosofie byl ovšem odchod mého oblíbeného folkového barda Wabiho Daňka. Tak krásně o listopadu zpíval a ironií neúprosného osudu každého z nás v něm nakonec zůstal navždy...Nechť je mu život v těch jiných světech příjemný a vzrušující.\nJe-li to snad málo, dovolím si připojit své tradiční přání blízkým a milým: přeji ti, aby se tvé špatné věci zhoršovaly co nejpomaleji. Tedy žádné superoptimistické vize, ale pozitivní přístup...\nAber, in medias res, tedy k houbám. Letošní listopad byl vcelku vstřícný k houbařům, žádné dramatické extrémy a zvraty, houby si plnily své zakódované role, tedy optimální rozmnožování a zachovávání rodu, rozpouštěly rychle poslední peníze na účtech, mnohdy překvapovaly intenzitou výskytu, shrnuto, houbaři se leckde poměli...\nVybral jsem pár zajímavostí ze svých každodenních toulek s foťáky a košíkem přírodou. Někdy byl cílem les, ale mnohdy jen sídliště...A jak zpívá Mňága a Žďorp: I cesta může být cíl.\nZačnu komentovat galerii. Hlíva ústřičná je klasika, je populární a z přírody ještě více ceněná. Žel, vždy ponechané trsy na fotografování zpravidla přes noc všechny zmizí. To je ta odvrácená strana snaživé osvěty...Půvabná šťavnatka pomrazka dělá čest svému jménu, vyrazí až po teplotním šoku. Je sice drobná, ale často hojná a nasbírat stovku plodniček na skvělou polévku nebývá problém. Dva obrázky pařezníku pozdního představují tuto houbu, pro laiky často zaměnitelnou s hlívou. Zespodu je ovšem pařezník trochu oranžový, má krátkou tečkovanou nožku. Také povrch klobouků je velmi charakteristický, říkám mu žraločí kůže...\nVzácný a miniaturní ohnivec zimní je mnohem vzácnější než ohnivec rakouský. Jen na koukání a obdiv, plodnička má dva milimetry...Klasikou nejklasičtější je ovšem penízovka sametonohá, zachytil jsem ji po prvním sněhu...Rosolovka mozkovitá roste na listnáčích, také velmi fotogenická, nejí se....\nVoda to dokončí, nejprve kapka na smolokorce pryskyřničnaté a pak jeden z libereckých potoků bohatě zásobovaný Ještědem...\nPrázdný les je krásný les. Ticho a mír v duši, tak neváhejte a staňte se jeho součástí...\nJeště se letos ozvu s tradiční štědrovečerní tabulí, už se na ní pracuje.


Bolesti břicha pod žebry | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře Bolesti břicha pod žebry\nChirurgie Magda 26.7.2017\nDobrý den druhý den mě trápí bolest na pravé straně pod žebrami bolest se zvyšuje když kývu hlavou a nebo krčím nohy, je to takové silné tlačení, myslíte si že mám třeba jen namožený sval nebo to bude něco jiného?\nDobrý den, navštivte svého praktického lékaře - je potřeba Vás vyšetřit. Může to být i namožený sval (zvláště, pokud jste se namohla a více cvičila), zablokovaná žebra... Také je potřeba vyloučit příčinu bolestí v onemocnění jater.\nPříčin může být více, proto je potřeba vyšetření.\nU mladých lidí se většinou jedná o svalové přetížení.\nNávštěva lékaře musí po vyšetření vyloučit další možné příčiny.\nPro dobré stanovení příčiny jste sdělila málo informací.\nJistě zkuste Fastum gel, krátkodobě Ibalgin, ale vyšetření je to hlavní.\nDobrý den, moje přítelkyně má problém s bolestí břicha při i po sexu, i den...\nDobrý den, už nějakou dobu se potýkám s žaludečními nevolnostmi cca 2-4hodiny...\nVčerejším večerem začali velike bolesti břicha. Nedokážu říct zda práva či...\nBolesti břicha pocit na zvracení\nDobrý den před 3 lety mi operovali tenké střevo + slepák,po roce se mi oběvily...\nBolesti břicha pod levým žebrem


Michal na cestách: Za Brouky do Liverpoolu\nZa Brouky do Liverpoolu\nDruhého květnového prodlouženého víkendu jsem využil k letu za Brouky do Liverpoolu. Podobně jako při posledním skoku do Kodaně se cesta do Liverpoolu neobešla bez menších komplikací.\nPump House v Albert Dock\nDopoledne si balím svou Revolut kartu pro vybírání hotovosti a zjišťuji, že její bilance 0,8 GBP. To mě moc neuspokojuje, tak ji chci pár korunami dobít. Jenže to nejde. Prý jsem přesáhl roční limit 200 EUR. To ještě v únoru nebylo. Něco jsem sice zachytil, ale měl jsem takový dojem, že je to na měsíc. Pro zvýšení limitu narychlo ověřuji identitu, fotím výpis z účtu, ale je to houby platné. Na zákaznické podpoře budou, až v době mého odletu. přichází proto na řadu záložní scénář v podobě extra zastávky na Staroměstské v mé oblíbené směnárně, kde se ale jako na potvoru později téhož dne poběží maraton. K tomu se přidávají zpožděné autobusy a ujeté metro s prázdninovým intervalem. A to zrovna v den, kdy díky firefly z forum.airways.cz mám zajištěný vstup do letištního salónku. Inu, život občas umí být svině.\nI navzdory nepříznivému osudu se nakonec na letiště dostávám včas a zbývá mi i pár desítek minut pro návštěvu salónku. U vstupu do salónku MasterCard Lounge jim předávám svůj vytištěný voucher, beru si dva časopisy a vcházím dovnitř. Salónek se skládá ze série tří propojených místností. První úplně vzadu obsahuje spoustu stolečků, druhá obsahuje mini bar a pulty s jídlem a třetí, největší, opět stolečky, ale s výhledem na plochu.\nŘízečky v salónku\nV druhé místnosti byly přítomny i legendární stehýnka a řízečky, což se v době oběda docela šiklo. Taky kvituji velký výběr českých časopisů, ale zahraniční návštěvníci z Chvilky pro tebe nebo českého National Geographic musí být doslova nadšení. Výhled na plochu a možnost popít něco ostřejšího je pěkné, ale scházel mi tam nějaký sladký dezert nebo kus sladkého pečiva. Dóza s disko sušenkami bez krému to nezachránila.\nVýhled přímo od stolu\nČas v salónku rychle utekl a za chvíli jsem byl už na cestě k bráně. Opět jsem měl štěstí v sedačkové loterii a pro cestu tam i zpátky jsem vyfasoval sedadla u okna. Pode mnou byla ale kupa oblačnosti jako minule, tak jsem si spíš prohlížel časopisy ze salónku, než abych koukal z okénka, z kterého byla stejně vidět jen bílá deka.\nAž pár minut před přistáním se u Liverpoolu deka rozestupuje.\nA jsem v Liverpoolu!\nV Liverpoolu dosedám chvíli před čtvrtou. Na letišti chvíli tápu, ale pak se neohroženě dostávám k autobusu. Bezmyšlenkovitě nasedám do autobusu prvního čísla, které by podle mých informací mělo jet přímo do centra. Řidiči platím 2,30 GBP za lístek. Vůbec ta britská hromadná doprava je šílená. Kombinace úzkých pruhů, patrových autobusů, placení u řidiče a nástupu a výstupu jedněmi dveřmi nemůže přinést nic dobrého. V autobuse pod sedačkou nacházím jednu novou pětilibrovku a v letadle na cestě zpět pak jednoeurovou mince. To se mi ještě nepoštěstilo.\nV doubledeckeru sedím na čestném místě v první řadě. Ty silnice u letiště nejsou nic moc.\nTypická ulička v Liverpoolu\nV centru vystupuji kousek od katedrál. Protože šestá se blíží a tuším, že jako ve většině Evropy po šesté vše zavřou, nasazuji rychlé turistické tempo. Nejdřív si zvenku prohlížím zříceninu kostela St. Luke's Church hned vedle zastávky autobusu, a pak si to rychlým krokem namířím k Liverpool Cathedral. Už zvenku mě překvapuje svou okázalou monumentálností. Uvnitř mě nadchne hra světel a stínů jejích okenních vitráží. Také mile překvapí, že se smí dojít až přímo pod oltář. Za prozkoumání stojí i boční Lady Chapel. Vzhledem k tomu, že o Liverpoolu je v mém průvodci Evropou jen necelá půlka stránky, tak až z popisků v katedrále se dozvídám, že celá byla vystavena až ve 20. století mezi lety 1904 a 1978. Není to však na ní vůbec znát.\nHra světel v katedrále\nOltář v hlavní lodi chrámu\nOd ní mé rychlé kroky vedou k její novější kolegyni Liverpool Metropolitan Cathedral (stavba v letech 1962 až 1967). Ta je postavena na velkolepém návrší se spoustou schodů a celá je hodně moderní. To mi moc nesedla. Navíc uvnitř jsem cítil něco jako lepidlo. Ale milovníci moderní architektury z ní budou určitě nadšení. Kapsu mnoha českých cestovatelů potěší, že za vstup do těchto katedrál se nic neplatí. Jen můžete hodit pár penny do zdejších kasiček na dary.\nLiverpool Metropolitan Cathedral uvnitř\nOd Liverpool Metropolitan Cathedral je vidět i zdejší druhá katedrála.\nPár metrů odtud je vzdáleno moje dnešní ubytování v hostelu Hatters. Postel už na mě čeká povlečená a cena je dokonce nižší než byla na Bookingu - 13,5 GBP včetně všech poplatků a snídaně. To potěší.\nBrána u vchodu do čínské čtvrti\nPamátkám jsem učinil za dost a teď jdu prozkoumat zdejší čínskou čtvrť. Údajně je nejstarší v Evropě. Je pravda, že už pár metrů od katedrál zaznamenávám zvýšené množství čínských nápisů. Avšak čínská čtvrť samotná má podobu asi čtvrt kilometru dlouhé ulice, před níž stojí mohutná čínská brána.\nLiverpool Big Wheel za 10 GBP\nOd ní plynule scházím na nábřeží k dokům. Procházím je od Queens Dock přes Albert Dock až k Pier Head. Překvapuje mě zdejší koncentrace muzeí a různých tématických krámků ve zmenšeninách doubledeckerů nebo parních strojů. Zaujme mě i zdejší Liverpool Big Wheel, ale 10 GBP za jednu pár minut dlouhou jízdu na ruském kole se mi zdá jako z jiného světa.\nNová úroveň fastfoodu a pouličních stánků\nNábřeží u Pier Head\nMuseum of Liverpool na nábřeží\nSochy Brouků na nábřeží\nNa nábřeží při pohledu na krásně nasvícené Royal Liver Building a Port of Liverpool Building povečeřím své zásoby a vydávám se k věži Radio City Tower, která je vidět už zdálky. Sice se na ní už nedostanu, ale díky cestě k věži se seznamuji s liverpoolskou nákupní třídou. Pár metrů od věže se nachází i Poundland - obchod, kde vše prodávají za 1 libru. Bohužel, má už zavřeno.\nJeště se kolem nádraží Liverpool Lime Street protáhnu na zdejší plácek obsypaný kulturními institucemi (St. George's Hall, Liverpool Empire Theatre, Walker Art Gallery, Central Library a World Museum) a pak už jdu do hostelu. Ale ještě než si půjdu lehnout vyrážím na noční prohlídku města. To mléko z Tesca, co jsem si koupil kousek od Radio City Tower, mi moc nesedlo, tak to beru i jako terapii chůzí. Projdu se k oběma katedrálám, zavítám do areálu zdejší univerzity, študáci kupodivu chodí do knihovny i v tuto nekřesťanskou dobu (sobota po deváté večer) a vracím se kolem čínské čtvrti.\nAreál University of Liverpool\nV hostelu se ukládám ke spánku. Moc dobře jsem se ale nevyspal. Ne že by mě někdo rušil, ale ta matrace mi nesedla a ten polštář jsem si musel složit na půlku, aby měl aspoň nějakou výšku, jinak byl tlustý spíš jako deka a velikosti většího kapesníku. Jinak na pokoji pro 6 jsem byl trochu překvapivě skoro sám, jen s dalšími dvěma ženami.\nRáno v půl osmé jsem vstal a vydal se na hostelovou snídani. Snídalo se v pěkném historickém sálu s krbem. Mohl jsem si dát cereálie, nějaký ovocný kompot nebo si udělat toasty a ty potom natřít marmeládou, případně si k nim vzít sýr a šunku. Jako pití jsem si mohl dát cokoliv od mléka přes čaj, kávu až po pomerančový džus. Snídani hodnotím na jedničku.\nSt. George's Hall u Liverpool Lime Street Station\nPo snídani jsem šel kolem nádraží Liverpool Lime Street k Albert Dock, kde sídlí The Beatles Story, muzeum této legendární kapely. Ještě jsem si udělal odbočku ke kostelu Our Lady and Saint Nicholas Church of England pár metrů od zdejšího nábřeží. Na nedalekém nábřeží můžete najít i Titanic Memorial. V Albert Docku jsem se zastavil v obchodech se suvenýry, abych zjistil, že nic nepotřebuji kupovat (magnety se mi nelíbily, trička se mi nevejdou do skříně a u ostatních těžítek je vskutku bídný poměr ceny a mého nadšení).\nChlup před čtvrt na deset vcházím do The Beatles Story. Tam nastává okamžik pravdy, jestli můj zlevněný voucher z 365tickets vymění za vstupenku. Žádný zádrhel nenastává a můžu vstoupit dovnitř s pocitem ušetřené jeden a půl libry na vstupném.\nPohled přes řeku Mersey od Albert Dock\nVstup do The Beatles Story\nV muzeu skoro nikdo není a já si ho můžu téměř nerušeně vychutnat. Dozvídám se detaily o životě skupiny The Beatles, jejích začátcích, úspěších a jejím rozpadu. Sem tam nějaká deska nebo dopis, sem tam kostým, pár písniček a několik zrekonstruovaných interiérů. Strávím tam příjemné dvě hodiny, ale asi bych od toho za 14,45 GBP očekával víc. Já vím, jsem zkažený českými platy, tak už mlčím. Každopádně je zajímavé se tam podívat.\nKdyž jsem venku z muzea Broků, řeším co s následujícími třemi hodinami času, než se vydám zpět na letiště. Vyhledávám nejbližší free wifi, na Orange Espaňa kartě došel kredit a Vodafonu ty následující dva měsíce odmítám platit roaming. A kupovat si něco na jeden den a půl dne mi připadá dost neefektivní, a hledám, jestli tu nejsou v okolí nějaká free muzea stejně jako v Londýně. A ony jsou!\nZdarma jsou přístupné Museum of Liverpool, Merseyside Maritime Museum, International Slavery Museum i Tate Liverpool a všechny, co by kamenem dohodil od The Beatles Story. Nejdřív vstupuji do Tate Liverpool, galerie moderního umění, ale tam zjišťuji, že má čtyři patra, musím do šatny, tak raději zas rychle vycouvávám, tolik času nemám a tak velký fanda moderního umění taky nejsem.\nModel Lusitanie v Merseyside Maritime Museum\nPředměty vylovené z Titanicu\nRaději si to namířím do budovy o pár metrů vedle, v které sídlí námořní a otrokářské muzeum (Merseyside Maritime Museum a International Slavery Museum). V prvních dvou patrech je námořní muzeum a v třetím patře je muzeum otroctví. V námořním muzeu se můžete dozvědět o dvou lodích postavených ve zdejších docích - Lusitanii a Titanicu. Titanic do Ameriky sice nevyplouval odsud, ale byl postavený ve zdejších docích a hodně z členů posádky zde mělo své rodiny. Jinak muzeum otroctví na mě dojem neudělalo. Asi nemám ty správné výčitky svědomí, když jsem ze země, v které bylo otroctví zrušeno někdy v 12. století a nikdy nikam nedovážela z Afriky.\nPokračoval jsem k Pier Head do druhé části The Beatles Story, která je umístěna v objektu Mersey Ferries. V dolní části si můžete koupit lístek na trajekt nebo posedět v Beatles kavárně, v horní části je obchod se suvenýry a pak taky malá výstavka o vlivu The Beatles na americkou hudební scénu. Plus se je tam ukrytá i malá galerie fotek Brouků.\nMesey Ferries s museum The Beatles v horním patře\nToto nejsou schody do nebe, ale schody do The Beatles Story\nPokojík průměrné americké fanynky\nVýstava k americkým kapelám ovlivněným The Beatles\nGalerie fotografií The Beatles\nHned vedle se nachází budova Musem of Liverpool, která je sice momentálně v rekonstrukci, ale jak píší všudypřítomné cedule, to neznamená, že by měli zavřeno. Naopak. Budova je to obrovská, prostorná a moderní. Na třech patrech tam najdete řadu rozličných expozic. V prvním patře něco mezi národním technickým muzeem kombinovaným s přírodovědným - protože mezi lokomotivou a parním strojem je vklíněn třeba vycpaný jelen, v druhém patře je expozice věnovaná historii a v třetím patře lidem Liverpoolu. Od ní je i pěkný výhled na protější terminál trajektů s Royal Liver Building a Port of Liverpool Building v pozadí. V druhé části patra je i miniexpozice věnovaná nejslavnější liverpoolské kapele - The Beatles - jsou tam jejich obleky, pár desek, plakátů a předmětů spojených s kapelou. Několikrát denně v muzeu probíhá i The Beatles Show trvající 8 minut. Oč se jedná, se mě neptejte, už mě trochu honil čas a nejbližší probíhala až v době, kdy bych měl hledat autobus.\nExpozice k The Beatles v Museum of Liverpool\nVyhlídka z 3. patra Museum of Liverpool\nProhlídkou tohoto muzea jsem se i pomyslně rozloučil s Liverpoolem a začal jsem hledat Liverpool ONE Bus Station, která je pár set metrů od muzea a z které by měl jet i autobus na letiště. Když jsem ji našel, nemohl jsem si nevšimnout surrealistického pohledu - autobusové nádraží hned vedle luxusního hotelu Hilton. Hosté musí být určitě nadšeni, že MHDčkem můžou dojet až ke svému luxusnímu hotelu a celou noc jim pod okny jezdí autobusy.\nJelikož mi ještě zbývalo pár minut, vydal jsem se k Poundlandu (Poundland, 1, 20-48 Basnett St, Liverpool L1 1ED) z předchozího večera na menší nákup. Tentokrát měl otevřeno. Nechal jsem v něm 10 liber, neboť jsem nechtěl dostat nazpět žádné mince. Koupil jsem si v něm sendvič do letadla, trochu anglické Cadbury čokolády a k tomu jednu flašku Dr. Peppera, protože se mi nechtělo kupovat noname minerálky, které bych si za jednu libru musel vzít rovnou dvě. Bohužel, jak jsem zjistil při placení, tak na Dr. Peppera se to vztahuje také (jeden tedy za 50 pencí) a na letiště jsem vyrážel se dvěma těmito sladkými sajrajty. Jeden by mi stačil až až.\nNa ONE Bus Station jsem postupně obešel všech 10 nástupišť, abych zjistil, že opravdu nedokážu poznat, z kterého jezdí autobusy na letiště, a že se raději budu řídit podle čísel projíždějících autobusů a nápisu "Airport". Naskočil jsem do prvního s číslem 80C. Na letiště jel 60 minut, ale zase jsem viděl jinou část Liverpoolu, kterou jsem včera cestou neviděl. Ten nástup a výstup jedněmi dveřmi v kombinaci s kupováním lístků je fakt pekelná kombinace. V autobusu se mnou jela jedna poměrně hlučná česká skupinka, tak jsem si vepředu u řidiče vzal anglický deník Metro a dělal jsem, že česky neznám a že tam vůbec nejsem.\nŽlutá ponorka u letiště\nNa letišti jsem si vyfotil žlutou ponorku a před security exnul druhého Peppera. V terminálu jsem chvíli surfoval po letištní wifi, která je ale zdarma pouze na půl hodiny. Když nastal čas pro otevření brány, došel jsem k ní a zase jsem se podivoval, co lidi vede k tomu si stoupnout už půl hodiny dopředu do fronty. Mě to nebaví a bolí mě z toho nohy. Stejně to letadlo ještě bylo ve vzduchu. To samé se opakovalo, když nás pustili za bránu do prostoru, kde jsme čekali, než bude připraveno letadlo (čti přistane, vystoupí lidi a bude uklizeno). I tak se všichni poslušně zařadili do hádku a vestoje čekali místo toho, aby využili aspoň těch pár sedátek, které tam byly volné.\nNa letišti Johna Lennona jsou vynalézaví. Pytlíky na tekutiny tu nejsou zadarmo, ale prodává je automat!\nNa displeji jsou i docela neobvyklé lokace jako ostrov Man nebo Jersey\nRozloučení s Liverpoolem\nV letadle jsem opět seděl u okénka a z okénka opět výhled na chuchvalce bílé cukrové vaty. Tak jsem si aspoň dočetl National Geographic a stylově si k němu pustil pár songů od Beatles. Letadlo přistálo na čas, ale ke gatu nás musely vézt dva přeplněné autobusy. Nechápu proč. Všechny můstky a stanoviště v dohledu byly volné. Na Ruzyni jsem poprvé zažil frontu u kontroly pasů. Letěl jsem odtamtud už hodně krát a vždy jsem byl do dvou minut pryč. Tentokrát jsem si počkal čtvrt hodiny. I kvůli tomu mi trvala cesta od dosednutí na runway až do postele rekordně dlouhé 2 hodiny. Inu, není nad frontu a prázdninový jízdní řád s čekáním 15 minut na metrobus.\nletenka ...... 2038 Kč\njízdné v MHD ...... 2x 2,30 GBP\nhostel ...... 13,5 GBP\nvstupné do The Beatles Story ...... 14,45 GBP\nPočkejte si pár dní na zbrusu nový článek o šílené cestě do Varšavy nebo z návštěvy Transylvánie. Sledujte mé RSS nebo Facebook, ať vám nic neuteče!\nVystavil Michal v 20:52\nŠtítky: Anglie, Liverpool, Revolut, Ryanair


Usilujeme o čistší vzduch na Ostravsku: posun ve dvou právních případech | Frank Bold\nUsilujeme o čistší vzduch na Ostravsku: posun ve dvou právních případech\n13. 7. 2021 Aktuálně\nPenzistka z Radvanic-Bartovic vede od prosince 2018 právní bitvu za zlepšení kvality ovzduší na Ostravsku. Po Ministerstvu životního prostředí požaduje přiměřené zadostiučinění za utrpěnou újmu, spočívající v onemocnění rakovinou plic a ve ztrátě manžela, který rakovině podlehl. Spor nyní míří před Nejvyšší soud, ke kterému podal advokát žalobkyně z expertní skupiny Frank Bold dovolání. V případě vítězství by se jednalo o průlom dosavadní rozhodovací praxe českých soudů, které žaloby v obdobných věcech zamítají a kladou na žalobce nepřiměřené důkazní standardy.\nŽalobkyně a její zesnulý manžel bydleli v Ostravě Radvanice-Bartovice, kde jsou dlouhodobě a výrazně překračovány zákonné imisní limity karcinogenního benzo(a)pyrenu a polétavého prachu. Imisní limit karcinogenního benzo(a)pyrenu je v Radvanicích-Bartovicích trvale překračován osmi až desetinásobně a Ostrava podle studie z roku 2021 dokonce patří mezi deset evropských měst s největším počtem úmrtí způsobených znečištěním ovzduší.\nMinisterstvo životního prostředí mělo od roku 2004, tj. od vstupu ČR do EU, povinnost vypracovat tzv. akční plány a později také tzv. programy zlepšování kvality ovzduší. Ty měly obsahovat účinná opatření vedoucí k tomu, aby byly imisní limity splněny v co nejkratším čase. Ani po více než 16 letech však imisních limitů nebylo dosaženo.\nSoudy prvního a druhého stupně sice souhlasily s žalobkyní, že se Ministerstvo životního prostředí dopustilo nesprávného úředního postupu, když včas nepřijalo program zlepšování kvality ovzduší, a že žalobkyni vznikla nemajetková újma spočívající v onemocnění rakovinou plic a úmrtí manžela. Žalobu a následující odvolání však zamítly, protože žalobkyně dle jejich názoru neprokázala příčinnou souvislost mezi pochybením státu a svou újmou.\n„Závěr soudů prvního a druhého stupně nebere v úvahu, že stát neodpovídá pouze za vydání plánu zlepšení kvality ovzduší, ale i za výsledek, kterého tím má být dosaženo, tedy za nepřekračování imisních limitů. Soudní dvůr EU již v řadě rozsudků potvrdil, že tohoto cíle má být dosaženo maximálně během několika let. Například více než čtyři roky trvající překračování limitů již shledal jako porušení evropského práva. Pokud stát trestá občany, kteří porušují zákony, není možné, aby sám nenesl žádnou odpovědnost za situaci, kdy předpisy sám dlouhodobě nedodržuje. Doufáme, že se nám o tom podaří Nejvyšší soud přesvědčit,” vysvětluje advokát Pavel Černý, který ženu zastupuje.\nSpor o dodržování zákonů na ochranu ovzduší státem míří k Městskému soudu v Praze\nObdobný spor proti Ministerstvu životního prostředí vede také ostravský podnikatel a zakladatel dnes už neexistujícího občanského sdružení Vzduch, Vladimír Burda. Se svou rodinou žije v prostředí, ve kterém je až 10x vyšší než obvyklé riziko onemocnění rakovinou, což v něm vyvolává výrazný stres a obavy o zdraví členů jeho rodiny. Zdravotní následky dlouhodobě znečištěného ovzduší se navíc již reálně projevují.\nSnahám o zlepšení ovzduší na Ostravsku zasvětil pan Burda velkou část svého života. Uspěl mimo jiné se správními žalobami proti nedostatečným opatřením státu v rámci Programu zlepšování kvality ovzduší. Přesto se mu zatím nepodařilo příslušné úřady donutit, aby zajistily zlepšení nadlimitně znečištěného ovzduší na úroveň zákonných imisních limitů. Žaloba o náhradu škody za nemajetkovou újmu je proto pro něj nástrojem, který má Ministerstvo životního prostředí přimět tento systémový problém řešit.\nI v případě pana Burdy soud prvního stupně uznal jak existenci nesprávného úředního postupu úřadů, tak vznik nemajetkové újmy. I jeho žalobu však zamítl s odůvodněním, že mezi utrpěnou újmou a nezákonným úředním postupem neexistuje příčinná souvislost. Spor tedy nyní směřuje k Městskému soudu v Praze.


Nejpozději od 13. století vyrůstala v původně zalesněném kraji nad říčkou Svitavou osada Zákupy, jejíž jméno v české podobě máme poprvé doloženo roku 1352 v seznamu far odvádějících papežský desátek. O sedm let později se zde připomíná Fridman, Pavel a Ondřej ze Smojna. Fridman se vyskytuje v pramenech již v letech 1309-27, kdy se psal výhradně ze Smojna, pouze roku 1315 se uvádí "de Richinstat". Ondřej se připomíná až do roku 1365, od roku 1363 spolu s nejvyšším číšníkem Vaňkem z Vartemberka, majitelem nedalekých hradů Vartemberk, Tolštejn a Děvín. V dalších letech se až do konce 14. století rytíři ze Smojna vyskytují již jen ojediněle.\nOd roku 1369 jsou v Zákupech zmiňováni především Vartemberkové. Po smrti Vaňka z Vartemberka drželi až do roku 1377 jeho synové Jan a Vaněk (Václav) ml. dědictví po otci společně. Někdy kolem tohoto roku se rozdělili a Zákupy spolu s Tolštejnem připadly Vaňkovi. Ten si jich neužil příliš dlouho, zemřel krátce po roce 1379 a oba statky přešly na jeho bratra Jana a po jeho smrti před rokem 1383 na jeho sirotky. Ti byli v té době nezletilí a proto se v následujících letech jako jejich poručníci vystřídali další příslušníci vartemberského rodu. Nejprve to byl Beneš Veselský, po jeho smrti roku 1385 následoval nejvyšší purkrabí Petr Kostský. Kolem roku 1389 dospěli nejstarší ze sirotků Jan Ralsko a Václav. Od roku 1391 se po Zákupech píše Václav, po roce 1396 pak i další z bratří Vilém - drželi je tedy zřejmě společně. Za Po roce 1402, kdy je Václav v souvislosti s prodejem Tolštejna zmiňován naposledy, se po Zákupech píší již jen Vilém a jeho synové Vilém a Beneš.\nNěkdy v druhé polovině století či na jeho sklonku postavili Vartemberkové na protáhlé pískovcové pseudokupě sídlo, poprvé připomínané roku 1383 jako tvrz. V období sporů Václava IV. se šlechtou na sklonku 14. století se tři nejstarší bratři Jan Ralsko, Václav a Petr postavili na stranu panské jednoty, za což přišli o své nároky na třetinu Chotěbuze. O čtvrt století později za husitských válek stál Vilém z Vartemberka na katolické straně, roku 1427 se poprvé zmiňuje jeho stejnojmenný syn Vilém ml. V průběhu 15. století jsou zprávy o Zákupech stále řidší, Vilém mladší je naposledy připomínán roku 1450 s bratrem Benešem, o něm pak naposledy slyšíme o osm let později. Jejich potomci někdy ve druhé polovině Zákupy prodali, zchudlí příslušníci této větve se po Zákupech psali ještě na počátku 17. století, ač jim již dávno nepatřily.\n(kresba z díla A. Sedláčka)\nNěkdy v závěru druhé poloviny koupili Zákupy Berkové z Dubé, s největší pravděpodobností až bratři Jaroslav, Jiří, Jan a Petr, kteří hospodařili v nedílu. Poprvé se na Zákupech připomíná roku 1493 Petr Berka z Dubé. K rozdělení majetku však došlo až roku 1502 mezi Petrem, Jiřím, Janovým synem Václavem a Jaroslavovými syny Adamem a Zdislavem. Zákupy spolu se čtvrtinou České Lípy, Milštejnem, Cvikovem a dalšími drobnými statky připadl Petrovi, který je roku 1518 postoupil Zdislavovi.\nZdislav Berka z Dubé patřil mezi významné dvořany věrné na českém trůnu nově usazeným Habsburkům, roku 1526 byl jedním z volitelů Ferdinanda I., kterému zachoval věrnost i při prvním stavovském povstání roku 1547. Za svého života zastával úřady nejvyššího sudí (1523-33) a nejvyššího hofmistra (1534-53) a od roku 1527 hornolužického fojta. Svůj majetek zvětšil o Jablonné koupené roku 1528, lužický Ojvín a roku 1542 získal do zástavy mělnické panství. Roku 1541 zahájil Zdislav Berka v Zákupech přestavbu starého hradu na reprezentativní renesanční zámek. Zdislav byl třikrát ženatý, přesto po sobě nezanechal potomka a po jeho smrti roku 1553 přešel jeho majetek na Zbyňka a Zdislava Berky z Dubé, vnuky výše zmíněného Jiřího.\nKdyž dosáhl Zdislav roku 1565 plnoletosti, připadl mu Mělník a Zbyněk si ponechal Zákupy. 2. srpna roku 1573 zákupský zámek vyhořel, ještě před svou smrtí 6. března 1578 jej však Zbyněk nechal opravit. Ze Zbyňkových dvou synů následoval Jan zanedlouho otce, když jej 11. listopadu 1578 na českolipském náměstí zavraždil jeho vlastní lokaj. Druhý syn Václav byl ještě nezletilý, proto nejpozději do roku 1597 spravoval zákupské panství poručník Jindřich Berka z Dubé. Po dosažení plnoletosti Václav působil ve státních službách jako císařský rada a hlohovský hejtman a před svou smrtí v dosti mladém věku roku 1608 zplodil pět synů a několik dcer. Pozůstalosti nezletilých sirotků se jako poručnice ujala Václavova sestra Eliška, brzy se však ukázalo, že je panství značně zadlužené a 27. července 1612 bylo prodáno.\nKupcem byl Eliščin manžel Jan Novohradský z Kolovrat, nově nabytého majetku si však příliš neužil, neboť zemřel již následujícího roku. Zanechal po sobě dva syny, Alberta (+1626) a Zbyňka Leopolda (+1632). Starší Zbyněk Leopold byl horlivým katolíkem, proto mu v průběhu povstání vzbouření stavové znepříjemňovali život. Ústrkům nebyl konec ani po bitvě na Bílé hoře, Zákupy totiž stály v cestě poraženým stavovským vojskům ustupujícím do Lužice. Jeden z oddílů krnovského knížete Jana Jiřího Braniborského vedený hrabětem ze Solmsu přitáhl 25. ledna 1621 k zámku a poté, co se posádka vzdala, jej obsadil a důkladně vyplenil. Hned následujícího dne v obavě před blížícími se císařskými hrabě ze Solmsu Zákupy opustil a pokračoval v ústupu severním směrem.\nRoku 1628 se Zbyněk Leopold oženil s Annou Magdalenou, dcerou dvorského sudí Viléma ml. z Lobkovic. Manželství však bylo bezdětné a Zákupy zdědila Anna Magdalena. Zbyňkova sestra Anna Ludmila se sice proti tomuto uspořádání pokoušela bránit, její snahy však byly neúspěšné.\npohled od jihozápadu (F. Kalivoda podle A. Hauna, 1. pol. 19. stol.)\nAnna Magdalena se podruhé provdala za Jindřicha Julia knížete sasko-lauenburského (1586-1665). (o sachsen-lauenburském rodu více zde) Jindřich Julius, který přišel do Čech již roku 1617, od počátku třicetileté války sloužil v císařském vojsku a za své pohledávky vůči komoře získal královské město Ostrov nad Ohří, které se stalo základem jeho majetku v Čechách. S Annou Magdalenou, která byla jeho třetí manželkou, se oženil roku 1632 a o dva roky později se štěstím unikl potrestání či dokonce smrti ve Valdštejnově aféře. Roku 1639 postihlo Zákupy druhé ničivé drancování tentokrát od procházejících švédských vojsk, další hrozba přišla v létě roku 1658, kdy zámek obklíčili nespokojení sedláci z okolí. Ještě na sklonku svého života se Jindřich Julius rozhodl zámek přestavět, soudě například podle výdajů za lámání kamene zaznamenaných v účtech zákupského panství.\nPo knížeti Jindřichovi, který zemřel roku 1665 zdědil Zákupy i ostatní majetek jeho mladší syn Julius František (1641-1689). Stejně jako jeho otec se kníže Julius soustředil na vojenskou kariéru, vyznamenal se zejména při obležení Vídně Turky roku 1683. Kníže se rozhodl trvale pobývat v Čechách, k tomu ovšem potřeboval důstojnou rezidenci, zejména poté, co se roku 1666 po smrti svého staršího bratra Františka Erdmanna stal vládnoucím knížetem. Již od počátku 70. let 17. století přestavoval zámek v barokním slohu za účasti předních architektů, obdobnou pozornost věnoval i svému dalšímu sídlu v Ostrově nad Ohří.\nStavební práce pokračovaly i poté, co roku 1689 vévoda Julius František na zákupském zámku zemřel. Veškerý majetek zdědily jeho dvě dcery (z manželství s Hedvikou falckraběnkou ze Sulzbachu) Anna Marie Františka a Františka Sybila Augusta, které si jej o tři roky později rozdělily. Zákupy spolu s Ploskovicemi a Cvikovem zdědila starší dcera knížete Julia princezna Anna Marie Františka provdaná za rýnského falckrabí Filipa Viléma Augusta. Ta se po časné smrti (v 25 letech) svého manžela roku 1693 na radu císaře o čtyři roky později podruhé provdala za posledního příslušníka medicejského rodu Jana Gastona III. velkovévodu toskánského. Jejich manželství však nebylo šťastné, vévoda Gaston nebyl spokojen s životem na venkovském sídle s podnebím o mnoho drsnějším než na jaké byl zvyklý ze slunné Itálie. Princezna svého manžela zapudila a na Zákupech si vybudovala velký dvůr o 120 osobách s četným služebnictvem, ze kterého až do své smrti roku 1741 energicky spravovala svá rozsáhlá panství. V průběhu celého jejího života také v rozlehém zákupském areálu probíhala čilá stavební činnost.\n(anonym, 1. pol. 19. stol.)\nJediným potomkem Anny Marie byla dcera z prvního manželství Marie Anna Karolina vdova po bavorském vévodovi Ferdinandu Maria Inocenci (+1739), bratru bavorského kurfiřta Karla Albrechta. Ten roku 1741 podporován Francouzi a Sasy vtrhl do Čech a v Praze se nechal prohlásit valnou většinou šlechty českým králem. O rok později byl kurfiřty zvolen i římským králem. Císařovně Marii Terezii se ještě do konce roku 1742 podařilo vypudit okupační vojska z Čech a 27. ledna 1743 dostala Marii Annu Karolínu jako blízká příbuzná vzdorokrále příkaz opustit habsburské země. Do čela zákupského panství byla dosazena správní komise v čele s hrabětem Karlem Chotkem. Přes počáteční úspěch Marie Terezie válka pokračovala a roku 1744 do Čech vtrhla pruská armáda, která se postavila na stranu protihabsburské koalice. Po jedné ze srážek s rakouskými hulány vtrhli Prusové do Zákup a vyplenili zámek i městečko. O tři roky později se kněžna mohla vrátit do Čech a roku 1753 v Zákupech zemřela.\nJediným dědicem byl její syn bavorský vévoda Klement František de Paula, který zemřel roku 1770 bez žijících potomků. Dědictví poté přešlo na jeho bratrance, syna Karla Albrechta bavorského kurfiřta Maxmiliána Josefa Karla, který roku 1771 získal český inkolát. Selské bouře roku 1775 se nevyhnuly ani zákupskému panství, 26. března dav vzbouřených sedláků vtrhl na panstvem neobydlený zámek a celý jej vyplenil.\nI Maxmilián Josef zemřel roku 1777 bez potomků a jeho veškeré dědictví přešlo na vzdáleného příbuzného bavorského kurfiřta Karla IV. Theodora ze Sulzbachu. Ani on však nezanechal legitimního potomka a dědictví i s kurfiřtskou hodností přešlo roku 1799 na vévodu z Pfalz-Zweibrückenu Maxmiliána I. Josefa, pozdějšího prvního bavorského krále. Ten se smlouvou z roku 1802 vzdal svých českých statků ve prospěch bratra císaře Františka rakouského arcivévody a toskánského velkovévody Ferdinanda. Velkovévoda nechal na dlouho neudržovaném zámku provést nejnutnější opravy, již roku 1815 se Zákup vzdal výměnou za znovuzačlenění italské Lukky k obnovenému toskánskému velkovévodství.\nZe Zákup mělo být vytvořeno vévodství pro tehdy čtyřletého Napoleonova syna Františka Josefa Karla řečeného Orlík. Mladý Orlík však Zákupy nikdy nespatřil, zemřel ve Vídni ve věku pouhých 21 let roku 1832 a Zákupy spadly po připojení Luccy k Toskánsku roku 1847 přímo na císaře Ferdinanda jako jeho osobní majetek.\nPo své abdikaci roku 1848 si Ferdinand zvolil za své sídlo Pražský hrad a za letní rezidence zámky v Zákupech a Ploskovicích. Dlouho neobývané místnosti druhého patra byly spěšně upraveny a roku 1851 se uskutečnila první návštěva vysloužilého monarchy. Do roku 1853 byly pro pobyty císařského páru a jeho doprovodu upraveny prostory celého zámku i hospodářských budov v předzámčí. Zákupy byly Ferdinandovým oblíbeným sídlem až do jeho smrti roku 1875, kdy celý majetek přešel na císaře Františka Josefa I. Poté byl zámek využíván již jen sporadicky, roku 1876 se zde například konalo setkání Františka Josefa I. a ruského cara Alexandra II, roku 1900 se pak v zámecké kapli odehrála svatba následníka trůnu arcivévody Františka Ferdinanda d'Este a hraběnky Žofie Chotkové.\nPo vzniku samostatného Československa roku 1918 byl habsburský majetek zestátněn a zákupský zámek se stal sídlem lesní správy, které sloužil až do roku 1951. Následujícího roku byl zámek předán do správy ministerstva školství. Poté byl zámek postupně rekonstruován a zpřístupněn veřejnosti. Oproti tomu budovy předzámčí, hospodářského dvora a kláštera byly ponechány osudu a jejich dnešní stav tomu také odpovídá.\n© 2001-2003 Zany


TOP 10 smartphonů u operátorů v lednu – MobilMania.cz\nJan Láska 21. února 2014\nčlánek Samsung nebude aktualizovat Galaxy S III na KitKat [oživeno] SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nNa MobilManii vám pravidelně přinášíme nejrůznější statistiky související s prodeji smartphonů nebo rozšířením mobilních platforem. Obvykle jde o globální ukazatele, které nedávají tak úplně jasnou představu o rozložení sil na domácím trhu. Proto jsme oslovili trojici českých operátorů, aby se s námi podělili o čísla prodejnosti telefonů z jejich nabídek za uplynulý měsíc. Konkrétní počty prodaných modelů ani jeden z operátorů neuvádí, tato data jsou součástí obchodního tajemství.\nNabídli nám však alespoň žebříček (v případě T-Mobilu neseřazený seznam) deseti neprodávanějších smartphonů za uplynulý měsíc. Podíl telefonů prodávaných přes operátory se sice postupně zmenšuje ve prospěch volného trhu, stále však představuje jeden z nejvýznamnějších prodejních kanálů. Je ale potřeba mít na paměti, že nabídky operátorů obvykle zahrnují 20 až 30 vybraných modelů, proto si nelze následující data vykládat jako univerzální přehled nejprodávanějších mobilů na celém trhu.\nVodafone: přibývá LTE smartphonů\nPrvní místo u Vodafonu hájí iPhone 5s. Je to docela překvapivá pozice, protože základní cena 16GB verze byla v lednu docela vysoká (18 177 Kč), operátor ještě na iPhone nenabízel dvoutisícovou slevu jako aktuálně v únoru. Na dalších místech už se objevují smartphony nižší a střední třídy, včetně vlastního brandovaného Vodafonu Smart III. Operátor se snaží zařazovat do nabídky levné LTE smartphony, aby jeho zákazníci mohli využívat rychlá data v oblastech pokrytých LTE na frekvenci 900 MHz. Do první desítky se tak dostal i Samsung Galaxy Express 2.\nTOP 10 smartphonů Vodafone (leden):\nO2: bašta Windows Phone?\nV žebříčku Top 10 neprodávanějších smartphonů za leden se u O2 jako u jediného operátora objevuje alespoň nějaký Windows Phone. Na druhém místě je to levná Nokia Lumia 520. Jinak jde vesměs o přehlídku levnějších androidů, O2 jako jediné v první desítce nemá žádný iPhone. Z telefonů nad 10 tisíc korun je zastoupen jediný model, Samsung Galaxy S4.\nTOP 10 smartphonů O2 (leden):\nT-Mobile: nejvíc táhnou Samsungy\nT-Mobile neposkytuje přímo žebříček prodaných smartphonů, souhlasil pouze se zveřejněním prvních deseti nejprodávanějších modelů bez určení pořadí. My jsme seznam pro přehlednost seřadili podle abecedy. O to více je patrné, že jasnou převahu mezi prodávanými smartphony má u největšího českého operátora podle počtu aktivních SIM karet Samsung. I v magentovém žebříčku figuruje HTC Desire 500 a levné Huawei Ascend Y300. Sice neznáme pořadí, ale troufneme si tipnout, že iPhone 5s patří na špičku žebříčku.\nTOP 10 smartphonů T-Mobile (leden):\nDiskuze (14) › Další článek: Samsung nebude aktualizovat Galaxy S III na KitKat [oživeno]\nTémata článku: Operátoři, Smartphony, Nákup a ceny, Vodafone, O2, T-Mobile, Apple iPhone, Apple iPhone 16GB, Apple iPhone 4GB, Apple iPhone 4S, Apple iPhone 4S 16GB, Apple iPhone 4S 32GB, Apple iPhone 4S 64GB, Apple iPhone 5s, Apple iPhone 5s 32GB, Apple iPhone 5s 64GB, HTC Desire, HTC Desire 500, HTC Desire 500 Dual SIM, HTC Desire 601, HTC Desire X, Huawei Ascend G510, Huawei Ascend Y300, Nokia Lumia 520, Samsung Galaxy


„Rozhodně si s sebou neberte žádné cennosti. Ráda bych Vás požádala, abyste tu nechal své nacionále a já je předám kolegovi, který bude mít službu po mně. Nechte tu popřípadě Váš pas, předali bychom ho policii, pokud byste se do večera nevrátil. Teď je to opravdu nebezpečné, doba je vyhrocená\nJsem v samém srdci Balkánu v jihobulharském městě Plovdiv. Momentální situace není růžová. V nedalekém městě Katunitsa korumpoval podle všeobecného mínění i vyjádření médií tamní cikánský král politiky z peněz pocházejících z prostituce a nelegální výroby alkoholu tak dlouho, až byl takřka nedotknutelný. Ucho se ovšem utrhlo, když jeho řidič svým vozem doslova rozdrtil mladíka, kterému král před tím vyhrožoval smrtí. Rozlícený dav etnických Bulharů jeho sídlo vypálil a dlouhodobá frustrace z korupce a neuspokojivě řešené neřešitelnosti cikánské otázky se projevila demonstracemi fotbalových hooligans i „normálních“ Bulharů. V tomto krásném historickém městě Plovdiv je čtvrť Stolipinovo - největší romské ghetto na světě čítající 45.000 lidí. Je to svět žijící podle svých pravidel a sám pro sebe, město ve městě, stát ve státě. A tam právě teď jedu taxíkem.\nVystupuji na hlavním bulváru, který je pomyslnou hranicí mezi Plovdivem a Stolipinovo. První, co vás udeří do nosu, je vůně prachu, kouře z ohnišť a typické neidentifikovatelné směsi pachu všeho možného, kterou se vyznačují všechna ghetta. Postupuji opatrně. „Cikáni jsou zlí, okradou tě, jsou tam drogy a prostituce, nemůžeš od nich čekat nic dobrýho, nejsou to lidi jako my“, slyším v hlavě souhrnnou charakteristiku pronesenou jedním Bulharem. Ještě netuším, jak moc se k těm slovům budu v myšlenkách vracet.\nA pak přichází útok. Přijde ze strany, od které jsem to v podstatě čekal. Horda malých dětí mě obklopí a s rozesmátými obličeji na mě pokřikují cosi. Krčím rameny a usmívám se, vytahuju foťák, což je přivádí do dětské extáze. Začínám fotit a ukazuju jim jejich podoby v digitálu – osvědčená to technika z podobných míst jiných kontinentů. Šťastný jekot mi rezonuje v ušních bubíncích, špinavé ruce mě tahají za rukáv, dotýkají se obličeje a usmolené tváře se derou blíž k foťáku. Dostávám se do víru havraních vlasů, rozesmátých špinavých tváří a zářících očí hledících na mě šťastně zpod černých obočí.\nNajednou se ozve chraplavý řev. Nad klubkem cikáňat se objeví navztekaná tvář s černým knírem a nejméně čtyřdenním strništěm. Potetované ruce se míhají v zuřivých gestech nad námi a cikáňata s jekotem uhýbají. Postarší cikán na mě řve, moje bulharština se utkává s jeho angličtinou. Sázím nakonec na dvě slova – Americano a journalist. To zabírá. Tvář se rozjasňuje a já se mu v duchu omlouvám za zavádějící geografický údaj. Nicméně mám ozkoušeno, že Americano je obecně uznávaný úzus chudých lidí odkojených americkým snem umně tvořeným v hollywoodských studiích v rozporu se skutečnou americkou realitou. Ale to je na jinou reportáž.\nCikáni jsou zlí\nChlap odhání cikáňata a zve mě, abych s ním šel dovnitř ghetta. Když se koukám na modrou chobotnici vinoucí se mu po předloktí, která ukazuje horkým vzduchem směrem do prašné uličky vedoucí do útrob ghetta, zvažuju svoje šance. Ale sázím na klubko dětí, které mě neustále obklopuje, a kupuju si přízeň dospělých jejich šťastným smíchem. Cikán mluví francouzsky, což je u mě jazyk neoblíbený, ale pomocí všech končetin se domluvíme. Procházíme kolem lepenic, počmáraných zchátralých zdí, vychrtlých koček, prašivých psů a špinavých lidí. Čekám, co bude následovat. „Posaď se“, vybízí mě, „ tady je teď situace zlá, Bulhaři nás chodí mlátit, mají zbraně, klacky, nože. Bojíme se. Přitom není práce, není práce. Dřív jsme mohli pracovat, ale teď nás nikde nechtějí. Je to špatný, špatný.“ Neodvažuju se ptát, jak moc pracovat chtějí a navíc by to bylo asi zbytečné. Na druhou stranu uznávám, že tihle lidé nemají s cikánským bilionářem a zkorumpovanými politiky asi moc co dělat.\n„Americano, Americano“, pokřikuje na ostatní cikány pomenší chlapík, který mi nabízí, že mi ukáže ghetto seshora. Pochyby o tom, jestli s ním mám jít dovnitř, nechávám v prachu špinavé uličky. Táhne mě do stavení, o jehož bytelnosti lze úspěšně pochybovat i bez detailnější znalosti statiky. Jdeme nahoru po hrubých schodech uzounkou chodbou a pak po dřevěných výš a výš až na střechu. Tam mně kolem hlavy zavíří křídla a k nebi se vznese hejno holubů. Cikán se šťastně usměje a ukazuje skromným gestem na svou pýchu. „Ne práce, tak holuby“, vysvětluje mi. Otočí snědou tvář směrem k slunci, zapíská a zamává, hejno zakrouží, opíše ještě jeden oblouk, perutě nám měkce zašustí kolem uší a holubi usedají poslušně kolem něj. V šikmých paprscích slunce vidím mírné oči zářící štěstím.\nPo střešní eskapádě, kdy jsem se objektivem neúspěšné pokoušel obsáhnout ghetto z ptačí perspektivy, se prodírám dolů. Tam na mě čeká můj další průvodce a zároveň tělesný strážce – asi desetiletý tlustý klučina, o jehož znalosti místních zvyklostí a lidí ani na chvíli nepochybuju. Jdeme dál zanedbanými uličkami kolem špinavých mužů a žen, které zdravím v místním jazyce a oni mi zdvořile odpovídají. „Hošla, hošla“, řve na mě můj průvodce a táhne mě někam, kde je slyšet vřeštivé píšťaly a buben. Dostávám se přímo do středu ghetta. Tady mě zase přepadají pochyby, protože hudebníky a dům, kde se slaví, obklopuje menší dav cikánů a atmosféra je přinejmenším dost hlučná. Všichni mě hned obklopí. „My no žitanos, my musulmanos! Kapíši, andrsténd, no žitanos“!!!, řve mi do obličeje neoholená cikánská tvář. Vehementně přikyvuji. Nedá se odbýt a řve na mě ještě výhrůžněji, snažím se ho kýváním uklidnit. „No kapíši? Musulmanos!!“, najednou chápu – vzhledem k tomu, že jsme v Bulharsku, tak kýváním vyjadřuji nesouhlas. Vehementně tedy vrtím hlavou a konečně ho uklidňuji.\nNejsem si ale jistý, jestli tu můžu fotit. Hrozný řev, jekot píšťal, do toho buben, vedro, prach a pot mnoha lidí. Nerad bych tady skončil nějakou urážkou obřadu. Najednou si mě všimne postarší muž ve sněhobílé košili. Zřejmě dva jeho synové mě vezmou za ruce a usadí ke stolu. Místo lynče dostávám plný talíř kouřícího jídla a k tomu lahev kokakoly. Hudebníci nasměrují pekelný jekot směrem ke mně a je teď na mně, abych ukázal, jak mi chutná. Bylo by urážkou jejich pohostinnost odmítnout. Když jim posléze děkuji a s rukou na srdci naznačuji štěstí nevěstě, nefalšovaně se radují a doprovázejí mě až na ulici.\nNemůžeš od nich čekat nic dobrýho\nPo veselce se už procházím ghettem podstatně volněji doprovázen mým tlustým kamarádem. Pokud na mě děti příliš dotírají, dospělí na ně začnou křičet a s tak zlobnými výrazy, že se děti na dvě vteřiny rozutečou. Ale ve dvou vteřinách jsem jimi obklopen znova. Myslím, že v podobně sisyfovském duchu se táhne celá zdejší výchova. Takhle se dostávám spletitými uličkami zase zpět k mému holubáři. Usedám značně unaven a špinavý na stoličku. „Máš žízeň?“, ptá se mě posunky postarší cikánka nevšedně krásných očí. Pokrčím rameny. Zmizí ve svém krámku velikosti asi půlky naší trafiky a podá mi zdejší limonádu. Vypiju ji a dostávám další. Pak zmizí v domovních dveřích a přináší mi domácí buchtu. „Jen jez, nás neubude“, naznačuje mi posuňky. Zvedám se a vytahuji peněženku. Žena rázně odmítá. Tohle však není „naše“ zdvořilé gesto mající udělat slušnosti zadost, aby pak následovalo přijetí. Žena odmítá pevně, nevezme ani cent. Uvědomuji si, že na rozdíl od všemožných zemí rozmanitých kontinentů, tady po mně za celý den nechtěl nikdo ani korunu, ani euro, ani leva. Stačil jim prostý respekt, který jsem jim nečekaně přinesl.\nNejsou to lidi jako my\nSedím v dohasínajících paprscích slunce, jím a koukám na ty lidi. Já na plastové židli, naproti před barevnou špinavou zdí usoplené neposedné děti, ona žena a dvě stařeny v pestrých šátcích. Jejich hluboké tmavé oči se na mě dívají přátelsky jako na něco zvláštního, co zavítalo do jejich světa. Pokud k nim zavítá většinová společnost, tak spíš s baseballovou pálkou nebo v podobě policistů. Na jedné straně pracující většina, na druhé líná menšina, na jedné straně majetkem zotročení jedni, na straně druhé svobodní druzí. Na jedné straně uličky sedím já a metr ode mě oni, maličká vzdálenost pro dva odlišné vesmíry.\nPodívám se do očí ženy, která mě hostí ze svého krámku. „Můj syn umírá“, pronese najednou do ticha, „je mu dvacet čtyři“, a její výraz jako by se zbortil dovnitř. V jejích očích se objevila slza, jen jediná, ale zaplnila celý krámek, ulici, rozběhla se ghettem, překročila jeho hranice a zaplavila celou zem – všechny cesty, po kterých kdy tento národ kočoval, všechny stepi, všechna pole, strniště i lesy. Byl v ní odvěký žal a radost těchto lidí, všechny táborové ohně, kradené slepice, rvačky, lásky, hvězdy i žaláře, byl tam vítr v havraních vlasech, radost z divoké jízdy, odevzdanost osudu i hrdá výzva, všechen zločin, vášeň, strach i trest. Tahle jediná slza mě pak provázela do pozdních nočních hodin. Nešla setřít hřbetem špinavé ruky, ale zůstávala dál a v jejím třpytu se zrcadlily hvězdy, vzdálené a chladné k lidské touze po svobodě, chladné k nemožnému soužití různého, netečné k mrtvým synům těch i oněch, zůstala se mnou, až se černočerná tma lidské beznaděje rozplynula v sametové hloubce černých cikánských očí.


Nakladatelství DharmaGaia jsem pojmenoval po knize, na kterou jsem narazil v Americe, říká Lumír Kolíbal | Vltava\nNakladatelství DharmaGaia jsem pojmenoval po knize, na kterou jsem narazil v Americe, říká Lumír Kolíbal\nLumír Kolíbal, majitel nakladatelství DharmaGaia. Moderuje Markéta Kaňková\nDélka audia 58:12\nBuddhismus, východní poesie, ekologie, ale také alternativní přístupy k rodičovství. To všechno jsou témata, která se dlouhodobě dotýkají Lumíra Kolíbala. Od roku 1992 provozuje nakladatelství DharmaGaia a ve Vizitce o tom mluvil s Markétou Kaňkovou.\nŘíká, že home office má už pětadvacet let, a proto ho krize spojená s pandemií koronaviru tolik nezasáhla. Lumír Kolíbal pracuje doma, a protože jeho nakladatelství DharmaGaia nemá žádné zaměstnance ani provozovny, svou značku mohl v čase karantény docela úspěšně řídit i během pobytu mimo Prahu.\nMasaoka Šiki, Pod tíhou měsíce (DharmaGaia)|foto: DharmaGaia\nDharmaGaia je nakladatelství, které od roku 1992 vydává knihy o mimoevropských duchovních a kulturních tradicích, o alternativních kulturách, filosofii, psychologii i o nekonvenčně pojatém rodičovství. Myšlenka vydávat tento typ literatury kolovala na přelomu 80. a 90. let mezi lidmi sdruženými v Buddhistické společnosti, do které patřil i Kolíbal. „Chtěli jsme vydávat překlady, ale neuměli jsme to, nebyli jsme schopní dohodnout se na financích, a tak jsem to vzal na sebe jako soukromou iniciativu,“ řekl Lumír Kolíbal ve Vizitce.\nPopulární jsou knihy o nekonvenčním rodičovství\nO mimoevropskou duchovní literaturu a o jógu se zajímal od 70. let, studoval však chemii a pracoval i jako dělník. Vytvořit jakýs-takýs ediční plán, spolupracovat s překladateli a odborníky a vykonávat redakční práci se tak učil za chodu. Směr a název značky byly ale od počátku jasné. Se slovy Dharma (buddhistická nauka) a Gaia (Země) se Kolíbal setkal hned po revoluci v USA, kde narazil na soubor esejů o buddhismu a ekologii. Ta kniha se jmenovala právě DharmaGaia.\nAntologie básní korejských zenových mistrů|foto: Nakladatelství DharmaGaia\nZ idey vydávat překladové buddhistické texty se vyklubal větší projekt a postupem času jeho podnikání dostalo odbornější a profesionálnější ráz. V současné době jsou v nabídce nakladatelství nejen nejrůznější knihy o buddhismu (ty vycházejí zhruba v tisícovém nákladu), ale také o netradičním přístupu k rodičovství (patří mezi ty komerčně nejúspěšnější), o ekologii (chystá se například kniha Lesní zahrady v praxi) nebo výběry haiku a další asijské poezie.\nVětšinu knih Kolíbal vybírá na doporučení odborníků – překladatelů, například v roce 1996 mu přední český japanista Antonín Líman nabídl k vydání titul Pár much a já, což je výtah z japonských haiku. „Když pominu prvorepublikový výběr od Alfonse Bresky, byl to první podobný soubor haiku v češtině,“ dává příklad.\nPoslechněte si celou Vizitku, ve které Lumír Kolíbal detailně mluví o vydávaných knihách a důvodech, proč se je rozhodl vydat, o svém vztahu k hudbě nebo o tom, jak se jako mladý muž dostal k buddhismu.


Hotely s fitness zařízením - Pâquis-Nations | Hotels.com\nHotely ve městě Pâquis-Nations\nfitness hotely ve městě Pâquis-Nations\nCentrum Ženevy1,2 km od centra\nLe Prieuré0,7 km od centra\nPâquis-Temple0,9 km od centra\nCentrum Ženevy1,3 km od centra\nLe Prieuré0,8 km od centra\nMon-Repos0,4 km od centra\nPâquis Navigation1,3 km od centra\nPâquis Navigation1,1 km od centra\nPâquis-Temple1,1 km od centra\nPâquis Navigation1,4 km od centra\nWilson1 km od centra\nPâquis-Nations – nejoblíbenější památky\nZa vaši návštěvu jistě stojí Palác národů. Nachází se asi 0,7 km od centra města Pâquis-Nations.\nEvropské sídlo Spojených národů\nZa vaši návštěvu jistě stojí Evropské sídlo Spojených národů. Nachází se asi 0,7 km od centra města Pâquis-Nations.\nKrásné výhledy i příležitosti k dovolenkovým fotkám nabízí Plovárna Pâquis ve městě Les Paquis. Pokud vás baví Plovárna Pâquis, zalíbí se vám také Muzeum historie vědy a Přírodopisné muzeum v Ženevě, které najdete nedaleko.\nPark La Perle-du-Lac\nPokud máte v oblibě poklidnou relaxaci v zeleni, bude Park La Perle-du-Lac v destinaci Mon-Repos to pravé místo pro vás. Pokud chcete strávit příjemné odpoledne uprostřed zeleně, máte příležitost. Nedaleko od ubytování se nachází Park Mon Repos a Botanické zahrady.\nŽenevská Škola diplomacie\nPokud vás přitahuje atmosféra studentského života ve městě Pâquis-Nations, poradíme vám, že Ženevská Škola diplomacie se nachází asi 1,2 km od centra.\nMezinárodní muzeum Červeného kříže a Červeného půlměsíce\nPokud máte zájem o muzea, nesmí vaší pozornosti uniknout Mezinárodní muzeum Červeného kříže a Červeného půlměsíce ve městě Pâquis-Nations. Pokud vás zajímají další muzea ve městě Pâquis-Nations, v blízkém okolí se nachází Muzeum keramiky a skla Ariana a Zámek Château de Penthes.\nDalší informace o městě Pâquis-Nations\nHotely s fitness centrem v destinaci Pâquis-Nations\nPokud v destinaci Pâquis-Nations hledáte hotel, kde si každý den můžete zacvičit, pomůžeme vám ho najít. V destinaci Pâquis-Nations si můžete vybrat z 15 hotelů s fitness centrem, kde si každý den můžete splnit svůj tréninkový plán. Po ranním tréninku se můžete uvolnit a užívat si všechno, co vám toto město nabízí. Místní atrakce, například Arianin park a Památník Rozbitá židle, rozhodně stojí za návštěvu.\nKteré hotely s fitness centrem v destinaci Pâquis-Nations mají nejlepší hodnocení?\nNaši hosté si v destinaci Pâquis-Nations cení těchto hotelů s fitness centrem:\nHotel pro náročné v centru (Centrum Ženevy)\n• fitness centrum • WiFi zdarma • bar • terasa • možnost procházek po okolí\nHotel pro náročné nabízí bar nebo salonek. Nedaleko se nachází Plovárna Pâquis.\n• fitness centrum s nepřetržitým provozem • WiFi zdarma • restaurace • turecké lázně • poloha v centru\nHotel v centru ve městě Ženeva\n• fitness centrum s nepřetržitým provozem • WiFi zdarma • recepce s nepřetržitým provozem • poloha v centru\nTento hotel s hodnocením 3 hvězdičky (Centrum Ženevy) nabízí krytý bazén\n• fitness centrum s nepřetržitým provozem • WiFi zdarma • bar • kavárna • poloha v centru\nHotel s hodnocením 3 hvězdičky v destinaci Centrum Ženevy\n• fitness centrum • WiFi zdarma • restaurace • terasa • poloha v centru\nCo byste si neměli nechat ujít v destinaci Pâquis-Nations?\nZapracovat na své kondici v hotelovém fitku je sice důležité, ale zkuste změnu a objevte některé ze zajímavostí v destinaci Pâquis-Nations.\n• Arianin park\n• Park La Perle-du-Lac\n• Muzeum historie vědy\n• Muzeum keramiky a skla Ariana\n• Zámek Château de Penthes\n• Památník Rozbitá židle\n• Evropské sídlo Spojených národů\nHotely v části Park Mon Repos, Pâquis-Nations\nHotely v části Anglická knihovna, Ženeva\nHotely v části Zámek Château de Penthes, Pâquis-Nations\nHotely v části Botanické zahrady, Pâquis-Nations\nHotely v části Muzeum historie vědy, Pâquis-Nations\nHotely v části Muzeum keramiky a skla Ariana, Pâquis-Nations\nHotely v části Pomník císařovny Sissi, Ženeva\nHotely v části Jardin Botanique, Pâquis-Nations\nHotely v části Památník Monument Brunswick, Ženeva\nHotely v části Arianin park, Pâquis-Nations\nDalší hotely ve městě Pâquis-Nations (Švýcarsko)\nHotely – Pâquis-Nations – s nejlepším hodnocením\nHotely – Pâquis-Nations – nedávno přidané\nDalší – Hotely – Pâquis-Nations\nPâquis-Nations – města poblíž\nHotely ve městě Pregny-Chambésy\nHotely ve městě Chambésy\nHotely ve městě Le Grand-Saconnex\nHotely ve městě Jonction\nHotely ve městě Cologny\nHotely ve městě Cointrin\nHotely ve městě Bellevue\nDalší hotely – Pâquis-Nations


Dívčí zimní čepice s proužky NOVIA rp\nZboží ze stejné kategorie - Dívčí zimní čepice s proužky NOVIA rp\nZiimní kojenecká čepička New Baby Nice Bear pro Vaše miminko. Zimní čepička je vyrobena z dvou vrstev kvalitního materiálů - vrchního hrubšího, hřejivého fleecového materiálu a spodní bavlněné podšívky. Čepička je výborně ...\nZimní pletená čepička s šálou Baby Bear - modrá s bambulkou\nVelikost čepičky dle výrobce cca 6 - 1,5 let Zimní/podzimní čepice s rozkošnou bambulí a šálou. Velmi kvalitní a příjemný materiál. Balení obsahuje: Čepičku se zavazováním a šálu. Materiál: : 100% Akryl. Velikost čepičky dle ...\nPletená dětská čepička New Baby světle růžová\nNádherná zimní pletená čepička New Baby. Čepičku zdobí krásný obrázek motýlka, kytičky a hvězdiček. Má stahovací lem, zavazovací tkaničky a bavlněnou podšívku. Velice příjemný materiál. Složení 100% bavlna. Čepička je ...\nSada - čepička, šál a rukavičky - vzorovaná bílá\nVelikost čepičky dle výrobce 4 - 6 měsíců, bílá s modrým vzorem Zimní čepice s bambulí, šálou a rukavičkami. Velmi kvalitní a příjemný materiál. Balení obsahuje: Čepičku ne zavazování, šálu a rukavičky. Materiál: 100% ...\nZimní kojenecká čepička New Baby Ušáček tmavě růžová\nZimní kojenecká čepička New Baby Ušáček pro miminka. Čepička je vyrobena z příjemného hřejivého materiálu tzv. Wellsoftu. Krásně kryje ouška, je podšitá bavlněnou podšívkou která je celopotištěná barevnými pruhy a má ...\nZimní čepička s šálou - Mašlička - tm. růžová s pruhy\nVelikost čepičky dle výrobce 6 - 18 měsíců. Zimní/podzimní čepice s rozkošnou bambulkou a šálou. Velmi kvalitní a příjemný materiál. Balení obsahuje: Čepičku se zavazováním a šálu. Materiál: : 100% Akryl, podšívka - polar ...\nZimní pletená čepička s šálou Baby Bear - růžová s bambulkou\nZimní čepička s šálou - chlupáčkové bambulky - růžová\nZimní čepička s šálou - Autíčko - pruhy, sv. šedé\nVáš dotaz Dívčí zimní čepice s proužky NOVIA rp\npodívej se na https://www.primamama.cz/cz-detail-46615-divci-zimni-cepice-s-prouzky-novia-rp.html\nZimní sněhule KENNY DEMAR vel. 26-27 modré skl.\nMALÝ GÉNIUS Okrajový díl OPTIMAL 8mm (modrý)\nTĚHOTENSKÉ TÍLKO s řaseným "V" výstřihem vel. M/L


Last minute do Crans Montany | Sleva až 43 % | Balim.cz\nLast minute do Crans Montany\nLast minute Crans Montana\nLast minute dovolená Crans Montana\nCrans Montana je velice oblíbenou destinací nejen pro last minute dovolené. Tato kouzelná země s bohatou historií nabízí kromě mnoha pamětihodností především nádherné pláže a služby na světové úrovni, které lákají cestovatele z celého světa. Naše nabídka je proto plná last minute zájezdů do Crans Montany od několika stovek cestovních kanceláří, aby si každý našel ten pravý zájezd. Nabídku pravidelně aktualizujeme a vybíráme pro vás zájezdy na poslední chvíli do různých letovisek a hotelů v Crans Montaně.\nProč si vybrat last minute dovolenou v Crans Montaně? Vyplatí se vůbec ještě last minute?\nVýběr dovolené na poslední chvíli je někdy jako výhra v loterii. Last minute zájezdy jsou totiž často zlevněné až o několik desítek procent, protože cestovní kanceláře potřebují na poslední chvíli zaplnit místa v letadle a hotelech. Co to znamená pro vás? Výběr hotelů sice bude menší než v případě first minute zájezdů, za to si ale můžete dopřát luxusní služby za hubičku, a ještě vám zbyde na místní delikatesy. Crans Montana má zkrátka své jedinečné kouzlo, které si zamilujete.\nLast minute do Crans Montany all inclusive?\nProč ne, cokoli si budete přát. Last minute dovolená, nebo v překladu dovolená na poslední chvíli je skvělou volbou, pokud jste časově flexibilní. Jak napovídá překlad, last minute dovolená v Crans Montaně nebo super last minute je kupovaná na poslední chvíli, to znamená, že odlet je klidně už za několik dní nebo týdnů. A míst je málo, je tedy potřeba neztrácet čas a být flexibilní. V nabídce najdete celou řadu last minute zájezdů s all inclusive do Crans Montany, na které byste s normální cenou ani nepomysleli. S last minute slevou jsou tyhle zájezdy skoro za hubičku, a proto se vyplatí si na ně počkat.\nNa co se při výběru last minute zájezdu do Crans Montany zaměřit?\nLokalita – chcete být přímo na pláži anebo v centru města? Vyrážíte do Crans Montany za mořem, nebo se těšíte do hor?\nJaké je počasí v Crans Montaně?\nJaká je v Crans Montaně měna? Stihnete si ještě směnit peníze, anebo si vyberete na místě?\nNa co musíte myslet? (hlavně pokud letíte na super last minute dovolenou do Crans Montany)\nPokud stále váháte, zda je last minute do Crans Montany tou pravou volbou, podívejte se i na naše další last minute zájezdy. Létáme do celého světa, stačí si jen vybrat.


TOP 11: Tržební postřehy z letní sezóny 2017 | Diskuze | MovieZone.cz\nDiskuze k článku TOP 11: Tržební postřehy z letní sezóny 2017\nTo je překvápko jak blázen. Navíc rozpočet 30M$ Ale trailer nevypadá vůbec zle. Už to skoro vypadá, jak US produkce.\novmartin23 - Blade Runner\nPokud bude BR úspěch, tak to pro mě bude překvapení. Nedávno jsem si pouštěl původního BR od Ridleyho a je to strašná nuda. Ikdyž je Villneuve dobrý režisér, tak pokud bude navazovat stylem na Ridleyho, tak to diváci nedají. Očekávám podobné tržby jako u Arrival. Takže tak 200 M$ wordlwide.\nSuper clanek, ale najednou mi doslo, ze tam chybi pokracovani The Croods, tak koukam a oni ho po trech letech prace zrusili. To mi nejak uniklo. To je skoda, prvni dil byl podle me hodne povedenej a taky slusne vydelal\nPřemýšlel jsem kolik dá ta WW v tom Japonsku. Tipoval bych tak od 20 do 50 mega. Že je to přestřelené. Nesmí se opomenout japonská slabost pro princezny. Podívejte se na Frozen a další.\nnie tretie pokračovanie cars, ale druhé\nPodívám-li se na studia, myslím, že v Disneym zatím nemohou být tak spokojení, jak se před letoškem očekávalo. Vyložený úspěch je jen Kráska a zvíře se Strážci Galaxie (ačkoliv i zde je ta spokojenost vrtkavá). U Pirátů také nikdo není úplně zklamaný, ale čekalo se víc. No a Auta 3 musí být zklamání (o hračkách teď nemluvím), vydělalo to fakt málo. Co se výhledu týče, tak Coco by mohlo jít k 800 milionům jako V hlavě, ale záležet bude dost na recenzích. Aby z toho nebyl další Dobrý dinosaurus... Thora zas tipuju na nejvýdělečnější film ze série, tipuju 900 míčů +, no a SW daj miliardu, avšak si tipuju, že to nebude už taková kasovní bomba, jako sedmička.\nTo Universal, ačkoliv má celkové výdělky menší než Disney, musí být v naprosté euforii. V USA jim propadla jen Mumie a Velká čínská zeď, a i když se asi náklady nezaplácnou komplet, celosvětové tržby je asi trochu uklidňují. Jednohubka Psí poslání zdevítinásobila svůj rozpočet, Girls Trip je nečekaný sukces, Odstíny splnily očekávání, horory Rozpolcený a Uteč vydělaly naprosto parádní sumy, no a Rychle a zběsile společně s Padouchem mají (respektive budou mít) miliardu. Wow. Očekávám, že Sněhulák pojede ve stopách Zmizelé a půjde za 200 milionů celosvětově (ne-li snad 300), no a z Pitch Perfect by také mohl být úspěch (i když s těmi SW asi ne tak jednoznačný). Ty menší filmy, co tam ještě mají, se asi zaplatí, propadne možná tak American Made, pokud nebudou přesvědčivé ohlasy\nA moji oblíbenci z Warner Bros mají konečně velmi podařený rok - pominu-li propad ještě-nízkorozpočtovek CHiPs, The House a Unforgettable, a fiasko v podobě Artuše, zbytek se minimálně zaplatí. Všechno, úplně všechno sice nenásledovalo Hvězdy nám nepřály, ale rozpočet se zaplácne, dvojka Annabelle je hororový hit, který půjde ke sto milionům jen z USA. Going in Style taky vydělalo dost na zaplacení rozpočtu i s reklamou. A pak už následují hity v podobě Dunkirku (atak půl miliardy), Konga (566 mega celosvětově považuju za úspěch), Lego Batmana a především tu Wonder Woman (800 milionů jsem fakt nečekal, wow). A když se kouknu dopředu, kromě Geostorm nemají žádný jasný propadák - To bude naprostý hit, který půjde k půlmiliardě a zbourá hororové kasovní žebříčky (pokud to tedy nestrhají recenze, v opačném případě to i tak dá 200 milionů). Ninjago asi nepůjde tak daleko jako Lego příběh, ale tipuju min. 200 mega celosvětově, plus potenciál na nečekaný úspěch. Blade Runner asi dá něco přes 300 milionů, vyloženej hit to nebude, ale myslím, že to bude mít potenciál získat nějaké nominace na Oscarech, které by z toho mohly udělat nečekanou trvalku. Justice League půjde díky WW nad 900 milionů, v případě lehce nadprůměrných recenzí padne konečně miliarda. O Rkovém Bastards si netroufám nic tvrdit.\nSouboj o nejúspěšnější studio roku bude mezi Disneym a Warner Bros, Universal asi bohužel vezme bronz, protože nemá nic silnějšího do konce roku. Kdyby se ale bral v potaz jen úspěch filmu v závislosti na rozpočtu, možná by Universal mohl na konci roku jásat, protože zatím mu nic nepropadlo.\nFox bude rádo za bramboru a může jen doufat v to, že si Logana všimne Akademie. Logan s Mimi šéfem je dost zachraňují, protože Válka Planety opic bohužel není taková kasovní bomba, jakou by jeden očekával - zaplatí se to, no, ale škoda, že nic víc. Pak následují jen průměrné výkony, či neúspěchy v podobě Deníku malého poseroutky, Vetřelce a Léku na život. Každopádně do konce roku mají v záloze ještě překvapivě dost - Kingsman půjde za 500 milionů (troufám si tipovat, že i 600), The Mountain Between Us by mohlo být sympatickým překvapením a Vražda v Orient Expresu nás všechny ohromí a dá 400 míčů.\nSony má pak v rukávu už jenom to Jumanji, které buď půjde nad 400 milionů, nebo naprosto propadne. Dost je zachraňuje Spider-Man s Baby Driverem. Zaplatí se Emoji Movie, překvapil Resident Evil, a zbytek jsou propadáky. Nelituju je.\nLionsgate letos hodně rozveselil La La Land, ale tipuju, že i dvojka Johna Wicka, náboženská Chatrč a All Eyez On Me. Hitman's Bodyguard bude příjemnou jednohubkou, která asi vydělá nějaké peníze navíc, každopádně si myslím, že největší úspěch Lionsgateů bude Jigsaw - trailer nám zlepšil chuť po nepovedených minulých dílech, pokud podchytí kampaň, bude to hit. Tyler Perry asi se svou sračkou taky nezklame, Poníci se pravděpodobně taky zaplatí.\nParamounti se mohou jít zahrabat a brečet do kouta, jako jejich jediný úspěch letoška vidím Arronofskiho a jeho mother!.\nFuj, to jsem se rozepsal. o-o\nbobby: Pokud se dá z tvého příspěvku vyčíst, že komiksovky budou mít díky únavě materiálu sestupnou tendenci v rámci tržeb, vřele s tebou\nsouhlasím, ono se to již částečně děje. Dalším aspektem je samozřejmě i\nto, že v dnešní době jsou velké blockbustery nasazovány do kin téměř\nkaždý týden, tudíž konkurence je velká a je pro jeden film čím dál těžší\nsi kina "ukrást" pro sebe. Ty časy, kdy si např. Iron Man v trojce sám\ndoletěl pro miliardu a čtvrt jsou již za námi, originy to budou mít čím\ndál tím těžší a podobnou částku budou mít problém atakovat i skupinovky.\nOna ta únava se netýká jen komiksovek, stačí se podívat na posledního\nTerminátora, Star Trek, Piráty, Transformers, Opice..., a já dokonce tu\núnavu vítám s nadějí, že studia přestanou převážně sázet na zavedené\nznačky, které jedou podle stejného vzorce a málokdy dokáží překvapit,\nbyť chápu, ža ta naděje je naivní. Osobně si myslím, že Marvel to ještě\nve velkém stylu zakončí, ale na další budovaný svět po IW by jsem tolik\nuž nesázel co se týče finanční úspěšnosti, žádná zlatá baň není beze\ndna. Stejně jako moc nedávám naději DC s jeho pokusy dostat na plátna\nkin např: Aquamana či Cyborga.\nJj to je jasný. Jenom mi prostě přijde, že i přesto, že ty tržby jsou pořád dost vysoký tak už tady nějaká únava materiálu je. Zároveň si myslím, že to v Marvelu moc dobře vědí taky, proto skrz IW ukončej tadyten 10letej příběovej arc ve velkým stylu a potom začnou víceméně s novejma neokoukanejma postavama budovat znova.\nJak jsem to pročetl a podíval se na tabulku nejvýdělečnějších filmů za prozatím uplynulý rok, tak je to jednoznačné. Z velké šestky studií se stává spíš velká trojka. Na špici se přetahují Disney s Universalem a Warner Bros se vyhřívají na třetím místě. Až daleko za nimi jsou Foxové, kteří mají letos už jen tržebně zajímavé King's Man a možná něco trhne i Vražda v Orient Expresu. Letos jim sedla sázka na Mimi šéfa, předpokládám, že se k animáků budou víc přiklánět. Musí ohromě očekávat Cameronův další Avatar, jinak to bude další rok bída. Pak si můžou Sony s Paramountem dát páku kdo je na tom hůř. Sony se sice napakuje na Spider-Manovi, ale v podstatě jsou na tom stejně jako Paramount s Trasformers. A po zbytek roku ani jeden z nich nemá v kině vyložený kasovní trhák. Sony se asi v příštím roce a letech následujících sveze na svých plánovaných komiksovkách, čímž by možná mohlo i předběhnout Fox. Paramount se zacementuje na posledním fleku.\nBlade Runnera ocekavam trochu vetsi trzby. nase generace, resp chlapi narozeni 1970 az rekneme 1990 na to pujdou ve velkem, studio vi, takze v zari vyjdou po celem svete steelbooky jednicky (objednal jsem vcera), Villeneuve + Gosling (+ Zimmer) maji nyni dobre jmeno, takze vzpominam na spojeni Spielberg + Cruise (+ Williams) v Minority Report (350 M v 2002) a kvality i vizual snad budou nadprumerne (trailery jsem nevidel)........verim v 400+\nImho s JL to bude následovně:\nOpening weekend bude zdrcující, půjdou na to všichni comics fans několikrát, nehledě na kvalitu/nekvalitu. A pak jsou dvě možnosti. Možnost 1 (varianta BvS) - zjistí se, že je to srágora a tržby půjdou rapidně dolů.\nMožnost 2 (varianta WW) - zjistí se, že je to fajn a tržby budou trvalejší.\nMůj skromný tip - možnost 1. (Ale rád se budu mýlit.) I když ono asi v obou variantách bude konečné číslo celosvětových tržeb podobné. Odhaduji 900mil usd max.\nbobby: Dodatek. To porovnání stájní komiksovek v rámci finanční úspěšnosti je čistě má konstrukce, rozhodně to není žádná reakce na to, co vyšlo z tvých prstů.\nbobby: No nevím, ta jednohubka Avengers 1 vydělala miliardu a půl, Ultron o sto méně. I kdyby 3-jka jen díky názvu Infinity War a rozmělněnosti komiksového světa na filmovém plátně měla sestupnou tendenci a vydělala o 300 mega méně, stále je to o pár set mega více, než dokázalo DC /nepočítaje Nolana/ v každém svém snažení, dokonce i v tom, kde se jednom filmu setkali dvě nejikoničtější postavy komiksového nebe.\nTaky tomu moc nevěřím. Přijde mi, že už ten buzz kolem komiksovejch filmů trochu upadá resp. je rozmělněnej do mnoha filmů. A treba u GotG jsem tu miliardu považoval skoro za jistotu. Zajímalo by mě kolik by vydělala trojka Avengers kdyby to zrovna nebylo Infinity War ale nějaká jednohubka ve stylu jedničky a dvojky.\nJL by imho mohla bejt cajk, pokud ji široká veřejnost přijde jako Wonder Woman 2. To by ten film mohlo zachránit, ale já osobně teda v miliardu furt nevěřím. Mává se s ní u kdečeho a letos ji zatím daly jen dva filmy (třetí budou Star Wars).\nJá teda nevím, ale když koukám kolik vydělala WW a to jak to píše sám autor článku neměla premiéru v Japonsku tak má JL miliardu jistou.\nSamozřejmě to bude hodně záviset na recenzích.\nTedGeorge kolik myslíš že JL vydělá ?


Debris Documentar (2012) - film online zdarma\nDebris Documentar - zde online ke zhlédnutí\nKvalitní film ke zhlédnutí na tomto webu. Marian Dora režíruje tento film s grácií. Hlavní roli ztvární především David Hess a předvede, co umí. Vysoká rychlost internetu umožňuje jednoduché online streamování a přehrávání videa v HD kvalitě. Tlačítkem níže lze film uložit na pevný disk ze serveru hellspy. Skvělým zdrojem infromací o filmech je i csfd.cz, kam Vás přesune tlačítko níže, přímo na kartu filmu Debris Documentar. Debris Documentar ke stažení. Je-li k dispozici video, můžete si film snadno přehrát online. Filmy online je nejlépe přehrávat v HD kvalitě a bez reklam, to vše nabízí streamuj.tv. Streamuj.tv je zpoplatněno symbolickým poplatkem, ale přehrávání je bez reklam a ve vysoké kvalitě, Netu.tv je zdarma. Možností je také film nahrát do svého počítače například z úložiště Hellspy.\nHrají: David Hess, Ulli Lommel