Pronájem bytu 3+kk Zlín za cenu 17 000 Kč/měs s rozlohou 98 m2\nPronájem, Byty 3+kk, 98 m2, Balkón 4 m2 - Zlín Podlesí\nTuto nemovitost nabízí ověřená realitní kancelář EXPLICIT REALITY Máte o tuto nemovitost zájem? Pronájem, Byty 3+kk, 98 m2, Balkón 4 m2 - Zlín Podlesí 17 000Kč/měs Kontaktujte makléře\nEXPLICIT REALITY a Dalibor Stříbný vám nabízí exkluzivní pronájem bytu o velikosti 3+kk, 98 m2, s velkým balkónem v 5.NP v žádané novostavbě na Podlesí, kde v okolí naleznete veškerou občanskou vybavenost. V blízkosti se nacházejí restaurace, obchody, hřiště, pošta, koupaliště, 5 min do centra města autem atd... Zastávka MHD je vzdálena 300 m od domu. Prostorná obývací část, která je dominantou celého bytu s moderním kuchyňským koutem a jídelním stolem, který je vybaven indukčním varnou deskou, vestavnou myčkou a velkou lednicí s mrazákem. Z obývacího pokoje se dostanete na prostorný balkón, orientovaný na západní stranu s krásným výhledem na Zlín. Byt disponuje dvěmi koupelnami, kde v jedné naleznete vanu, toaletu, pračku a sušičku a ve druhé toaletu se sprchovým koutem. V dalším pokoji se nachází moderně zařízená ložnice s vestavnou skříní, TV a pracovním stolem. V dalším pokoj můžete využít jako dětský pokoj, nebo třeba pracovnu. K bytu se přímo na chodbě nachází víceúčelová komora o velikosti 4 m2, kde je i elektrická zásuvka třeba pro dobití vašeho elektrokola. Velkou výhodou je, že k bytu náleží parkovací stání v podzemních garážích. Byt je pronajímán včetně kompletního vybavení, které je nyní v bytě. Byt je k nastěhování okamžitě. Neváhejte si sjednat prohlídku tohoto krásného moderního bytu v novostavbě. Jsem zde pro vás. Stříbný Dalibor EXPLICIT REALITY\nPronájem bytu 3+kk Zlín, stav je uveden jako velmi dobrý, osobní vlastnictví, umístěný v lokalitě, kde je sídliště, který se nachází v 4. patro, z celkového počtu 8 podlaží, o ploše 98 m2, více toho najdete určitě zde, Byty 3+kk Zlín, je vybaven či je k dispozici sklep, lodžie, parkování, výtah, zařízeno nábytkem, ve vybavení také naleznete internet, satelit, kabelová televize, kabelové rozvody, elektro je zavedeno, a to 230V.\n+ 4000,- zálohy na energie, včetně DPH, bez poplatků, + provize RK, včetně právního servisu\nLodžie, Zařízeno nábytkem, Výtah, Parkování, Sklep


tandemový seskok ceska lipa\nTag Archives: tandemový seskok ceska lipa\nTANDEMOVÉ SESKOKY – ten nejlepší DÁREK. Nabízíme Vám originální balení tandem seskoku v luxusní dárkové plechovce. Z letadla koukáte dolů, vidíte všecko jako na dlani, chystáte se na svůj seskok padákem – 3, 2, 1 a hop … Centra pro tandemový seskok. Celý program trvá maximálně tři hodiny. Jedná se také o velmi populární lokalitu pro tandemové seskoky padákem. Datum a místo seskoku si s námi obdarovaný může dohodnout až před seskokem. Nejdříve probíhá krátká instruktáž, co při skoku dělat a nedělat. Potom přichází na řadu strojení a nástup do letadla. V takovém případě s vámi kameraman projde přípravu na seskok, cestu do letadla i stoupání do 4000 metrů, vyskočí s vámi z letadla a celý let bude fotit či nahrávat na digitální videokameru. Více o cenách tandemových seskoků naleznete v ceníku seskoků. Po seskoku obdržíte cerfitikát – doklad o absolvování seskoku. Vše začíná jako vyhlídkový let, ale po 20 minutách se najednou otevřou dveře. Seskok si rezervujete a termín si domluvíte přímo u Nás. Veškeré kontakty naleznete na této stránce, nahoře záložka kontakty. Hladké přistání (dá se přirovnat k seskoku ze židle). Výška tandemového seskoku je 4000 metrů. příprava na výskok, výskok z letadla, volný pád cca 45 s – dle váhy, otevření a let na padáku cca 5–10 minut. Tandemový seskok padákem Dostanete pouze krátkou instruktáž před seskokem, a poté zažijete to samé, co zkušený parašutista. Tandemový seskok ze 4000 m. Pro účastníka to je úžasný zážitek a navíc k jeho prožití nemusí mít žádný „řidičák“ ani školení, stačí odvaha. Pokud ještě nejste rozhodnuti zdali si dopřejete video a foto ze seskoku padákem, můžete si jej zakoupit přímo před seskokem na letišti. Skáče se z výšky 4000 metrů z letounu L-410 Turbolet. Následuje cca 50 vteřin volného pádu rychlostí cca 200 km/h. Tandemový seskok padákem je skvělý zážitek pro skupiny i jednotlivce. Tandemový seskok padákem je nejen skvělým zážitkem a dobrou příležitostí pro adrenalinové dárky, ale také dárky a zážitky pro dva. Pokud vaši rodiče, nebo i děti slaví zajímavé výročí, rozhodně neváhejte!


'Nobelovku' za fyziku získali vědci sledující rozpínání vesmíru | Věda | Lidovky.cz\n4. října 2011 12:22, aktualizováno 14:00\nSTOCKHOLM - Laureáty letošní Nobelovy ceny za fyziku byli dnes ve Stockholmu vyhlášeni tři američtí astrofyzikové. Švédský Nobelův výbor ocenil Saula Perlmuttera, Briana Schmidta, jenž má rovněž australské občanství, a Adama Riesse za odhalení zrychleného rozpínání vesmíru, které objevili díky pozorování vzdálených supernov.\nDalo by se čekat, že kvůli gravitaci bude rozpínání vesmíru zpomalovat, ale v roce 1998 bylo pozorováním supernov ve vzdálených galaxiích potvrzeno, že je to naopak. Porovnáním jasnosti vzdálených a blízkých supernov vědci zjistili, že ty vzdálené jsou méně jasné, než by měly být, pokud by se rozpínání vesmíru zpomalovalo.\nMechanismus, proč se rozpínání vesmíru zryhluje, dnešní astrofyzika nezná. Oceněné objevy vedly ke zjištění, že 95 procent vesmíru tvoří objekty, které neznáme, protože je nemůžeme pozorovat. 75 procent tvoří temná energie, která podle dnešních teorií způsobuje zrychlování rozpínání vesmíru. Podle Nobelova výboru byl tento objev milníkem dnešní astrofyziky, který určil její další směřování pro další generace vědců.\n"Je to úžasný pocit, podobně jsem se cítil, když se mi narodily děti," reagoval během telefonátu při tiskové konferenci jeden z oceněných Brian Schmidt, který pracuje na observařoři v Austrálii.\n"Máme tu devět večer, tak se asi půjdu trochu projít, pak se pokusím usnout, ale nevím, jestli se mi to povede. A zítra to trošku oslavíme," odpověděl na dotaz, jaké má plány na dnešní den.\n"Zítra shodou okolností na univerzitě přednáším studentům kosmologie na toto téma, tak to bude hodně zajímavé," dodal se smíchem.\nVědci si rozdělí odměnu deset milionů švédských korun (téměř 27 milionů korun). Na slavnostním předávání cen 10. prosince, v den výročí Nobelova úmrtí, ve Stockholmu každý z nich převezme rovněž medaili a diplom. Dnešním vyhlášením laureátů Nobelovy ceny za fyziku pokračuje druhým dnem týden udělování těchto prestižních ocenění za úspěchy ve vědě, literatuře a v úsilí o světový mír.\nV pondělí byla oznámena Nobelova cenu za lékařství pro trojici imunologů: Američana Bruce Beutlera, Francouze lucemburského původu Julesa Hoffmanna a Kanaďana Ralpha Steinmana.\nOcenění nese jméno švédského vynálezce dynamitu Alfreda Nobela (1833-1896). Ten v závěti rozhodl, že jeho majetek bude vložen do fondu, z něhož bude každoročně udělována cena za významné vědecké objevy, literární tvorbu a zásluhy o mír ve světě. První Nobelovy ceny byly uděleny v roce 1901.\nKdo jsou laureáti Nobelovy ceny 2011 za fyziku?\nSaul Perlmutter (52)\n- Američan Perlmutter vystudoval v roce 1981 Harvardovu univerzitu a doktorát získal o pět let později na Kalifornské univerzitě v Berkeley, kde v současnosti působí jako profesor fyziky. Kromě toho působí jako astrofyzik v Lawrencově národní laboratoři v Berkeley, kde stojí v čele projektu sledování supernov.\n- Je jedním z objevitelů zrychlené rozpínání vesmíru, za kterou by měla být odpovědná temná energie. "Vesmír se pravděpodobně nikdy nezastaví, nikdy se nezhroutí a nikdy nedojde svého konce," shrnul výsledky bádání Perlmutter.\n- Je nositelem řady ocenění, narodil se v roce 1959.\nAdam Riess (42)\n- Profesor astronomie a fyziky na Univerzitě Johnse Hopkinse v americkém Baltimoru. Je pracovníkem Vědeckého institutu pro vesmírný teleskop (STSI).\n- Byl jedním z klíčových členů týmu vedeného Brianem Schmidtem, který prostřednictvím sledování vzdálených supernov prokázal, že rychlost rozpínání vesmíru se stále zvyšuje. Příčinou tohoto jevu je zřejmě takzvaná temná energie, jejíž podstata dosud není vědcům známa.\n- Narodil se v prosinci 1969 ve Washingtonu. Vystudoval Harvardovu univerzitu.\nBrian Schmidt (44)\n- Narodil se 24. února 1967 ve městě Missoula v americkém státě Montana. Vystudoval Arizonskou univerzitu, v roce 1993 složil doktorát na Harvardově univerzitě. V současnosti působí na Australské národní univerzitě ve Weston Creeku. Má americké i australské občanství.\n- Od roku 1994 vedl výzkumný projekt zaměřený na vyhledání specifické supernovy (High-Z Supernova Search), přelomové závěry pak jeho tým, v němž byl i Adam Riess, zveřejnil o čtyři roky později. Ve stejné době publikoval podobné poznatky i tým Saula Perlmuttera.\n- Díky pozorování vzdálené supernovy přispěl k objevu důkazu, že se rozpínání vesmíru nezpomaluje, ale naopak zrychluje. Teorie, že by supernovy mohly posloužit k určování vzdáleností ve vesmíru byla vyslovena ve 30. letech 20. století. Astronomové a astrofyzikové se touto myšlenkou začali aktivněji zaobírat v 80. letech, od 90. let pak tyto supernovy systematicky vyhledávali pomocí dalekohledů.\nAutoři: Eva Vlčková, ČTK\nTémata: vesmír, fyzika, supernova, Nobelova cena, Brian Schmidt, Adam Riess, Stockholm, Alfred Nobel, Austrálie, Baltimore, Nobelova cena, Stockholm, Věda, Washington


S Čínou budujeme v letectví komplexní spolupráci od A do Z | BusinessInfo.cz\nS Čínou budujeme v letectví komplexní spolupráci od A do Z\nOd dodávek letadel přes výcvik pilotů až po otevírání přímých linek. Český letecký průmysl našel velké příležitosti na východě Asie. Zejména propagaci českého všeobecného letectví zastřešuje projekt „A-Z řešení pro Čínu“.\nSpolupráce mezi Českem a Čínskou lidovou republikou v oblasti letectví zažívá dynamický růst. Ten je dán mimo jiné současnou úrovní vzájemných vztahů a podporou nejvyšších představitelů a relevantních rezortů a agentur České republiky. Zároveň je dán ale také faktem, že Čína sama definuje letectví, a to včetně plánovaného rozvoje všeobecného letectví, jako jednu ze svých priorit ve 13. pětiletém plánu pro roky 2016 až 2020. Rozvíjí se nejen spolupráce v komerčním letectví, ale výrazně se také prohlubuje spolupráce v oblasti všeobecného letectví a souvisejících služeb.\nJedním z velkých českých úspěchů, který je sám o sobě předpokladem pro intenzivnější spolupráci obou zemí, je zahájení provozu tří přímých leteckých linek. Ta mezi Pekingem a Prahou funguje od loňského září. Spojení Šanghaj-Praha létá od letošního června. A linka Chengdu-Praha byla zprovozněna minulý měsíc. Jde o symbolicky první společný příspěvek do budování nové Hedvábné stezky, v tomto případě „leteckého mostu“ mezi Českem a Čínou, respektive mezi Čínou a střední a východní Evropou.\nPo něm bude brzy následovat řada dalších projektů v oblasti letectví a samozřejmě i v dalších sektorech. I na základě těchto projektů lze se třemi čínskými aerolinkami S Čínou budujeme v letectví komplexní spolupráci oD A do z (Hainan Airlines, China Eastern a Sichuan Airlines) dále rozvíjet spolupráci, jako jsou například rozvoj cestovního ruchu nebo výcvik pilotů.\nZa další velký úspěch a ukázku spolupráce rezortů, agentur, specializovaných komor a samotných českých firem v zahraničí je považován projekt propagace takzvaného „A-Z řešení pro Čínu“. Toto „A-Z řešení“ se však realizuje nejen na úrovni bilaterální, ale dochází také k propojení na relevantní projekty na úrovni Evropská unie – Čína. Přestože některé české firmy s čínskými partnery v letectví spolupracují už několik let, ve větším měřítku se o čínský trh začaly zajímat v roce 2012, kdy byla organizována společná účast České republiky na Zhuhai Airshow 2012.\nTehdy vznikl i zmíněný koncept, a to ve spolupráci s Leteckou amatérskou asociací ČR (LAA), agenturou CzechTrade a zastupitelským úřadem v Pekingu. Projekt je od roku 2014 koordinován ministerstvem zahraničních věcí pod názvem „Český letecký sektor – A-Z řešení pro Čínu“. Projekt se soustředí nejen na budování kontaktů, tvorbu legislativního rámce spolupráce a propagaci českého know-how a konkrétních produktů a firem, ale také na organizaci workshopů a cest čínských představitelů z oblasti letectví do České republiky. Ve spolupráci s LAA se podařilo v posledním roce dojednat technickou dohodu o usnadněné validaci ultralehkých letadel a firmám se tak otevírá nový prostor na čínském trhu.\nOd roku 2012 se firmy představily na několika významných odvětvových veletrzích, zejména v městech Zhuhai a Xian, ale také v Chengdu či v Mianyangu, kde v rámci 3. vědecko-technologického veletrhu loni v září proběhla zatím historicky největší prezentace českého leteckého sektoru. Letos v listopadu bude také za podpory státu organizována česká účast na veletrhu Zhuhai Airshow 2016, na jejíž realizaci se bude významně podílet Čínsko-český letecký spolek. Agentura CzechTrade ve spolupráci se zastupitelským úřadem v Pekingu plánuje před veletrhem Zhuhai organizaci odborného semináře v Guangzhou. Na podzim příštího roku bude v rámci projektu NOVUM KET agentury CzechTrade organizován český stánek na Veletrhu všeobecného letectví ve městě Xian.\nLetecké motory i výcvik pilotů\nJak již bylo řečeno, řada firem na čínském trhu působí několik let a má za sebou již několik úspěšných projektů. Jedná se zejména o oblast leteckých motorů (společnost PBS Velká Bíteš), radarů a radarových zařízení (firmy ERA, ELDIS) či oblast výcviku pilotů pro všeobecné letectví.\nPřipravuje se také spolupráce ve výcviku pilotů a leteckého personálu.\nNěkteří z českých výrobců ultralehkých letadel již nalezli své partnery pro specifický projekt či pro širší spolupráci v dodávkách, pro společnou výrobu či transfer technologií. Jde o projekty Direct Fly, Skyleader, Evektor. I o vícemístná letadla je v Číně zájem – jde o letouny L 410 (Aircraft Industries), EV-55 (Evektor) a chystají se první komerční kontrakty. Připravuje se také spolupráce v oblasti společného designu a výroby letadel stejně jako ve výcviku pilotů a leteckého personálu. Prosazování českého leteckého průmyslu se koordinuje i na evropské úrovni.\nČeská zkušenost byla pozitivní už v roce 2014, kdy se čeští experti zapojili do již ukončeného projektu „EU-China Civil Aviation Project“. Proto Česko aktivně vystupuje i při realizaci navazujícího projektu „Aviation Partnership Project“, který by měl podporovat malé a střední evropské firmy a který byl odstartován v letošním roce.\nPřevzato z časopisu E15 Český export, přílohy deníku E15 a týdeníku Euro, vycházející ve spolupráci s Ministerstvem zahraničních věcí ČR a agenturou CzechTrade. Autor článku: Klára Jurčová, zástupkyně velvyslance, Velvyslanectví ČR v Pekingu, foto: LAA ČR.


Výlov rybníka Výskyt - Kulturní akce, program v Hradci Králové\nVýlov začíná v brzkých ranních hodinách (8.00). Chcete-li vidět celý průběh výlovu, přivstaňte si. V 8:30 hodin už začneme prodávat první vylovené ryby. V nabídce bude Hradecký kapr, ale i další druhy, například sumec nebo štika. Prodej ukončíme ve 12.30. V průběhu akce bude možnost se občerstvit, v chladném počasí jistě zahřejí horké nápoje.


Nostalgy Hotel - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Ussurijsk\nKomsomolskay Street.42, Ussurijsk, Ussurijsk, Rusko, 692525 - Velmi dobré umístění – zobrazit na mapě\nNostalgy Hotel – podrobnější informace\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Ussurijsk je hotel Nostalgy Hotel perfektní volbou. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nVyužijte bohatství bezkonkurenčních služeb a vybavení v tomto hotelu ve městě Ussurijsk. Jmenujme alespoň část hotelového vybavení, jsou zde nonstop recepce, rodinný pokoj, restaurace, prádelna, bar.\nAtmosféra hotelu Nostalgy Hotel je cítit v každém pokoji. klimatizace, topení, balkon/terasa, telefon, LCD televize / plazmová obrazovka jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Hotelová rekreační zařízení, která obsahují sauna jsou určena pro únik od všedního dne a relaxaci. Nostalgy Hotel je ideálním místem k pobytu pro cestovatele hledající kouzlo, komfort a pohodlí ve městě Ussurijsk.\nGilho – Jižní Korea\nKEUNHOO – Jižní Korea\nKoangjin – Jižní Korea


Upozornění před katastrofami obdržíme pomocí SMS | Města budoucnosti\nJiž nyní je ČR způsobem, jaký EU preferuje, schopna s obyvateli komunikovat pětina obcí.\nNová legislativa, kterou europoslanci schválili v polovině listopadu 2018, nařizuje všem členským státům zavedení systému nazvaného Reverse 112. Ten by měl pomocí operátorských SMS včas upozornit obyvatele na nebezpečí a poradit jim, jak v nastalé situaci jednat. Ačkoli například Spojené státy podobné systémy již delší dobu využívají, mnoho evropských zemích se stále spoléhá na tradiční sirény používané od druhé světové války. Obdobná situace je také v českých městech a vesnicích. Podle údajů Asociace moderně komunikujících obyvatel se na vlastní amplionové systémy stále spoléhá přes 90 % obcí, a to i přesto, že dokáží zasáhnout výrazně méně obyvatel než SMS či telefonní hovor. Obce si zároveň stěžují na náklady spojené s udržováním těchto zastaralých systémů.


Podyjí | Trasy | Turistika.cz\nPodyjí - Trasy\n57 příspěvků v lokalitě Podyjí. Vyberte, co Vás zajímá.\nZ Mohelna k zavřené rozhledně a do Náměšti\nKdysi před 15 lety jsme se vypravili na výlet z Mohelna k rozhledně Babylon a chtěli jsme dojít až do Náměšti nad Oslavou. Jenže jsme tehdy zvolili velmi horký den a ke všemu podcenili i zásoby pití. Takže jsme po…\nDalší dobrodružný pokus o zdolání Jevišovic, tentokrát z Jaroměřic n. R.\nNa jeden z prvních červnových výletů jsme si zajeli do Jaroměřic nad Rokytnou, odkud jsme chtěli - tentokrát z druhé strany - konečně zdolat dosud nepřátelsky nám nakloněné Jevišovice:-) Vydali jsme se tedy z námě…\nObjevování Uherčic a okolí\nMinulý víkend jsme se konečně vypravili do Uherčic, zapadlé vísky na Znojemsku blízko hranic Rakouskem. Ze Znojma tam jezdí nepříliš často sezónní autobus přes známější Vranov nad Dyjí, končí až v rakouském příhra…\nMezi Pohořelicemi a Cvrčovicemi\nVycházkový okruh mezi Pohořelicemi a Cvrčovicemi započneme u autobusového nádraží na Lidické ulici. Odtud nejprve projdeme kolem v jádru románského kostela sv. Jakuba Staršího, na široké…\nZ Moravských Bránic do Dolních Kounic\nTato něco přes šest kilometrů dlouhá trasa vede vinařskými obcemi kolem řeky Jihlavy. Trasa vede z Moravských Bránic přes Nové Bránice do Dolních Kounic. Nejprve prochází Moravskými Bránicemi, na k…\nZ Pohořelic přes Velký Dvůr a Novou Ves do Ivaně\nNenáročná trasa prochází rovinatým Pohořelickem kolem vodních náhonů rákosin a pohořelických rybníků. Začíná v Pohořelicích u autobusového nádraží a ulicemi města přijde na jejím konci k…\nDrnholeckem na kole\nNenáročný okružní cyklovýlet mezi Brodem nad Dyjí, Drnholecem a Novosedly. Začíná na brodské návsi a pokračuje po silnici až k Mušovské nádrži, kde odbočí vlevo na hráz a po ní pokračuje až…\nK muzeu čs. opevnění U Starého lomu\nVojenské muzeum se nachází v betonovém objektu zv. Řopík vzor 37 typu A-160 z roku 1937, který je kompletně vybaven vojenskou technikou a je příležitostně přístupný veřejnosti. Nachází se u…\nNa Dunajovické kopce z Brodu nad Dyjí\nTrasa začíná na brodské návsi. Odtud pokračuje ulicí k rybníku a zde po účelové asfalltce směřuje k jihu do polí. Mine několik větrolamů a na výrazném rozcestí se zlomí směrem k hřebeni…\nLesonická školní naučná stezka\nLesonická školní naučná stezka, projekt Základní školy Lesonice (nejspíše paní ředitelky), vybudovaný s podporou obce a jejích občanů. Do projektu jsou aktivně zapojeny i žáci školy. Cílem je přiblížit návštěvníků…\nNa vyhlídku U Antoníčka\nNa hlavní vyhlídku na město, která se otevírá od kaple sv. Antonína (lidově Antoníčka), doporučuji vyjít z hlavního Masarykova náměstí, kde se dá zaparkovat, nebo přijít od autobusového…


Antisemitismus – Multimediaexpo.cz\n6.8 Holocaust a popírání holocaustu\nNáboženský antijudaismus (výraz antisemitismus není zcela přesný): Až do začátku 19. století měl antijudaismus hlavně náboženský základ pocházející z rozporů mezi křesťanstvím a judaismem, nebo islámem a judaismem. Protože judaismus byl největším menšinovým náboženstvím v křesťanské Evropě a většině islámského světa, byli židé často hlavním cílem nábožensky motivovaného násilí a persekuce ze strany křesťanských a v menší míře i islámských vládců. Tato forma odporu je namířena na náboženství jako takové, takže obecně nezahrnuje ty, kteří mají židovský původ, ale přestoupili k jinému náboženství, ačkoliv byly i výjimky, jako např. španělští Conversos. Právě v náboženském antijudaismu měly původ středověké zákony zakazující vyznávání židovských náboženství, které měly za následek vyhánění židů z mnoha evropských zemí.\nRasový antisemitismus: Tato forma má původ v prvotních velmi rozšířených, ale nesprávně pochopených myšlenkách o vývoji ras, které se začaly objevovat v období osvícenství. Od konce 19. století až do současnosti se jedná o nejrozšířenější formu antisemitismu. Rasový antisemitismus nahradil nenávist k judaistickému náboženství přesvědčením, že samotní židé jsou bez ohledu na náboženské vyznání rasově oddělenou skupinou a jako takoví jsou nižší rasou hodnou pohrdání. S nástupem rasového antisemitismu se začaly objevovat také populární konspirační teorie, ve kterých jsou vylíčeny údajné židovské plány na ovládnutí světa\nNový antisemitismus: Podle názoru mnoha analytiků a židovských skupin se na konci 20. století objevila odlišná forma antisemitismu spojovaná s levicovou, extrémní pravicovou a islamistickou politikou, která přebírá vyjadřovací prostředky a koncepci antisionismu. Projevem nového antisemitismu je démonizace, vytváření dvojích standardů či zpochybňování existence Státu Izrael. O tom, zda se skutečně jedná o novou samostatnou formu antisemitismu nebo jen o nové projevy staré nenávisti, se však vedou spory.\nPůvod a užití\nSlovo antisemitský (německy antisemitisch) pravděpodobně poprvé použil v roce 1860 židovský učenec Moritz Steinschneider ve slovním spojení „antisemitské předsudky“ (německy „antisemitische Vorurteile“). Steinschneider tak charakterizoval myšlenky Ernesta Renana o nadřazenosti árijské rasy nad semitskou. V 19. století byly domněle vědecké teorie týkající se ras, civilizací a pokroku v Evropě velmi rozšířené. Velkým zastáncem této formy rasismu byl pruský nacionalistický historik Heinrich von Treitschke. Na rozdíl od Renana a dalších autorů, bylo v jeho spisech slovo semitský v podstatě synonymem slova židovský. Německý politický agitátor Wilhelm Marr použil slovo Antisemitismus (v němčině s velkým A) v roce 1879 ve své knize Cesta k vítězství germánství nad židovstvím (Der Weg zum Siege des Germanentums über das Judentum) ve významu „nenávist vůči židům“. Tato nenávist popsaná novým slovem se tak jevila jako vědecky podložená, racionální. Marrova kniha se stala velmi populární a Marr ve stejném roce založil Antisemitskou ligu (Antisemiten-Liga), první německou organizaci, která se otevřeně angažovala v boji proti údajné hrozbě Německu ze strany židů a prosazovala jejich násilný odsun ze země. V tisku se slovo antisemitismus ve větším nákladu poprvé objevilo v roce 1881, kdy Marr uveřejnil brožuru Zwanglose Antisemitische Hefte a Wilhelm Scherer použil slovo Antisemiten v lednovém vydání Neue Freie Presse. Další podobné slovo – semitismus se objevilo kolem roku 1885. V této souvislosti se také Němci pokoušeli pro označení židů nebo židovské národnosti prosadit označení Palestinci, aby došlo k oddělení od judaistického náboženství. V angličtině se antisemitismus píše většinou s pomlčkou: Anti-Semitism. Ačkoliv to naznačuje předpona anti, nejsou slova semitský a anti-semitský opačná (antonyma). Aby se předešlo nedorozuměním, mnoho vědců z oboru (např. Emil Fackenheim z Hebrejské univerzity) doporučuje užívat tvar bez pomlčky, tedy antisemitism. Jiní, mezi něž patří např. Yehuda Bauer, zastávají názor, že slovo, a to zvláště psané s pomlčkou, je nesmysl, protože neexistuje žádný semitismus, vůči kterému by bylo opačné. Slovo antisemitismus se používá k popisu historické předpojatosti vůči samotným židům. I když etymologicky znamená „odpor k Semitům“, tradičně neoznačuje odpor ke všem lidem mluvícím semitskými jazyky. V posledních desetiletích se však také objevují názory, že by význam termínu měl být rozšířen, aby zahrnoval i odpor vůči Arabům (antiarabismus), vzhledem k tzv. „arabskému antisemitismu“, tedy odporu Arabů, kteří jsou také semité vůči židům. Argumenty pro takovéto rozšíření vycházejí z tvrzení, že pokud semitská jazyková skupina zahrnuje arabštinu, hebrejštinu a aramejštinu a historické označení Semita se vztahuje na všechny předpokládané potomky biblického Šéma, antisemitismus by měl být obsahově podobný. Odpůrci včetně Palestinské islámské organizace naopak uvádějí, že Arabové už z definice nemohou být antisemitští a rozšířený význam slova není obecně přijímán.\nAčkoliv obecně se antisemitismus popisuje prostě jako nepřátelství nebo předpojatost vůči židům, existují i jiné definice, jejichž autory jsou uznávané autority. Jednou z nich je definice badatelky zabývající se holocaustem Helen Feinové, profesorky na City University of New York, která definuje antisemitismus takto: „Trvalá skrytá struktura nepřátelských názorů vůči židům jako skupině, projevující se u jedinců jako osobní postoj, v kultuře jako mýty, ideologie, folklór a výtvarné projevy a v chování jako sociální nebo právní diskriminace, politická mobilizace proti židům a kolektivní či státní násilí, jehož výsledkem nebo záměrem je zachování odstupu, vyhnání, nebo zničení židů jako takových“. Profesor Dietz Bering z univerzity v německém Kolíně nad Rýnem dále rozšířil definici o popis antisemitských názorových struktur: „Pro antisemity jsou židé zcela a úplně špatní od přírody, což znamená, že jejich špatné povahové rysy se nedají napravit. Vzhledem k této jejich špatné povaze platí: (1) Na židy je nutno pohlížet nikoliv jako na jednotlivce, ale jako na skupinu. (2) Židé pro okolní společnost nezbytně zůstávají cizinci. (3) Židé svým 'hostitelským společnostem', případně celému světu přinášejí neštěstí, což dělají tajně, takže se antisemité cítí být povinováni k odhalování spikleneckého špatného židovského charakteru.“ Různé mezinárodní a vládní instituce se už mnohokrát pokoušely antisemitismus formálně definovat. Ministerstvo zahraničí USA ve své Zprávě o globálním antisemitismu z roku 2005 uvádí: „nenávist vůči židům - jednotlivě nebo jako ke skupině - která se může vztahovat k židovskému náboženství a/nebo příslušnosti k etnické skupině“. Evropské centrum monitorování rasismu a xenofobie (EUMC), které je orgánem Evropské unie, v roce 2005 vytvořilo podrobnější pracovní definici: „Antisemitismus je určitý způsob vnímání židů, který lze vyjádřit jako nenávist vůči židům. Slovní a fyzické projevy antisemitismu jsou zaměřeny proti židovským nebo nežidovským osobám a/nebo jejich majetku, proti institucím židovské komunity a náboženským zařízením. Podobné projevy mohou být namířeny také proti státu Izrael, jako představiteli židovského národa. Antisemitismus často obviňuje židy ze spiknutí s cílem poškodit lidstvo a nezřídka na židy svádí vinu za to, že 'se právě něco nedaří'“. EUMC dále uvádí „příklady současného antisemitismu ve veřejném životě, médiích, školách, pracovištích a v náboženské sféře“. Zahrnuty jsou: Obviňování z prolhanosti a nelidskosti, démonizace a prohlášení o židech založená na stereotypech, obviňování židů z odpovědnosti za skutečné nebo smyšlené křivdy spáchané židovskými jednotlivci nebo skupinou, popírání holocaustu, obviňování občanů židovského původu z toho, že jsou loajálnější k Izraeli nebo údajným záměrům světového židovstva, než k zájmům jejich vlastní národnosti. EUMC také hovoří o způsobech, kterými se v závislosti na kontextu mohou stát antisemitskými útoky na Izrael (vizte Antisionismus).\nKřesťanský antisemitismus je obecně založen na předpokladu, že židé zavinili smrt Ježíše Krista. Oporou pro takové tvrzení jsou např. slova Písma: A všechen lid mu odpověděl: „Krev jeho na nás a na naše děti!“ (Mt 27, 25), kterými se měli obyvatelé Jeruzaléma k odpovědnosti přihlásit. Ježíšův židovský učedník Jidáš, který jej zradil, bývá spatřován jako model všech židů.\nAntijudaismus v Novém zákoně\nNěkteří biblisté poukazují na to, že Ježíš a Štěpán jsou zobrazeni jako židé hovořící k jiným židům, že jejich obviňování Izraele je vypůjčené ze Starého zákona od Mojžíše a pozdějších židovských proroků (např. Deut 9,13-14; 31,27-29; 32,5, 20-21; 2kr 17,13-14; Iz 1,4; Oz 1,9; 10,9) a Ježíš jednou nazval vlastního učedníka Petra satanem (Mk 8,33). Jiní vědci trvají na tom, že podobné verše odrážejí napětí mezi židy a křesťany, které se objevilo na přelomu prvního století a nesouviselo s Ježíšem. V současné době téměř všechny křesťanské denominace takovýmto částem bible nepřikládají důležitost a odmítají jejich využívání antisemity. S poukazem k starozákonnímu židovskému proroku Jeremiášovi (Jer 31,31-34), Nový zákon uvádí, že Ježíšovou smrtí byla uzavřena nová smlouva, která činí první Mojžíšovu smlouvu zastaralou a v mnoha ohledech ji nahrazuje, jedno náboženství je tedy nahrazováno druhým (Zd 8,7-13; Lk 22,20). Dodržování starší smlouvy je tradičním znakem judaismu a prvotní židovští následovníci Ježíše např. praktikovali obřízku a zachovávali stravovací návyky. Porušování pravidel prvními nežidovskými křesťany se tak stalo základem rozporů, které se objevily několik let po Ježíšově smrti. (Sk 11,3; 15,1; 16,3). Nový zákon uvádí, že Ježíšův židovský učedník Jidáš Iškariotský (Mk 14,43-46), římský místodržitel Pilát Pontský a jeho vojáci (Jan 19,11; Sk 4,27), židovští vůdci a Jeruzalémští lidé byly různou měrou zodpovědní za Ježíšovu smrt (Sk 13,27). Příčiny židovské diaspory jsou spatřovány v událostech, které mohli sami židé ovlivnit. Chování Jeruzalémských židovských náboženských autorit k Ježíšovým následovníkům v období po jeho smrti je v Novém zákoně zobrazeno jako nepřátelské až násilné. Štěpán je popraven ukamenováním (Sk 7,58), Pavel z Tarsu před svou konverzí uvězňuje Ježíšovy následníky (Sk 8,3; Gal 1,13-14; 1tm 1,13) a potom, co přijal křesťanskou víru je z příkazu židovských vůdců několikrát zbičován (2k 11,24) a postaven před římský soud (např. Sk 25,6-7). Několikrát je zmiňován i odpor nežidovských křesťanů (2k 11,26; Sk 16,19; 19,23). V Novém zákoně je však i mnoho dalších zmínek o utrpení Ježíšových následovníků. (rim 8,35; 1k 4,11; Gal 3,4; 2te 1,5; Zd 10,32; 1pt 4,16; Zj 20,4).\nMnoho uznávaných raných církevních prací vyznívá silně antisemitsky. Příkladem mohou být dialogy sv. Justina Martyra (100 - 165 n. l.), kázání sv. Jana Zlatoústého (347 - 407) nebo Svědectví proti Židům církevního otce Cypriana (poč. 3. století).\nVe Východořímské říši byl odpor k židům formálně ustaven v roce 438, kdy císař Theodosius II. ve svém zákoníku určil katolictví jako jediné právoplatné náboženství. Zákoník Corpus iuris civilis císaře Justiniána I. o století později připravil židy o mnohá další práva a církevní koncily během šestého a sedmého století dále upevňovaly antižidovská opatření. Tato opatření však začala už kolem roku 305, kdy ve španělské Andalusii ve městě Elvira, nynější Granadě, objevily první církevním koncilem dané zákony proti židům. Křesťanským ženám bylo zakázáno vdávat se za židy, ledaže by žid nejprve konvertoval ke katolictví. Židům bylo zakázáno poskytovat pohostinství křesťanům. Židé nesměli mít křesťanské konkubíny a bylo jim zakázáno žehnat pole katolíků. Třetí toledský koncil v roce 589 v katolickém Španělsku nařídil násilné křtění dětí narozených z manželství mezi židy a katolíky. Násilné nucení židů k přestupování na křesťanskou víru bylo započato na základě Dvanáctého toledského koncilu v roce 681, , kdy tisíce židů uprchly ze země a tisíce byly násilně konvertovány.\nAntisemitismus ve středověku\nObviňování z bohovraždy\nPronásledování židů ve středověké Evropě mělo hlavně náboženské důvody. Mnozí křesťané včetně duchovních považovali židy kolektivně vinné smrtí Ježíše Krista, ačkoliv to nepatří ke katolickému dogmatu. Formálně židy z bohovraždy poprvé obvinil biskup Melito ze Sard v druhé polovině 2. století. Průvodce moderními pašijovými hrami vydaný Bostonskou univerzitou k tomu uvádí:\nKatolická církev včele s papežem Pavlem VI. odmítla všeobecné obviňování židů až v roce 1965, kdy jako jeden z výsledků II. vatikánského koncilu uveřejnila deklaraci Nostra aetate.\nŽidé se stali obětními beránky v době, kdy Evropu ničily epidemie plicního moru zvaného „černá smrt“, které vyhladili polovinu populace. Kolovaly pověsti, že nemoc zavinili úmyslně tím, že otrávili studny. Stovky židovských obcí zvláště na Pyrenejském poloostrově a v německých zemích byly násilně zničeny. Např. v dubnu 1348 ve městě Toulon ve francouzském Provence bylo upáleno 40 židů. Nevadilo, že židé také podléhají morové nákaze. Byli mučeni, dokud se nepřiznali ke zločinům, které nemohli spáchat. V jednom takovém případě byl muž jménem Agimet přinucen říct, že rabín Peyret z Chambery (poblíž Ženevy) mu rozkázal otrávit studny v Benátkách, Toulouse a dalších místech. Ačkoliv se Papež Klement VI. pokoušel židy chránit tím, že v roce 1348 vydal hned dvě papežské buly, o několik měsíců později 14. února 1349 bylo jako následek Agimetova vynuceného přiznání ve Štrasburku upáleno 900 židů ještě před tím, než mor zasáhl město. Papež násilí odsoudil a prohlásil, že ti kdo obviňují ze šíření moru židy, byli svedeni ďáblem.\nPrvním známým případem obvinění z rituální vraždy je příběh chlapce Williama z Norwiche († 1144) popsaný křesťanským mnichem Tomášem z Monmouthu v díle Život a zázraky sv. Williama z Norwiche (The Life and Miracles of St. William of Norwich) z roku 1173, které vzniklo zřejmě na objednávku Norwichského biskupa Williama de Turbeville. Jiný příběh tzv. malého svatého Huga z Lincolnu († 1255) říká, že po smrti bylo chlapcovo tělo sňato z kříže, položeno na stůl a z břišní dutiny mu byly vyjmuty vnitřnosti pro okultní účely, jako je např. věštění. Významná je pověst o Šimonovi z Tridentu († 1475), kde se uvádí, že chlapec byl zavěšen nad velkou mísou, takže mohla být zachycena všechna krev. Šimon byl uznáván za svatého, v roce 1588 svatořečen papežem Sixtem V. a jeho kult rozpustil až v roce 1965 papež Pavel VI. Kaple vystavěná na jeho počest byla rozbořena, jméno bylo odstraněno z kalendáře a další uctívání bylo zakázáno. Přesto malá část extrémistů celý příběh stále považuje za skutečný. Příklady pronásledování židů kvůli obviňování z údajných rituálních vražd v moderní Evropě jsou Hilsneriáda v Českých zemích (1899), ve 20. století potom soud s Mendelem Bejlisem v Rusku (1913) nebo pogrom v polském městě Kielce (1946). Stále se objevují další případy ve státem vlastněných médiích arabského světa.\nŽidé jsou falešně obviňováni také z ničení (řezání, probodávání) posvěcených (konsekrovaných) hostií, čímž mělo docházet k opakování ukřižování, protože křesťané věří, že při mši se hostie mění v tělo Ježíše Krista.\nZnevýhodňování a omezování\nVe středověku byli židé cílem množství zákonných omezení, z nichž některá přetrvala až do konce 19. století. Byli vyloučeni z mnoha druhů obchodu a povolání. Úřady, místní vládci a církevní představitelé se je snažili zatlačit do nižšího sociálního postavení, takže jim byly povoleny jen činnosti spojené s vybíráním místních daní a poplatků a půjčováním peněz, což bylo v té době vnímáno jako „nutné zlo“ spojené s nárůstem populace a urbanizací vrcholného středověku. Podle tehdejší katolické doktríny bylo půjčování peněz za úrok vnímáno jako hřích, takže se jevilo jako přirozené, že židé mají sklon právě k ovládání tohoto druhu obchodu. Tím se zavdala příčina k označování židů za arogantní, lačnící po penězích, lichváře a přispívalo to k celkovému negativnímu obrazu. Přirozené napětí mezi věřiteli (většinou židy) a dlužníky (většinou křesťany) ještě prohloubilo sociální, politické, náboženské a ekonomické rozpory. Prostí lidé, kteří byli nuceni odvádět daně do rukou židů, na ně pohlíželi jako na ty kdo jim berou jejich výdělky, přičemž ale zůstávali loajální vůči lením pánům, pro které židé ve skutečnosti pracovali. Dále býval povolen ještě drobný podomní obchod. Seznam zakázaných povolání se v různých obcích lišil a byl určen převážně politickými zájmy různých nežidovských konkurenčních skupin, tzn. ti, kdo se zabývali určitou činností se snažili využít společenského antisemitismu a vyloučit ze své konkurence židy. Jednotlivým židům i celým židovským rodinám bylo často dovoleno bydlet jen na určitých místech. Byli soustřeďováni v ghettech a nesměli vlastnit pozemky. Pokud chtěli vstoupit do jiného než vlastního města, či oblasti, museli platit diskriminační poplatky. Byli nuceni skládat zvláštní židovské přísahy (More Judaico) a podstupovat různé jiné zkoušky.\nKřížové výpravy byla papežem podporovaná vojenská tažení, která se objevila během 11. až 13. století. Zpočátku šlo o znovuzískání Jeruzaléma, ale později se jednalo spíše o územní války. První tři výpravy byly doprovázeny houfy městské i venkovské chudiny, které cestou napadaly židovské komunity v Německu, Francii a Anglii a mnoho židů pobily. Chudinská armáda vyvraždila celé obce např. v Tréves, Speyeru, Worms, Mohuči, Kolíně nad Rýnem, k násilnostem došlo i v Praze. Uvádí se, že mezi květnem a červencem 1096 zahynulo ve městech v Porýní přibližně 12 000 židů. Před křížovými výpravami měli židé v obchodě s východním zbožím prakticky monopolní postavení, ale těsnější spojení mezi Evropou a Východem zapříčiněné křížovými výpravami znamenalo vznik silné skupiny křesťanských kupců a objevila se mnohá opatření, která židovský obchod omezovala. Náboženský zápal vyvolaný křížovými výpravami byl v té době namířen jak proti muslimům, tak proti židům. Biskupové během první kruciáty a papež během druhé se pokoušeli násilí proti židům zastavit, ale nepříliš úspěšně. Pro evropské židy znamenaly křížové výpravy ekonomickou i sociální katastrofu. Připravily cestu pro protižidovské zákony papeže Inocence III. a znamenaly přelom ve středověké židovské historii.\nVyhánění a omezování populace\nTato část obsahuje jen několik příkladů vyhánění židů z evropských zemí. Vyhánění židů bylo doprovázeno zabavováním jejich majetku, a stále novým a novým vyžadováním výkupného, což bylo ve 12. až 14. století používáno k obohacení francouzské koruny. Nejvýznamnější byla tato vyhnání: v roce 1182 z Paříže provedené Filipem II. Augustem, dále z celé Francie vypověděl židy v roce 1254 Ludvík IX., v roce 1322 Karel IV. Sličný, v roce 1359 Karel V. Moudrý a v roce 1394 Karel VI. Anglický král Eduard I. předepsal zvláštní daň židům, kteří půjčovali peníze, aby mohl financovat svou válku s cílem dobýt Wales. Když už židé nedokázali platit, byli obviněni z neloajality. Ačkoliv už pro ně platila jiná omezení, bylo navíc zrušeno jejich „právo“ půjčovat peníze, zamezen volný pohyb a další činnosti a byli donuceni nosit židovská žlutá označení. Starší židovských domů byli uvězněni, 300 osob odvlečeno do Londýnského Toweru a popraveno, další byli zabiti ve svých domech. Celkové vykázání všech židů ze země v roce 1290 vedlo ke stovkám zabitých a utopených na útěku a úplné nepřítomnosti židů v Anglii po tři a půl století až do roku 1655, kdy Oliver Cromwell židy naopak vyzýval k návratu, aby pomohli při zlepšení ekonomické situace země. Ve Španělsku v roce 1492 katolická Veličenstva Ferdinand II. Aragonský a Isabela Kastilská vydala Všeobecný edikt o vyhnání židů a mnoho sefardských židů uprchlo do Nizozemí, Francie, Itálie, severní Afriky nebo Osmanské říše. Pruský král Fridrich II. v roce 1744 omezil počet tzv. „chráněných“ židovských rodin ve Vratislavi na deset a vyzýval další pruská města k zavedení podobného opatření. V roce 1750 vydal dokument Revidované všeobecné židovské privilegium a reglement (Revidiertes General Privilegium und Reglement vor die Judenschaft), který pro tzv. „chráněné židy“ znamenal, že se buď neožení, nebo musí opustit Berlín. Ve stejném roce rakouská arcivévodkyně Marie Terezie nařídila židům opustit Čechy. Brzy však změnila názor pod podmínkou, že židé budou platit každých deset let zvláštní poplatek známý jako malke-geld (královniny peníze). V roce 1752 pak vydala zákon, který umožňoval židovským rodinám mít pouze jediného syna. V roce 1782 Josef II. ve svém Tolerančním patentu (Toleranzpatent) většinu persekučních opatření zrušil, ale s tím, že jazyk jidiš i hebrejština zmizí z veřejných listin a bude zrušena soudní samospráva.\nAntijudaismus a reformace\nAugustiniánský mnich a ekleziologický reformátor Martin Luther, jehož učení se stalo základem protestantské reformace proti židům vystoupil v knize O židech a jejich lžích (Von den Juden und ihren Lügen). Židy popisuje pomocí neobyčejně nevybíravých výrazů, podrobuje je zničující kritice a dává podrobná doporučení k provádění pogromů a nepřetržitému útlaku, či jejich vyhánění. Kniha je považována za první dílo moderního antisemitismu a velký posun na cestě k holocaustu. I když Luther ve svém posledním kázání nedlouho před smrtí řekl: „Chceme s nimi jednat s křesťanskou láskou a modlit se za ně, aby změnili víru a mohli se vrátit k Bohu“., je za svoje předchozí hrubé výroky na adresu židů většinou pokládán za dalšího pokračovatele středověkého křesťanského antisemitismu.\nAntisemitismus v katolictví 19. a 20. století\nV katolické církvi v průběhu celého 19. a začátku 20. století stále přetrvávaly silně antisemitské prvky, přestože přibývaly pokusy oddělit antijudaismus jako odpor k židovskému náboženství od rasového antisemitismu. Papež Pius VII. (1800-1823) dal znovu postavit zdi židovského ghetta v Římě předtím zrušené Napoleonem a židům byl zakázán pobyt mimo něj až do konce papežství Pia IX. (1846-1878), který byl posledním papežem vládnoucím Římu. Kromě toho oficiální organizace jako např. Jezuité až do roku 1946 nepřijímaly kandidáty „kteří pocházeli z židovské rasy, ledaže jejich otec, děd a praděd prokazatelně patřili ke katolické církvi“. David Kertzer, historik americké Brownovy univerzity ve své knize Papežové proti židům (2001), při jejímž psaní vycházel z vatikánských archivů, uvádí, že v 19. a 20. století římskokatolická církev přísně rozlišovala mezi „dobrým antisemitismem“ a „špatným antisemitismem“. „Špatný“ znamenal nenávist k židům pro jejich původ, což se považovalo za nekřesťanské, protože křesťanská myšlenka je určena celému lidstvu bez výjimky a kdokoliv se může stát křesťanem. „Dobrý antisemitismus“ poukazoval na údajná židovská spiknutí směřující k ovládnutí tisku, bank a jiných institucí za účelem hromadění majetku, atd. Mnozí katoličtí biskupové na základě těchto zásad napsali práce kritizující židy a v případě, že byli obviněni z šíření nenávisti, poukazovali na ty, kteří se dopouštěli „špatného antisemitismu“. Kertzerova práce však není všeobecně přijata. Např. David G. Dalin, rabín a historik zabývající se vztahy mezi křesťany a židy, v americkém konzervativním časopisu The Weekly Standard kritizuje Kertzera za to, že používá jen vybrané důkazy. Kroky k usmíření židů a křesťanů podnikl až 2. vatikánský koncil svým prohlášením Nostra aetate a oceňovaná je i snaha papeže Jana Pavla II.\nPašijové hry (pasio je latinsky „umučení“) jsou divadelní hry o odsouzení a umučení Ježíše Krista, které se hrály v průběhu půstu (o Velikonocích) k připomenutí Ježíšovy smrti. V souladu s Novým zákonem (Mt 27) obviňují z Ježíšovy smrti židy, když popisují židovský zástup požadující Ježíšovo ukřižování a beroucí na sebe vinu za Ježíšovu vraždu.   Ačkoliv současní vědci interpretují známé prohlášení „krev na naše děti“ jako „určité skupinové přijetí odpovědnosti“, v historii se často vysvětlovalo jako „přijetí věčné viny vztahující se na celou rasu“. Pašiové hry pravidelně každoročně přinášely obraz židů jako viníků Ježíšovy smrti, což se stávalo další příčinou násilí.\nAntisemitismus v muslimském světě\nIslámská svatá kniha Korán obviňuje židy z pokřivení hebrejské bible. Muslimové hovoří o židech a křesťanech jako o lidu knihy a islámské právo vyžaduje, aby se s nimi na území pod muslimskou vládou zacházeno jako s dhimmí, tj. s chráněnci, trpěnými a neplnoprávnými. Dhimmí byla poskytována ochrana života (včetně ochrany před jinými muslimskými státy), právo na bydlení ve vyhrazených oblastech, na konání pobožností, práci nebo obchodování, byli zproštěni povinné vojenské služby a muslimských náboženských povinností a osobních práv. Platili zvláštní daně, např. poplatek Jizya a pozemkové daně podle toho, jak jim bylo určeno muslimskými úřady. Současně pro ně platila mnohá omezení týkající se vztahu k muslimům a islámu (např. muslimští muži se mohli ženit s židovskými ženami a vlastnit židovské otroky, ale ne naopak), ke koránu a Mohamedovi (znesvěcení písma nebo hanobení proroka), a obracení na jinou víru. V některých obdobích byli židé dále omezováni také v oblékání, jízdě na koni nebo velbloudu, nošení zbraní, zastávání veřejných úřadů, stavbě nebo opravách náboženských staveb, vyjadřování smutku, nošení bot mimo židovské ghetto, atd. K označení islámského postoje k ne-muslimům se používá moderní slovo Dhimmitude, které pochází z pera historičky a spisovatelky Bat Ye'or. V roce 1066 byla zmasakrována židovská komunita ve španělské Granadě, která byla tehdy součástí arabské Al-Andalus. Ve 12. století se vlády ve Španělsku zmocňuje fanatická berberská sekta Almohadů z Maroka, španělští židé mají na výběr konvertovat, odejít do exilu nebo zemřít. Tradiční islámská judeofobie v muslimském světě nakonec splynula s moderním evropským antisemitismem. K vzestupu nepřátelství a násilí došlo ve dvacátém století, kdy se z Evropy rozšířily antisemitské motivy a obviňování z rituálních vražd a přispěl i odpor vůči sionistickým snahám o samostatný stát v Britském mandátu Palestina. Kromě toho, že antisemitismus byl vystupňován vleklým Arabsko-izraelským konflikterm, se před založením Izraele objevoval stále větší počet pogromů, včetně těch nacistických v Alžírsku ve třicátých letech dvacátého století a dále masové útoky na židy v Iráku a Libyi ve čtyřicátých letech (vizte Farhud). Nenávist vůči židům v arabském světě je připisována souhrnu faktorů, mezi které patří: pád Osmanské říše a tradiční islámské společnosti, vláda západních kolonialistů, kdy židé dosáhli neporovnatelně většího významu v obchodě, řemeslech i správě země, vzestup arabského nacionalismu, jehož zastánci poukazovali na blahobyt a postavení místních židů v systému vlády, odpor k židovskému nacionalismu a sionistickému hnutí a ochota nepopulárních režimů učinit z místních židů obětní beránky politiky. Antisionistická propaganda na Středním východě za účelem démonizace Izraele a jeho vedoucích představitelů často přejímá terminologii a symboly holocaustu. Zároveň se v mnoha středovýchodních zemích stále více objevuje veřejně přijímané popírání holocaustu nebo podceňování jeho dopadů. V oblasti s omezenou intelektuální a mediální kontrolou se dostává pozornosti arabským a tureckým verzím Hitlerovy knihy Mein Kampf a Protokolům sionských mudrců. Na motivy Protokolů se v Libanonu a Íránu natáčejí i televizní seriály, ve kterých např. židovští rabíni podřezávají křesťanské děti.\nPogromy v muslimském světě\nV letech 624-628 židovský kmen v Hidžázu vyhlazen Mohamedem.\nV roce 1146 povražděno přes 100.000 židů ve Fezu a Marakéši.\nVe 13.století museli židé opustit Tunisko, a jejich majetek byl zabaven.\nV letech 1516-17 násilné pogromy v Egyptě, židé vražděni a znásilňováni davem, jejich domy a obchody pleněny.\nV letech 1622-29 perští židé nuceni konvertovat k islámu.\nV letech 1790-92 zničena většina židovských komunit v Maroku.\nSynagogy ničeny např. v Egyptě a Sýrii (1014, 1293-4, 1301) Iráku (854-859, 1344) Jemenu (1165, 1678, 1724) a Maroku (1275, 1465, 1790-92).\nRasový antisemitismus existoval vedle náboženského už od středověku. Novokřesťané, potomci Sefardských židů (ve Španělsku a Portugalsku hanlivě nazývaní Marranos, „prasata“), kteří byli přinuceni konvertovat ke katolictví, byli v neustálém podezření z odpadlictví. Španělská inkvizice se na jejich pronásledování zaměřila od roku 1478, portugalská se přidala v roce 1536. Věřilo se, že mnozí novokřesťané skrytě praktikují svoje původní náboženství a ve skutečnosti mnozí z nich opravdu byli tajnými židy. Systém a ideologie limpieza de sangre (čistota krve) vylučovala novokřesťany se společnosti bez ohledu na skutečnou míru jejich pokřesťanštění. V Portugalsku byl zákonem daný rozdíl mezi „novými“ a „starými“ křesťany zrušen až v roce 1772 dekretem Markýze de Pombal.\nPředchůdcem rasového antisemitismu byl zvláště v Německu romantický nacionalismus. Od poloviny 19. století se postupně vyvíjely různé rasové teorie, v nichž byly obsaženy i národnostní myšlenky, které však ještě nevycházely z rasismu. Na jedné straně čerpaly z výlučné interpretace myšlenek o „lidu“ Johanna Gottfrieda Herdera a od druhé čtvrtiny 19. století se objevovala antisemitská díla a novinové články. Nejznámějším příkladem je esej Richarda Wagnera Židovství v hudbě (Das Judentum in der Musik), která vyšla v roce 1850 a v rozšířeném vydání v roce 1869. Na druhé straně radikální socialisté k nimž patřil Karel Marx identifikovali židy jako oběti a zároveň původce kapitalistického systému - např. v článku K židovské otázce (Zur Judenfrage). Důsledkem tohoto dění a také obecného přijetí zmiňovaných rasových teorií vstoupil antisemitismus během 19. století do pravicové i levicové politiky i slovníků.\nVzestup rasového antisemitismu\nModerní evropský antisemitismus má původ v pseudovědeckých teoriích 19. století, které označovaly židy za semitskou podskupinu. Semité se podle myšlení mnoha tehdejších evropanů zcela lišili od Árijců nebo Indoevropanů a nikdy se s nimi nesmísili. Z tohoto pohledu židé nebyli odmítáni pro své náboženství, ale kvůli svým údajným špatným dědičným rasovým vlastnostem, jako např. nenasytnost, zvláštní vlohy pro vydělávání peněz, odpor k tvrdé práci, rodovou soudržnost a vtíravost, či vlezlost, nedostatek sociálního cítění, nešikovnost a hlavně nedostatek patriotismu. Osvícenecká evropská intelektuálská společnost v té době pokládala náboženské předsudky vůči židům za ponižující příznak nevědomosti. Na základě svých domnělých znalostí genetiky však upadala ze svého pohledu do zcela oprávněných předsudků založených na národnosti nebo „rase“. Význam pojmu „antisemitismus“ se tak posunul a používal se k označení „přijatelné“ předpojatosti vůči židům, nikoliv pro nežádoucí náboženskou nenávist. Souběžně s tím začali někteří němečtí autoři používat pro odlišení židů jako národa pojem „Palestinci“. Ukázkou pseudovědecké povahy tehdejších názorů je i spor o to, zda židé obecně vypadají podstatně jinak než ostatní obyvatelstvo. K těm docházelo zvláště v zemích jako Německo, Francie a Rakousko, kde židovská populace měla sklon k světštějšímu nebo méně ortodoxnímu životu a na rozdíl od východoevropských židů se neoblékala do oděvů, kterými by se od ostatních lišila (např. jarmulka). Mnoho antropologů té doby (např. Franz Boas) se pokoušelo o celkové fyzické srovnání (měření hlavy, vizuální zkoumání vlasů, barvy očí a pokožky) židovské a nežidovské evropské populace, aby dokázali, že teorie zvláštní „židovské rasy“ je mýtus. Počátky rasového antisemitismu jsou v mnoha zemích spojeny také se vzrůstajícím národnostním cítěním. V této spojitosti byli židé v zemi, kde sídlili, vnímáni jako oddělená a často i cizí, či vetřelecká národnost, čehož využívali čelní představitelé mnoha vlád.\nAntisemitismus a vládnoucí vrstvy\nSoubor:1889 French elections Poster for antisemitic candidate Adolf Willette.jpg\nMnozí z analytiků, kteří se zabývají moderním antisemitismem poukazují na to, že jeho podstatou je používání židů jako obětních beránků. Jevy, které s sebou nese moderní doba (např. materialismus, síla peněz, kolísání ekonomiky, válka, sekularismus, socialismus, komunismus, hnutí za rasovou rovnoprávnost, politika veřejného blaha, atd.) jsou někdy vnímány jako nežádoucí a jejich příčiny jsou připisovány machinacím spiklenců, kteří sledují jiný než národní prospěch. Sklon uchylovat se k podobným názorům mají zastánci tradičních hodnot znechucení údajným úpadkem a zkažeností moderního světa. Mezi tyto tradicionalisty bývají zahrnováni mnozí konzervativní příslušníci bohaté vládnoucí vrstvy (WASP) v USA a jim podobné elity v západní Evropě. Po ruské revoluci v roce 1917 někteří antisemité začali prohlašovat, že světový komunismus je dílem židovského spiknutí. Encyclopaedia Britannica z roku 1911 definuje moderní antisemitismus jako teorii spiknutí sloužící k sebeurčení evropské aristokracie, jejíž společenský vliv se vzestupem měšťanské (buržoazní) společnosti zeslábl. Evropští židé, kteří se v té době poněkud zrovnoprávnili, byli poměrně vzdělaní, měli podnikatelské schopnosti a nebyli zapojení v systému podléhajícím aristokracii, byli pokládáni za příslušníky převažující buržoazní třídy. Aristokracie a její přívrženci, kterým se nepodařilo stát se součástí nového centra společenského vlivu, hledala viníka tohoto stavu, jak je vidět např. v díle rasistického teoretika Arthura de Gobineau (1816 — 1882). Tím způsobem aristokratické předsudky ohledně důležitosti původu, na kterém je legitimita šlechty založena, vedli k volbě židů, jako ztělesnění jejich problémů.\nDreyfusova aféra byl politický skandál, který na konci 19. století po několik let rozděloval Francii. Soustředil se kolem židovského důstojníka francouzské armády Alfreda Dreyfuse, který byl v roce 1894 shledán vinným ze zrady. Dreyfus byl dvakrát soudem shledán vinným, posléze o omilostněn a nakonec rehabilitován s tím, odsouzení mělo být založeno na falešných dokumentech. Ve veřejnou známost celou záležitost uvedl spisovatel Émile Zola v literárních novinách L'Aurore (Úsvit), kde 13. ledna 1898 uveřejnil známý otevřený dopis prezidentovi Francie Félixi Fauremu pod titulkem J'accuse! (Žaluji!). Francie se v té době rozdělila na Dreyfusardy, kteří Alfreda Dreyfuse podporovali a Antidreyfusardy, kteří stáli proti němu. Celý spor byl velmi vyhrocený, protože se dotýkal mnoha věcí, které v tehdejší rozjitřené politické atmosféře byly kontroverzní. V roce 1899 byl Dreyfus opět shledám vinným, ale byla mu na základě jeho žádosti udělana milost. Plně rehabilitován byl až v roce 1906, kdy se stal ministerským předsedou velký zastánce Dreyfuse Georges Clemenceau. Mezi reportéry, kteří přinášeli zprávy o soudu a jeho důsledcích, byl i židovský novinář z Rakouska-Uherska Theodor Herzl. Jeho pocit nespravedlnosti soudu a protižidovské vášně probuzené ve Francii i jinde ho podle jeho vyjádření vedli k rozhodnutí stát se zakladatelem a vedoucím činitelem politického sionismu, který pod jeho vedením nabyl mezinárodního významu. Dreyfusova aféra bývá někdy srovnávána s Hilsneriádou v českých zemích.\nPogromy (z ruského „gromiť“, громить ve významu „pustošit, drtit“) byly rasové nepokoje zaměřené proti židům, ke kterým docházelo často s vládní podporou většinou v Rusku a východní Evropě. Pogromy se staly běžným jevem během masové vlny protižidovských bouří, které se přehnaly jižním Ruskem v roce 1881 po tom, co byli židé nespravedlivě obviněni ze zavraždění cara Alexandra II. Bezprostředně po propuknutí pogromů byly ve 166 ruských městech zničeny tisíce židovských domů, celé rodiny byly uvrženy do krajní bídy, docházelo ke znásilňování žen, mnoho mužů, žen i dětí bylo zabito nebo zraněno. Nový car Alexandr III. z nepokojů obvinil židy a vydal k jejich omezení soubor tvrdých nařízení. Pogromy pokračovaly za mlčenlivé nečinnosti úřadů až do roku 1884. Další, ještě krvavější vlna pogromů, která za sebou nechala přibližně 2 000 mrtvých a mnoho zraněných židů, propukla v letech 1903 - 1906. Během ruské občanské války (1917 - 1922) došlo na různých místech Ruska a Ukrajiny k 887 pogromům s počtem židovských obětí mezi 70 - 250 000. Přibližně 40 % z nich měli na svědomí ozbrojenci bojovníka za Ukrajinskou národní republiku Simona Petljury, 25 % Zelená armáda a různé nacionalistické a anarchistické bandy, 17 % Bělogvardějci, zvláště oddíly Antona Denikina a 8,5 % Rudá armáda. Od počátku do poloviny 20. století docházelo k pogromům také v Polsku, Argentině a v celém Arabském světě. Krajně ničivé pogromy se objevily během druhé světové války, kdy došlo i k Rumunskému pogromu v Iaşi, kde bylo zabito 14 000 židů a k pogromu v Jedwabne v Polsku s 380 - 1 600 oběťmi. Poslední zaznamenaný velký pogrom v Evropě byl poválečný pogrom v Kielce v Polsku, ke kterému došlo v roce 1946.\nOficiální antisemitské zákony byly v 19. století přijaty v různých zemích, zvlášť v carském Rusku a v 30. letech dvacátého století v nacistickém Německu a u jeho spojenců. Byly namířeny proti Židům jako skupině bez ohledu na náboženské vyznání a v některých případech, např. v nacistickém Německu, stačilo mít některého z prarodičů židovského původu. V roce 1892 na kongresu v Tivoli přijala antisemitismus oficiálně za svůj Německá konzervativní strana (Deutsche Konservative Partei, zkráceně DKP). Stalo se tak na podnět Dr. Klasinga, avšak proti vůli opozice vedené umírněným Wernerem von Blumenthal. Norimberské zákony v Německu, které vstoupily v platnost v roce 1935, zakazovaly manželství mezi Židy a osobami nežidovského původu, všechny osoby židovského původu zbavily plnohodnotného občanství a vyčlenily je do zvláštní skupiny tzv. „státních příslušníků“ (Staatsangehörige). To znamenalo, že Židé pozbyli základní občanská práva, k nimž patří i právo volební. V roce 1936 byl Židům zakázán výkon všech odborných zaměstnání, což jim účinně zabránilo uplatňovat jakýkoliv vliv na vzdělávání, politiku i průmysl. Od 15. listopadu 1938 židovské děti nesměly navštěvovat běžné školy, ale pouze školy židovské. Od dubna 1939 téměř všechny židovské podniky buď zkrachovaly kvůli finančnímu tlaku a klesajícím ziskům nebo byly pod nátlakem prodány nacistické vládě. Židé byli mnoha způsoby oddělováni od německé populace a docházelo k dalším omezením jejich lidských práv. Podobné zákony existovaly i v Maďarsku, Rumunsku a Rakousku. I v případě, že antisemitismus nebyl oficiální státní politikou, vlády na začátku 20. století často přijímaly méně nápadná opatření namířená proti židům. Např. ani jeden z 32 států, které se v roce 1938 zúčastnili konference v Evianu, neodsoudil Hitlerovo zacházení s Židy, ani nesvolil k přijímání židovských uprchlíků.\nHolocaust a popírání holocaustu\nNejstrašnějším projevem rasového antisemitismu byl tzv. holocaust, ke kterému došlo za druhé světové války (1939 - 1945), kdy bylo cíleně vyvražděno přibližně 6 milionů evropských židů, z toho 1,5 milionu dětí. Popírači holocaustu často prohlašují, že značná část holocaustu je vymyšlená a jeho důsledky jsou zveličovány, za což jsou údajně odpovědní sami židé, případně „židovské spiknutí“. Kritici podobného revizionismu poukazují na zdrcující množství fyzických a historických důkazů, které podporují většinový pohled, přičemž neexistují důkazy o nějakém spiknutí.\nJak se rozšiřoval pohled na židy, jako na „zlovolnou rasu“, objevily se i antisemitské konspirační teorie, které židy jako skupinu obviňovaly z ovlivňování běhu světa, nebo i z toho, že světu skrytě vládnou. Základem těchto myšlenek se stal neslavně známý literární podvrh s názvem „Protokoly sionských mudrců“ uveřejněný tajnou policií carského Ruska. Nejnovějšími teoriemi jsou prohlášení extrémistictických skupin, např. neonacistických politických stran a některých islamistických organizací, o tom, že cílem sionismu je světovláda, což je označováno za „Sionistické spiknutí“ a používáno k další podpoře antisemitismu. Podobné názory, které bývají označovány za nový antisemitismus mají vtah k fašismu a nacismu, ale může se jednat i o názorové proudy v levicových politických stranách. Syrské vydání Protokolů sionských mudrců z roku 2005, obsahuje také „historickou a moderní výzkumnou studii“, která opakuje antisemitská obviňování, mezi jinými i z rituálních vražd a uvádí, že Tóra a Talmud vyzývají židy „k páchání zrad a spiknutí, vládnutí, aroganci a vykořisťování cizích zemí“.\nJako tzv. nový antisemitismus jsou některými autory označovány projevy zaměřené proti Státu Izrael. Při tom přesahují hranici legální, respektive legitimní, kritiky politiky Státu Izrael. Novodobý fenomén tak souvisí s tradičním antisionismem. K rozlišení kritiky od nového antisemitismu lze použít tzv. 3D test: Tam, kde kritika vytváří dvojí standard, démonizuje Izrael či delegitimizuje právo Izraele na svou existenci, má jít o nový antisemitismus. Ten se prý projevuje současně v levicové politice, islamismu a krajní pravici,        čímž se liší od „klasického“ antisemitismu, který je spojen spíše jen s politickou pravicí. Pojem přešel do užívání jako označení vlny antisemitismu narůstající zvlášť v západní Evropě po selhání dohody z Osla z roku 1993, která je částí Izraelsko - Palestinského mírového procesu, druhé intifádě v roce 2000, a teroristických útocích z 11. září 2001.   Zastánci konceptu nového antisemitismu uvádějí, že antiamerikanismus, antisionismus, „Third Worldism“ (ideologie, usilující o emancipaci zemí třetího světa) a odpor k politice vlády Izraele nebo k samotné existenci státu Izrael jako židovské vlasti jsou s antisemitismem spojeny, nebo jsou jeho zástěrkou.  Jeho kritici naopak argumentují, že v některých případech slouží k umlčení diskusí záměrným ztotožňováním legitimní kritiky Izraele s nežádoucím antisemitismem. \n↑ 1,0 1,1 Phyllis Chesler. Nový antisemitismus: Současná krize a co s ní musíme udělat, Jossey-Bass, 2003, pp. 158-159, 181. (anglicky)\n↑ 2,0 2,1 Warren Kinsella. Nový antisemitismus, vydáno 5. března 2006. (anglicky)\n↑ 3,0 3,1 Doward, Jamie. „Židé předvídají rekordní množství nenávistných útoků: Militantní islámská media obviněna z burcování nové vlny antisemitismu (Jews predict record level of hate attacks: Militant Islamic media accused of stirring up new wave of anti-semitism)“, The Guardian, 8. srpna 2004. (anglicky)\n↑ 4,0 4,1 Endelman, Todd M. „Antisemitism in Western Europe Today“ in Současný antisemitismus: Kanada a svět (Contemporary Antisemitism: Canada and the World), University of Toronto Press, 2005, pp. 65-79. (anglicky)\n↑ 5,0 5,1 Yehuda Bauer. „Problémy současného antisemitismu“, uveřejněno 12. března 2006. (anglicky)\n↑ Bernard Lewis. „Semité a anti-semité“, Islámská historie: Myšlenky, lidé a události na Středním východě, The Library Press, 1973. (anglicky)\n↑ Evropské centrum monitorování rasismu a xenofobie, „Pracovní definice antisemitismu“, uveřejněno 12. března 2006. (anglicky)\n↑ John M. G. Barclay Židé za středozemské diaspory: Od Alexandra k Trajánovi (323 př. n. l. - 117 n. l.), University of California, 1999. (anglicky)\n↑ Gideon Bohak. „Ibis a židovská otázka: Starověký 'antisemitismus' v historickém kontextu“ in Menachem Mor et al, 'Židé a nežidé ve svaté zemi v době druhého chrámu, Mišna a Talmud, Yad Ben-Zvi Press, 2003, str. 27-43. (anglicky)\n↑ Robert Kutek. Melito ze Sard: Vztah židů a křesťanů do druhého století\n↑ Paley, Susan a Koesters, Adrian Gibbons, eds. „Divácký průvodce moderními pašiovými hrami (A Viewer's Guide to Contemporary Passion Plays)“, uveřejněno 12. března 2006 (anglicky).\n↑ See Stéphane Barry a Norbert Gualde, Největší epidemie v dějinách (La plus grande épidémie de l'histoire) , časopis L'Histoire, n°310, červen 2006, strana 47 (francouzsky)\n↑ David Kertzer.Papežové proti židům - Role Vatikánu ve vzestupu moderního antisemitismu.2001 (anglicky)\n↑ David Van Biema. „Problém s umučením“, Time Magazine, 25. srpena 2003. (anglicky)\n↑ Sacks, Jonathan. „Nový antisemitismus (The New Antisemitism)“, Ha'aretz, 6. září 2002 (anglicky).\n↑ Strauss, Mark. „Židovský problém antiglobalismu (Antiglobalism's Jewish Problem)“ v Rosenbaum, Ron (ed). Ti, kteří zapomněli na minulost: Otázka antisemitismu (Those who forget the past: The Question of Anti-Semitism), Random House 2004, str. 272. (anglicky)\n↑ 34,0 34,1 Taguieff, Pierre-André. Povstalo z bahna: Nový antisemitismus v Evropě (Rising From the Muck: The New Anti-Semitism in Europe). Ivan R. Dee, 2004. (anglicky)\n↑ 35,0 35,1 Rosenbaum, Ron. Ti, kteří zapomněli na minulost (Those who forget the past). Random House, 2004. (anglicky)\nKREJČA, Aleš. Antisemitismus v posttotalitní Evropě. Praha : Nakladatelství Franze Kafky, 1992. 256 s. ISBN 80-901456-0-4.\nMESSADIÉ, Gérald. Obecné dějiny antisemitismu. Praha : Práh, 2000. ISBN 80-7252-038-5.\nPAVLÁT, Leo. Antisemitismus – nejsetrvalejší zášť v dějinách lidstva. [Praha] : Židovské muzeum v Praze, 1997.\nPRUDKÝ, Martin. Zvláštní lid páně - křesťané a židé. Brno : CDK, 2000. ISBN 80-85959-57-7.\nTAUCHEN, Jaromír: 1938 - Křišťálová noc a některé navazující otázky právního postavení židovské menšiny v období národního socialismu. In: Olomoucké právnické dny 2008. Sborník příspěvků z konference. Olomouc, Iuridicum Olomoucense o.p.s. 2009, s. 779-786. ISBN 978-80-903400-3-9\nMaciej Ruczaj: Antisemitismus v Polsku a v Evropě\nCitováno z „http://www.multimediaexpo.cz/mmecz/index.php/Antisemitismus“\nKategorie: Antisemitismus | Rasismus | Mezinárodní vztahy | Židé | Diskriminace


CheckMyTrip.com – Aplikace, kontrola letenky, web🥇\nPC » Uncategorized @cs » CheckMyTrip.com\nCo je to CheckMyTrip? Po zaplacení rezervace letenky Vám na mail zadaný při registraci dojde potvrzení jmen cestujících spolu s rezervačním šestimístným kódem. Díky těmto identifikátorům si můžete kdykoliv online ověřit stav Vaší rezervace a případně provést online check-in. K ověření můžete využít nejrozšířenější službu s názvem CheckMyTrip.\nAmadeus vs Galileo | CheckMyTrip web | Aplikace pro mobil | Kontrola rezervace letenky\nNa světě existují dva globální rezervační systémy. Amadeus a Galileo. Pokud Vám tedy nejde na Check My trip z nějakého důvodu zadat kód a jméno či email zkuste Viewtrip, který je určen pro Galileo.\nrezervační systém Galileo = Travelport ViewTrip (zadáte číslo rezervace + příjmení cestujícího)\nrezervační systém Amadeus = CheckMyTrip (po registraci přes mail také zadáte číslo rezervace + příjmení)\nGalileo a tedy aplikaci ViewTrip oužívají například společnosti: kralovna, pelikan, letenky adpo.\nAmadeus a tedy aplikaci CheckMyTrip využijte v případě nákupu letenky u: letuška, expedia., tripsta, Opodo apod.\nBohužel služba CheckMyTrip je nyní dostupná pro desktop verze pouze po registraci přes mail. Nemůžete tedy anonymně přidat rovnou příjmení a číslo rezervace, ale nejprve se musíte zaregistrovat skrze email.\nPříjemnější variantou je stáhnutí mobilní aplikace přímo do telefonu, kdy si budete moci vystavit letenku rovnou do mobilu a následně ji při kontrolách na letišti načítat rovnou z mobilu.\naplikace CheckMyTrip pro operační systém Android\naplikace CheckMyTrip pro operační systém Apple (iOs)\nPoznámka: pro kontrolu stavu rezervace Vaší letenky je nutné zadávat číslo rezervace letu spolu s příjmením uvedeným při objednávce bez diakritiky!\nKontrola rezervace letenky\nNěkdy Vám při koupi letenky přijde několik potvrzujících emailů (od prodejce, letecké společnosti či dealera). Někdy je tedy nalezení správného rezervačního kódu doslova pátráním v mailech. V klidu vyzkoušejte všechny možnosti co máte v mailu.\nKontrola rezervace se hodí jak ihned po zaplacení tak i pár dní před odletem, klidně přímo v den odletu. Je to nejlepší způsob jak ověřit, že je vše s letem v pořádku a není zpožděn či zrušen.\nV případě nákupu letenky přímo na webu letecké společnosti použijte ke kontrole přímo jejich web, kde mají vždy sekci Manage my booking či podobnou alternativu.\n14 komentářů Pro cestovatele, Uncategorized @cs, Zajímavosti\nDobry den.Mame letenky z Prahy na Bali přez Istanbul.Zrusili nám zpáteční let z Istanbulu do Prahy,jinak letenky zachovali.Co máme delat\nDobrý den, v srpnu máme letět do Burgasu a let je zrušen, zatímco zpět je potvrzený. Jedná se o letiště Brno. Můžete poradit jak dále postupovat?\nDobrý den, s jakou leteckou společností to letíte prosím? Letenku jste kupovala v jedné objednávce jako zpáteční?\nDobrý den, letenky jsme kupovali, GOTOGATE a ano, kupovali jsme v jedné objednávce Brno – Burgas, Burgas _ Brno. Nevíme, zdali koupit nové, nebo pouze Burgas. Otázka také je, aby při pobytu nezrušili i let zpáteční.\nAjaj, a proč gotogate a ne přímo u dopravce? :( Inu vždy se řeší celá objednávka najednou, takže pokud zrušili let tam, zruší Vám i let zpátky. Napište jim mail, že chcete poslat peníze zpět.\nSami jsme nevěděli, že jsou kupované přes distributora. Měli jsme za to, že letenky jsou přes Smartwings, až po zrušení letu a telefonování s operátorkou která řekla, že jsem koupili přes Švédskou společnost :-(. Ta ovšem nyní nekomunikuje a dovolat se tam je nemožné. Otázka, můžeme žádat zpět peníze nebo musíme přijmout voucher …pokud nám ho teda nabídnou? Děkuji za odpověď.\nRozumím :(. Inu sám řeším podobný problém s Air Malta a dle evropské legislativy i selské logiky Vám musí (mají) vrátit peníze zpět na účet. Vouchery EU povolila jako možnost, nikoliv povinnost. Nicméně i já to mám tak, že jsem jim posílal už několik mailů s odkazem na vyjádření EU, vím že jsem v právu… Ale otázkou je kdy mi peníze pošlou zpět, v jejich vyjádření je že peníze zašlou do 11 měsíců… I ve Vašem případě bych se tedy očekával zdržování, nereagování ale po dlouhé době budete mít peníze zpět na účtu… Ale je to těžké, třeba jim psát a volat… :( Víc asi neporadím, chování těchto „přeprodejců“ je dost tristní…\nTony, děkuji mockrát za odpověď.\nPřeji pevné nervy a krásný den.\nSpolečnost Smartwings, a letenky kupované v jedné objednávce.\nLetenky jsou kupované v jedné objednávce, letět máme Smartwings. Děkuji za odpověď.\nDobrý den, letenku jsem si zakoupila přes aplikaci, bohužel jsem se mezitím vdala, tudíž mám jiné příjmení a tím i jiné příjmení na letence. Můžete mi poradit, jak postupovat?\nDobrý den,při koupi letenky jsem udělala chybu, potřebuji si koupit odbavené zavazadlo. Jak to mám udělat a kolik to bude stát Kč.\nDobrý den, to se odvíjí od letecké společnosti s kterou letíte. Obvykle je tato možnost dokoupit si zavazadlo v detailu rezervace na checkmytrip. Případně můžete zaplatit zavazadlo až u check in přepážky před odletem na letišti.\nZajímavé, o těchto aplikacích jsem neměl žádné tušení. Jen jaksi postrádám jejich smysl. Vždyť pokud zakoupím letenky a let je potvrzen, tak snad platí ne? Pokud by byl zrušen, přijde mi do emailu zpráva nebo se pletu?? Jiří


PORUČÍK PRAPORU ÚTOČNÝCH DĚL útok se nesmí zastavit! | philip08\nPORUČÍK PRAPORU ÚTOČNÝCH DĚL útok se nesmí zastavit!\nPrvní linie je proražena. Poručík Wulfstein se však dostává do potíží s nadřízeným, když nechá zastavit probíhající útok na druhou obrannou linii. Do bojů se zapojuje i ruská pěší jednotka, v jejíchž řadách bojuje i vojín Bondarov. Nově tedy i z ruského pohledu. Prosím, piště,komentujte hodnoťte, budete-li chtít. Díky Autor\nPORUČÍK PRAPORU ÚTOČNÝCH DĚL\nÚTOK SE NESMÍ ZASTAVIT!\nObrněná kolona dojela pod ochranu menší terénní nerovnosti, která dokázala pásáky skrýt před odvetnou palbou ruského frontového dělostřelectva a řvoucích "Kaťuší".\nPěšáci procházeli poměrně vysokou travou a svoje těžké zbraně táhli na ramenou. Kolem doutnaly krátery, stály hořící vraky a povalovaly se kusy, jenž odlétly ze zničené techniky. Vdálce hořela nějaká zemědělská usedlost. Travinami se táhly vyjeté koleje, které těžká technika vyjezdila křížem krážem přes malé údolí. Praskot požárů, hučení plamenů a výbuchy doléhaly až sem. První obranná linie byla během několika hodin proražena na několika místech a úplně smetena.\nOkolí bouřilo. Vypadalo to, jakoby celá oblast stála pod permanentní bouřkou. Ale na nebi bylo jen málo obláčků. Není to bouřka-dělostřelectvo, kanóny tanků a letecké pumy hrají svoji píseň. Píseň smrti...\nPolední slunce stálo vysoko na obloze a žár se opíral do pancéřů tanků, polopásových vozidel, stíhačů tanků a čety samohybných houfnic. Nikde ani kousek stínu, možná tak za vozidly, kam slunce nesvítilo. Pěšáci si posedali na mez polní cesty, jenž končila v Michajlovce. Pili ze svých lahví a kouřili cigarety.\nPoručík Heinrich Wulf otevřel poklop svého StuGu. Se zapraštěním padl na vrchní pancíř vozidla. Vylezl ven a obhlédl svoji jednotku. Z nějakých sedmdesáti vozidel, co jich šlo do útoku, jich zůstalo nějakých čtyřicet osm... Vystoupil z vozu a pomalu kráčel kolem obrněných vozidel a tanků. Hledal muže ze své roty. Minul skupinu pěšáků a zastavil se u StuGu s číslem 369. V motoru se tam hrabal nějaký svobodník.\n"Svobodníku, kde je četař Graf?" voják pustil francouzský klíč, narovnal se a seskočil z vozidla. Zasalutoval a řekl:\n"Padl, pane poručíku,"\n"Šikovatel Hans, nebo štábní šikovatel Fleischmann?" svobodník mávl rukou k několika dýmajícím zkrouceným vrakům, které stály kus od několika vypálených T-34. Jeden ze skupiny zničených P-IV spočíval pravým pásem v ruině protitankové pevnůstky. Ještě na něm šlo rozpoznat číslo 201 na pravé straně věže. Hlaveň měl stočenou k zemi a ožehlou od plamene, který šlehal z poklopu řidiče.\n"Oba mrtví, pane poručíku. Támhle," poručík přikývl. Zkousl rty a pomalu odcházel ke svému velitelskému vozidlu. Ztráty byly větší, než by čekal. Během jediného útoku, při němž sice prorazili první linii, ztratil většinu svých zkušených velitelů čet. Ohlédl se. Za ním doutnala proražená line. Ležela celá v troskách. Celá! Všude se válely ohořelé kusy, stály dýmající vraky nákladních aut, tanků a obrněných vozidel. Ze země trčely kusy klád, jenž kdysi tvořily výdřevu zákopů. Z rozstřílených velitelských stanovišť stoupaly proužky dýmu. Tu a tam ležela mrtvola německého, či sovětského pěšáka...\n"Pane poručíku, volají vás ze štábu," zavolal na něj jeden svobodník od jeho vozidla. Poručík Heinrich Wulfstein si strčil ruce do kapes a pomalu se vydal k zaparkovanému samohybu. Svobodník se mezitím dřepl na korbu a podával mu sluchátka. Wulfstein si je nasadil.\nNa druhé straně krákal nějaký histerický podplukovník Milchbach, proč prý "útok proboha stojí a jakto, že ta vesnice ještě není v našich rukou!" poručík si sedl na pás a poslouchal, až se ten histerik vybouří. Zapálil si cigaretu a pokrčil nohu. Zapřel ji o vodící kolo na předku vozidla a vypustil kouř.\n"Čekal jsem na posily, pane. Dorazila posilová jednotka. Před námi je druhá sovětská linie, těsně před vesnicí. Potřebujeme dělostřeleckou podporu! Bez ní není možné prorazit"\n"Podporu! Podporu! Všichni potřebují podporu. Poručíku, jestli ta vesnice nebude do večera naše, poženu vás před vojenský soud! Tohle je totiž sabotáž. Rozkaz zněl: nezastavovat útok! A co jste udělal? Svoje tanky jste nechal stát! Takže máte teď jedinou možnost. Okamžitě, ale OKAMŽITĚ vyrazot do útoku se vším co máte, prorazit linie kolem té zatracené vsi a obsadit ji. A Bůh i ďábel vám pomáhej, jestli tam do večera nebudete!!" burácel na druhém konci do vysílačky histerický podplukovník. Poručík jen smutně koukal na hořící kostel, jehož baňatá věžička se právě zřítila do praskajících plamenů. Odkašlal si a chtěl promluvit. Vysílačka už však byla hluchá.\n"Nasedat! Natočit motory a vpřed! Pěšáci na tanky a samohyby, jdeme do útoku! Konec pauzy! Vpřed!" řval poručík z otevřeného poklopu svého vozidla. Zabouchl jej a sklouzl na své velitelské sedadlo. Nechtěl už nic slyšet. Něchtěl už nic vidět. Jen být, pro všechno na světě, v té vesnici. Pak už je jedno, co s ním bude...\nZatímco poručík Heinrich Wulfstein řadil svoji jednotku do útoku a první tanky najížděly do formace, jedním ze spojovacích zákopů ve druhé linii běželo střelecké družstvo Rudé armády na svoji pozici. Vykopli je, doslova je vykopali z dlouhého vlaku ověšeného rudými vlajkami a hnali je na pozice. Pod dozorem NKVD, psů a vojáků se samopaly je hnaly jako dobytek na porážku...\nDvacítka vojáků táhla na zádech svoje zbraně. Potili se k smrti. Jejich khaki uniformy nesly na zádech temné skrvny, pot jim stékal zpod lodiček a po spáncích se valil v potůčcích po krku a stékal za uniformu. Jejich bagančata dusala po udupané hlíně na dně zákopu. Z zády jim hořela Michajlovka.\nJejich velitel, seržant Vasilij Ivanovič Petrenko, je poháněl neustále kupředu. Ten chlap si snad v životě neodpočine. Na prsou měl připnutý Řád rudého praporu, který získal za vyřazení tří německých tanků. Svoje muže doslova nutil potit krev. Kdo námahou upadl, toho seržant Petrenko vzal a mrštil jím dopředu.\nSergej Bondarov, řadoví vojín-střelec, se posadil na hliněný výstupek, kousek od střeleckého okopu s kulometem. U maxima seděla jeho dvojčlenná osádka a popíjela vodku ze svých hliníkových polních lahví. Opilost u vojáků začínala dosahovat spodní hranice. Kus odsud byl vstup do podzemního velitelského stanoviště, kde neustále řinčely polní telefony.\n"Pozor!" velel Petrenko. Dvacetihlavá řada se postavila do pozoru. Petrenko si nasadil svoji čapku s rudou hvězdou nad čelem. Přehlédl vojáky a setřel si pot z čela. Rukáv jeho gymnasťorky se mu umokřil. Utřel si prach z čela dlaní ruky do kalhot a uplivl si. Zapálil si machorku a strčil si oslintaný kus novin s proužky tabáku mezi rty.\n"Soudruzi, naše pozice je klíčovým bodem obrany v tomto sektoru! Fašistická bestie se přes nás nesmí dostat! My však neustoupíme ani o krok zpět a budeme bránit naše pozice do posledního muže! Přesně jak řekl náš veliký soudruh Stalin. Ani krok zpět!" vojáci udělali vlevo vbok a odpochodovali do svých zákopů.\nBondarov si vlezl do jedné zatáčky v zákopu. Opřel pušku o sloup výdřevy a spočítal si náboje. Třicet kusů. To je celkem šest nábojů do jeho pušky. To snad bude stačit. S obavami se díval po krajině. Za tou terénní vlniu už burácely nepřátelské obrněnce.\nVšude se k nebi nesl dým, plameny, vyrvaná hlína spočívala na hromadách kolem. Celý sektor fronty, kam až oko dohlédlo, tam se bojovalo. Na obzoru hořelo nejaké město a na obloze kroužily fašistické bombardéry. Jen se neboj, fašisto! My, rudoarmějci, si pro tebe do tvého doupěte dojdeme, pomyslel si Bondarov. Zahrozil jim pěstí.\n"Vstavaj strana ogromnaja, vstavaj na směrtnyj boj," broukal si vedle něj desátník Pavel Stěpanov.\n"Dneska kopnem fašistu do řitě, uvidíš Serjožo," usmál se. Lokl si vody ze své polní láhve a usadil se v zákopu. Přejel rukou pažbu své SVT-40 a položil si pušku do klína. Vzduch těžkl. Vojáci cítili, že za několik okamžiků dojde k další apokalyptické dělové přípravě, za niž by se nemuselo stydět ani jejich vlastní frontové dělostřelectvo.\nZa okamžik to začalo! Všuda padalo z nebe olovo, explodovaly dělostřelecké granáty a celý sektor zase duněl. Zákopy byly každou minutou zasypávány stovkami a stovkami kilogramů zeminy. Německé tanky se pomalu dávaly zase do pohybu a celá ta ocelová lavina se posunovala směrem k zákopům jednotky seržanta Petrenka. Za tanky postupoval početný houfec pěchoty. Rachotily kulomety, práskaly pušky a burácelo dělostřelectvo na obou stranách.\nBondarov se krčil ve svém krytu pod bíndou dřevěnou deskou, zatímco kolem padala olověna smrt. Viděl, jak jedno z polních děl bylo rozsekáno na mraky přímým zásahem z německého P-IV, který se velkou rychlostí hnal přes spojovací zákop. V tom okamžiku dostal zásah z protitankového kanónu a zůstal stát. Z poklopů se valil šedivý dým. Vzňala se munice a vybuchla.\nRudoarmějec se chopil pušky, natáhl závěr a vypálil první ránu po německých pěšácích za tanky. Voják se s výkřikem složil k zemi. Další vojáci následovali jeho příkladu a brzy celým úsekem práskaly výstřely. Kolem práskaly výbuchy, přes bojiště se hnal příkrov dýmu. Ruští pěšáci pod nesmírným tlakem pěchoty i útočících tanků však neustoupili ani o centimetr.\n"Bondarov! Ke kanónu! Nabíječe zabili!" vykřikl Petrenko se samopalem v ruce a naznačoval mu směr. Bondarov přikývl, nasadil si na svoji lodičku železnou přilbu a utíkal úzkým omláceným zákopem přes jeden z bunkrů, který překypoval horečnou činností. Velitelé stáli kolem stolu s mapami, telefonisté měli co dělat, aby včas spojili všechny hovory ze stanovišť v přední bojové linie se štábem v zápolí. Proběhl tímto bunkrem a ocitl se na hořící planině. Kus odsud hořel zničený sovětský tank, ležely tu doutnající krátery a zničený bunkr. V jeho okolí leželo několik mrtvých těl.\nV předklonu proběhl kolem té příšerné scény a našel kapitána Kozloviče. Dvojice po nápravy do země zakopaných protitankových kanónů čekala na svůj smrtící příděl střeliva, který sem v bednách přinášeli zásobovači. Dvojice vyděšených mladíků v propocených jednoduchých gymnasťorkách praštila s bednou munice k vykopanému malému skladišti.\n"Tak soudruzi, ještě dvě! Ještě dve bedny a je to!" plácl oba vyděšené mladíky po ramenou kapitán Kozlovič. Za nedlouho byli zase pryč.\nZapočal hlavní útok. Tanky se valily vpřed, drtily veškerý odpor v předních pozicí a pálily ze svých smrtonosných zbraní. Kapitán skočil za první kanón, Bondarov do něj vložil náboj a zavřel závěr.\n"Za matičku Rus, pal!" vykřikl kapitán a trhl za spoušť. Oba dva ZiSy vypálily. Střely zasáhly jeden ze samohybných kanónů a vozidlo vylétlo do vzduchu.\nWulfsteinův StuG se hnal přímo proti kulometnému hnízdu. Vozidlo se otřásalo, uvnitř nebylo díky řvoucímu motoru slyšet vlastního slova. Rozmetal hnízdo jediným zásahem granátu svého kanónu. Hlína a kusy klád vylétly do vzduchu. Joseph Schwarz, poručíkův řidič, najednou přidupl brzdu a celé vozidlo poklouzalo několik metrů po pásech. Vyoralo přitom za sebou slušnou brázdu.\n"Co děláš, sakra?" vykřikl nahněvaně Martin Gross. Praštil se loktem o závěr kanónu a třel si zraněnou paži.\n"Pane poručík, támhle. Ivan tam má celej bunkr. Mám dojem, že ho krejou dva kanóny!" Wulfstein se podíval tím směrem, ale místo pochvaly, kterou Schwarz očekával, jej pořádně seřval:\n"Co to sakra děláte, Schwarzi!? To chcete, aby nás rozmetali na hadry? Jeďte proboha!" Schwarz něco zavrčel a sešlápl plyn. Motor zařval a vozidlo vyrazilo vpřed.\nRuské tanky a pěchota zahájila mocný protiútok v oblasti Michajlovky s cílem odrazit postupující německé síly a rozdrtit je. Granáty vybuchovaly v zemi s nepřerušovaným burácením. Celý ten hukot se slil v jeden příšerný dunící, burácející vír. Na jedné terénní vlně se objevila šestice T-34. Před nimi vybuchovaly hejzíry dělostřelecké podpory, jimiž se je snažili dělostřelci zastavit. Tanky jejich přehradnou palbou však jen projely a hnaly se vpřed.\nJeden z německých P-IV se zastavil, otočil věží a prásk! Střela zasáhla pojíždějící ruský tank do pásů. Výbuch je roztrhal na kousky a obluda zůstala stát-jako terč pro ostatní německá vozidla.\n"Druhá a třetí četa, vyražte vpřed, objeďte ten pitomej kopec a zaútočte na vesnici! Hned! Všichni ostatní, vpřed!" vykřikl poručík. Představa polního soudu a jisté kulky, nebo "jen" trestního praporu jej nutila vydávat rozkazy, kteér by v životě nevydal. Tušil, že za tím kopcem jsou neporušená minová pole a protitankové pozice. Ale co měl dělat... vesnice padnout musela.\nOcelová bouře se hnala dál, drtila zákopy, rozjížděla úkryty mužstva a hnala před sebou vyděšené prchající ruské pěšáky. Radista Klinge naládoval do závěru kanónu další náboj a oči měl přilepené k průzoru vedle kanónu. StuG se hnal přímo na nějaký zemní bunkr, z něhož vybíhala čtveřice mužů v hnědých uniformách s brigadýrkami na hlavě. Musí to být nějaké velitelství, nebo co. Takovejch hlavounů.\n"Podívej, Martine, přímo před náma," klepl střelce do ramene. Přikývl na srozuměnou, že vidí. Sklonil trochu hlaveň a zatáhl za spoušť. Kanón vyšlehl a zpod vozidla a kolem něj vylétl mohutný oblak prachu a dýmu. Plyny vzniklé z výstřelů a vítr jej hnal vpřed, takže hned neviděli, co výbuch způsobil. Soudě ale podle toho, jak StuG nadskakoval a třásl se, teď museli přímo projíždět po tom, co z bunkru zbylo.\nJeden z granát od ruskégo tanku vybuchl v bezprostřední blízkosti Wulfsteinova vozidla. Do boku udeřily tisíce kamínků, hlíny střepin a třísek. Kdyby se jim to stalo jako pěšákům na otevřeném place, byli by už dozajista všichni mrtví...\n"Odkud to bylo?" vyštěkl poručík.\n"Někde támhle od té stráně!" vykřikl Schwarz a otočil vozidlo do směru, odkud přišla smrtící střela. Ze strmého kopečka právě sjížděl jeden T-34. Hnal se takovou rychlostí, že mu od pásů odlétaly celé drny a za sebou zvedal prach. Jeho výhružná vě se otočilo a temné ústí děla zelo přímo na pomalu pojíždějící StuG IV.\n"Zaměřte ho. Zaměřte ho!" vykřikl poručík nakonec, až mu hlas přeskočil. Na čele mu vyrazil studený pot. Křečovitě sevřel opocené pogumované držadlo pod velitelským průzorem a pozoroval stupnici zaměřovače. Černé body se sunuly pomalu do poloviny předního pancíře tanku, dokud se nezastavily na slabém místě tohoto tanku-na kolejnici obepínající věž.\n"PAL!" vykřikl. Ostrý záblesk, hlasité prásknutí a StuG na chvilku zmizel v oblaku dýmu a náhle zvířeného prachu. Vnikal dovnitř a nutil posádku ke kašli. Wulfstein si otřel slzící oči a prohlédl průzorem ven. Těžká ocelová věž ruského tanku ležela utržená opodál, samotný vrak se zastvil kus od místa, kde výbuchem sežehl trávu. Z místa po vytržené věži se kouřilo...\nPetrenko dalekohledem sledoval, jak nějaký německý StuG zlikvidoval útočící tank. Rozhlédl se po dělostřelbou rozryté pozici. Přežilo jich málo. Kapitán Kozlovič byl zabit, jeho dva kanóny ležely rozmláceny po okolí, polovina jeho oddílu byla mrtvá a zbylo jich jen pár.\nDo díry se připlazil zahlušený Bondarov. Svoji pušku hodil na dno a zkutálel so po stěné dolů. Zhluboka oddechoval, naříkal a slzel. Jeho šílenství přehlušila osmička valících se SU-85, která překonala terénní nerovnost a jako železná zeď se valila dolů. Klestila si cestu mezi zákopy, okopy a přejížděla přes trychtýře od granátů. V zvířeném prachu mizela ruská zmasakrovaná rota. Jakmile tanky byly dostatečně blízko pálícím německým obrněncům, jejichž špatně zacílené granáty vybuchovaly v rozvrácených ruských pozicích kolem Michajlovky.\n"Kdo z důstojníků zůstal na živu?" zaburácel seržant Petrenko do děr a zničených okopů. Nikdo se však neozýval, jen sénání raněných a těch, kteří neměli k smrti daleko.\n"Podle mého rozkazu! Za tanky se zařadit!" při tom se zapřel nohou o okraj kráteru, zvedl samopal nad hlavu a nasadil si přilbu. Kolem se přehnala ta obrněná hrůza. Pásy samohybů řinčely, mlátily o zem a drtily ji. Cokoli jim přišlo do cesty, bylo bez milosti smeteno.\nPetrenko natáhl závěr samopalu a hodil si řemen přes rameno:\n"Za vlast! Vpřeed! Hurááá!" vyběhl z okopu jako první, následován zhruba třemi desítkami rudoarmějců. Oddíl se hnal proti sevřené řadě německých obrněnců, jenž se zaměřily na přicházející nebezpečí. Do toho se přidaly zbraně pěšáků. Petrenko sebou třískl na zem, natáhl závěr pušky a stiskl spoušť. Jeden německý desátník se s výkřikem zhroutil k zemi.\nZa zády jim hořela vesnice. Rusové věděli, jak je pro útočníky ta výšina nad ní důležitá. Ale bez vesnice, kudy vedla přístupová cesta, jim bude k ničemu. Budou ji bránit do posledního muže a náboje. Do posledního dechu! Se zuřivým bojovým pokřikem se hnaly za řvoucími tanky. Seržant Petrenko pálil za běhu a bez míření. Horké nábojnice vyskakovaly z jeho automatu a padaly k jeho těžkým koženým botám.\nVyčerpaný a dusící se Sergej Bondarov sebou praštil za nějakou trosku okopu a pálil po kulometném oddílu, který kropil jeho běžící spolubojovníky. Bondarov zamířil, zadržel dech a stiskl spoušť. Kulometčík se vzepjal, vykřikl a padl na záda do trávy. Rus se uchechtl, znova natáhl závěr a vypálil. Tentokrát zamýšlený cíl, podavače pásu, minul. Kulka prosvištěla travou a zmizela kdesi v nedohlednu. Vedle Bondarova padl k zemi oddychující tlustý vojín Potapov s lehkým kulometem. Praštil pěstí do talířového zásobníku, natáhl závěr a houkl na Bondarova:\n"Utíkej za ostatními, já je vykouřim!" Bondarov přikývl a z posledních sil vlekl nohy za ostatními, když v ten moment jeho uši zahlušil příšerný jekot. Do očí mu vrazil prudký záblesk a v okamžiku přestal slyšet. Kolem něj naplnil vzduch příšerný výbuch hromu. Tisíců hromů, které se slily v jeden. Kolem něj se rozhostila tma... Jen vzdáleně slyšel rachot boje, povely a dusot desítek vojenských bot.\n"Dobrá rána! A jsou v pekle!" vykřikl poručík, když střelec Gross vyhodil ze závěru prázdnou kouřící nábojnici. Střela zasáhla ruské pěší družstvo. Hořící vesnice se pomalu přibližovala. Kombinovaný útok tanků, pěchoty a samohybných děl za podpory minometů slavil úspěchy.\nZtráty sice vzrůstaly na obou stranách, ale Němcům se dařilo postupovat. Vnitřek poručíkova vozidla byl přetopený, vedrem se špatně dýchalo a prach se usazoval mužům vy vyprahlých ústech. Poklop si ale nikdo otevřít nedovolil. Klinge se potil u své vysílačky a předával ostatním obrněncům poručíkovy povely, Schwarz cedil krev za řídícími pákami a Gross ušpiněnýma rukama s Klingovou pomocí nabíjel a střílel další a další granáty.\nBitva dosahovala naprostého šílenství. Kolem vybuchovaly desítky a desítky granátů, hořely vraky a vzduchem létala rozžhavená ocel. Smrt letěla po planině a obrovskou kosou máchala kolem sebe.\nWulfsteinův StuG dostal zásah. Uvnitř vozidla náhle někdo vykřikl! Celý bojový prostor se zaplnil dýmem a neuvěřitelně rychle se tu udělalo příšerné horko. Schwarz zkusil zařadit rychlost. Šlo to! Sešlápl plyn, spojku, motor zařval, ale ocelový kolos se nepohnul ani o milimetr.\n"Dostal nás! Dostal nás! Ten šmejd nás trefil!" ječel střelec Martin Gross. Naládoval s Klingovou pomocí další náboj a zkoušel alespoň trochu otočit hlavní. Jejich lovec, jeden z T-34, se blížil velikou rychlostí přímo proti nim. Nestvůrná vež s ještě nestvůrnější hlavní se pomalu otáčela. Najednou bum! A znova! T-34 se jakoby zvedl na ohnivém polštáři, vybuchl a znova dopadl na zem. V plamenech.\nKdyž Wulfstein otevřel poklop, aby se nadýchl čerstvého vzduchu, dostalo jejich vozidlo další zásah. Tentokáte dost vážný! Uvnitř něco zabouřilo a poručík viděl, jak ze zádě vyšlehl plamen. Oči se mu rozšířili hrůzou. Polil ho po zádech studený pot a kolena se mu podlomila. Smrt se blíží!\n"Vezměte zbraně a ven! Vypadněte z toho krámu!" zařval. Vytasil zpoza opasku pistoli, zapřel se patami o obruč poklopu a skočil tak daleko, jak to jen šlo. Kdo z té ocelové obludy ještě stihl vystoupit, to už neviděl. Pak to všechno letělo do nebes.\nPoručík se se skřeky a sténáním doplazil ke trojici pěšáků, kteří pálili po ruském družstvu, které mezitím ustupovalo. Wulfstein po nich bez míření několikráte vypálil ze své pistole. Nikoho nezasáhl. Svezl se po zádech na dno okopu a schoulil se do klubíčka. Zacpal si uši a nechtěl už nic slyšet.\n"Polní soud mě nemine...," řekl si potichu a jakoby smířeně. Pěšáci si ho nevšímali. Proč taky. Měli dost starostí sami se sebou, než aby se starali ještě o nějakého pološíleného poručíka tankistů, který málem přišel o rozum při výbuchu jeho vozidla.\n19.04.2014 - 01:24\nSuper!!! Válečná literatura je moje :)\nMě se to líbí. Rád čtu podařené válečné povídky.\nPORUČÍK PRAPORU ÚTOČNÝCH DĚL útok se nesmí zastavit! : trvalý odkaz | tisk | RSS komentářů | podobná díla\nNásledující dílo autora : Operace Šach Mat...část prvá\nPředchozí dílo autora : PORUČÍK PRAPORU ÚTOČNÝCH DĚL sektor 23\n23:15 Poezie anonymity přečetl dílo Tři fusekle\n23:08 Poezie anonymity vložil dílo Poslední tanec\n21:55 kleirin přečetla dílo pozdní ráno...\n21:55 kleirin přečetla dílo tajná depeše / šuškavá\n20:27 VojtechChmelicek přečetl dílo tajná depeše / šuškavá\n20:22 borovice přečetla dílo Objednávka\n20:21 borovice přečetla dílo Proč má koně na balkoně\n20:20 borovice okomentovala dílo Tři fusekle