Zneužívání významu pojmu regulace - PDF\nZneužívání významu pojmu regulace\nDownload "Zneužívání významu pojmu regulace"\n1 Zneužívání významu pojmu regulace Ing. Tomáš Munzi Katedra Institucionální ekonomie Národohospodářská fakulta VŠE\n2 Celý současný svět volá po větší regulaci globálního finančního kasína. Nedostatek odpovídající regulace je všeobecně považován za jednu z hlavních příčin současného globálního ekonomického poklesu. To mělo údajně způsobit bezprecedentní nárůst ničím nespoutaného finančního zprostředkování a tím i rozlití toxických hypotečních aktiv po celém světě. Jako reakce se nabízí další posílení finanční regulace jako prevence proti budoucímu opakování toho, co v současné době zažíváme. Tomu odpovídají i téměř jednohlasná prohlášení většiny politiků a deklarace z rozličných summitů, které se snaží řešit dnešní situaci. Jedno je ale zajímavé. Vždy jde většinou o politicky korektní obecná prohlášení, soupisy vágních opatření a nikoliv o nějakou skutečně relevantní reflexi současné, už dnes extrémně vysoké regulace. Nutně se tak vkrádá myšlenka: Může za vše skutečně deficit regulace? Proč tedy například rovnou nezakázat většinu spekulativních transakcí a mimobilanční aktivity alespoň pro komerční bankovnictví, tak jak navrhuje např. Stiglitz ( 2009a, s. 20)? Pojem regulace se manipulativně zneužívá ve jménu nutnosti údajně férovějších pravidel hry. Cílem mého příspěvku je hlubší analýza široce užívaného pojmu regulace v institucionálním kontextu dnešní společenské reality. Realita regulace V této věci nastává k až neuvěřitelné a bohužel spíše úmyslné záměně příčin a následků. Koncept regulace se musí vnímat v komplexním vnímání hospodářsko-politických zásahů do spontánního tržního řádu svobodných a dobrovolných lidských aktivit. Většina zdrojů světové krize je zapříčiněna právě a jedině státní regulací, ničím jiným. Regulace poměru, ve kterém musely americké banky půjčovat i nízkopříjmovým skupinám prostřednictvím Community Reinvestment Act (CRA) z roku 1977 a hlavně jeho posilující novelizace z devadesátých let minulého století, který má dle Stiglitze plnit širší sociální cíle (2009b, s. 8). Státní regulace sekuritizace hypoték prostřednictvím polostátních hypotečních agentur Fannie Mae a Freddie Mac, které byly v roce 1992 zaúkolovány k podpoře úvěrování nestandardních hypoték, což později způsobilo vznik sekundárního trhu pro tyto úvěry, tak jak uvádí např. Bernanke (2007). To následně umožnilo dlohoudobě skrýt inherentní riziko sekuritizovaných subprime hypoték, separovat ho od primární transakce jejich vzniku a rozprostřít ho napříč finančním světem díky implicitním státním zárukám a ratingům v prostředí bezpečí národní a mezinárodní byrokratické finanční regulace. Dále devastační regulace úrokových měr centrálními bankami, kterými se vysílaly falešné signály lidem a\n3 podnikatelům, že si mohou dovolit utratit a investovat více, než je zdrávo. Regulatorní udržování netržního kurzu juanu čínskou vládou, což přispělo k posílení globálních obchodních nerovnováh mezi zeměmi s vysokou a nízkou mírou úspor. Státní byrokratická regulace vede k tomu, že se přirozené vyrovnávací mechanismy dostanou do víru politického populismu. Příliš mnoho lidí si začalo žít nad poměry a otupil se i jejich přirozený sklon k riziku. V regulovaném finančním světě s byrokratickými pravidly hry to pak funguje podobně jako ve státně řízeném socialistickém zdravotnictví. Lidé a doktoři se chovají méně obezřetně, jelikož vědí, že veřejné pojišťovny zaplatí nakonec vše, co je třeba. Kašle se na prevenci a odpovědnost za zdravý životní styl. Hodně nemocí je diagnostikováno pozdě a tím se zvyšují náklady léčby pro všechny. Dlouhodobě dochází k přerozdělování zdrojů od odpovědných k neodpovědným. Velké finanční domy vědí, že jim stát v případě obřích problémů pomůže. Díky tomu se finančníci chovají méně obezřetně a neřeší se dostatečně prevence. Lidé méně šetří, více se zadlužují. Když se objeví nějaká prvotní nerovnováha, politici se to snaží vyřešit, ale nikoliv systémově. Utlumují se tak jen bolesti, které jsou cítit. Všichni spoléhají na to, že byrokratickému dohledu nemůže nic uniknout. Je to přesně naopak. Ten kdo neriskuje vlastní peníze či zdraví, ten může těžko preventivně zavčas zasáhnout. Co hůře. Problémy jsou mnohem více zastřené, jelikož státní dohled vytlačuje soukromý. Tím se z jednotlivých účastníků stírá individuální odpovědnost. Nafouknutá bublina pak praská příliš pozdě. Nerovnováha může být tak veliká, že se reálná ekonomika stane rukojmím finančního sektoru a politici vše řeší sanováním z peněz daňových poplatníků. Tak se zároveň zadělává na další problémy do budoucna. Morální hazard se stává přímo systémovým prvkem. O penězích na záchranu systému rozhodují téměř ti samí lidé, kteří špatná rozhodnutí a ztráty způsobili. A co je výsledkem? Pouze banální a deklaratorní řeči o tom, že je potřeba více regulace. Bez žádné analýzy stavu se mluví o selhání současné regulatorní manipulace ve jménu ještě silnější budoucí manipulace. Politici a političtí ekonomové ale o tom mluví z jednoho prostého důvodu. Nechtějí ztratit svojí moc manipulovat s lidmi. Přitom ale hlavně díky tomu současná krize vznikla.\n4 Nabalování a bobtnání reálných nerovnováh je umožněno i vrstvením manipulativních regulací, čímž se jejich destruktivní účinek ještě zesílí. Tržní mechanismus má natolik velikou přizpůsobovací schopnost, že dílčí nerovnováhy vyvolané selektivními regulatorními intervencemi se dokáží relativně snadno napravit. Jak ale ukazuje O`Toole (2009) v čerstvé studii CATO o urbanizačním plánování, finanční krize se mnohonásobně vice projevila v Kalifornii a na Floridě oproti např. Georgii a Texasu, kde i v časech největšího úvěrového boomu a levných peněz ceny nemovitostí nestoupaly a následně ani neklesaly vyloženě extrémním tempem. Přitom třeba Atlanta, Dallas a Houston byly v tomto období jedny z nejrychleji rozvíjejících se oblastí. Na příkladu neelastické poptávky po bydlení a (ne)elastické nabídky v oblastech s (a bez) urbanistické regulace ukazuje, jaké též i lokální byly příčiny pro svět tak drastických realitních bublin. Logika věci je jednoduchá. Manipulativní regulace na agregátní makroekonomické úrovni posílená mikroekonomickými regulacemi na individuálních trzích vyvolává smrtelný koktejl umělé vzácnosti a umělého blahobytu vyvolaného monetární manipulací časových preferencí. Dochází k neefektivním a dlouhodobě neudržitelným investicím a alokace kapitálu je o to vice narušena. K podobným efektům dochází na většině trhů dle miry externích regulací. Na těch pak i následně záleží, jak je proces nápravy dlouhý a potažmo bolestný. Ve vztahu k níže rozebírané monetární regulaci je též vhodné zmínit otázku přizpůsobování cen spotřebitelských statků a služeb, které jsou v rámci mezinárodní konkurence nejvíce flexibilní a nejméně regulované (až na zemědělské produkty). S prudkým technologickým pokrokem a zapojením Číny do mezinárodního obchodu se zvýšil konkurenční tlak a i v podmínkách nízké inflace spotřebitelského koše se monetární expanze projevila právě zejména ve velmi regulovaných sektorech finančních trhů a nemovitostí. To je vhodné dát do souvislosti i s široce používaným měnověpolitickým (explicitně či implicitně) cílováním indexu spotřebitelských cen, či různě definovaného koridoru cenové hladiny. Otázkou pak zůstává, jak je možné, že regulace vedoucí k systematickým manipulacím ekonomického a společenského systému a k nižší efektivitě a tvorbě bohatství dokáží politicky přežít? Právě tím se zabýval např. Peltzman (2007) ve své úvaze o vztahu mezi vládními regulacemi a ekonomickým pokrokem. Odpovídá tím, že míra pokroku je natolik veliká, že jednoduše zakrývá negativní dopady po dlouhou dobu. Ukazuje to třeba na nejcitlivějším možném případě vládní regulace schvalování léčiv prostřednictvím Food and\n5 Drug Administration (FDA). Kontrafaktická námitka o dlouhodobé možnosti spojení mezi regulatorním selháváním a zbytečnými úmrtími je prostě pro mnoho lidí příliš odtažitá a intelektuálně neuchopitelná. Vítězové regulace, a její oběti, jsou jednoduše příliš hlasití, a na druhou stranu příliš anonymní (v tomto případě hlavně mrtví), na to, aby se v případě dostatečného pokroku rychleji měnilo status quo. Regulace vs. pravidla hry Hodně i tzv. samozvaně liberálních ekonomů hovoří o tom, že je třeba rozlišovat mezi dvěma typy regulace. Ta špatná je například regulace nájemného a ta dobrá je zejména účinná regulace kapitálových trhů a dále tzv. síťových odvětví. Význam pojmu regulace odráží vymezení a dodržování různě definovaných pravidel hry. A právě tento moment je kritický pro další analýzu fenoménu regulace jako takového. Při úvahách o zavádění všelijakých regulací do lidských vztahů se zapomíná, co je základním regulatorním institutem postavení člověka ve společnosti? Z pozice negativního a tedy jediného nenásilného vymezení se jedná o právo na život a majetkové plody vlastního úsilí. Cokoliv jiného, co reguluje právo člověka užívat výsledky své práce, je útokem na základní civilizační institut individuální svobody člověka ve společnosti. Konečným důsledkem regulace základního institucionálního rámce je pro mnohé paradoxně právě jeho zpochybnění. A je lhostejné, zda formálně-nominální vlastnictví zůstává účinné. V této souvislosti se mluví například o rozlišování mezi konstitutivními a regulatorními pravidly hry. Byrokratická regulace není nadstavbou konstitutivních individuálních práv, ale naopak jejich plíživým omezováním. Tím nejextrémnějším příkladem je například historie korporativistického a centrálně plánovaného modelu řízení ekonomiky. Regulace je v podnikatelském světě prakticky všudypřítomná. Hlavním problémem je, že samotný pojem regulace je tak trochu všezahrnující. Tím se stírá rozdíl mezi tzv. soukromoprávní regulací (samoregulací) a tzv. státní byrokratickou regulací, která představuje státní zásahy do ekonomiky. Ty jsou v drtivé většině poháněny zištnými motivy byrokratů např. Mises (1946), Tullock (1965), a mají málo co společného s jakkoliv definovanou snahou o optimalizaci údajně neefektivních svobodných rozhodnutí ekonomických subjektů. Stigler (1971) se v tomto ohledu stal průkopníkem tzv. teorie ovládnutého regulátora, která analyzuje pravou povahu dynamiky vývoje regulativních opatření ve prospěch specifických zájmových\n6 skupin. Pro obhájce státní regulace dobrovolných lidských aktivit je ale samozřejmě mnohem atraktivnější propagovat pravidla hry, spíše než ekonomický intervencionsimus. Jak už je výše zmíněno, problém není až tak s cenovou regulací, kde je omezování vlastnických práv naprosto jednoznačné. Už tak jasné to ale není s manipulativní regulací nejdůležitější možné ceny v ekonomice centrální bankou tedy krátkodobou úrokovou mírou. Tím nejfalešnějším možným příkladem, který obhajuje byrokratickou státní regulaci je srovnávání regulace s pravidly nějakého sportu nejčastěji například nejrozšířenějšího fotbalu. Míra dezinterpretace a pojmové manipulace je zde díky lidovosti vysvětlování nejbizarnější. Většinou úmyslně se zde zaměňuje otázka efektivní standardizace a spontánní koordinace pravidel s realitou místní, věcné a časové specifikace endogenního nastavení mezilidských interních pravidel. Fotbal se tak dá hrát v rámci individuální dohody, a lidé tak často hrají, bez postranních čar, za brankami, bez ofsajdů, na nedokonalém terénu a třeba i bez centrálního rozhodčího. Primární je zde rozlišení mezi konstitutivním charakterem individuální integrity a jeho fyzickým narušením (např. úmyslný silový faul) a endogenním smluvním stanovením regulatorních prvků pravidel hry, odpovědnosti a sankcí. Velmi poučné je v této souvislosti zmínit práci Barkenbuse (1983), který se zamýšlí nad otázkami regulace na politicky nejkrajnějším příkladě jaderného průmyslu ve Spojených státech prostřednictvím Nuclear Regulatory Commission (NRC). Povaha byrokratické regulace v kontextu dynamiky vývoje budování a provozování jaderných elektráren je zde právě díky citlivosti tématu nejkřiklavější. V té době navíc byla stále živá nejvážnější americká havárie v jaderné elektrárně Three Mile Island v roce Barkenbus analyzuje, že byrokratická nařizovací regulace paradoxně snižuje veřejné bezpečí, jelikož se více zaměřuje na konformitu s úředními pravidly, než na skutečný vývoj a faktický stav úrovně zabezpečení. Asi nejpikantnější je, že po uvedené havárii se zvýšil objem regulatorních požadavků ze strany NRC do takové míry, že už nezbýval vůbec žádný čas na adresování problémů identifikovaných nezávisle. Velmi zaznamenáníhodný je též popis přespřílišné legalističnosti centrální byrokratické regulace, která tím pádem ztrácí svůj obsahový záběr na úkor adminstrativních záležitostí. Ke stejnému zjištění navíc dospívá v níže analyzované výpovědi Markopolos (2009) při své drtivé kritice americké komise pro cenné papíry SEC. Opět se tak dostáváme již k výše zmíněnému institucionálnímu kontextu regulace produktivních lidských aktivit. Tedy k rozlišení mezi konstitutivními charakteristikami\n7 exogenně definované individuální lidské přirozenosti a endogenní charakteristice dynamiky vývoje pravidel pro přirozenou regulaci spontánně rostoucí šíře lidských aktivit. Byrokratická regulace se snaží exogenně vměstnat asymetrická a k jistým zájmovým skupinám orientovaná statická pravidla hry do dynamického kontextu vývoje společenských aktivit. Tím logicky dochází k postupné eliminaci individuální odpovědnosti v nejvíce byrokraticky regulovaných oblastech, jelikož je ředěna v procesu byrokratického zpožďování za inovativním cyklem endogenní dynamiky společenského pokroku. Výsledkem je logicky posilování právněpozitivistické tvorby legislativy a tendence k co největší centralizaci administrativní regulace lidských aktivit. Rozmělňování individuální povahy lidského jednání v procesu spontánního procesu tvorby endogenních pravidel vede k dehumanizaci jakkoliv exogenně definované povahy individuální lidské přirozenosti. Úcta k principům a přirozeným lidským regulativům se nezvyšuje, ale naopak snižuje. Legislativa se stává vulgárně utilitaristickým nástrojem politických handlů a zájmových skupin přesně tak, jak to slavně popisoval Bastiat (1998). V souvislosti s etatistickým pojetím exogenně vnucované byrokratické regulace je nutné též zmínit efekt vytěsňování kompetitivní povahy endogenního společenského vývoje. V rámci moderního civilizačního a ekonomického vývoje byl a je stěžejní zejména konkurenční charakter lidského jednání, který by měl být logicky simultánně doprovázen i inovativní konkurencí endogenních regulatorních systémů. Ty přesně reflektují dynamiku ekonomického a institucionálního vývoje a tím zároveň zachovávají principiální charakter konstitutivních prvků individuální lidské přirozenosti a jedinečnosti. Konkurence společenských regulatorních systémů je v důsledku byrokratické regulace potlačována ve prospěch kolektivistických snah o centralistickou exogenizaci z definice endogenních charakteristik individuálního kontextu regulativů mezilidských aktivit. Výsledkem pak nemůže být nic jiného než kumulace nerovnováh v důsledku pokroucení přirozeného mechanismu přizpůsobování v rámci intervenčních opatření centrálních regulačních autorit. Monetární vs. reálná regulace V zrcadle současné hospodářské situace je potřeba strukturovat celou šíři existence státních regulací a zejména jejich vzájemné relace v kontextu hospodářsko-politických opatření. Je tak užitečné analyzovat vzájemné komplexní vazby mezi monetární a reálnou regulací. V tomto ohledu je dobré si připomenout absolutní regulační omyly z doby Hooverovy a Rooseveltovy administrativy během třicátých let minulého století.\n8 Protekcionistický Smooth-Hawley Act a vůbec celý New Deal, který byl do velké míry kopií korporativisticko-fašistické politiky Mussoliniho vlády. Potvrzením absolutního popření základních institucionálních prvků americké konstituce, bylo prohlášení za protiústavní největší Roosveltovy pýchy - Národního programu na obnovu průmyslu (NIRA) - v roce 1935 americkým Nejvyšším soudem. Mimo realitu je proto všeobecně rozšířené mínění, že to byl právě New Deal, který přispěl k ukončení Velké Deprese. Cole a Ohanian (2001) například ukazují v rámci svého multisektorového dynamického modelu všeobecné rovnováhy, že právě kartelizace odvětví a administrativní posilování vyjednávací role odborů nejvíce přispěly k tragické persistenci deprese třicátých let. V čerstvé studii Ohanian (2009) zpochybňuje i údajnou Hooverovu nečinnost po krachu na Wall Streetu v roce Hoover se s Rooseveltem v míře intervencionismu mohl směle srovnávat. Nejdestruktivnější se vedle protekcionismu jeví především politika regulace nominálních mezd. Hoover nabízel firmám ochranu před odbory výměnou za politiku nesnižování mezd, což na začátku třicátých let vedlo k jejich reálnému růstu. V podmínkách cenové deflace tak docházelo k růstu reálných mezd což nutně vedlo k prohloubení a prodloužení ekonomického poklesu v kontextu přirozených ekonomických sil o nominální monetární přizpůsobování. Ekonomice se jednoduše regulativně bránilo v realokačním uzdravení. Tím se do jisté míry otřásají ty monetární teorie Velke Deprese, které primární příčiny vidí především v monetární kontrakci vyvolávající cenovou deflaci a pokles nominálních výdajů rozpracované hlavně v pracích Miltona Friedmana, Anny Schwartz (1963) a Bena Bernanke (1995). Jakékoliv monetární vysvětlení Velké Deprese totiž žádá robustní teorii vleklé monetární ne-neutrality, což by muselo být vzhledem k historicky výjimečné délce ekonomického propadu podpořeno velmi silným vysvětlením, proč normální ekonomické přizpůsobovací mechanismy zrovna v této době nefungovaly (Ohanian, s. 48). Významná je v tomto ohledu studie Atkesona a Kehoe (2004), kteří sledovali historické empirické závislosti mezi inflací/deflací a reálným ekonomickým růstem na datech nejvyspělejších zemí za posledních více jak sto let. Data naznačují, že až na epizodu Velké Deprese deflace a deprese nejsou v nějaké korelační závislosti. Ohanian (2009, s. 51) dále připomíná, že pokles nominálních výdajů v době recese nevygeneroval takové problémy jako ve třicátých\n9 letech, jelikož firmy mohly snížit nominální mzdy. To připouští i Bernanke (1983, s. 261), který analyzuje proč deflace v letech nevedla k masovým insolvencím jako ve třicátých letech. Vážné problémy Velké Deprese tak nepřipisuje jen rozsahu deflace, ale především velkému růstu expanze dluhového financování. Tento moment je možné integrovat ve zdánlivě logickém vyústění tzv.devastační sekundární deflace, tak jak činí ve své analýze Fisher (1933). Bernanke (1983, s ) se dále ve svém článku o nemonetárních efektech finanční krize během Velké Deprese snaží analyzovat její vliv na efektivitu úvěrového alokačního procesu. Zvýšení rizikové přirážky a malá ochota půjčovat dále prohlubovala ekonomický pokles. V této souvislosti Bernanke (1983, s ) vyzdvihuje vládní zásahy nově zvoleného prezidenta Roosevelta, které dle něj pomohly rehabilitovat zmrzačený finanční sektor. Zejména zmiňuje tzv. bankovní prázdniny z března 1933, dále zavedení federálního pojištění depozit prostřednictvím Federal Deposit Insurance Corporation a ustanovení vládou sponzorovaných institucí zajišťujících přímé financování ekonomických subjektů též i například poskytování hypoték prostřednictvím Home Owners` Loan Corporation k refinancování hypoték. Do této doby se též datuje vznik ohromného množství státních intervenčních agentur v rámci New Dealu a regulačních orgánů a opatření na finančním trhu (např. vznik SECu v roce 1934 a Glass Steagall Act oddělující investiční a komerční bankovnictví v roce 1933). Právě analýza historie Velké Deprese sloužila Bernankemu (2002) jako hlavní zdroj jeho tvrdého akademického a posléze i praktického antideflačního postoje v rámci krizové měnové politiky. Regulace nominálních výdajů je tak chápána jako stěžejní prevence proti tzv. volnému pádu celého ekonomického systému. Toto chápaní však abstrahuje ten fakt, že tato ex ante regulace peněžní zásoby vysílá implicitní signál směrem k ekonomickým subjektům podporující větší než přirozenou míru zadlužování se. Měnová politika tak naznačuje současným i potenciálním dlužníkům, že se po prasknutí úvěrové bubliny nemusí bát až tak dramatického nárůstu reálného zadlužení, jako důležitého odstrašujícího prostředku pro každého spekulanta investujícího v prostředí narůstající úvěrové bubliny způsobené politikou levných peněz. To samozřejmě systémově podporuje nadměrnější míru rizikovějšího finančního pákování, rozkmitává tak nutně hospodářský cyklus a tím i zvyšuje systémové riziko většího rozlití zákeřných misalokačních metastází díky dramatičtějším cyklickým pádům.\n10 Kauzální souvislost s fenoménem deflace je tak naprosto obrácená. Deflace spotřebitelských cen a aktiv je tak pouze symptomatickým obětním beránkem, který je paradoxně výsledkem bojů proti jim samotným. Kontrakce peněžní zásoby prostřednictvím procesu deleveragingu, která je v čase krize viditelná především v rámci deflace cen finančních aktiv a nemovitostí, je tak jen následkem předchozí měnové expanze způsobené centrálními monetárnímu regulátory. Boj proti deflaci spotřebitelských cen je jen naprosto zástupným problémem v rámci manipulativní monetární regulace cílování arbitrárně definovaného spotřebitelského koše, které nebere v úvahu veškeré možné kanály transmise umělé úvěrové expanze a skrývá tak důsledky narůstajících nerovnováh na trzích aktiv. Je nutné též zmínit efekt zvýšené poptávky po penězích a držbě hotovosti v důsledku rostoucích státních zásahů do finančního systému a regulace, které posílily míru nejistoty mezi ekonomickými subjekty a dále tak posilovaly kontraktační tlaky v čase hluboké ekonomické krize. Zmínit lze především drastická opatření již výše zmíněných bankovních prázdnin a zákazu držení zlata pro měnové účely v roce Nejparadoxnější je, že takto drastický zásah do vlastnických práv měl dle svých patronů ulevit narůstajícímu napětí ve společnosti. Hlubší vnímání souvislostí Velké Deprese, ale i stagflace sedmdesátých let a současné krize, však napovídají, že pro detailnější analýzu monetárních a reálných vlivů na hospodářský cyklus se musí přeci jen hlouběji do samotné časové a kvalitativní struktury akumulace kapitálu. Tedy do sfér, které rozpracovali především Mises (1981, ) a Hayek (2008, ) ve svých dílech věnovaných dopadům státní manipulace peněžní zásoby na intertemporální misalokaci kapitálu. Logika věci je neúprosná. Právě v čase krize je nejlépe vidět, jak hlavní motivací měnové politiky je regulovat časové preference lidí ve snaze oddálit a rozprostřít proces alokačního přizpůsobování bez ohledu na dlouhodobou efektivitu hospodářství. Finanční sektor napojený na monopolního poskytovatele likvidity tak má stále přístup k levným penězům. Na druhou stranu reálnému sektoru se přístup ztěžuje díky růstu rizikové prémie. Je ale nutné si uvědomit, že nelze donekonečna separovat období akutní krize od časů zdánlivé prosperity a nebrat celkový kontext hospodářsko-politických změn a institucionálních možností regulovat a manipulovat s dynamickým vývojem ekonomické reality.\n11 Zde je vhodné místo připomenout Lucase (1995), který ve své nobelovské přednášce shrnul základní metodologické přístupy k teoretickému usmíření mezi dlouhodobou neutralitou peněz a krátkodobými trade-off; a to v kontextu racionálního vnímaní očekávaných a neočekávaných změn vývoje peněžní nabídky. Co je k tomu ale nutné dodat? Nenaplňuje snad chování prakticky všech centrálních bank právě tuto až dialektickou dichotomii mezi proklamacemi a činy? Je snad čas nějaká nespojitá veličina, skládající se z krátkodobých úseků regulatorních manipulací z časovými preferencemi, které dohromady skládají mozaiku dlouhodobé nemožnosti měnové manipulace? Až mrazivě v tomto ohledu znějí Hayekova slova k tomuto problému (2009 , s. 409): Nemůžu si pomoci, ale vzrůstající koncentraci na efekty krátkodobého charakteru lze považovat což v tomto kontextu znamená to samé jako koncentraci jen na čistě monetární faktory ne pouze za vážnou a intelektuální chybu, ale též i zradu základní povinnosti ekonoma a vážné ohrožení naší civilizace Svým způsobem jde totiž o začarovaný kruh, díky němuž se nejde k pravým příčinám vzniku tak ohromných nerovnováh. Přitom tak velkých, že v září 2008 vedly k bezprecedentnímu stavu, kdy se celý finanční svět ocitl na hraně takové finanční insolventnosti, která pomalu nemá v historii obdoby. Znovu a znovu se řeší jen symptomy problémů, což vede k dalším regulacím již regulovaného a manipulacím již manipulovaného. Ukázkovým příkladem jsou státní intervence, které v konečném důsledku socializují veškerá rizika finančního systému konkrétně především neomezené ručení za vklady, jakkoliv v mezinárodním měřítku hodně asymetrická, co se týče jejich velikosti. Finanční sektor dostal příslib neomezeného přístupu k likviditě. Komplexní vnímání všech těchto opatření však musí naznačovat, že se jedná jen o alibistické zabránění důsledků systematické regulatorní manipulace s lidskými preferencemi. Například Diamond a Dybvig (1983) rozebírají efektivitu pojištění depozit vůči diskontním okénkům v rámci institutu věřitele poslední instance při prevenci před runy na banky. Otázka morálního hazardu, tak jak je zevrubně rozpracována např. Hülsmannem (2006), je ale spíše upozaďována, jakkoliv je v otázkách prevence před likviditními problémy finančního sektoru naprosto klíčová. Summers (2007) dokonce namítá, že systémový morální hazard nelze fundamentalizovat, jelikož díky tomu finanční instituce mohou dlouhodobě operovat s nižším vlastním kapitálem a produktivněji ho zhodnocovat. Stiglitz (2009b, s. 13)\n12 tvrdí, že přístup bank k diskontním okénkům představuje jistý společenský barter například mají být na oplátku banky odpovědnější v půjčování nerozvinutým komunitám v rámci CRA. Má se ale vůbec centrálně rozhodovat o tom, zdali je možné prostřednictvím likviditních záruk věřitele poslední instance umožňovat vyšší míru finančního pákování a tím popohnat agregátní ekonomickou výkonnost? Vždyť to je přeci považováno jako jedna z hlavních příčin současné krize. Nesměřuje náhodou tato úvaha úplně jiným směrem? A to dokonce i možná k otázce samotné možnosti centralizované a netržní alokace kapitálu. Problém umělé měnové expanze a tržně iracionální alokace nadbytečných peněz v tomto ohledu zajímavě popsal např. Stiglitz (2009c). Dle něj snadné peníze easy money jsou jednou z příčin krize, ale nelze je obviňovat samy o sobě, ale spíše to, že byly špatně alokovány do neproduktivních investic. Což je ale ad absurdum připuštění té možnosti, že správná centrální regulace easy money je cestou k prosperitě. Tím se ale na agregátní úrovni zpochybňují základní mikroekonomické poznatky o úloze relativních cen, přizpůsobovacích mechanismech individuálních trhů a efektivní alokaci kapitálu při transformaci úspor v investice. Tato klíčová otázka separace makroekonomického a mikroekonomického vytvořila další fatální dichotomii v otázkách agregace a desagregace ekonomických fenoménů. Dochází tak k jakési společenské deekonomizaci ve prospěch centrální hospodářské regulace a agregátního poptávkového managementu. V odpovědi Keynesovi (1931) v rámci výměny názorů s Hayekem ( ) na úlohu struktury relativních cen a vyrovnávacích mechanismů v ekonomice v nejširším slova smyslu Hayek zdůrazňuje, že Keynesův důraz na to, že v ekonomickém systému není žádný automatický mechanismus udržující rovnovážnou míru úspor a investic může být podobně rozšířeno do mnohem všeobecnějšího tvrzení, že v ekonomickém systému není žádný automatický mechanismus, který přizpůsobuje produkci jakékoli změně v poptávce Co to vše v důsledku znamená? Principiální zpochybnění možnosti přirozených tržních sil regulovat spontánní ekonomické vztahy je přitom jedním z hlavních motivací pro podporu byrokratické regulace a měnové manipulace právě hlavně v oblasti finančních trhů. Pokud dojde k problémům, vede to jen k tomu, že se začne vše schválně svalovat na nedostatečný rozsah intervencí, jakkoliv je to z logiky věci absurdní. Je to jakési intervenční perpetuum mobile. Pokus se ekonomika začíná vzpamatovávat, tak se to bez ohledu na\n13 příčinu připisuje intervencím. Když se naopak ekonomika potácí, tak se to svaluje na jejich nedostatek, ale rozhodně ne na ně samotné. Tuto logiku permanentních intervencí ve světě bez časových preferencí a systematického zaměňování příčin a následků dotáhl k dokonalosti ve svých článcích především Krugman. Především díky své téměř neomezené víře v permanentní intervence a regulatorní manipulace, řešící stále dokola jimi vyvolané důsledky. Známé je například jeho nevinné volání po realitní bublině, která má vyřešit tu technologickou (Krugman, 2002). Regulace finančních trhů Mezi nejkontroverznější regulační témata mezi ekonomy patří právě regulace finančních trhů. Převracení příčin a následků zde totiž nabývá skoro nejextrémnějších rozměrů. Celý finanční svět je navíc znechucen obřím případem - Ponziho schéma v kauze Madoff. Spolu s drsným pádem důvěryhodnosti ratingových agentur tak další ránu dostala i americká komise pro cenné papíry (SEC). Ve své výpovědi před finanční komisí Sněmovny reprezentantů nezávislý vyšetřovatel finančních podvodů Harry Markopolos (2009) tvrdě napadá SEC z institucionálního selhání právě v případu Madoff. Terčem útoku se stala nečinnost SECu i přes opakovaná upozornění v letech Nabízí se hodně politicky nekorektní otázka? Koho vlastně institucionalizovaná byrokratická ochrana kapitálových trhů skutečně chrání? Investory? Veřejnost? Nebo snad někoho úplně jiného? Více než výmluvně k tomu zní názory Alana Greenspan z roku 1963 ve své eseji Útok na integritu: Regulace, která je založena na síle a strachu, podrývá morální základ podnikatelských obchodů Přelétavý obchodník s cennými papíry může rychle splňovat všechny požadavky Komise pro cenné papíry, vydobýt si respekt a následně obrat veřejnost Ochrana spotřebitele regulací je iluzorní. Spíše než izolování spotřebitele od nečestných podnikatelů, vede postupně ke zničení jediného skutečně spolehlivého ochránce, který spotřebitel má: soutěž podnikatelů o reputaci Vládní regulace neeliminují potenciálně nečestné jedince, pouze způsobují, že jsou jejich aktivity hůře identifikovatelné a snadněji ututlané Minimální standardy, které jsou základem regulace, postupně vedou k tomu, že se stávají maximálními V parafrázi s Grashamovým zákonem: špatná ochrana vytlačuje dobrou\n14 Mladší Alan Greenspan si dobře uvědomoval úlohu reputace v tržních vztazích. Paradoxně na rozdíl od jeho současné reputace, kdy je mu většinou ekonomů přisuzována vina za udržování příliš nízkých úrokových sazeb v kritické době nafukování realitní bubliny. Ve svém nedávném článku We need a better cushion against risk (Greenspan, 2009) se zamýšlí nad tím, jak mohla selhat samoregulace vlastníků a manažerů, kteří tak přeci měli konat ve vlastním zájmu! Zároveň rozebírá i selhání regulačního systému, které nastalo i navzdory faktu, že většina nejdůležitějších institucí byla monitorována velmi extenzivně a prakticky permanentně. A ani nejnovější regulatorní pravidla Basel II nedokázala předpovědět potřebu mnohem většího kapitálového polštáře. Na povrch však vyplouvají další zajímavé souvislosti. Tolik vychvalovaná, ale zároveň i kritizovaná, korporátní regulace z roku 2002 v podobě Sarbanes-Oxley Act, která měla nadobro zabránit dalším účetním skandálům, nedokázala zastavit jednu z největších účetních bublin v celé lidské historii. Není tak trochu čas si rýpnout a ptát se, o kolik času méně vrcholoví manageři věnovali skutečnému strategickému risk-managementu, na úkor času stráveného administrativou spojenou se splňováním byrokraticko-regulatorních opatření? Vrcholem absurdity kolem finanční regulace je vždy otázka tzv. krátkých prodejů, tedy dobrovolných kontraktů, kdy investoři spekulují na pokles určitých akciových instrumentů. I v dobách Velké deprese byli tzv. shortsellers nazýváni těmi nejhanlivějšími výrazy. Přitom díky nim se realita zjevuje dříve než později. Spíše je nutné si klást zásadní otázku, proč vlastně došlo k procitnutí až tak pozdě? Co bylo těmi střípky do mozaiky? Ne náhodou i to, že regulace krátkých prodejů vede k přiškrcení kanálu, kterým prozíraví investoři zavčas odhalují neudržitelnou realitu bobtnající nerovnováhy na kapitálových trzích? A jaké další střípky můžeme jmenovat? Nevede též administrativní regulace, shora vnucované způsoby nerealistického účtování a oceňování, expanzivní měnová politika a implicitní záruky dlouhodobé socializace ztrát k tomu, že subjekty vyhledávají nové neregulované kanály krátkodobých zisků s mnohem větší mírou rizika? Nevytvářejí se právě díky tomu komplikované a vysoce strukturované instrumenty, které v prostředí byrokratické regulace nabývají mnohem větší důvěryhodnosti; a díky tomu se jim v mnohem větší míře daří podhodnocovat a rozlévat riziko pod záštitou věrozvěstů finanční stability a transparentnosti?\n15 Morální hazard regulace Klasická definice morálního hazardu má spojitost s fenoménem informačních asymetrií (Akerlof, 1970). A právě ty jsou brány jako důvod pro nutnost regulace, která vyrovnává vzájemnou informační nerovnováhu. Paradoxně pro mnohé tím ale dochází k naprosto opačnému efektu. Vynucená informační rovnost nivelizuje a otupuje individuální odpovědnost smluvních stran. Soukromoprávní vztahy a individuální odpovědnost jsou vytlačovány aurou spravedlnosti veřejnoprávních regulí. Ty ale mimo jiné nominalizují výkon vlastnických práv. Ze systému profitují nejvíce ti, co mají informační výhodu ve směru k regulačním orgánům. Krásně je to vidět v oblasti tzv. insider tradingu, kde konečně odsouzených je naprosto neuvěřitelné minimum. Administrativní regulace insider tradingu vytlačuje soukromoprávní samoregulaci a tím se problémy jen zesilují. Nebylo by to ale tím, že by regulace insider trading mnohem více potlačovala. Spíše naopak se otupuje inovační možnost ho postihovat v rámci konkurence regulatorních rámců spontánně vzniklých soukromoprávních vztahů a tržní kvalitativní diskriminace. Například Stringham (2002, 2003) ukazuje na historii vzniku holandského a londýnského trhu s cennými papíry, jak velkou úlohu hrála tržní reputace a diskriminace při konstituci prvních burz moderního kapitalismu. Základním aspektem největšího morálního hazardu všech současných finančních a měnových systémů ale zůstává otázka věřitele poslední instance. A to jak na úrovni národních finančních systémů, tak i mezinárodních. Už Meltzer (1984) analyzující problém mezinárodních zadlužení jasně kritizuje kontraproduktivní roli Mezinárodního měnového fondu. Jasně deklaruje již v tehdejší době, že je jedinou cestou ze začarovaných kruhů fiskálních nerovnováh a mezinárodního morálního hazardu neudržitelného zadlužování je transformace systému směrem ke stejnému zacházení se státními dlužníky, jako s jakýmkoli jiným soukromým subjektem. Jednoduše to prostě dlouhodobě podněcuje k rozšiřování deficitního financování napříč generacemi a vede ke kumulativním nerovnováhám státních i soukromých dluhů. Dochází tak k nabalování a neustálému odkládání problémů a nezbytných reforem do budoucna. Socializace soukromých problémů a individuální sanace vedou k rozšiřování veřejného dluhu. Práh rizikového vnímání soukromých investorů do státních dluhopisů je následně snížen mezinárodními možnostmi likviditních linek pro státy v případě nouze. Pro měnové politiky jednotlivých zemí to též znamená větší tendence ke kompetetivním devalvacím vlastních měn a monetizacím státních dluhů, což opět podněcuje k menším úsporám, dluhovému financování a kumulativním nerovnováhám.\n16 Na základě posledních návrhů na regulaci mezinárodních finančních trhů se navíc zdá, že výše rozebrané důsledky byrokratických regulací rozhodně nebudou eliminovány. Především nedávné návrhy Evropské komise a americké administrativy vedoucí především k větší centralizaci finanční regulace a dohledu vedou paradoxně ještě k většímu posílení morálního hazardu a tedy i možných budoucích problémů. Jakmile se totiž začne regulace a dohled více centralizovat, začne se ještě více vzdalovat od reálných transakcí trhů, čímž se odpovědnost regulátorů a dohledu ještě více rozmělní. Na mezinárodních summitech se pak absurdně řeší naprosto zástupný problém bonusů ve finančních institucích. To jen vypovídá o tom, že se řeší jen symptomy vyvolané byrokratickými a hospodářsko-politickými regulacemi, nikoliv primární zdroje vzniku neudržitelných systémových nerovnováh. Proti unifikaci regulatorních struktur se paradoxně vyslovuje i velký zastánce tuhé regulace Stiglitz (2009b, str. 18), který je pro mnohovrstevnatou regulaci a dohled, jelikož se dle něj zabrání případnému regulatornímu selhání a capture efektu. Případné náklady regulatorní a dohledové duplikace jsou dle něj zanedbatelné ve světle rizika případných selhání a jejich následků. Nejnovější návrhy na požadovanou vyšší kapitálovou přiměřenost finančních institucí jen podtrhují odtrženost debat byrokratického světa od světa reálného podnikání. Hlavní otázka by přeci měla znít, jak je možné, že mezinárodní a národní finanční regulativy vůbec umožnily finančním institucím díky svým manipulacím a systematicky vytvářenému morálnímu hazardu takto neudržitelnou míru finančního pákování? To souvisí i s diskusemi o případné pro-cykličnosti basilejských pravidel pro kapitálovou přiměřenost. Tvorba dostatečného kapitálového polštáře pro případné ztráty je snad samozřejmostí pro každý podnikatelský subjekt. Není to tedy tak, že by nedostatečná regulace umožnila neodpovědné chování finančních institucí a neudržitelnou časovou strukturu aktiv. Je to úplně přesně naopak. V důsledku regulace se údajně proti-cyklické minimální standardy staly maximální možnou hranicí, do které šlo morálně hazardovat a mírumilovně kohabitovat s regulačními a dohledovými orgány bez jakékoliv podnikatelské odpovědnosti. Dostatečný kapitálový polštář u finančních institucí se určuje úplně stejně jako u kteréhokoliv subjektu reálné ekonomiky. Tedy tak, jak se tvořil v minulosti ještě v dobách, kdy prvotním cílem byla vždy odpovědnost vůči zákazníkům, a nikoliv splňování statických byrokratických regulativů\n17 za podmínek explicitních a implicitních záruk dodání jakéhokoliv množství likvidity či státní záchrany a garancí. Tento univerzální koncept musí být jasný snad úplně každému, kdo chápe základní principy tržní ekonomiky a úlohu individuální odpovědnosti. Dokonce i prezident Obama v podobném duchu mluvil při ročním výročí amerických záchranných programů. Bohužel návrhy na obou stranách Atlantiku na vytváření centralizovaných či nadnárodních dohledových orgánů a úřadů na sledování systémového rizika jdou absurdně úplně opačným směrem. Je nutné si uvědomit, že v byrokratických hierarchiích platí úplně jiný směr faktické odpovědnosti než ve spontánně vzniklých podnikatelských a společenských hierarchiích. Čím výše je exogenně dosazená centralizovaná byrokratická odpovědnost za regulaci a dohled endogenně individuálních lidských aktivit, tím více se pro někoho paradoxně skutečná odpovědnost eliminuje na všech úrovních mezilidských interakcí. Makroekonomické systémové riziko se tím tedy rozhodně nesníží, ale naopak ještě zvýší. Z logiky věci začnou být signály o lokálních nerovnováhách pro byrokraty na ještě centralizovanějších postech zajímavé absurdně až tehdy, kdy se stanou systémovými. V té chvíli je už ale pozdě! Tak jako bylo pozdě v kritických obdobích roku 2008, kdy se během několika týdnů staly insolventní i takové instituce, které měly krátce před tím ten nejlepší možný rating. Taylor (2009a) také připomíná, že vznik nových centralizovaných regulátorů systémového rizika může tak trochu sloužit jako alibi pro současné regulační agentury při přenášení odpovědnosti za minulé a budoucí regulační selhání. Taylor (2009b) též zdůrazňuje, že největším systémovým rizikem ve finančním systému je vláda a její intervence. Hlavní systémová rizika vidí v enormně narůstajícím deficitu, dále v rozvaze Fedu, ale zejména v ohrožení samotného rule of law. Taylor (2009c) přitom na svém vlastním empirickém výzkumu ukazuje hlavní příčinu vzniku krize v podobě příliš nízkých úrokových sazeb, odchýlených od jeho tzv. Taylorova pravidla, které akcelerovaly boom na americkém trhu nemovitostí. Reformní cesta by měla jít naopak opačným směrem. Tedy k decentralizovanému, nejlépe soukromě samoregulujícímu mechanismu vzájemně si konkurujících a vyvažujících regulačních systémů, kde jsou regulátoři a dohled přímo a majetkově odpovědní. Jedině tehdy\n18 se odhalí nerovnováhy a podvody zavčas, a zabrání se tak systémovým nafukováním a kumulacím. Tím se zároveň vyřeší i otázka tzv. regulačních arbitráží. Ty nevznikají nedostatkem regulační centralizace, ale naopak využíváním špatné byrokratické regulace k ošálení investorů, implicitního morálního hazardu a ochranářských garancí nikomu neodpovědných centralizovaných byrokratů; a to přesně v tom smyslu, jak je řečeno ve výše uvedené Greenspanově citaci parafráze s Grashamovým zákonem. Pokud navíc dojde k totálnímu selhání byrokratické regulace, ukazuje se, jak si začnou státní instituce vinu přehazovat mezi sebou, či se nejlépe najde nějaký obětní beránek. Ukázkovým příkladem je prohlášení šéfa SECu Christophera Coxe z , ve kterém ohlašuje konec programu Consolidated Supervised Entities (CSE) vytvořeného v roce Útočí na program dobrovolné samoregulace velkých investičních bank, který SEC sám vytvořil proto, jelikož Kongres vytvořil svou legislativní činností velkou regulační mezeru. Dle něj je pak absurdně právě tento program důkazem toho, že dobrovolná regulace nefunguje. Následně kongresman Markey v dopise ze dne šéfu SECu Coxovi zdůrazňuje neomluvitelné regulační selhání a laxní přístup v rámci CSE. Právě CSE byl do očí bijící program přenesení kompetencí byrokratické regulace na investiční banky a jejich manažerskou samoregulaci. To se pak ukazuje jako exemplární příklad tržního selhání řízení rizik neregulovaných investičních bank (Balleisen, 2009). Absurdní logika a zaměňování příčin a následků je v tomto případě přímo do nebe volající. Byl to právě SEC, který v prostředí uvolněné měnové politiky nechal pod svojí morálně-hazardní ochranou vytvořit ohromné pákové letadlo a byrokratické minimální standardy transformoval v investičních bankách v maximální. CSE v tomto ohledu nemělo s dobrovolnou samoregulací volného trhu vůbec nic společného. Závěr Přestože byrokratická regulace permanentně selhává, vina je absurdně kladena na její nedostatek. Regulace se tak dále nabalují, jelikož se řeší stále dokola jen symptomy problémů, nikoliv primární příčiny. Regulační očekávání lidí vedou k nekonečnému morálnímu hazardu. Reguluje se jejich odpovědnost, rizikové chování a časové preference. Vulgární keynesiánství, které je stále vzorem pro mnohé hospodářské politiky, vede k tomu, že se\n19 přetrhávají přirozené pojící mechanismy mezi spotřebou, úspory a investicemi. Přirozené regulatorní mechanismy se nahrazují státní manipulací úrokových měr a vysíláním dalších falešných podnětů, které narušují spontánní harmonický řád. To vše v prostředí byrokratické finanční regulace, která přetrhává podnikatelskou odpovědnost v institucionálním rámci samoregulačních mechanismů ve prospěch čím dál tím větší exogenně implementované a centralizované byrokratické neodpovědnosti. Tím dochází k periodickým umělým nerovnováhám, které zvyšují volatilitu přirozených strukturálních změn. A tím se dostáváme opět na začátek. Následné vyrovnávací a přizpůsobovací procesy jsou opět byrokraticky manipulovány. Tím se proces ozdravení prodlužuje a zároveň se díky státním zásahům dále prohlubuje morální hazard. Neúspěšná regulace se jen přetransformovává v novou podobu. Vytlouká se klín klínem. V politicko-filozofickém kontextu jde dokonce manipulativní zneužívání regulace vyjádřit ještě obšírněji. Institucionální regulace individuálních lidských aktivit je zneužita pod záminkou vytváření pravidel hry k tomu, aby se konstitutivní charakter regulace dobra a ctností od zla a nectností, postupně posouval k regulaci individualismu, jedinečnosti a inovativnosti ve prospěch kolektivismu, masovosti, systémového zneužívání a politické korektnosti. Jediným skutečným systémovým a dlouhodobým řešením není zvýšená byrokratická regulace. Ale naopak tvrdá ústavní regulace moci a populismu politiků. Aby nemohli manipulovat s lidmi jako s nelidskými agregáty a nepřenášeli na daňové poplatníky účty za individuální selhání. Tím se obnoví institucionální podmínky přirozených nebyrokratických regulativů individuální odpovědnosti ve společnosti, které zavčas dají vědět už při prvních bolestech a ne až těsně před téměř systémovým kolapsem. Reference: Akerlof, G.A.: The Market for Lemons. Quality, Uncertainty and the Market Mechanism: The Quarterly Journal of Economics 84 (1970), č.3, s Atkeson, A., Kehoe, P.J.: Deflation and Depression: Is There an Empirical Link?, Federal Reserve Bank of Minneapolis, Research, Department Staff Report 331,January Balleisen, E.J.: The Prospects for Economic "Self-Regulation" in the United States: An Historian's View from the Early Twenty-First Century, Government and Markets: Toward a New Theory of Regulation, The Tobin Project, 2009.\n20 Barkenbus, J.N.: Is Self-Regulation Possible?, Journal of Policy Analysis and Management, Vol. 2, No. 4 (Summer, 1983), pp Bastiat, F.: The Law, Foundation for Economic Education, Bernanke, B.: The Macroeconomics of the Great Depression: A Comparative Approach, Journal of Money, Credit and Banking, February 1995, vol. 27, no. 1,pp Bernanke, B.: Deflation: Making Sure 'It' Doesn t Happen Here, speech before the National Economists Club. Washington, D.C. November 21, Bernanke, B.: Chairman Ben S. Bernanke At the Community Affairs Research Conference, Washington, D.C., March 30, 2007 Bernanke, B.: Nonmonetary Effects of the Financial Crisis in the Propagation of the Great Depression, The American Economic Review, Vol. 73, No. 3 (Jun., 1983), pp Cole, H. L. and Ohanian, L. E.: New Deal Policies and the Persistence of the Great Depression: A General Equilibrium Analysis, Federal Reserve Bank of Minneapolis, Research Department, Working Paper 597, May Diamond, D.W. and Dybvig, P. H.: Bank Runs, Deposit Insurance, and Liquidity, The Journal of Political Economy, Vol. 91, No. 3 (Jun., 1983), pp Fisher, Irving, "The Debt-Deflation Theory of Great Depressions," Econometrica, October 1933, 1, Friedman, M., and Schwarz, A., A Monetary History of the United States, Princeton, NJ, Princeton University Press Greenspan, A: The Assault on Integrity, In Rand, Ayn: Capitalism: The Unknown Ideal, A Signet Book, Greenspan, A: We need a better cushion against risk, Financial Times, Hayek, F.A.: Prices and Production and Other Works, Ludwig von Mises Institute, Auburn, Alabama, Hayek, F.A.: The Pure Theory of Capital, Ludwig von Mises Institute, Auburn, Alabama, Hayek, F.A.: Reflections on the Pure Theory of Money of Mr. J.M.Keynes`, Economica (August 1931 and February 1932), citováno v: Shenoy, Sudha R.: A Tiger by the Tail, The Keynesian Legacy of Inflation, Ludwig von Mises Institute, Auburn, Alabama, 2009, s.13. Hülsmann, J.G.: The Political Economy of Moral Hazard: Politická ekonomie 54 (2006), č.1,s


Strana 46 | 11/2016 Zázraky medicíny | 100+1 Zázraky medicíny | 100+1 Kiosek\nI MUDr. Jan Cimický, CSc.\nnu. Základ je pro všechny stejný. Já jsem tedy absolvent fakulty všeobecného lékařství a pak jsem se rozhodl věnovat psychiatrii, ve které se zase specializuje. Postupně získáváte určité zkušenosti z gerontopsychiatrie, dětské psychiatrie, z alkohologie a tak dále a pak atestujete po určitém počtu let na první stupeň a stáváte se odborným lékařem. Po dalších letech máte možnost atestace druhého stupně, která vás opravňovala k tomu, že jste mohl být vedouý cím lékařem.\nA umožňují díky těmto šablonám stanovit, jaká je pravděpodobnost toho, že se jedná o to či ono onemocnění nebo poruchu.\nbudete se sprchovat čtyři hodiny, kůže tím bude poznamenaná… Je to, jako když se zasekne gramofonová deska. Pořád tu akci musíte opakovat.\nS psychiatrií je hodně spojováno používání psychofarmak. Používá něco takového i psycholog? Psycholog není lékař, takže nemůže předepisovat léky. Může používat metody, které jsou v rozsahu jeho možností, může pacientovi radit, vést p ho k nějakému zácviku k n relaxačních metod rel nebo tak. n\nPhilippe Pinel byl francouzský lékař a zakladatel psychiatrie. Nový obor prosadil v Paříži v roce 1793\nJaký byl dál vývoj medikace od toho objevu? Můžete nějak srovnat „tehdy“ a „teď“? Ten vývoj byl poměrně rychlý. Zám sadní změna nastala sad\nA psycholog? Psycholog nemá á s medicínou nic společečného. Je to absolvent katedry atedry psychologie na ﬁlozoﬁcké fakultě. Pohlíží na ty věci trochu jinak, je to teoretik. Pro psychiatra je nutné, aby stále vnímal toho pacienta nejen z pohledu narušení psychiky, ale vždycky v souvislosti s jeho tělem. Psycholog má velikou roli v tom, že člověku může pomáhat vhodným nasměrováním, ukáže mu například, jak má reagovat. Navíc je obvykle vyškolen v tom, aby pomocí testových metod pomohl v diagnostice toho člověka. Testové metody jsou propracované, třeba Rorschach, Wexler…\nvlastně okamžitě, když se začaly používat léky. Díky tomu bylo možné udělat tlustou čáru za obdobím, kdy psychiatrie šla nesprávným směrem. Zásahy, které do té doby lékaři prováděli, byly často psychochirurgií, šlo například o lobotomie, což byly nevratné změny zásahem do mozku. Ukázalo se, že to nebyla úplně správná cesta, ale přesto se dnes zase k některým těmto poznatkům vracíme. I neurochirurgická cesta funguje a dokonce i u nás, v nemocnici na Homolce chirurgické oddělení může pomoct pacientům, kteří mají těžké obsedantně kompulzivní poruchy, které je vyřazují ze společnosti, protože nejsou schopní normálně fungovat. Jaké například? Představte si, že se musíte pořád mýt. Nikdy to není ukončené, pořád máte pocit, že jste špinavý, takže se nebudete mýt deset ani dvacet minut, ale\nPierre Deniker a Jean Delay, objevitelé neuroleptika, poprvé s úspěchem vyzkoušeli chlorpromazin na pacientech trpících schizofrenií 11/2016\nJak taková operace pacienta poznamená? Uleví se jim. Ve chvíli, kdy člověk takhle trpí… Kdo to nezažil, ten to asi nedokáže posoudit, ale oni by udělali cokoli, aby se těch potíží zbavili. Hledají způsob,\nUkázalo se, že lobotomie nebyly úplně správnou cestou\nZásahem do mozku je možné toto řešit? Lobotomie byla totální zásah, přeseknutí určitých drah. Dnešní stereotaktická operace je v podstatě minioperace, v rámci které chirurg vypálí určité konkrétní místo v mozku, což způsobí, že se člověk zbaví těch potíží, které měl. Mezi pacienty máme dva případy, oba to byli velice vzdělaní lidé, inženýr a doktorka práv, kteří touto poruchou trpěli, a díky operaci, kterou jim umožnili v nemocnici na Homolce, se mohli vrátit do normálního života a z části i do práce.\nkterý se jim nabízí. Zejména tam, kde všechno ostatní selhalo, tedy kde nebylo možné ani pomocí farmak, ani psychoterapie či zácviku tomu člověku ulevit, je namístě chirurgická pomoc. V obou zmiňovaných případech se to podařilo a ti lidé žijí normálním životem, nemusí být v nemocnici nebo pod velkým množstvím léků, pouze se tam koriguje něco málo, co v té psychice zbylo. Terapie totiž není taková, že by celý problém zázračně odstranila, tady na ty zázraky nevěříme.\nJim se tedy ta porucha projevila až v průběhu života. Jak se to stane? Ve školním věku si děti třeba řeknou, že budou skákat jenom na liché kostky – to už je vlastně určitý prvek kompulze. Nebo někdy pojedete vozem a řeknete si, že budete pro zábavu počítat, kolik červených aut projede kolem.\nKde se z takové nevinné hry stane problém? Když to přeroste přes určitou míru, kdy už tím je člověk svázán. Pokud byste ta auta musel počítat pořád a neskončilo by to, tak už to není normální. Problém


24. Mezinárodní loutkový festival - Česká centra\nNalézáte se na stránce: Úvodní strana › Program › Detail akce › 24. Mezinárodní loutkový festival\n22.5.2010 0:00 - 26.5.2010 0:00\nOd 22. května se po 4 dny budou moci návštěvníci i obyvatelé Bielska-Bialé moci zúčastnit již 24. ročníku Mezinárodního loutkového festivalu. Představí se také české divadlo Minor a dalším českým vkladem bude projekt „Vyjádři se! anebo Animace zas a zase“, což je reprezentativní přehled 22 studentských animovaných filmů.\nTradiční přehlídky světového loutkového umění, tedy Mezinárodního loutkového festivalu, který se bude konat od 22. do 26. 5. 2010 v Loutkovém divadle Banialuka v Bielsku-Bialé, se zúčastní také pražské divadlo Minor.\nDne 22.5.2010 (11.00 a 17.00) na Malé scéně Polského divadla představí svoji (Jiřího Adámka) verzi známého díla Rudyarda Kiplinga „Z knihy džunglí“.\nVýprava: Kristýna Täubelová (získala Cenu Alfréda Radoka za rok 2007)\nČeský vklad Festivalu bude doplněn o přehlídku 22 nejlepších studentských filmů českých filmových škol, které vychovávají budoucí generaci českých animátorů (ve své většině jde o bakalářské a absolventské-závěrečné školní filmy. Projekt se jmenuje „Vyjádři se! aneb Animace zas a zase“ a nabízí filmy natočené po roce 2000 těchto režisérů:\nVeronika Bakošová, Magdalena Bartáková, Alžběta Beránková, Patrik Borecký, Magda Dubová, Jana Kalousová, Martin Krkošek, Michal Kudláček, Filip Markes, Michael Opitz, Aleš Pavlík, Veronika Pisarčíková, Jakub Pizinger, Markéta Plachá, Zuzana Schebestová, Eva Skurská, Renata Stránská, Adéla šimová, Petra švábková, Kristýna Zavaďáková. Všichni pocházejí z jedné ze 4 českých filmových škol: Soukromá vyšší odborná škola filmová v Písku; Vyšší odborná škola filmová Zlín; Vyšší odborná škola grafická Jihlava; VšUP Praha - obor: filmová a televizní grafika.\nVíce na: www.banialuka.pl/festiwal\nOd:\t22.5.2010 0:00\nDo:\t26.5.2010 0:00\nLoutkové divadlo Banialuka


Botanika na vedlejší koleji – rostliny snů | BOTANY.cz\nBotanika na vedlejší koleji – rostliny snů\nAutor Ladislav Hoskovec | 26. 6. 2008\nČím jsem starší, tím hůře spím. Občas nedokážu usnout celou noc. To si pak připadám jako obyvatel vesničky Macondo z Márquezova románu Sto roků samoty.\nJednoho krásného večera totiž v Macondu propukla nespavá nemoc. Netrvalo to dlouho a všichni, kteří touto nemoci ochořeli, začali ztrácet paměť. Takže aby věděli, co mají v běžném životě dělat, museli si všechno psát. Nejdřív třeba jen pověsili na krk krávě nápis Kráva. Později už tam ale bylo potřeba i dopsat: Každé ráno podojit, aby dala mléko, a mléko svařit, smíchat s kávou a vypít. Nakonec dokonce dali před vesnici ceduli s nápisem Macondo a uprostřed vesnice postavili obří transparent, který hlásal Bůh je!\nI já se snažím při nekonečných nocích rozpomenout na doby, kdy jsem ještě mohl spát. Někdy to jde, chvílemi je to zase těžké – vůbec si například nevzpomínám na své dřívější sny, už ani nevím, jak sen chutná. Problém je v tom, že jsem si nikdy nedal na krk cedulku s nápisem Dnes se mi zdálo… A proto aspoň beru do rukou prastarý Snář velmi pěkný…, který sepsal v 15. století Vavřinec z Březové. Celý jsem ho ještě nikdy nepřečetl. Nebyl na to čas, navíc proč číst celý Snář… Ale teď, za dnešní dlouhé noci, si podle něj mohu představovat, jaké bych mohl mít sny – tedy kdybych zrovna spal. Vždyť kde jinde než ve Snáři je možné nejsnáze najít ztracené podoby snů? Tak, ctěný Vavřinče, prozraď mi, co by se mi mohlo zdát! Chci si podle tvého Snáře vysnít své sny. A určitě by mě nejvíce zajímalo, jestli by v mých snech mohly být i nějaké rostliny!\nSnář velmi pěkný, z mnohých spisuov mudrcův starých i nových i z kněch zákona obojího vybraný… V Starém Městě Pražském u Jiříka Dačického Letha 1581 (výběr)\nVidí-li kdo v svém snu, že všel do zahrady, v kteréž krásní stromové rostou, mezi lidmi urozenými a vzácnými postaven bude.\nOvoce jakékoli událo-li se ve snách česati, jestli to ovoce požlutlé barvy, nemoc toho, jemuž se to snilo, znamenává. Pakli by to barvy bledé, nemoc také, ale lehčí ukazuje. Každé trpké ovoce zármutek a sladké radost a veselí ukazuje.\nStrom ořecha vlaského znamená osobu člověka bohatého a skoupého.\nUdálo-li se komu ve snách jablko trhati a ty že by sladká a chutná k jedení byla, ženu pojme se zbožím k svému potěšení. Ovoce to bylo-li by kyselé, to svázlivou manželku znamenává.\nJestliže by se ve snách někomu událo, an hrušky češe sladké, ten syny a dcery zplodí, vedle počtu hrušek. Pakli trpké byly, nezbedné a neposlušné děti ukazuje.\nHrozny jestliže někdo sbírá ve spaní a toho času víno se sbírá na vinicech, tesknost a zármutek míti bude.\nZdálo-li by se někomu, an vybíraje jádra z tykví i je jí, lidi bude oklamávati. Pakli je jiným k jedení rozdává, bude od nich oklamán.\nRůži zdá-li se někomu ve spaní, an trhá, rozmnožení statků a radost znamenává.\nZelí obyčejné jísti ve spaní zármutek znamenává, a zvláště nebylo-li dobře uvařeno, neb omaštěné.\nČesnek jísti ve snách syrový aneb cibuli, komuž se to skrze sen viděti událo, potká ho zlá příhoda a zármutek s pláčem.\nMrkev zdálo-li se někomu, že jedl ve snách, zboží ze strany jedné znamenává; ale však tomu, komuž se to snilo, nemoc ukazuje, a zvláště byla-li syrová. Pakli by se někomu zdálo, an jí vařenou, smrt brzkou mu zvěstuje.\nPšenice jestliže by se někomu zdálo, ana prší místo deště, takový každý zbohatne nad míru, a zvláště pršela-li na dům jeho aneb na osobu jeho.\nJečmen mlátil-li by někdo ve snách aneb že by mu se zdálo, an má mnoho ječmene mláceného, on, komuž se to snilo, přátel sobě příznivých mnoho míti bude.\nHořčice obecně neduh a žalost ukazuje. Protož nalezl-li by někdo ve spaní semeno hořčičné v pytlíku aneb v jakéžkoli nádobě, neduhu v brzkém času obávati se má.\nBazaliku jestliže by někdo sil neb sadil aneb vykopával, a jakžkoli s ní se ve snách obíral, zármutek na svém srdci ponese a má se toho obávati, jestliže by ta bazalika byla přílišné velikosti, aby na svém těle nebyl trápen.\nLen snilo-li se někomu, an rozsíval na svém poli a ten že by rostl a zelenal se, ten, komuž se ten sen viděti událo, radovati se bude ve svém zboží a chválen bude od lidí.\nŘedkev vidí-li kdo před sebou ve snách jakoužkoli, komuž se to snilo, zboží dosáhne, ale užitku z něho míti nebude, ale více pohanění a lhářem v lidu nazván bude.\nHrách bobový jestliže by někdo viděl ve svém snu, an roste na poli, vikev, čočovice aneb vlčí mák, neb jsou jednostejného způsobu, ten, komuž se to snilo, nalezne žalost a zármutek skrze zlou příhodu.\nHrách obyčejný, též i koukol růsti aneb z nich ve snách viděti, zboží a zlato znamenává. A v tom koukol ještě lepší jest než hrách viděti.\nTedy Vavřinče, podle tvého Snáře nemálo rostlin by mohlo být v mých snech! Ale kupodivu ne zase až tolik. Hned za svítání totiž můžu vyjít ven – tam toho jistě poroste více. Škoda jen toho koukolu, ten se už dnes hned tak nevidí, ten určitě ráno nikde nepotkám. Bylo by dobré, kdyby měl koukol alespoň ve snech výskyt velmi hojný! Nebo aspoň roztroušený. Možná, že ještě někdy usnu taky a pak konečně uvidím někde na okraji pole i tento můj vysněný koukol.\nBotanika na vedlejší koleji - sykomora


Ligový nohejbal startuje,do Doubí v sobotu přijede Vsetín | SK LIAPOR WITTE\nDomů→Aktuality→Ligový nohejbal startuje,\n← Naši žáci v turnajové premiéře\nDuel se Vsetínem končil bez vítěze →\nPo neskutečně dlouhých více než sedmi měsících (!) se do Karlových Varů opět vrací extraligový nohejbal. Naposledy mohli fandové našeho klubu své oblíbence „naživo“ podpořit na svatého Václava 28. září 2019, kdy do Doubí k semifinálovému utkání Extraligy zavítal mnohonásobný mistr republiky MNK Modřice. Nejvyšší česká soutěž nohejbalistů se pak po zimní přestávce a dalších dvou měsících „koronavirových“ prázdnin rozeběhla až o uplynulém víkendu a náš A tým čeká ostrý start v sobotu 13. června.\nOmezení spojená s nouzovým stavem, z nichž některá dosud trvají, byla také příčinou změny tradičního modelu nejvyšší české soutěže, která byla vypsána jako „Ligový pohár“. Přihlásilo se do ní pět týmů, z nichž tři patří už léta k absolutní špičce českého nohejbalu: kromě karlovarského klubu ozdobeného sedmi tituly klubových mistrů republiky a jedenáctinásobných vítězů Extraligy z Modřic ještě tradiční extraligoví semifinalisté tým Vsetína, kteří se z mistrovského titulu radovali v roce 2018. No a právě ti zavítají v sobotu do Doubí!\n„Rád bych pozval všechny příznivce nohejbalu na první letošní mistrovské utkání A mužstva SK Liapor Witte, které se po vynucené pauze opět vrátí do našeho areálu v Doubí. Přivítáme zde slovenskými reprezentanty posílený tým Vsetína, který zaručuje vysokou herní kvalitu. Pokud se do soboty nestane něco nepředvídatelného, měli bychom nastoupit v kompletní sestavě a věříme, že se nám i s podporou našich věrných diváků vstup do nové sezony podaří a že si připíšeme první letošní vítězství,“ zve diváky do ochozů hrající trenér a lídr karlovarského mužstva Jan Vanke.\nUtkání 2. kola Divize 1 Ligového poháru SK Liapor Witte – NK Austin Vsetín se hraje v areálu SK Liapor Witte v Doubí v sobotu 13. června od 14:00 hodin. Jako „předzápas“ začíná už v 10:00 mistrovské utkání 1. kola Divize 3 Ligového poháru, ve kterém B tým SK Liapor Witte přivítá nohejbalistů TJ Radomyšl. Pro diváky je připraveno tradičně perfektní zázemí (parkování, sociální zařízení, občerstvení atd.) a samozřejmostí je i bohatá divácká tombola.\nPěkný článek k sobotnímu utkání vyšel dnes v Karlovarském deníku, přečíst si ho můžete zde.


Dobrovolníci vyčistili břehy i řeku Úpu, při úklidu v ní našli také ledničku s mrazákem - Aktuality - Zprávy - Trutnovinky\nDobrovolníci vyčistili břehy i řeku Úpu, při úklidu v ní našli také ledničku s mrazákem\n22.4.2018 • Aktuality •\nTi, co vyhazují odpadky do vodního toku, jsou patrně „speciální“ lidé. To si myslí také Martin Kynčl, který už potřetí zorganizoval velkou úklidovou akci Čištění řeky Úpy 2018, která se konala včera v Trutnově a blízkém okolí.\nZáslužné akce se zúčastnilo celkem zhruba 330 dobrovolníků, z nichž bylo také 80 žáků ve Svobodě nad Úpou. Nově se letos čištění rozšířilo i do Mladých Buků. Dobrovolníci vyrazili do terénu, zbavovali břehy i řeku četných odpadků, které tam nechali nebo naházeli nezodpovědní lidé, škůdci přírody.\nFotogalerie • 43 snímků Čištění řeky Úpy v Trutnově a okolí\nJenom v Trutnově bylo odpadky naplněno přibližně dvě stě pytlů. Další rozměrnější odpad tvořily nábytek, skříně, noční stolek, umyvadlo, kancelářská židle, záchodové prkénko, strunová sekačka, koberce nebo monitor. Ke skutečným kuriozitám patřily zbytky auta či lednička s mrazákem.\n„Při prvním ročníku jsme nad lidmi, kteří se takto zbavují odpadků, kroutili hlavou. Teď už se nad tím jen pousmějeme. Říkáme si, co člověka k takovému jednání vede. Místo toho, aby tu věc dal ke kontejneru nebo odvezl do sběrného dvora, dá si tu práci a hodí ji do řeky nebo odloží na jejím břehu. To se těžko chápe, je to na pováženou,“ uvedl organizátor úklidu.\nDobrovolníci při úklidu břehů a řeky byli připraveni sbírat také odhozené injekční stříkačky. V této souvislosti spolupracovali s městskou policií. „Byli jsme strážníky informováni, že kdokoli ze sběračů stříkačku najde, nesmí na ni sahat a bude přivolána hlídka,“ řekl Kynčl. Letos bylo nalezeno pětadvacet injekčních stříkaček.\nOrganizátoři již tradičního čištění řeky přemýšlejí, zda v budoucnu do akce zapojit také správce toku, kterým je Povodí Labe. „Je to věc jednání. Našim velkým podporovatelem jsou Technické služby Trutnov, které nám poskytly zdarma pytle a navíc nám zajistily odvoz nasbíraného odpadu, který jsme uložili do jejich kontejnerů,“ dodal Martin Kynčl.


krev ve sputu při covid-19 | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře krev ve sputu při covid-19\nKrev ve sputu při covid-19\nInfekce Peter 23.11.2021\nDobrý večer. Od 16.11.2021 jsem v izolaci c covid-19 na který jsem byl pozitivně testován. Na začátku jsem měl teploty do 38. Ale od čtvrtka 18.11 se mi při vykašlávání objevuje příměs krve. Teploty se mi zvýšili na 38,5 až 38,8. Pri teplotach jsem ze začátku bral paralen 500 od 22.11 jsem prestal pouzivat paralen a začal brat ibalgin plus. Teplota se ale pořád vrací. Dýchat můžu zatím bez výraznějších potíží. Na vykašlávání beru Bromhexin, ale od doby co se mi objevila krev ho beru jenom kdyz mam příliš husté hleny a mam problém je vykašlat.\nObávám se jestli nemam nějaké vnitřní poranění, ze ktereho se krev dostava do hlenu. Citim se částečně vyčerpaně a hluboke nadechnutí mi zpusobuje kašel. Jim 1 až 2 krat denně rohlik nebo pulku misky tuhe stravy. S prijmem potravy nemám potíže, jen jím malo. Moč mám tmavě žlutý, krev tam nedetekuji. Piji tak 1l až 1,5 litru tekutiny denne (černý čaj s cukrem a nebo voda )a to se zlepsilo od pondeli 22.11 predtim jsem pil do 0,5l cerneho čaje denně. Stav se zlepsil kdyz jsem presel na ibalgin.\nTeplota se mi vraci v intervalech cca 4 hodin.\nKrev v hlenu není tmavě červená ale světlá.\nTrpim vysokým krevním tlakem na ktery beru leky. Mam 115kg a výška 180cm\nDobrý den, děkujeme za váš dotaz. Vykašlávání krve může být příznakem plicní embolie, která onemocnění covid-19 často provází. Prosím co nejdříve kontaktujte praktického lékaře, aby provedl příslušná vyšetření (vyšetření d-dimerů z krve a tomografického vyšetření průtoku krve plícemi) nebo vás odeslal k vyšetření do nemocnice. Přeji brzké uzdravení.\nDobrý den, 5 let jsem byl kuřákem elektronické cigarety. Během kouření jsem...\nDobrý den, syn ( 3 roky 8 měsíců) má občas ve stolici nebo kolem řítního otvoru...


The Organic Pharmacy Apricot & Chamomile Conditioner | AURIO.CZ\nDomů / Bio kosmetika / The Organic Pharmacy Apricot & Chamomile Conditioner\nJemný kondicionér určený přímo pro dětské vlásky. Blahodárná receptura obsahuje heřmánek, med, kokos, bambucké máslo a jojobu. Posiluje a chrání dětské vlásky, zamezuje jejich nepříjemnému zacuchávání.\nKleštičky na nehty se zásobníkem - zahnuté\nChromované kleštičky speciálně navržené pro rychlou a pohodlnou manikúru se...\nJemný dětský kondicionér s heřmánkem a meruňkou\nProč si dětský kondicionér zamilujete\n47 % přísad je organického původu\njemné složení s heřmánkem, medem a bambuckým máslem\nusnadňuje rozčesávání dětských vlasů\njojobový olej ‒ zjemňující olej ze semínek jojobového keře. Svým složení má blízko k přirozenému kožnímu mazu, a tak má skvělou přilnavost. Hloubkově hydratuje vlasy.\nkokosový olej ‒ bohatý zdroj mastných kyselin se středním řetězcem triglyceridů. Zjemňuje a dodává pleti hydrataci.\nKlinické testy prokázaly, že zvláčňuje a rozjasňuje vlasy už 60 minut po aplikaci.\nMalé množství kondicionéru naneste rovnoměrně na dětské vlasy a opláchněte.


Recept na dort „Negresa“ - Tradiční recepty - 2022\nMáslo, mléko a cukr jsem dala do kastrůlku. Pánev jsem vložil do ohně a nechal ji, dokud se nerozpustí a homogenizují.\nPřidala jsem kakaovou a rumovou esenci. Znovu jsem zamíchal a nechal na ohni další 2-3 minuty. Nemusí se vařit, stačí, aby bylo vše homogenní a cukr dobře roztavený.\nZ této kompozice jsem vzal 12-13 polévkových lžic a dal je do misky.\nZbývající směs jsem nechal vychladnout, poté jsem do ní vložil žloutky a dobře promíchal.\nBílky dobře vyšlehám se špetkou soli a také jsem přidal.\nNásledovala mouka a prášek do pečiva. Směs by měla mít na konci konzistenci dortu.\nKulatý tvar jsem vyložila pečicím papírem, vložila těsto a dala do trouby. Musí být předehřátý a oheň ponechán na stupni 2, tj. Malý až střední.\nPrvních 10–15 minut je ideální troubu neotevírat.\nAsi za 40 minut je deska připravena, ale záleží také na vaší troubě. Proveďte test s párátkem na bezpečnost.\nVyndal jsem vršek z formy a položil na velký plech.\nSměs másla, mléka, kakaa a cukru jsem v míse několik minut zahřívala. Když začalo vřít, vložil jsem do něj na menší kousky nasekanou lískovou čokoládu.\nKdyž je poleva homogenní a ještě horká, můžeme ji dát přes pult. Na okrajích trochu stéká, takže potřebujeme velký talíř :)\nPokud chcete, můžete vrch trochu sirupovat páleným cukrovým sirupem, ale mně poleva stačila a nahoře to docela šlo :)\nČokoládové lískové oříšky zůstanou po upečení na dortu. Pokud vám nechutná, použijte čokoládu bez lískových oříšků, rádi si dáme i něco křupavého na žvýkání společně s ostružinou: P\nČerný dort s bílými růžemi\nŽloutky utřeme s cukrem a postupně přidáváme olej.\nPak přidejte vodu a kompozice bude docela tekutá, nebojte se!\nPoté, co nalijete vodu, šlehejte mixér cca. 2 minuty.\nV míse smíchejte mouku s kakaem a práškem do pečiva a po troškách je přidávejte ke žloutkům. Nyní to bude mírně vířící kompozice. Zvlášť vyšlehejte bílky do tuha a poté promíchejte lžící, shora dolů (ne mixérem!), Dokud se nestane homogenní.\nNamažte podnos a nalijte do něj kompozit.\nPečeme na 175-180 stupňů C, cca. 30 minut.\nKdyž je deska připravena, nechte ji vychladnout. Rozřízl jsem desku na 3.\nPrvní desku jsem položil pod kulatý tác, druhou jsem obložil stěnami a poslední jsem nasadil víko. Vložím také obrázky s detaily.\nNamočte želatinu.Žloutky, cukr, mouku a vanilku trochu promíchejte mixérem, poté ho dejte na oheň a rychle míchejte, dokud nezhoustne.\nPřidejte vanilkovou tyčinku nebo sáček vanilkové jemnosti. Vmíchejte postupně nabobtnanou želatinu a promíchejte.\nNecháme trochu vychladnout, poté přidáme šlehačku, poté sledujeme ovoce a promícháme.\nFormu jsem naplnila krémem a pak jsem jednu noc dala do lednice, druhý den ráno byla velmi silná, načež jsem dort ozdobila.\nČerné keto v pánvi\nNepotřebujete troubu, ani klasickou, ani mikrovlnnou, abyste si mohli pochutnat na měkkém dortu s čokoládovou příchutí, připraveném maximálně za půl hodiny. Potřebujete vyšší pánev, se silným dnem a stěnami a nepřilnavým povrchem.\n70-100 g zeleného cukru\n50 ml rozpuštěného kokosového oleje\n100 ml sladké a kyselé smetany\nPomocí mixéru rozšlehejte vejce se sladidlem, dokud se nerozpustí. Přidejte kokosový olej, smetanu a koření, ještě trochu prošlehejte. Samostatně promíchejte suché přísady a spojte s tekutým prostředkem. Mělo by vyjít nepříliš husté těsto.\nPánev s vyššími stěnami (já jsem použil hrnec o průměru asi 20 cm a stěnách asi 7 cm vysokých) vymažeme máslem a vlijeme těsto. Pánev zakryjte hliníkovou fólií a nasaďte víko. Pokud máte víko, které se těsně zavírá, není potřeba fólie. Vložte pánev na nejnižší teplotu, kterou máte. Po 20 minutách proveďte test párátkem. Ostružina by se měla rovnoměrně držet po celém povrchu a při lehkém stlačení prstem by se měla vrátit. Pokud je to nutné, nechte trochu víc a kontrolujte každých několik minut. Až budete připraveni, vypněte teplo a nechte trochu více pod pokličkou, poté vyjměte na grilu, aby došlo k úplnému ochlazení.\nMůže být podáván se šlehačkou, zmrzlinou, bobulemi, marmeládou bez cukru nebo obyčejný, každopádně je skvělý! Je vhodný i na dort.\nCELKEM: 535 gramů, 1874,4 kalorií, 53 bílkovin, 192,9 tuků, 14,7 sacharidů, 8,9 vlákniny\nDort Negresa - recepty\n4 vejce, 1 šálek (250 ml) mléka, 200 g másla, 4 lžíce kakaa, 1 čokoláda z lískových oříšků, 300 - 330 g mouky, 250 g cukru, 1 prášek do pečiva, 1 rumovou esenci, špetku soli.\n15 Reakce na "Tort" Negresa ""\nVeselé Vánoce se svými blízkými.\nVeselé Vánoce, s radostí a zdravím, se svými blízkými!\nVeselé oslavy! Polibky:*\nRozhodně se mi to líbí! Veselé oslavy!\nKrásné a dobré!\nNemůžu se dočkat, až zveřejníš, co jsi připravil na jídlo o těchto zimních prázdninách, sleduji tě každý den.\nDěkuji Cristino! Veselé oslavy.\nVšechno nejlepší k narozeninám a veselé svátky!\nVeselé svátky, má drahá, zdraví a vše nejlepší!\nVeselé Vánoce a krásný nový rok! Líbáš s láskou: *\nMoje rodina miluje černé ženy, takže tento dort je rozhodně podle našich představ.\nVeselé Vánoce, má drahá! Polibky a nádherný nový rok !! : *\nDěkuji za komentáře! Anonymní a necivilizovaní na tomto blogu nejsou povoleni!\nNevím, jestli jste viděli dívky, ale jsem stálým klientem Pocaiova „černého“ tématu. Dobrý dort a velmi jednoduchý na přípravu.\nZatím jsme vyrobili asi 5 kombinací, z nichž jedna byla dort pro naše syny, Laur a Gabi\naby vyšel vysoký koláč, udělal jsem 2 porce ostružiny, tedy 2 desky.\n2 psy mouka\n3 lžíce dulceatzy (dal jsem 3 lžíce třešňové dulceatzy, ale Poca doporučuje džem. Chtěl jsem, aby vyšla hustá kompozice)\n1 mandlová esence\n600-800 gramů čokolády (podle toho, jak je hustá)\n150 gramů mletých lískových ořechů\n1,2 kg čerstvé\nztužovač šlehačky (5 sáčků)\n200 gramů čokolády\n100 gramů palminu (kokosové máslo)\nZačněte předešlou noc a rozpusťte čokoládu na krém v parní lázni, pak až bude hotová, přidejte šlehačku. Směs nechte vychladnout do druhého dne.\nVejce utřete s cukrem, teplým mlékem, olejem, marmeládou. Poté přidejte mouku, jedlou sodu, kakaové lžíce a mandlovou esenci.\nKompozici jsem dala do tvaru 28 cm dortu (vymazaného a vysypaného moukou) a pekla jsem asi 40 minut na 180 stupňů.\nPoté operaci opakujte na desce 2.\ntady je vrchol (do formy jsem dala hodně mouky, později jsem měla co škrábat)\nProtože dort měl být vysoký, mnohem vyšší než tvar, vložil jsem instalaci, to znamená, že jsem tvar obložil silnými listy A3.\n1. Předehřejte troubu na 180C. Dortovou formu vymažte tukem a vyložte pečicím papírem.\n2. Ostružinu připravíte tak, že máslo a čokoládu rozpustíte společně v žáruvzdorné misce umístěné nad hrncem s vroucí vodou, přičemž dbáte na to, aby se hladina vody nedotýkala mísy. Přidejte cukr, míchejte do hladka\núplně rozpustí. Sejměte pánev z ohně a přidejte žloutky.\n4. V čisté míse vyšlehejte 5 bílků, dokud nevzniknou tuhé špičky. Do čokoládové směsi zapracujte pár lžic rozšlehaných bílků, přidejte zbytek. Směs nalijte na připravený plech a poté pečte 40 minut.\n5. Mezitím si udělejte pusinku. Ve velké míse postupně smíchejte 4 bílky, přidejte moučkový cukr. Přidejte vanilkovou esenci. Kakao a kukuřice se prosejí a poté se zapracují do pusinky.\n6. Ostružinu vyjměte z trouby a horní část zakryjte pusinkou. Nechte v troubě dalších 25 minut nebo dokud pusinky nevytvoří nahoře kůrku, ale střed je stále měkký. Nechte vychladnout na pánvi. Podávejte horké.\nČerný dort s ovocem dle vašeho výběru a # 8211 speciální dezert\nK přípravě tohoto receptu potřebujete následující přísady:\n600 g třešní (jiné ovoce, volitelně)\n1. Pro začátek si rozpustíme čokoládu a máslo v parní lázni.\n2. V samostatné misce rozšlehejte 4 vejce se 100 gramy cukru. Přidejte sůl, vanilkový cukr a dobře promíchejte.\n3. Pomocí mixéru rozmixujte tvaroh s cukrem a zbylými vejci. Míchejte, dokud nezískáte homogenní krém.\n4. Přidejte čokoládu a rozpuštěné máslo do vaječné směsi. Dobře promíchejte, poté přidejte mouku a prášek do pečiva. Míchejte, dokud nezískáte jemné a homogenní těsto.\n5. Na plech pokrytý pečícím papírem nalijte třetinu předem připraveného těsta.\n6. Přidejte poloviční množství sýra a navrch poloviční množství třešní.\n7. To samé děláme, dokud nedokončíme všechny ingredience. Pečeme v předehřáté troubě na 180 stupňů 40 minut. Na konci ozdobte moučkovým cukrem.\nČerný čokoládový dort s domácí čokoládou\nVážení přátelé, začal prosinec, jediná dobrá příležitost k přípravě dortů, protože příležitosti jsou: Mikuláš, Vánoce, Silvestr a mnoho, mnoho Silvestra.\nVýše uvedený dort jsem připravil k narozeninám, ale byl velmi dobře přijat všemi (kdo ho přišli ochutnat).\nVe skutečnosti je to velmi jednoduché: připravíme ostružinovou desku (síť najdete na blogu, je to ostružinový recept se sušenými švestkami). Poté, co byla ostružina připravena, nechal jsem ji vychladnout. Poté jsem připravil porci domácí čokolády, tvrdší - respektive vodu a cukrový sirup jsem udělal trochu hustší, které jsem pak ve vrstvě rozetřel na ostružinu. Na čokoládu jsem dal pár najemno nasekaných kandovaných třešní, ale používat třešně není povinné. Můžete je nahradit kandovaným pomerančem nebo ananasem.\nOstružinový koláč s banány je recept, který musí být součástí nabídky zvláštní příležitosti strávené v rodině. K přípravě tohoto dortu musíme oddělit vaječné bílky od žloutků. Žloutky utřeme s cukrem, poté postupně přidáváme olej a vytváříme „sladkou“ majonézu. Poté přidejte vodu a směs koláče bude docela tekutá, ale nebojte se! Poté, co nalijete vodu, šlehejte mixér cca. 2 minuty. V míse smíchejte mouku s kakaem a práškem do pečiva a postupně je přidávejte ke žloutkům. Nyní to bude mírně vířící kompozice. Zvlášť vyšlehejte bílky na tuhý sníh a poté míchejte lžící shora dolů (ne mixérem!), Dokud se nestane homogenní. Velký plech vymažte máslem a vysypte a pěkně vyrovnejte. Pečeme na 175-180 stupňů C, cca. 30 minut. Když je deska připravena, nechte ji vychladnout.\nZvláštní chuť tomuto koláči dodává pečivový krém\nPři přípravě pudinku postupujeme následovně:\nMléko dejte vařit, příchutě a poloviční množství cukru. Přidá se také vanilkový lusk, ale předtím se na dlouhou dobu rozbalí a semínka se také oškrábou a přidají - pro lepší chuť a vůni. Druhou polovinu cukru zvlášť smíchejte s moukou a žloutky. Když mléko vře, odstavte ho (sceďte) a do směsi přidejte špetku teplého mléka, dobře promíchejte, vše spojte a přiveďte zpět k varu. Jakmile vychladne, dejte ji stranou, aby vychladla. Přes krém položený na pultu přidejte vrstvu banánů a vložte do lednice. Glazujte a ozdobte.\nPo několika dnech, možná dokonce týdnech absence, jsem se rozhodl vrátit se v platnost. Protože jsem byl v poslední době velmi zaneprázdněn, neměl jsem ani čas jít na internet, ale psát recepty na blog. ale teď, když skončila sezóna svateb a křtů (alespoň pro nás), mohu pokračovat ve své klidné práci. Přestože na mě čeká mnoho receptů, v následujícím textu navrhnu 2 jednoduché, ale velmi chutné recepty, se kterými jsem vařil\nu příležitosti narozenin mého manžela, ve skutečnosti jsou jeho oblíbenci.\nPro začátek začnu Negresou.Chci zmínit, že recept mám v knize své babičky, protože ačkoliv jsem vyzkoušela několik receptů, tohle všechno se mi zdá nejlepší.\nZde je to, co potřebujeme k získání dobré, načechrané černé ženy:\n4 velká vejce (pokud je menší, 5 snůšek)\nesence (dávám vanilku, ale rum funguje skvěle)\njemně nasekaný ořech (50-100 gr)\nkakao (20-30 gr)\nkokos na ozdobu (volitelně)\nNyní, když jsme stanovili přísady, pusťme se do práce. Nejprve dáme do pánve mléko, cukr, máslo a kakao spolu s esencí. Všechny je dáme na mírný oheň a necháme je tam, dokud se směs nestane homogenní, a cukr a máslo se rozpustí. Z výsledné kompozice odstavíme 15 polévkových lžic (kterými budeme dort nakonec glazovat), a zbytek směsi necháme úplně vychladnout.\nPoté, co se směs ochladí, oddělte vejce a přidejte po jednom žloutky a po každém dobře promíchejte\nperfektní. Poté přidejte rozšlehané bílky s práškem soli. A na závěr do deště přidejte mouku smíchanou s práškem do pečiva.\nSměs dobře homogenizujte, aby nezůstala hrudkovitá. Mísu vymažte olejem a vyložte moukou, nalijte směs na plech, navrch přidejte vlašské ořechy a vše dejte\nv troubě předehřáté na správné teplo.\nJe připraven, když projde testem párátka, ale v průměru to trvá asi 25-30 minut.\nJakmile je hotový, vytáhneme ho z trouby a ještě horký přelijeme polevou, kterou jsme předtím zastavili, poté\nprášek s kokosem (volitelně). Necháme vychladnout a nakrájíme na libovolné tvary.\nZde je konečný výsledek, není lepší sloužit:\nNe nadarmo ji dává přednost její manžel. Je opravdu velmi dobrý, nadýchaný a snadno vyrobitelný :)\nUpřímně doufám, že se vám bude líbit stejně jako nám a že to vyzkoušíte :)\nMůžete přejít přímo na videorecept nebo si přečíst psaný recept.\nČerný top je vyroben poprvé. Přesná množství v receptu jsou dodržena, deska může být podle potřeby obdélníková nebo kulatá. Recept zobrazíte kliknutím na obrázek.\nOstružinový vršek se nechá vychladnout, aby byl dokonale studený. Dáme na plech a velmi dobře namažeme, silnou vrstvou džemu, navrch i po stranách. Můžete použít jakýkoli druh džemu, já jsem teď použil meruňky.\nDalší tipy od paní Bradea:\n-lze nakrájet na 2 plátky, ale buďte velmi opatrní, vršek je extrémně křehký a může se zlomit. Nepotřebuje sirup, je to vlhká deska.\n-v polovině jej můžete potřít džemem a posypat vlašskými ořechy, použijete tedy asi 300 g džemu a 250 g vlašských ořechů.\n-pokud máte čerstvé třešně nebo kompot, můžete je dát doprostřed a chuť bude & hellipwow!\n-nezapomeňte na tajnou přísadu: hojně kropte láskou a 2-3 úsměvy.\nPosypeme mletými vlašskými ořechy, předem lehce osmaženými. Navrch a po stranách položte velkorysou vrstvu a dlaní lehce zatlačte, aby se stisklo.\nDekorace je vyrobena podle fantazie a touhy: Dal jsem pár polovic vlašských ořechů, chtěl jsem něco jednoduchého & # 128578\nNechte pár hodin vychladnout, poté nakrájejte a užívejte si s velkou chutí! Má ještě smysl říkat vám, jak je dobrý? Pokud si dáte třešňovou marmeládu, nechte koláč nakysnout, uvědomujete si, jaké to může být šílenství dobroty?\nTak to vypadá v sekci. Řekněte, že si nenecháte zalít ústa, a nezkuste dnes recept! Upřímně vám říkám, že bych nečekal, garantuji vám, že v noci nebudete spát, zůstanete jen s myšlenkou na takový zázrak & # 128578\nPůstový dort s ostružinovým topem a vlašským ořechem\nPojď, chuť k jídlu a zvýšit vaření chutné a jednoduché, pouze s Ginou Bradea, ano?\nTento recept na půstový koláč vyzkoušeli také naši čtenáři:\nVideo: Negresa reteta Chef Sorin Bontea (Smět 2022).\nCopyright 2022 \_ Dort „Negresa“...


Závody v Polsku - Irský setr Jessie\nO víkendu jsme navštívili polskou Wroclaw, kde se konal již pátý ročník dogfrisbee závodů. Celý víkend byl absolutně super, závody mě nadchly... báječná organizace, krásné prostředí, spousta fandících diváků, skvělí pořadatelé, spousta dárečků při prezenci.. Prostě parádní akce. Závodily jsme s Jessie ve freestylu - Starters, takže jsme si konečně odbyly závodní premiéru a také v Super Pro Toss & Fetch.\nSobota začínala prvním kolem Super Pro Toss & Fetch (SPTF), to se nám vůbec nevyvedlo, já jsem něco zkazila, něco Jessie uteklo a nakonec z toho byl jen 1 chycený disk a 2 body. Po obědě začínaly freestylové kategorie, od Young dogs přes Bonsai (psi do 38 cm), Starters a nakonec nejvyšší Open. Už Young dogs nás překvapili velmi vysokou úrovní freestylu, v Bonsai nasazená laťka pokračovala a ve Starters ještě vyskočila výš. V naší katagorii nakonec nastoupilo 25 týmů. První kolo pro mě bylo velká neznámá, ale zjistila jsem že absolutně nic z okolí nevnímám, dokonce ani hudbu. Tu jsem slyšela jen na začátku, před prvním vyhozeným diskem. Úvod se nám myslím vcelku povedl, overy (přeskoky přes tělo) byly slabší, jeden jsem opakovala a pak jsem nestíhala zbytek sestavy :-). Multiple se povedl pěkně. Minuta a půl utekla rychle a byl konec. K freestylu patří také jedno kolo distanční disciplíny, která docela slušně ovlivňuje pořadí, jak jsem později zjistila. Distance pro nás jsou poslední dobou zakleté, takže se povedlo jen 6,5 bodu. Všichni mi říkali jaké pěkné hody to byly, ale Jessie prostě kousíček chyběl aby je dostihla. Po sobotě jsme tedy byly ve freestylu na 15. místě.\nV neděli jsme začínaly druhým kolem SPTF, protože s 2 body jsme byly na chvostu startovní listiny. Povedlo se přidat ještě 8 bodů, takže celkové skore bylo 10 bodů. K druhému kolu freestylu jsme nastupovaly za silného deště a navíc po krátké přestávce na ukázku pasení ovcí, takže jsem musela asi 15 minut čekat. Ale asi nám pršelo štěstí, povedlo se nám to, co se nepovedlo v prvním kole a celkově jsme měly druhý freestyle lépe hodnocený. To mám nakonec pomohlo ke skoku na 11. místo.\nS naší závodní premiérou jsem opravdu spokojená, splnila jsem si cíl že budeme nad půlkou :-). Konkurence byla opravdu silná, sešlo se spousta skvělých polských týmů. Tak pěkné freestylové hodnocení jsem ani nečekala. Jessie si závody také užila, vypadala nadšeně, běhala naplno, makala, ani jednou se nezačuchala a skvěle se soustředila.\nSuper Pro Toss & Fetch: 10 bodů (2; 8) - 63. místo/74\nFreestyle Starters: 98,60 bodů (29,54; 6,5; 31,86) - 11. místo/25\nVidea: naše (obě kola), od organizátorů (1. kolo)\nFotky: Jessie (různí autoři), foto-pes, různá alba - Picasa\nCelkové výsledky: freestyle, SPTF\nDalší články: DiscDog


Výprodej sportovních podprsenek | adidas CZ | Outlet\nVýprodej sportovních podprsenek\n374 Kč - 1 657 Kč\nPodprsenka Medium Support Don't Rest 3 Bar\nPodprsenka Circuit Medium-Support\nPodprsenka Don't Rest Primeblue\nVýprodej sportovních podprsenek adidas potěší všechny aktivní ženy\nNeobejde se bez ní žádná aktivní žena. Tento často skrývaný kousek oblečení chytře pomáhá ženám soustředit se opravdu jen na sportovní výkon a neřešit nepodstatné záležitosti. Nosí jej rády i amatérské sportovkyně nebo turistky a cyklistky, protože dobře odvádí pot a jsou na těle doslova druhou kůží. Řeč je o funkčních sportovních podprsenkách adidas, které lze zakoupit i ve výprodeji za příjemnější ceny.\nSlevy sportovních podprsenek adidas přináší nízké ceny\nPokud to s pohybem myslíte aspoň trochu vážně, skutečně se bez ní neobejdete. Sportovní podprsenka adidas je praktickým pomocníkem každé ženy při jakémkoli pohybu. Výprodej sportovních podprsenek také nabízí nepřeberné množství designů a materiálů. Je ušitá z velice příjemného a jemného materiálu, který dobře odvádí pot, ale zároveň je natolik prodyšný, že se v něm cítíte pořád v suchu. Sportovní podprsenky adidas jsou v přední části vybaveny vyjímatelnými vycpávkami, aby dobře držely tvar vašeho poprsí. Díky lehké kompresi budete mít při pohybu příjemný pocit a zároveň jistotu, že vše je na svém místě. Elastický lem a nastavitelná ramínka, to jsou další pilíře toho, že sportovní podprsenka dobře sedí na vašem těle.\nVaší pozornosti by nemělo ujít zádové řešení sportovních podprsenek adidas. Zde totiž často adidas používá síťovinu a minimum látky, aby pokožka mohla dobře dýchat a zároveň se tělo mohlo ochlazovat proudícím vzduchem.\nNa pilates nebo do posilovny?\nadidas vyrábí sportovní podprsenky podle účelu, kam v nich chcete nebo plánujete chodit. Každému konkrétnímu sportu potom přizpůsobuje design podprsenek, aby vám co nejméně překážela. V ideálním případě vám totiž sportovní podprsenka musí sednout tak, jako by byla druhou kůží. Existují tedy rozdíly mezi podprsenkami určenými například na box, na běh nebo do posilovny a modely, v nichž se vám bude dobře cvičit jóga nebo pilates. Co se týče vzhledu a barev, všechny modely zdobí ikonické 3-Stripes a Trefoil. Barvám se meze nekladou, záleží jen na vašem vkusu, kterou si vyberete. K některým modelům adidas nabízí ve stejném designu ještě legíny, abyste mohla jít cvičit vyladěná a cítila se dokonale i při podávání sportovního výkonu. Sportovní podprsenku využijete velmi často, proto nepřehlédněte slevy sportovních podprsenek adidas a nakupte výhodně a za nízké ceny.


Originální převleky i občerstvení aneb báječný silvestrovský mejdan pro děti! | Pro ženy | Blesk.cz\nPro ženy > Volný čas > Originální převleky i občerstvení aneb báječný silvestrovský mejdan pro děti!\nDěti milují oslavy stejně jako my! Vyrobte jim ze starých mikin a svetrů zvířátkové masky, připravte vtipné občerstvení a buďte si jistí, že si konec roku opravdu parádně užijí! Vy se můžete připojit nebo si ve vedlejším pokoji udělejte separátní oslavu pro dospělé. Bude z toho silvestrovská oslava, jak má být.\nPŘILETĚLA SOVA Na okna můžete rozvěsit šišky namočené do bílé barvy. Navažte je do různých závěsů a uvidíte, jak snadno vznikne pocit zimního lesa. Jestli k tomu ještě přiletí sova, už to nebude mít žádnou chybu!\nAutor: Krásný venkov\nKdyž Silvestr, tak chlebíčky a televizní estráda? To by byla trochu škoda, nemyslíte? Jděte na to letos jinak a navrhněte potomkům a jejich kamarádům, že jim uspořádáte oslavu, která může začít už odpoledne a bude jen na nich, kdy skončí.\nPřidejte originální oblečení a občerstvení a pravděpodobně budou vaší nabídkou uchváceni. Pravda, puberťáky na tuhle zábavu už asi nenalákáte, ale ti už stejně nejspíš budou mít svůj program. Předškoláky a mladší školáky nadchnete!\nMASKY Mikinu XL obraťte naruby a uprostřed (pokud má zip, tak těsně vedle) prošijte na stroji asi 25 cm od lemu nahoru. Tam sešijte ještě asi 1 cm látky do pravého úhlu, otočte a podélně sešijte zpět k lemu. Mezi švy mikinu rozstřihněte a kraje začistěte. Tak vznikne základ overalu pro zvířátka. Můžete zkrátit rukávy a odstřižky použít na výrobu oušek. Liška má na hlavě fleecovou kuklu ze sekáče, ocásek ze staré šály, ouška z filcu a overal ze starého svetru. Ideální recyklace!\nZVÍŘÁTKA Medvídek, zajíček, liška a sovička, seznamte se! Overaly jsou z vyřazených mikin a svetrů, sovička má ještě škrabošku z filcu a peříčka vystříhaná cik cak nůžkami. Základ overalu je ušitý na stroji, ale co jde, je nalepené tavnou pistolí. SNĚHOVÉ KOULE Chomáčky vaty prošijte nití a pověste do prostoru nebo do okna.\nHOSTINA Špalky a kolečka místo talířů. Polštáře ušijte z pevnější látky, ze dvou kruhů přiložených lícem k líci. Po 10 cm vytvořte sámeček, sešpendlete a sešijte. Nechte 10cm otvor, vyplňte dutým vláknem a zapošijte. Střed prošijte dvěma stehy pevnou bavlnkou. NÁŠ TIP Lesní drink je z ovoce z mrazáku zalitého sirupem a pak opatrně vodou, aby se barvy nepromíchaly.\nJEDNOHUBKY HŘÍBKY Hlavičky jsou z piškotů obalených v čokoládové polevě, nožičky z marcipánu nebo piškotového těsta.\nSLANÍ JEŽCI Slané sušenky pomažte lučinou rozmíchanou s tuňákem. Upravte do kopečku a ozdobte plátky mandlí. Jako čumáček zapíchněte sušenou brusinku.\nVyrobeno ve spolupráci s časopisem Krásný venkov.\nKlíčová slova: silvestr, silvestrovská oslava, silvestrovský mejdan, dětský silvestr , konec roku, silvestrovské občerstvení, Krásný venkov


Autoškola České Budějovice a Praha 8 | Autoškola Vacek\nHledáte autoškolu v Českých Budějovicích s vynikajícím hodnocením? Naučíme vás bezpečně a sebejistě řidit. Vyjdeme vám časově vstříc a výuku přizpůsobíme Vašim časovým možnostem. Cenu lze rozdělit na splátky podle domluvy, získáte tak řidičák na splátky. Zárukou kvality naší českobudějovické autoškoly je téměř 20 let zkušeností a stovky spokojených žáků, kteří uspěli při závěrečných jízdách a testech. Jsme velmi trpěliví a máme pochopení pro ty, kteři nikdy neseděli za volantem a bojí se první jízdy. Sídlíme v centru Českých Budějovic, pár kroků od IGY.\nVýhody Autoškoly Vacek\nVynikající hodnocení a téměř 20 let zkušeností jsou zárukou kvalitní a správné výuky.\nJsme trpěliví a máme pochopení pro začátečníky, kteří nemají s řízením zkušenosti.\nCenu autoškoly lze rozložit na splátky podle domluvy, nezatížíme tak váš rozpočet.\nStovky spokojených žáků, kteří uspěli u zkoušek.\nČasová flexibilita výuky, přizpůsobíme se vašemu rozvrhu ve škole nebo zaměstnání.\nSleva pro studenty 300Kč na řidičák skupiny "B".\nAutoškola je tu pro vás v centru Českých Budějovic.\nSamozřejmostí je vykání (s čímž se často v autoškolách nesetkáte), stejně jako vám nebude při jízdě nikdo kouřit pod nos (což je naopak k vidění často).\nŘidičský průkaz skupiny "B" (osobní automobil do 3,5 tuny)\nNejběžnější typ řidičského průkazu, po jeho získání můžete řidít:\nMotorová vozidla o maximální hmotnosti 3,5 tuny, s maximálně osmi sedadly (kromě řidiče) a vozidla skupiny A1 s automatickou převodovkou (moto 125 ccm a tříkolky do 15 kW)\nCo vše výuka v autokoškole obsahuje? (zákon 247/2000)\n28 hodin praktického výcviku v řízení vozidla (vyučovací hodina trvá 45 minut)\nTeoretické hodiny v učebně (zásady bezpečné jízdy, dopravní předpisy a značky, křižovatky, zdravotnická příprava, údržba vozidla)\nPraktická část autoškoly probíhá ve voze pod dozorem zkušeného a chápavého instruktora. Nejprve je třeba se seznámit se základním ovládáním vozu, poté si vše v klidu vyzkoušet a následně se lze rozjet a začít se učit v praxi. Nejprve v místech s minimálním provozem, postupně se ale naučíte řešit i ty nejtěžší křižovatky. Naším cílem je vás perfektně připravit na závěrečné zkoušky. Celkem odjezdíte 28 hodin po 45 minutách. V praxi může být každá jízda dvouhodinová, takže celkem 14 jízd po 90 minutách.\nTeorie v učebně, kde probereme všechna předepsaná témata: pravidla silničního provozu, řešení dopravních situací, dopravní značení, zdravovědu, údržbu a další. Termín hodin je vždy domlouvám operativně tak, aby žákům pokud možno časově vyhovoval a nekolidoval jim například se školou nebo jejich zaměstnáním. Autoškola Vacek proto upřednostňuje studium podle individuálního studijního plánu.\nNaším cílem je vás připravit nejen na závěrečné zkoušky, ale opravdu naučit řídit.\nProč jsou některé autoškoly podezřele levné a co se vám může stát?\nZákon (247/2000) mimo jiné jasně předepisuje minimálně 28 hodin (po 45 minutách) výcviku v řízení vozidla. Mnohde se ale můžete setkat s krácením vašich zaplacených hodin, které máte nejen právo, ale i povinnost absolvovat.\nNěkteré autoškoly zkracují hodiny, nebo snižují jejich počet, případně omezují počet ujetých km, ve snaze snížit náklady na žáka. Díky tomu mohou lákat žáky na nesmyslně nízké ceny, které by při dodržení předepsaného počtu hodin teorie a praxe náklady na žáka pokrýt ani nemohly.\nPo odhalení takové autoškoly jsou bývalí žáci vystaveni riziku dodatečného odebrání řidičského oprávnění!! A to přesto, že žák případně s krácením počtu hodin souhlasil a nakonec i uspěl při zkouškách a testech. A to z toho důvodu, že neabsolvoval autoškolu tak, jak to předpisuje zákon.\nVrácení (vybodovaného) řidičského oprávnění\nZískejte s námi snadno a rychle zpět odebraný řidičský průkaz. Přišli jste o řidičák z důvodu ztráty 12 bodů?\nPro znovuzískání "vybodovaného" řidičského průkazu žadatel předkládá, nebo musí splnit:\nSprávní poplatek magistrátu 700,- Kč\nAbsolvování zkoušky - pravidla a jízda\nAutoškola Vacek nabízí také školení řidičů referentů podle zákoníku práce, které vám na míru vytvoříme podle vašich firemních potřeb. Neváhejte se na nás obrátit s vašimi požadavky na školení. Přijedeme k vám do firmy a provedeme požadované proškolení vašich řidičů za příznivou cenu.


Sobotka požaduje zrušení poplatků\nZrušení některých bankovních poplatků požaduje ministr financí Bohuslav Sobotka. Ten minulý týden zveřejnil požadavky, aby si banky neúčtovaly poplatky za zrušení účtu, aby si lidé mohli ponechat číslo účtu nebo aby nemuseli platit za posílání peněz státním orgánům. S návrhem ovšem nesouhlasí Česká národní banka.\nZrušení některých bankovních poplatků požaduje ministr financí Bohuslav Sobotka. Ten minulý týden zveřejnil požadavky, aby si banky neúčtovaly poplatky za zrušení účtu, aby si lidé mohli ponechat číslo účtu nebo aby nemuseli platit za posílání peněz státním orgánům.\nS návrhem ovšem nesouhlasí Česká národní banka. Ta se obává, že náklady navržených opatření by mohly být větší než přínosy. Výsledkem regulace by také mohly být stále více podobné produkty, které by snížily konkurenci na trhu. Také komerční banky jsou celkovým vyostřením situace kolem poplatků znepokojeny.\nS návrhem ministerstva naopak souhlasí Úřad pro ochranu hospodářské soutěže, který nedávno začal prošetřovat tři největší české banky kvůli podezření, že uzavřely kartelovou dohodu. S iniciativou ministerstva souhlasí i Sdružení obrany spotřebitelů, podle kterého jsou protiprávní i poplatky za vedení účtu.\n(viz komentář na straně 22)


Dámské FITNESS tílko - český výrobce sportovních oděvů IVEMA.cz\nDámské tílko SPORTY bílá-neon zelená S\nFunkční tílko pro sport i fitness Prodyšné, rychleschnoucí, lehké a pohodlné Vpředu i vzadu reflexní švy. 100% PES, 130 g/ m2 V mnoha barvách. Ve velikostech XS - XXL Ceny jsou platné pro min odběr 10 ks. Může být kombinace… Více informací\nbílá-neon zelenábílo-stříbrnéčerno-bíléčerveno - černéčervený melírmodrý melírnámořní modř - neon žlutáneon modrá - neon žlutáneon oranžová - černáneon růžová - černáneon zelená - černáneon žlutá - neon modrášedo - černéšedý melíržádná\nPánské tílko SPORTY\nVpředu i vzadu reflexní švy. 100% PES, 130 g/ m2\nNa bílou a světlé varianty je možné aplikovat sublimační ( nesepratelný ) potisk. Sublimační potisk realizujeme od 10 ks.