Krmení - dračí místečko\nV tomto článku Vás informujeme o všem, co by měl Váš gekončík přijímat: o vodě, o krmném hmyzu, o ostatním podstatném krmení (myší holátka). Zaměříme se na chov konkrétních druhů krmného hmyzu včetně jeho úskalí. Dáme Vám návod na výrobu odchovny hmyzu a poradíme, jak přistupovat k tématu smýkání hmyzu v přírodě. Tematiku vitamínů a minerálů rozvádíme obšírněji v samostatné kapitole.\nAčkoliv je gekončík noční pouštní tvor, vodu ke svému životu nutně potřebujte. Proto je třeba mít na paměti, aby v teráriu byl vždy přístup k čisté vodě - nejlépe převařené!\nKrmný hmyz v teráriu\nPokud necháváte krmný hmyz v teráriu dlouhodobě, pamatujte, že i ten musí mít v prostoru přístupný zdroj potravy. V případě, že je hmyz hladový, začne konzumovat výkaly gekončíků, čímž by se mohla rozšířit případná nákaza. Konzumování trusu lze zabránit rozsypáním menšího množství ovesných vloček po teráriu. Pochutnají si na nich všechny druhy krmného hmyzu.\nDruhy krmného hmyzu\nProtože je nemyslitelné jíst celý život jenom kuřata, rozhodli jsme se sestavit co nejpestřejší paletu krmného hmyzu, který je snadno dostupný a Vy jej můžete bez obav nabídnout svým zlatíčkům, aby také celý život nekonzumovala pouze jeden druh potravy.\nBěhem naší chovatelské praxe jsme vyzkoušeli chovat různé druhy hmyzu a o své zkušenosti se s Vámi rádi podělíme.\nCVRČEK DOMÁCÍ a CVRČEK BANÁNOVÝ/STEPNÍ\n(latinsky Acheta domestica a Gryllus assimilis)\n- vhodná teplota pro chov: 25°C - 30°C\n- velikost: dospělci měří 2cm (cvrček domácí má štíhlejší tělo)\n- chov: v chovné nádobě je třeba mít proložky od vajec, na které si cvrčci vylezou - je to pro ně bezpečné místo zvlášť během svlékání\n- rozmnožování: do chovné nádoby dáme misku se stále vlhkých substrátem, do níž samice dlouhým kladélkem nakladou vajíčka\n- konzumovatelná stádia: všechna - v závislosti na velikosti strávníků\n- čím převážně krmit: suchým krmivem (ovesné vločky, pečivo), jako zdroj vody podáváme mrkev\n- nevýhody: vlhkost z misky se substrátem vedoucí k dalším problémům, kanibalismus, hlasité projevy samečků\n- výživová hodnota: zdroj vitamínů skupiny B\n- oblíbenost: doporučuje 20 z 20 našich gekončíků\nSamec cvrčka stepního\nSamice cvrčka stepního\nSvlékání cvrčka stepního\nPOTEMNÍK MOUČNÝ/MOUČNÝ ČERV\n(latinsky Tenebrio molitor)\n- vhodná teplota pro chov: pokojová\n- velikost: larvy 2cm, kulky 1cm a dospělci 1cm\n- chov: v nádobě se širokým dnem necháme vypást larvy, dokud se nepřemění v bílé až bíložluté kukly, které musíme přesunout do další nádoby, kde je nebudou larvy zbytečně okusovat a vyčkáme, až z kukel vylezou bílí brouci, jejichž tělo postupně schne, tvrdne a černá; broučky dáme do další nádoby na substrát (mouku), kde se spaří a nakladou vajíčka, z nichž se časem vylíhnou malé larvičky o velikosti 4-5 milimetrů\n- konzumovatelná stádia: larvy, kukly a čerstvě vykuklení broučci - už zčernalí broučci mohou způsobit zácpu\n- čím převážně krmit: substrát vyrobíme smícháním mouky, soli a cukru; jako další krmení podáváme staré pečivo, jiný hmyz (sušený), zeleninu, ovoce, piškoty atd.\n- nevýhody: životní cyklus od malé larvičky do konzumovatelné velikosti pro dospělé gekončíky je velmi dlouhý; kanibalismus; necháte-li larvy volně se pohybovat po teráriu se zadní stěnou, mohou Vám ji poničit, proto je lepší dávat červy do vysoké misky s hladkými stěnami, ze které nemají šanci se dostat\n- výživová hodnota: skrze červy dostaneme do gekončíků mnoho potřebných živin, ale především jsou zdrojem tuku\n- oblíbenost: doporučuje 10 z 20 našich gekončíků (někteří gekončíci se specializují pouze na čerstvě vylíhnuté broučky)\nDospělec (zdroj: skudci.com)\nMOUČNÍ ČERVI VS. CVRČCI:\nMnohdy se, coby čtenáři internetových diskusí, setkáváme se dvěma různými názory na správné krmení gekončíků. Někteří chovatelé vnímají jako základní druh hmyzu, který by měl gekončík dostávat, larvy potemníků moučných. Naproti tomu, jiní chovatelé říkají, že pro gekončíky jsou nejlepším základním krmením cvrčci a že mouční červi jsou až příliš tuční, tudíž by se jimi němělo krmit příliš.\nNebudeme Vás přemlouvat a říkat Vám, co je pro Vaše gekončíky nejlepší. Raději necháme promluvit čísla nutričních hodnot z knihy Ivana Vergnera pro srovnání těchto dvou druhů krmného hmyzu.\nUpozorňujeme, že hodnoty jsou uvedeny v gramech na 1kg sušiny.\nDruh hmyzu bílkoviny tuky sacharidy vápník fosfor\nLarva potemníka moučného 366,3 594 29,7 0,21 2,51\nCvrček domácí 495 435,6 59,4 0,40 5,23\nPokud by Vás zajímala naše interpretace tabulky a její použití v chovu, pak my osobně používáme jako základní krmivo cvrčky. Přesněji cvrčky banánové (neboli stepní), kteří jsou větší než domácí, tudíž i obsažených živin poskytují více. Pokud ovšem potřebujeme, aby některý z našich gekončíků přibral, ať už jde o samici po snůškách nebo o mládě menší než jeho stejně staří sourozenci, krmíme takové zvíře především moučnými červy.\n(latinsky Zophobas atratus)\n- velikost: od zakoupených larev o délce 7cm po vyklubané dospělce, měřící 4cm\n- chov: stejný jako u potemníků moučných; velikost vyklubaných larev se pohybuje kolem jednoho centimetru\n- konzumovatelná stádia: larvy podle velikosti strávníků, kukly a čerstvě vykuklení brouci bílého zbarvení\n- čím převážně krmit: stejné složení krmiva jako u potemníků moučných\n- nevýhody: alespoň v našem případě vysoká úmrtnost\n- výživová hodnota: velmi tuční\n- oblíbenost: doporučuje 1 z 20 našich gekončíků (pro ostatní byly larvy příliš velké)\nLarvy (zdroj: drachen.cz)\nKukla (zdroj: rydzi.cz)\nDospělec (zdroj: biolib.cz)\n(latinsky Blaptica dubia)\n- velikost: čerstvě vyklubaní švábci měří 0,5cm, zatímco jejich dospělí rodiče dosahují délky až 6cm\n- chov: šváby chováme na proložkách od vajec, v jejichž záhybech se mohou nerušeně svlékat - samci rovnat dlouhá křídla; švábi se ve svém domově musí nejprve patřičně zabydlet, což poznáme především podle typického zápachu\n- rozmnožování: po napáření samice začíná z části zadečku vystrkovat tzv. ootéku, kterou vysušuje na vzduchu; ootéku následně upustí na dno chovné nádoby a z ootéky vylézají malí bílí švábci (20-30 jedinců), jež v závislosti na vlhkosti stravy, prostředí a teplotě dorůstají v dospělce během tří měsíců až jednoho roku\n- konzumovatelná stádia: všechna v závislosti na velikosti strávníků - nejoblíbenější jsou čerstvě svléknuté kousky\n- čím převážně krmit: staré pečivo, mrkev, ovesné vločky, malé množství masa\n- nevýhody: dlouhý životní cyklus, při vydatném krmení šťavnatou stravou problémy s přílišnou vlhkostí\n- výživová hodnota: velmi vysoká v závislosti na kvalitním krmení, zdroj B-komplexu\nSamice vytlačující ootéku\n(latinsky Shelfordella tartara)\n- vhodná teplota pro chov: 25°C - 30°C (přežijí i při pokojové teplotě)\n- velikost: 0,5cm - 2,5cm u dospělých samců\n- chov a rozmnožování: chovné podmínky jako u švábů argentinských\n- konzumovatelná stádia: všechna stádia podle velikosti strávníků\n- čím převážně krmit: podobné složení krmiva jako u jiných druhů švábů\n- nevýhody: i při menším zašpinění stěn chovné nádoby jsou schopní lézt po vertikálních plochách a po útěku přežívají i při pokojové teplotě (těžko říci, zda se při běžné teplotě také rozmnožují), v teráriu jsou velmi rychlí a těžko ulovitelní\n- oblíbenost: doporučuje 10 z 20 našich gekončíků\nšvábi jsou ze všeho krmného hmyzu asi tím nejlépe odchovatelným a nejtrvanlivějším. Lze jimi krmit dlouhodobě jako cvrčky, neplatí mezi nimi kanibalismus. Ale pozor: přes veškeré informace na jiných webových stránkách dospělí samci švábů létají! Křídla mají k tomu, aby v přírodě mohli putovat delší vzdálenosti při vyhledávání samic. Samičí feromony lákající samečky mají stejný pach jako pivo - to dosvědčuje i fakt, že na odchozených lahvích a plechovkách, většinou podél silnic a v kempech, umírá mnoho švábích samců.\nSARANČE STĚHOVAVÁ a SARANČE VŠEŽRAVÁ\n(latinsky Locusta migratoria a Schistocerca gregaria)\n- vhodná teplota pro chov: 25°C - 35°C\n- velikost: 4-5cm u subadultů (jedinec před posledním svlekem, kterým se stává dospělým) a 6-7cm u dospělců, čerstvě vyklubaní jedinci měří kolem jednoho centimetru\n- chov: na stěny chovné nádoby přilepíme síťovinu, na kterou se mohou sarančata snadno přichytit; saranče jsou velmi dobří letci, proto jejich únik mimo odchovný box snadno poznáte\n- rozmnožování: samci vábí samice cvrkáním a následně se s nimi snaží spářit - během páření mají samci zářivé barvy a po napáření tmavnou; na dno chovné nádoby umístíme misku s vlhkým substrátem - např. rašelinou, kam samice kladou vajíčka v pěnovém obalu; po vylíhnutí mláďat krabičku přesunujeme do jakési oddělené školky, aby dospělci nepokousali svlékající se mladé v případě nedostatku šťavnaté potravy\n- konzumovatelná stádia: v závislosti na velikosti strávníků, u větších zakoupených kusů může být problémem velikost\n- čím převážně krmit: saranče jsou výhradně býložraví jedinci (mají-li dostatek vody, kterou pak nepotřebují získávat z těl svých spolubydlících), proto krmíme zelím, mrkví, senem a travou\n- nevýhody: saranče potřebují ke svému vývoji nejen teplo, ale také světlo (to jim musíme dodávat nejlépe žárovkou či umístěním u okna), pokud zapomeneme zvlhčit substrát, hrozí vysušení od tepelného zdroje, kterým zajišťujeme stálou teplotu; saranče jsou náročné na pestrost stravy (vybírají ji zrakem)\n- výživová hodnota: díky krmivu jsou zdrojem vitamínů A, C, D a kyseliny listové, z minerálů jsou bohaté na draslík\n- oblíbenost: doporučuje 18 z 20 našich gekončíků\nS. stěhovavá (zdroj: zoohaus.cz)\nS. všežravá (zdroj: zoohaus.cz)\nÚtěk krmného hmyzu\nPamatujte, že není otázkou, zda Vám nějaký hmyz uteče, ale: Kdy se tak stane?\nZpůsobů odchytu krmného hmyzu je hned několik:\n- CHYCENÍ DO RUKY/PINZETY, ZAŠLÁPNUTÍ\nvyplatí se především při útěku několika málo jedinců - netřeba ztrácet hlavu\npozor: pokud máte hmyz při útěku na dohled, můžete jej vrátit do chovné nádoby či terária\n- CHYCENÍ NA MUCHOLAPKU\nmucholapku položte na zem lepkavou stranou vzhůru (možno použít i silnou izolepu) a do středu pasti položte krmivo, ideálně šťavnaté; past pokládejte do rohů a zákoutí místnosti, vyvarujte se přístupu hmyzu k jinému zdroji potravy\npozor: jestli se hmyz potuloval po místnosti delší dobu, nevracejte jej zpět do chovné nádoby, ani nedávejte ke zkrmení svým miláčkům - mohl zkonzumovat cokoliv nevhodného (např.: lístky jedovatých rostlin, jiný starý hmyz, odpadky z koše, ...)\n- "RUSKÝ" POSTUP\npostup dodnes užívaný v zapadlých vesnicích ruské tajgy je použitelný v chladných měsících roku: místnost uzavřete, vypněte topení, otevřete okna a přes noc vyčkejte - tepltomilný hmyz nemá šanci přežít\n- POUŽITÍ CHEMICKÝCH PŘÍPRAVKŮ NA HUBENÍ HMYZU VE SPREJI\nsprej aplikujte přímo na hmyz nebo do rohů, na prahy a kolem nábytku (popř. pod něj)\npozor: vyvarujte se použití těchto přípravků v blízkosti chovaných ještěrů i ostatního krmného hmyzu, mohli byste přijít o šupinaté radosti i celý chov živého krmiva\n- POUŽITÍ CHEMICKÝCH PŘÍPRAVKŮ NA HUBENÍ HMYZU DO ZÁSUVKY\npozor: v místnostech, kde máte terária s plazi, se vyvarujte použití těchto přípravků - způsobí smrt všech zvířat (v nevětraných obytných místnostech působí lidem bolesti hlavy a nevolnost)\nChcete-li chovat pouze menší množství hmyzu, doporučujeme vytvořit odchovnu.\nNávod: z plátů polystyrenu vytvořte uzavíratelnou a částečně větratelnou krabici, do které vložíte topný kabel, topnou folii, nebo topnou rohož. Nezapomeňte přidat teploměr popř. termostat. Do této vytápěné odchovny naskládejte chovné nádoby s hmyzem. Nekrmte příliš šťavnatým krmivem, abyste předešli zapaření (ideálním zdrojem vláhy je mrkev). Celou odchovnu pak umístěte do nevytápěné místnosti; např. do sklepa. Jakýkoliv hmyz, který uteče, zemře zimou.\nPokud máte, zvláště v teplých měsících roku, problém se zapařováním švábů či cvrčků, použijte plastovou bednu větších rozměrů, do níž vodorovně naskládáte papírové proložky od vajec. Výška bedny a sloup proložek však musí činit rozdíl nejméně 20 centimetrů, aby krmná zvířata neměla šanci vyskočit, popř. vyletět. Po obvodu horního okraje bedny nalepte oboustrannou lepící pásku, která zabrání v útěku i těm nejlepším skokanům. V otevřené bedně bude lépe cirkulovat vzduch a hmyz se nezapaří. V dobře větrané chovné nádobě můžete krmit šťavnatější stravou, např. jablkem či listy nejedovatých bylin, čímž krmnému hmyzu zajistíte dostatek tekutin a předejdete jejich zvýšené úmrtnosti. Vyvarujte se však zbytků šťavnatého krmení u hmyzu, předejdete tak mnoha nepříjemnostem.\nProblémy v chovu hmyzu\nHlavním problémem chovu jakéhokoliv hmyzu je vlhkost, ze které pramení hned několik dalších potíží: zapaření, vysoká úmrtnost hmyzu, plíseň a drobní škůdci. Tyto problémy nejlépe vyřešíte vyčištěním chovné nádoby. Jelikož zvýšené úmrtnosti i zapaření si všimneme snadno a plíseň lidstvo rozeznávalo už před příchodem slovutného Alexandera Fleminga, přejděme rovnou k problému jménem:\nNEZVANÉ PISIVKY BLEDÉ\n- velikost: 1mm a méně\n- množství: obrovské\n- jak je poznat: vypadají jako maličká zrnka bílého písku, při bližším pohledu zjistíme, že se pohybují\n- strava: mrtvá těla hmyzu a mokré krmivo pro krmný hmyz\n- jak se jich zbavit: zahřátí okolního vzduchu nad 50°C; průvan - celou zasaženou chovnou nádobu dejte ven; vyhození celého obsahu chovné nádoby a její vymytí, vysušení, popř. desinfekce\n- nebezpečí pro krmný hmyz: žádné - pokud Vám malí broučci nevadí, předejděte ostatním problémům s vlhkostí a krmný hmyz si nechte i s pisivkami, které časem pravděpodobně zmizí samy\nV letních měsících své šupinaté mazlíčky nejvíce potěšíte smýkaným hmyzem. Smýkáním se rozumí výroba sítě s malými oky (síťka na motýly) a její tažení travou po elipsovité nebo osmičkovité trajektorii. Chycený hmyz se následně vsype do terária. Obrovskou nevýhodou tohoto způsobu lovu hmyzu je fakt, že do síťky chytíte cokoliv včetně včel, vos a klíšťat. Proto doporučujeme spíše sběr hmyzu - zjm. lučních kobylek a sarančí (saranče se v našich klimatických podmínkách většinou nedorůstají více než 3cm). U některých chovatelů se setkáváme také s krmením pavouky, kteří se u nás hojně vyskytují. Takovými pavouky jsou např. všechny druhy pokoutníků (p. tmavý, p. stájový, p. domácí). Gekončíci nemají s lovem těchto pavouků žádný problém.\nvýhody: nulové náklady na krmivo, vysoká výživová hodnota hmyzu (zdroj všech vitamínů a minerálů)\noblíbenost: doporučuje 20 z 20 našich gekončíků\npozor: hmyz sbírejte pouze v rozlehlých lokalitách, které nebyly ošetřeny žádnými chemickými postřiky - mohli byste zavinit úmrtí nebo otravu svých gekončíků\nSaranče z louky\nPokoutník domácí (zdroj: biolib.cz)\nHolátka jsou velice důležitým zdrojem živin (a také tuků) pro samice připravované na nadcházející chovnou sezónu. Vhodná holátka jsou ve věku čerstvě po narození nebo stará pouze několik dnů. Samicím je předkládáme nejčastěji živá, ale někteří chovatelé používají i holátka mražená (u takových je výhodou jistota, že nepřenáší žádné infekce nebezpečné pro plazy, což oceníte, pokud nemáte hole přímo od chovatele plazů chovajícího si vlastní krmení, tento klad však kontrastuje se sníženou výživovou hodnotou).\nNezapomeňte, že živá holátka pískají, když jsou lovena, což nemusí být pro slabší nátury. Přesto je velice vhodné, aby je chovné samice dostávaly. Jejich nepřítomnost v jídelníčku gekončíků může po snůškách zavinit zdravotní problémy.\nPamatujte, že gekončíci jsou lovci a nelze jim odepírat potravu z vlastního rozmaru a měkkého srdce. Ušetřením myšičky ochuzujete vlastního gekončíka. Nakonec, sotva si můžeme představit, co prožívá zelí během krájení.\n(zdroj: media.tumblr .com)\nAutor: Darek Stolinský\nFOREJT, Jaroslav. Gekončík noční. Rudná u Prahy: Robimaus, 2007.\nKRAUS, Jan; KOCIÁN, Miroslav. Příručka pro teraristy - chameleoni a gekoni. Brno: Polaris, 1998.


Rozhlednu Jestřebích horách čeká demolice, plánuje se ale nová | Trutnovsko | Z kraje | Hradecká Drbna - zprávy z Hradce a okolí\nVíce než 50 let starou rozhlednu na nejvyšším vrchu Jestřebích hor Žaltmanu čeká demolice. Nahradí ji nová rozhledna, kterou má z významné části zaplatit veřejná sbírka. Dnes se lidé s rozhlednou Žaltman rozloučili pochodem k ní. Samotné rozebrání a snesení kovové konstrukce rozhledny se odehraje ve druhé polovině příštího týdne.\nZa deště a větru dnes na vrchol Jestřebích hor vystoupaly desítky turistů. Jeden pochod zorganizovala obec, druhý připravil Klub českých turistů. "Bylo úžasné, kolik lidí se za tak špatného počasí na Žaltman vypravilo," řekl starosta Malých Svatoňovic Vladimír Provazník. Rozhledna patří obci, která bude stavět i novo\nNynější rozhledna, která má vyhlídkovou plošinu ve výšce deseti metrů, vznikla na Žaltmanu v nadmořské výšce 740 metrů v roce 1967. Postavili ji svépomocí členové tehdejšího TJ Baník Malé Svatoňovice. Rozhledna je příhradové konstrukce z ocelových trubek se středovým točitým schodištěm.\n"Od roku 1967 ji ale okolní les přerostl a není z ní vidět. Ani její technický stav již neodpovídá současným předpisům," popsal starosta důvody odstranění rozhledny. Případné zvýšení rozhledny by podle něj bylo nákladnější než stavba nové.\nObec se proto rozhodla pro novou rozhlednu, která by měla mít vyhlídkovou plošinu ve výšce 22 metrů. Opět z ní bude panoramatický výhled na Krkonoše, Adršpašsko-teplické skály, Orlické hory, Králický Sněžník či Podkrkonoší. "Tvar rozhledny chceme zachovat. Měla by být ocelová s točitým schodištěm," řekl starosta. Obec nyní připravuje žádost o stavební povolení.\nRozhledna by měla stát přes tři miliony\nCenu nové rozhledny obec odhaduje na tři až 3,5 milionu korun. V roce 2017 vyhlásila sbírku, v níž se zatím sešlo téměř 1,6 milionu korun. Lidé i firmy si mohou koupit jednotlivé schody. "Na schodech budou mít dárci jmenovku. O schody je zájem, z předpokládaných až 120 schodů je prodáno přes 70," řekl Provazník. Jeden schod stojí pro jednotlivce 5000 korun, firma platí 10.000 korun. Přispět se však dá jakoukoliv částkou. Obec počítá s tím, že finanční podporu na stavbu získá od Královéhradeckého kraje.\nDemolici rozhledny provede zdarma parta nadšenců z nedalekého Červeného Kostelce. "Plánují, že by ji po renovaci mohli postavit jinde," uvedl starosta.\nV Jestřebích horách od roku 2014 stojí rozhledna na Markoušovickém hřebeni ve výšce 708 metrů nad mořem. Je vysoká 22 metrů a nechal ji postavit státní podnik Lesy České republiky. Od Žaltmana je vzdálená asi čtyři kilometry.\nAutoři ČTK | Foto Objevimesvet.cz\nŠtítky ČR, stavby, turistika, rozhledny, Žaltman, 2.VERZE


Bydlení aneb Není všechno eko co se zelená – Budějovice, buď eko více!\nNejsem urbanista ani odborník na bydlení ve městech (pokud hledáte sofistikovaný a odborný pohled, doporučuju časopis ERA21 nebo web CBArchitektura). Jen mi přišlo, že pokud se snažím popsat možnosti udržitelného života u nás v Budějcích, úplně opomenout bydlení by nedávalo smysl. Obecně moc fandím nízkoenergetickým stavbám nebo ekologickým rodinným domům, nicméně vidím dva problémy, které se s nimi často pojí.\n1) „Sídelní kaše“\nStavby nových rodinných domů na okraji měst téměř vždycky zabírají cennou zemědělskou půdu nebo způsobují rozlézání okrajů měst, které architekti nazývají sídelní kaší. Nehledě na to, problémovost těchto staveb zvyšuje i potřeba vlastnit a využívat více automobilů na každodenní dojíždění, pokud se jedná o místo se špatnou dopravní infrastrukturou. Mnohdy se tak z podobného satelitu a ideálního vlastního domečku stane „panelák naležato“.\nJednoduše se zapomíná na to, že tento způsob života je s ohledem na počet obyvatel a charakter měst dostupný jen pro velmi malé procento populace. Není právě toto z podstaty věci neudržitelné? A proč se více nepečuje o sídliště a existující veřejný prostor, kde žije většina obyvatel našeho města?\nZa mě? Každý to má jinak. Vždycky budou lidé, kterým se bude líbit katalogový domek na předměstí. Dokud je poptávka, bude nabídka. Než soudit to či ono rozhodnutí, možná bych celý problém úplně otočil: ať žiju kdekoli, jak mohu bydlet udržitelněji? A to už souvisí nejen s budovou a její polohou, ale se všemi ostatními tématy, o kterých píšeme.\nPři výběru nového bydlení pak lze vzít v potaz několik základních principů, kterými se dá řídit:\nUrčitě to nezní tak sexy jako vlastní dům se zahradou, bazénem a dvěma garážemi, ale byt je udržitelnější než rodinný dům. Využití relativně malé plochy pro hodně lidí zkrátka dává větší smysl. Nájemní či vlastní byt v úplně obyčejném paneláku nebo činžovním domu je tak v celkovém součtu udržitelnější než pasivní rodinný dům na okraji města. Ale není to pro každého.\nPokud vybíráte byty v novostavbách, zaměřte se nejen na nízkoenergetické standardy a materiály, ale i na to, jak daná stavba funguje ve svém bezprostředním okolí. Lepší než developerské projekty na zelené louce bez fungující infrastruktury obecně budou stavby na brownfieldech, prolukách nebo na pozemcích, které k bydlení byly využívány již dříve. Jednak neuberou cennou půdu a jednak jsou většinou bezpečně zakotveny v systému dopravní i občanské infrastruktury.\nPokud patříte mezi šťastné procento lidí, které mají možnost stavět vlastní dům, snažte se o to, abyste stavěli v lokalitě, která má funkční infrastrukturu, občanskou vybavenost, nevyžaduje nutně nadužívání aut a nezabírá novou půdu. A samozřejmě, myslete na energetickou náročnost stavby i použité materiály.\nPokud můžete přímo i nepřímo ovlivnit, co se kde staví, prosazujte zpracování kvalitního regulačního plánu a podporujte cestu k veřejnému prostoru, který má smysluplnou strukturu. A nezapomínejte, že zvyšování kvality života na sídlištích a ve městech obecně není nikdy dost! V Budějovicích k tomu může přispět každý občan formou participativního rozpočtu.\nDva extrémy: maximální udržitelnost versus maximální exkluzivita\nOsobní zkušenost s hledáním mezicesty\nSám jsem si před pěti lety prošel hledáním rodinného bydlení v ČB. Uvažoval jsem o odchodu na vesnici i o domku na okraji města, ale nakonec jsme skončili ve starším bytě v širším centru. Důvod? Jedná se o malý dům se 6 jednotkami a společnou zahradou, kde jsme si postupně s ostatními majiteli dohodli pravidla tak, aby byl každý víceméně spokojený. Jedná se o tak klidnou lokalitu, že si občas připadáte skoro jako na vesnici. Z okna v obýváku vidíme přímo na překrásnou starou lípu, další stromy a zelené plochy.\nNemusíme vlastnit auto, protože všude dojdeme pěšky, na kole nebo použijeme carsharing. Jinými slovy, nerezignovali jsme na žádný z našich snů (zahrada, blízkost přírody), jen jsme si předefinovali proměnné: není nutné vše vlastnit výhradně. Smířit udržitelnost, představy i ekonomickou náročnost vlastního bydlení není legrace a vyžaduje to kreativitu a kompromisy, včetně kompromisů se sousedy. Ale představa, že člověka na satelitu nebo na vesnici nic neštve, asi taky není úplně udržitelná 🙂\nTak ať už to máte nebo budete mít jakkoli, můžu s klidným svědomím říct, že v Budějovicích rozhodně krásná místa k bydlení najít jde, protože…\nI jako nájemník panelákového bytu na sídlišti (mluvím na základě několikaleté zkušenosti z Brna) bych mohl realizovat svoje sny, pokud budu kreativní. Taky v Budějovicích totiž existují komunitní zahrady, krásné parky a možnost rychle vypadnout z města ven, třeba nasbírat ovoce z mapy volně dostupných stromů.\nAbych úplně nezavrhnul rodinné domy, musím u nás na jihu zmínit alespoň Soběstačný dům u Českého Krumlova, na který mě upozornila kolegyně Petra. V tomto případě bylo opět hodně exkluzivisticky zabráno krásné místo, i když jde o nepochybně zajímavý projekt, který po svém dokončení plánuje poskytnutí stavební dokumentace veřejnosti. Energetická stránka projektu je skutečně vychytaná, v celkové udržitelnosti postupů a materiálů však někteří odborníci oproti jiným projektům (Centrum pasivního domu, NatureSystems) spatřují určité mezery. To už ale jsme mimo Budějce i jižní Čechy, a hlavně mimo sféru vyhrazenou laikům.\nKonkrétní tipy v ČB\nJe pravda, že téma bydlení trochu vybočuje ze všech ostatních oblastí života, o kterých chceme psát. Na rozdíl od obchodů nebo služeb totiž nikoho nemůžu poslat bydlet tam, kde mám dobrou zkušenost (pokud tedy nechcete přijít na návštěvu :-)). Rád bych to nahradil pár kontakty, které vám můžou pomoct s hledáním i zařizováním bydlení v ČB. Mám s nimi dobrou zkušenost a myslím, že i koncept udržitelnosti jim je hodně blízký.\nRadka Vacková – hypoteční poradkyně a realitní makléřka. Vždycky nám vyjednala výborné podmínky, byla připravená a profesionální. Pokud nemáte vlastní kontakty, s klidným svědomím mohu doporučit.\nTruhlářství Littes – pokud rekonstruujete starší byt nebo vybavujete nový, možná budete potřebovat úložné prostory, nábytek, znáte to… Perfektní zkušenost mám se sympaťákem z Čakova.\nFAKT architekti – Filip a Kateřina Landovi zpracovávají návrhy domů i interiérů. Pokud jste nikdy svoje bydlení nekonzultovali s architekty (tak, jako předtím já), nemáte se čeho bát. Nebudou vám prodávat jedno univerzální řešení, ale velice pečlivě vám pomůžou hledat to, které je optimální pro vaši situaci.\nStěhování Braunfuchs – Vsadím se, že tohle auto jste už v Budějovicích někdy potkali. Přijde mi, že jejich vozy hezky vystihují, že neplýtvají slovy, líbivým designem a reklamou, ale mluví za ně jejich práce.


Otokar Fischer | OSOBNOSTI.cz\npřekladatel, básník, esejista, dramaturg, filozof\n20. 5. 1883 , Kolín\n12. 3. 1938 ve věku 54 let, Praha †\nOtokar Fischer byl básník, esejista, dramaturg, filozof a překladatel. Otokar Fischer se narodil v česky cítící židovské rodině. Jeho otec byl majitelem malé chemické továrny, která však neprosperovala, až nakonec zkrachovala. Otec zemřel a celá rodina se přestěhovala do Prahy, kde žila ve velmi stísněných poměrech. Otokar Fischer gymnazijní studium dokončil v Praze maturitou v roce 1901. Dále se věnoval na pražské české univerzitě germanistice a romanistice, ve studiu pokračoval na pražské německé univerzitě a v Berlíně studia dokončil doktorátem. Potom pracoval v pražské Univerzitní knihovně, dosáhl i docentury. V roce 1927 se stal řádným profesorem dějin německé literatury na pražské Filozofické fakultě v Praze. Otokar Fischer podnikl několik studijních a pracovních cest do Německa, Francie, Itálie a Jugoslávie. V roce 1926 pobyl rok na univerzitě v Gentu, navštěvoval přednášky na univerzitách ve Štrasburku a v Paříži. Fischer celý život velmi miloval divadlo. V Národním divadle byl dramaturgem, předsedou činoherní komise, potom šéfem činohry. Horlivě pracoval v protifašistickém hnutí (pomoc německým emigrantům, podpora španělským demokratům). Na Národním divadle uváděl dramata Karla Čapka a dalších autorů s protifašistickou tematikou. Otokar Fischer zemřel v roce 1938, pochován je na pražském vinohradském hřbitově. Dílo Otokara Fischera: Všechny obory činnosti Otokara Fischera se navzájem prolínaly. Poezie: Fischer napsal jedenáct básnických sbírek, které podávají svědectví o jeho básnickém cítění a jeho sžití s češtinou v době rozsáhlé dvojjazyčnosti. V jeho poezii jsou skrytě přítomni i němečtí a francouzští mistři verše, kteří mu byli myšlenkově blízcí. Umělecky se rovnocenně přiřadil k českým předchůdcům i současníkům - K.H.Mácha, K.J.Erben, F.X.Šalda aj. Království světa – 1911 Ozářená okna – 1915 Hořící keř – 1918 Léto – 1919 Kruhy – 1921 Hlasy – 1923 Vdova – 1930 Peřeje – 1931 Rýmy – 1932, epigramy v této sbírce jsou důstojnými pokračovateli epigramů K.H.Borovského. Podobizny básníků – 1933 Poledne – 1934 Hrst epigramů – 1935 Z mého Polabí – 1935 Rok – 1935 Host – 1937 Poslední básně – 1938 Básně Otokara Fischera – 1925 – 26, 6 sv. Dramata: Autorova dramatická tvorba se zaměřuje především na vztahy jedince a společnosti, na tématech mytologických, antických, historických i současných. Sestry – 1912 Karlštejn – 1916 Přemyslovci – 1918 Hérakles – 1919 Orloj světa – 1921 Otroci – 1925 Kdo s koho – 1928 Eseje a publicistika: Belgie a Německo – 1927 Duše a slovo – 1929 Činohra Národního divadla do roku 1900 Šaldovo češství – 1936 Slovo a svět – 1937 Vědecké a odborné práce: Heinrich Kleist a jeho dílo – 1912 Otázky literární psychologie – 1917 K Ohlasu písní ruských – 1932 Překlady: Svými překlady založil Fischer překladatelskou školu, která byla dokonalejší, než předcházející lumírovská. Friedrich Schiller: Loupežníci Johann Wolgang Goethe: Spisy (9 sv.), Faust Lope de Vega: Fuente ovejuna …zobrazit celý životopis\nDílo Otokara Fischera:\nVšechny obory činnosti Otokara Fischera se navzájem prolínaly.\nFischer napsal jedenáct básnických sbírek, které podávají svědectví o jeho básnickém cítění a jeho sžití s češtinou v době rozsáhlé dvojjazyčnosti. V jeho poezii jsou skrytě přítomni i němečtí a francouzští mistři verše, kteří mu byli myšlenkově blízcí. Umělecky se rovnocenně přiřadil k českým předchůdcům i současníkům - K.H.Mácha, K.J.Erben, F.X.Šalda aj.\nKrálovství světa – 1911\nOzářená okna – 1915\nHořící keř – 1918\nLéto – 1919\nKruhy – 1921\nHlasy – 1923\nVdova – 1930\nPeřeje – 1931\nRýmy – 1932, epigramy v této sbírce jsou důstojnými pokračovateli epigramů K.H.Borovského.\nPodobizny básníků – 1933\nPoledne – 1934\nHrst epigramů – 1935\nZ mého Polabí – 1935\nRok – 1935\nHost – 1937\nPoslední básně – 1938\nBásně Otokara Fischera – 1925 – 26, 6 sv.\nAutorova dramatická tvorba se zaměřuje především na vztahy jedince a společnosti, na tématech mytologických, antických, historických i současných.\nSestry – 1912\nKarlštejn – 1916\nPřemyslovci – 1918\nHérakles – 1919\nOrloj světa – 1921\nOtroci – 1925\nKdo s koho – 1928\nBelgie a Německo – 1927\nDuše a slovo – 1929\nŠaldovo češství – 1936\nSlovo a svět – 1937\nVědecké a odborné práce:\nHeinrich Kleist a jeho dílo – 1912\nOtázky literární psychologie – 1917\nK Ohlasu písní ruských – 1932\nSvými překlady založil Fischer překladatelskou školu, která byla dokonalejší, než předcházející lumírovská.\nJohann Wolgang Goethe: Spisy (9 sv.), Faust\nPoslední komentáře – Otokar Fischer\nFanklub – Otokar Fischer


Hypoz s.r.o. - hydraulika a vše kolem ní\nHydraulika – služby, opravy, prodej, výroba\nHYPOZ s.r.o. je specialistou na hydrauliku a nabízí v tomto oboru snad vše, na co by si zákazník mohl vzpomenout. Základ tvoří výroba (například tlakové hadice, lisovací komory, hydraulické válce), prodej produktů (hydraulická čerpadla, filtry, hydromotory, těsnění a jiné) a další služby.\nSlužby V OBLASTI HYDRAULIKY\nHydraulika je rozsáhlý obor, který je v současné době velice využíván a nalezneme jej ve spoustě odvětvích lidské činnosti. HYPOZ s.r.o. nabízí služby, které se hydrauliky týkají nebo jsou s ní lehce provázané. Jedná se především o zámečnické a svářečské práce, frézování, rozvody potrubí a v neposlední řadě také výrobu a renovaci lisovacích komor.\nHavarijní servis A OPRAVY HYDRAULIKY\nSoučástí našich služeb jsou i opravy. Naši klienti se mohou spolehnout, že se o ně v případě nečekané havárie postaráme. Disponujeme servisními vozy, malé opravy provádíme přímo u klienta, ty větší v našich vybavených dílnách. Servis se týká především opravy hydrauliky a opravy lžic u bagrů.\nVýroba hydrauliky se zaměřuje na tlakové hadice, hydraulické válce, nůžky na kovový odpad a lisovací komory. Společnost HYPOZ s.r.o. ve svých dílnách připravuje jak sériové výrobky, tak i individuální zakázky, které jsou na míru vytvořené podle požadavků zákazníka.\nHYPOZ s.r.o. se zabývá prodejem hydrauliky nejen pro Královéhradecký kraj, ale pro celou Českou i Slovenskou republiku. V sortimentu naleznete například hydraulická čerpadla, těsnění, filtry, ventily do potrubí, hydromotory, hydraulické agregáty, připojovací bloky, konektory, hladinoměry, akumulátory, chladiče, zatloukací zátky a spojky s příslušenstvím.


Lampičky stolní lampa rabalux 5470 anais | Kuchyně-vestavěné-spotřebiče.cz\nLampičky stolní lampa rabalux 5470 anais od společnosti s dlouholetou tradicí Rabalux je k dostátní teď u nás za super cenu. Nečekejte dlouho, zboží se u nás moc neohřeje. Lampičky stolní lampa rabalux 5470 anais - nyní nakoupíte za 846 Kč\nDekorativní LED svítidlo Stolní lampa s elegantním designem poskytuje rovnoměrné příjemné světlo. Lampičku skvěle využijete nejen v dětském pokoji u psacího stolu nebo u postele dětí, ale například i ve vaší pracovně nebo ložnici. Lampa se stane elegantním prvkem na vašem stolu. Společnost Rabalux se pyšní několikaletou tradicí specializující na osvětlení a je tak zárukou kvality a spolehlivosti v daném odvětví.\nAutonabíječka MKF USB-A, černá\nTvrzené sklo RhinoTech pro Samsung Galaxy A32, FG\nSekáček tefal mb 300138\nŠpuntová sluchátka true wireless sluchátka urbanears luma charcoal black\nLampičky stolní lampa rabalux 4389 judith


Dubnová ,,černobílá” výstava 8 + 8 v Galerii Architektury Brno představí tvorbu architektů ze studia knesl + kynčl architekti :: PR laboratory\nTvoříme recepty na úspěšnou komunikaci\nÚvodní stránka > Dubnová ,,černobílá” výstava 8 + 8 v Galerii Architektury Brno představí tvorbu architektů ze studia knesl + kynčl architekti\nDubnová ,,černobílá” výstava 8 + 8 v Galerii Architektury Brno představí tvorbu architektů ze studia knesl + kynčl architekti\nV Galerii Architektury Brno bude od 5. dubna do 5. května 2014 k vidění výstava 8 + 8, která představí 16 rodinných domů navržených architekty ze studia knesl + kynčl architekti. Ti si pro svou brněnskou výstavu, která je volným pokračováním loňské retrospektivní výstavy v pražské Galerii Jaroslava Fragnera, vybrali téma, jež je v jejich práci hojně zastoupeno a zároveň je tématem „lokálním“ – rodinné domy. Až na jednu výjimku se všechny prezentované domy nacházejí v Brně či jeho blízkém okolí.\nRodinný dům představuje specifický stavební druh, který v sobě skrývá velkou výzvu i nemalé nástrahy. Je to hledání kódu – kódu místa, domu a jeho budoucích obyvatel. Hledání kódu a jeho následné zhmotnění. Jednotlivé situace jsou mnohdy podobné, ale domy jsou jiné, jindy jsou podobné domy, ale situace rozdílné. Tak by šlo v hledání vazeb a souvislostí pokračovat donekonečna. V návrzích však lze vystopovat jistou příbuznost – snahu o navození určité atmosféry pomocí základních architektonických prostředků – světla a prostoru. Snahu o čitelnou dispozici a geometricky jasný objem s racionálním uspořádáním a stavebním řešením.\nVýstava je rozdělena na dvě části – bílá prezentuje 8 realizací a černá představuje 8 projektů. Rozdělení však není tak černobílé, jak se na první pohled zdá. Projekty se nacházejí v různém stadiu rozpracovanosti. Některé jsou ve fázi návrhu, jiné se připravují k realizaci, další možná nikdy postaveny nebudou. Jsou zde však i domy téměř dostavěné, které se v „černé” části ocitly pouze proto, že jim něco málo chybí, anebo - zcela prozaicky - dosud nejsou nafoceny.\nVernisáž výstavy se uskuteční v pátek 4. 4. 2014 od 19 hodin v Galerii Architektury Brno. Výstava potrvá do 5. 5. 2014 a bude přístupná denně od 10 do 18 hodin. Komentovaná prohlídka s přednáškou proběhne 29. 4. 2014 od 19:00 hodin. K výstavě bude vydán katalog v českém jazyce.\nInformace o kanceláři:\nknesl + kynčl architekti je autorská architektonická kancelář, kterou založili v roce 2001 Jiří Knesl (*1968) a Jakub Kynčl (*1971). Kancelář se zabývá architekturou v celé její šíří – od územního plánování, přes stavbu měst a navrhování domů až po konstruování detailu. Kancelář v současné době zaměstnává cca 20 architektů a dalších profesí. Na zajištění komplexnosti zakázek se dále podílí stálý tým specializovaných firem a spolupracovníků.\nOrganizátoři výstavy: Galerie Architektury Brno a knesl + kynčl architekti\nGalerie Architektury Brno, Starobrněnská 18, 602 00 Brno\nknesl + kynčl architekti, Šumavská 416/15, 612 00 Brno\nZa podpory: ORAK - stavební společnost s.r.o.; TRASKO, a.s.; Libor Zeman – DŘEVOSTYL\nPartneři galerie: Nadace české architektury\nMediální partneři: ERA21, Archiweb\nMgr. Milena Hurajová\n+420 602 540 367


Borůvka černá | LEROS - Bylinná harmonie\nBorůvka černá Při cukrovce i zánětech\nLatinský název Vaccinium myrtillus\nLidové názvy Černá jahoda, myrtová jahoda, černice, boruvnice, myrtovka, hafera, čičoretka, barůvka, borovčí, rostlinný inzulín.\nSbíraná část List, nať, plod (Myrtilli folium, Myrtilli herba, Myrtilli fructus)\nDoba sběru List: červen - září, nať: červen - září, plod: červenec - srpen\nSušení, sesychací poměr LIST sušíme ve stinných a dobře větraných místech asi v 3 cm vrstvě na čistých papírech nebo hustých sítech. Občas obracíme a během sušení odstraňujeme hnědé nebo poškozené listy. Balíme do papírových pytlů. NAŤ - sušíme asi ve 20 cm vrstvě na stinném, dobře větraném místě nebo umělým teplem do 40 °C. Keříčky se zahnědlými listy je nutné během sušení odstranit celé. Nať balíme do jutových nebo polypropylenových žoků. PLOD - borůvky se nechají mírně zaschnout na slunci a pak v jednoduché vrstvě dosušíme umělým teplem do úplného svraštění. Vhodné je sušit buď na sítech nebo na plechu. Teplota nesmí přestoupit 45 °C - pozor na připálení. Správně usušené bobule nebarví ruce, neslepují se, nedosušené plody plesnivějí. Plody skladujeme v uzavřených nádobách nebo pevných papírových obalech. Sesychací poměr: list 4:1, nať 5:1, plod 8:1.\nKde se ukrývá Borůvka černá


Astronom Julius Scheiner již roce 1899 nasnímal v pustupimské astrofyzikální laboratoři spektrum mlhoviny v Andromedě a když je prostudoval, usoudil, že mlhovina v Andromedě musí být stejně jako naše Mléčná dráha hvězdným systémem. Dokonce ho to inspirovalo k předpovědi, že Mléčná dráha musí mít také spirálovou strukturu, čímž o hodně předběhl svou dobu. Soudobí astronomové však byli vůči tomuto výsledku velmi skeptičtí a nebo ho zcela ignorovali. Scheiner byl konečně rehabilitován až v roce 1995, kdy se Hansi Oleakovi z Astrofyzikálního ústavu v Postupimi podařilo digitalizovat na moderním přístroji již skoro vybledlou originální fotografickou desku a plně potvrdit jeho úvahy.\nV roce 1920 se v národní akademii věd ve Washingtonu odehrála slavná "velká debata" mezi dvěma americkými astronomy, Heberem D. Curtisem a Harlowem Shapleyem, kteří se přeli o povahu mlhoviny. Curtis byl toho názoru, že mlhoviny jsou plynové oblaky v Mléčné dráze, zatímco Shapley v nich spatřoval kosmické ostrovy tvořené nesčetnými hvězdami. Jak vyšlo najevo, měli pravdu zástupci obou táborů. K tomu však bylo zapotřebí naučit se měřit vzdálenost mlhovin.\nAmerická astronomka Henrietta Leavittová v roce 1912 ukázala v jedné dlouholeté práci na skupině proměnných hvězd v Magellanových oblacích, že jejich pulzační perioda závisí přímo na jejich svítivosti. Na základě této skutečnosti pak bylo možné vyvinout novou techniku určování vzdáleností tzv. metodou Cefeid. Již v roce 1913 odhadl dánský astronom Ejnar Hertzsprung působící v Postupimi pomocí proměnné hvězdy Delta Cephei, podle níž je metoda nazvána, vzdálenost Malého Magellanova oblaku a došel k závěru, na svou dobu mimořádnému, že tato mlhovina musí být hvězdný systém vně Mléčné dráhy - tedy samostatný hvězdný ostrov.\nPrůlom a konec debaty o kosmických ostrovech nastal až v roce 1929, kdy Edwin Powell Hubble pomocí tehdy největšího teleskopu se zrcadlem o průměru 2.3 metry, umístěného v observatoři Mount Wilson, pozoroval v mlhovině Messier 31 (což není nic jiného než mlhovina v Andromedě) jednotlivé Cefeidy. Podařilo se mu dokázat Scheinerovu domněnku, že tato malá difúzní mlhovina, viditelná polním dalekohledem v souhvězdí Andromeda, je ve skutečnosti obří hvězdný systém srovnatelný s Mléčnou dráhou, ale vzdálený neskutečných 2.1 milionů světelných let. Současně s tím Harlow Shapley ukázal stanovením vzdáleností hvězdokup, že Slunce se vůbec nenachází ve středu Mléčné dráhy, ale spíše na okraji jejího disku.\nVesmír se tak rázem mnohonásobně zvětšil a člověk byl opět vyhnán z centra svého univerza, jak k tomu došlo už v době Mikuláše Koperníka.\nLucifer 12.01.2011, 21:36:59\nFilozofové byli kdysi především všechno dohromady a zabývali se realitou. Potom se to nějak rozdělilo, přírodovědci se osamostatnili a někteří z filozofů se odkutáleli mezi teology a šamany. Někteří z přírodovědců, na druhou stanu, zase zapomněli myslet filozoficky ]\n5 Matematika je základ filozofie\nMgr.Milda (neregistrovaný) 12.01.2011, 16:09:55\nkdysi byli filozofové především matematikové fyzikové a chemici. Bohužel, dnes se pod pojmem matematika rozumí především kupecké počty a čísla. Tenkrát se i matematické rovnice psaly jako literární dílo. Třeba sbírka algoritmů napsaná Al Chorezmím za arabského rozkvětu, začíná jako povídka. "Lilaváti, dívko s mandlovýma očima, máš před sebou .." a následoval popis, jak lze sčítat, dělit, násobit tehdy ještě novýn desetinným systémem. Ti ostatní myslitelé se jmenovali teologové nebo šamani a ti nechtěli o přírodě a jejích zákonech vědět nic.\nLudmila (neregistrovaný) 11.01.2011, 20:51:17\nKaždý vzdělaný člověk má širší záběr.Milda je nám příkladem.\nMiloš (neregistrovaný) 11.01.2011, 19:41:34\nNení to k tématu, ale pro mě je záhadou Immanuel Kant. Vždy jsem myslel, že jde "jen" o filosofa, v článku jej vidím ve spojitosti s astronomií a dokonce jsem od něj našel výrok "Bez matematiky není vědy," který mně k němu také nesedí. Asi jeho zájmy byly mnohem širší.\nLudmila (neregistrovaný) 11.01.2011, 15:04:01\nNaše poloha nám překáží nahlédnout do dalších hlubin Vesmíru,jsme jakoby za stěnou prachu a mlhovin.\n1 Naše pozice na okraji všehomíra je možná podmínkou\nMgr.Milda (neregistrovaný) 11.01.2011, 14:41:18\nnaší existence vůbec. K nám doléhají už pouze kosmické paprsky, svědkové gigantických sil a energií kdesi miliony světelných let od nás. Fotony, které k nám letěly dva miliony let, než narazily na zrcadlo teleskopu, svědčí o historickém stavu, který u zdroje už dávno nemusí být shoný se současností. I každou katastrofu zahlédnou lidé až po proběhnutí světla touto vzdáleností.\nJe však zcela reálné, že na hranici nám dostupného vesmíru obrovská gravitace a síly pole ještě vzdálenější paprsky odchýlí, takže vidíme jenom tmu.\nNaše poloha na samém okraji umožňuje exotickou výbavu Země atmosférou a zdrojem mírné energie, mírnou gravitaci atd. Na povrchu většiny viditelných nebeských těles bychom se roztekli pod silou tamější gravitace ,zmrzli, nebo se vypařili. Okénko života je pouhá štěrbina v kosmických podmínkách.


Ostře sledované knihy: Unboxing (#10)\nA máme tu další unboxing, tentokrát je to má objednávka knih z internetového knihkupectví Martinus.cz :)\nŘekla jsem si, že přišel čas využít dárkovou poukázku, kterou jsem vyhrála v soutěži Chceme vaše recenze. ;) Balíček jsem si nechala zaslat do zásilkovny v Brně, kousek od mé práce, abych pro to nemusela daleko.\nA takto to vypadalo po otevření...\nPo zásluze mi konečně dorazilo i něco s motivem Knižní šifry 2. :D\nTuto audioknihu, která se přikládá ke každému nákupu při příležitosti akce Svět knihy, mám už doma celkem třikrát. Asi ji začnu rozdávat... :D\nAle co mě nejvíce překvapilo, byl nafukovací balónek. Ten jsem ještě v žádném balíčku od Martinusu neměla. :)\nZa dvě knihy, které jsem si objednala, jsem po využití dárkové poukázky ve výsledku zaplatila pouhých 37 Kč. A to se vyplatí. :D\nA tady už jsou konečně vidět objednané knihy - Dědička ohně a Měsíc nad Soho. Předchozí díly obou těchto sérií už mám doma.\nMusím podotknout, že u série Skleněný trůn od autorky Sarah J. Maas se mi více líbí zadní obálky než ty přední. Ani třetí díl, Dědička ohně, není výjimkou. :) Už se nemůžu dočkat, až si ji přečtu. Jen nevím, kdy se k ní dostanu, teď ve škole nastává krušné období. :D\nA na závěr ještě jednou Měsíc nad Soho od Bena Aaronovitche. Také jsem zvědavá, jak se to vyvine, z prvního dílu mám rozporuplné pocity...\nVystavil Dominika Tlapáková v 1:39\nŠtítky: argo, cooboo, martinus.cz, moje-knihovna, přírůstky, unboxing\nMarcela KUBÍKOVÁ 29. dubna 2016 10:03\nPěkné knihy. Gratuluji, a přeji pěkné čtení :-)\nDominika Tlapáková 29. dubna 2016 10:11\nMyanmar 29. dubna 2016 11:04\nTaky bych potřebovala nějakou dárkovou poukázku - jinak brzy zkrachuju :D\nDominika Tlapáková 29. dubna 2016 11:16\nTak odteď mě to taky už čeká... :D\nMůj svět / Bilbovy knihy 29. dubna 2016 11:48\nMoc pěkné knihy, těším se na recenze, především na měsíc na soho :))\nDominika Tlapáková 29. dubna 2016 12:11\nVerča N. 30. dubna 2016 1:22\nKrásné knížky, připomíná mi to, že bych se měla konečně pustit do Skleněného trůnu, který mám doma už opravdu dlouho.\nAť se hezky čtou! :)\nDominika Tlapáková 30. dubna 2016 3:12\nSkleněný trůn je fakt super, čte ho i moje teta. :D


Rodinná zahrada u víkendové chatky - Letem květem\nRodinná zahrada u víkendové chatky\ntyp dokumentace: studie\nrozloha: 620 m2\nPřední polovina zahrady je pojata jako pobytová část zahrady s výraznou okrasnou funkcí. Celá koncepce uspořádání se odvíjí od polohy studny, která je vyvýšena nad terén a je zakrytá stříškou. Objekt studny v zahradě pojímá do svého nitra nová stavba zahradního domku a zahrada tak získá na ucelenosti. Ze západní strany je objekt zahradního domku protažen společnou střešní konstrukcí v kryté posezení. Vzniká zde pergola s pevnou střešní konstrukcí chránící uživatele proti dešti. Zahradní domek zároveň vytváří pohledovou bariéru z uličního prostoru do pobytové části zahrady. Tam, kde již domek jako clona nestačí, je doplňován stálezelenými výsadbami.\nProstor zpevněné plochy pod pergolou je rozšířen do otevřeného prostoru, který umožňuje situování ohniště. Pobytové prostory tak spolu vzájemně komunikují. Záda zahradního domku jsou využita jako opěrka části navržené lavice kolem ohniště, zároveň k nim může být připevněna jednoduchá odkládací či přípravná plocha s policemi.\nTerénní rozdíl mezi prostorem před chatkou a místem, kde má stát pergola je využit pro zasazení rozkládacího bazénu. Bazén je umístěn na rovině pod svahem a potřebný průměr pro bazén je obezděn. Kolem bazénu je vytvořena zvýšená dřevěná terasa umožňující příjemný pobyt u bazénu a pohodlný přístup k vodě. Přístup na ní je řešen pomocí schůdků ze zpevněné plochy v okolí pergoly. Pohledová část boční strany dřevěné terasy proti pergole je zpříjemněna vyzděnou nádobou na rostliny, která je osázena a osvěží celý pobytový prostor.\nZadní polovina zahrady má užitkovou funkci. Je zde navržen sad, užitkové záhony a kompost.


Sony pracuje na Playstation 4 – Doupě.cz\nSony pracuje na Playstation 4\nZdá se to být logické - Nintendo na letošní výstavě E3 hodlá odhalit následníka Wii, nový Xbox se (prý) válí v kancelářích EA... Není divu, že Sony včas zareagovalo. Jak prozradil šéf finančního oddělení, Masaru Kato, probíhají v současnosti práce na Playstation 4.\n"Jako domácí vybavení má PS3 stále životnost," řekl Kato na schůzi investorů. "Ale tohle je obchod s platformami, takže co se další platformy týče... O tom, kdy a co máme v plánu představit, nyní mluvit nebudu - ale práce jsou v plném proudu, takže nějaké výdaje tady jsou."\nKatovo prohlášení přímo koliduje s prohlášením Kaze Hiraie, ředitele Sony. Přeci ale jen od té doby uplynulo několik měsíců, stát se mohlo cokoli.\nTak či onak, je pravděpodobné, že se čtvrtého Playstationu dočkáme až po dalším Xboxu.\nTémata článku: PlayStation Sony Play Playstatio PlayStation NOW\n28. 5. 2011 15:15 Flejkovyvrah PS4 zatín není potřeba - nevidím důvod měnit.\n27. 5. 2011 10:37 kujon myslím, že je na výměnu konzolí ještě brzy, tedy...\n27. 5. 2011 9:59 Rob Tak jako tak jsem zvědavej s čím se vytasí PS4...\n27. 5. 2011 3:05 srtnrt PS4 cekejte nejdrive 2013 a to jeste jen kvuli...\n26. 5. 2011 21:24 Valve Všechno musí jít dopředu, nové technologie...


Kurzarbeit: aktuální neaktuálnost či neaktuální aktuálnost? | EkonTech.cz\nKurzarbeit: aktuální neaktuálnost či neaktuální aktuálnost?\n1. 11. 2014 - 19:47\nBravo! Výborně! Sláva politikům, dokázali „přechytračit“ trh! Snaha o částečnou eliminaci negativních vlivů při výkyvu hospodářského cyklu na trhu práce dostává nejen v České republice nový rozměr. Hlavní myšlenkou tohoto opatření je doplácení části mzdy (v Německu nedávno až 2/3!) zaměstnance ze státního rozpočtu zaměstnavatelům při hospodářské recesi. Jistě šlechetná myšlenka, ale, dámy a pánové, jak rozlišíme strukturální problém od cyklického? A není onen cyklus taky možná tak trošku v ekonomice potřeba?\nPrincip a cíl\nPrincip tohoto hospodářsko-politického opatření tkví v tom, že stát bude doplácet určitou část mzdy zaměstnanců zaměstnavatelům, a to tehdy, když dojde k hospodářské recesi, která se dotkne právě jejich odvětví. Čili při snížení poptávky v určité oblasti národního hospodářství nebude nucen zaměstnavatel některé zaměstnance propouštět, jelikož část mzdových nákladů (i třeba ve formě sociálního pojištění) hradí stát, čímž nedojde ke zvyšování nezaměstnanosti. Nebude-li docházet ke zvyšování nezaměstnanosti, nebude také docházet ke zvyšování vyplacených dávek v nezaměstnanosti. Jak prosté, viďte?\nJe potřeba si ale uvědomit, že zaměstnavatel má v oblasti snižování mezd (jakožto potenciální ekvivalence propouštění zaměstnanců) značně svázané ruce právě kvůli sterilitě trhu práce způsobené nejen národní legislativou, ale také stanovami ze strany odborů. Nasnadě je tedy myšlenka, proč raději nezpružnit trh práce? Proč nesnížit zdanění práce? (pro pořádek: zdanění práce = daň z příjmu + odvody na sociálním a zdravotním pojištění) Tím bychom ale výrazně snížili prostor pro potenciální lobbistické tlaky, což je přece nežádoucí! Čím nižší příjem do státního rozpočtu, tím nižší výdaje a také menší vliv politicko-ekonomických elit. Samozřejmě za situace, kdy si nehrajeme s deficitními miliardami ve státním rozpočtu a neoslavujeme schodek „pouze“ 100 mld. Kč – dnes již bohužel fiskální omezení příliš neplatí. Ba spíše naopak se tímto opatřením prostor pro lobbistické skupiny otevírá…\nV Německu toto opatření znají již přes 100 let. Modifikace, o níž se teď vedou debaty, byla u největšího zahraničního partnera České republiky použita ale hlavně při nedávné krizi. Státní dotace zde zachránila údajně až milion pracovních míst. Co si budeme nalhávat – každá sranda něco stojí. V Německu dělá účet v přepočtu okolo 140 mld. Kč pro zhruba 1,5 milionu žadatelů. Jistě, německá ekonomika v porovnání s kamarády z evropského bratrstva šlape jako hodinky, ovšem, přátelé, ne vše německé je automaticky také dobré!\nProblémem je zde i určitá kontraproduktivita, kdy podniky nejsou nuceny zvyšovat svou efektivitu a snižovat náklady. Je hezké pomáhat podnikům v problémech. Jen si je potřeba uvědomit, že je tato pomoc hrazena ze státního rozpočtu. A hlavním zdrojem příjmů státního rozpočtu jsou samozřejmě daně – daně, které platí kdo? Třeba zrovna ty úspěšné podniky, na jejichž úkor mohou být dotace vypláceny konkurenčním podnikům. Celá řada ekonomů upozorňuje také na fakt, že je tento systém lehce zneužitelný. Jak rozlišíme cyklický charakter poklesu poptávky od strukturálních problémů? Otázka, na kterou nejde zrovna lehce odpovědět…\nV České republice bylo obdobné opatření zavedeno v tichosti již v roce 2012. Ovšem kvůli striktně stanoveným pravidlům na ně příliš zaměstnavatelů nedosahuje. Nynější návrh, jenž by mohl platit už od ledna příštího roku, by měl být shovívavější. Ze státního rozpočtu by mělo jít v roce 2015 okolo 200 milionů korun (cca 0,00017 % výdajů státního rozpočtu), což jistě není příliš velká částka v rámci státního aparátu. Oficiální vyjádření MPSV zní: „Náklady veřejných rozpočtů na nezaměstnaného činí 109 000 korun. Nezaměstnanost 5 000 zaměstnanců by veřejné rozpočty stála 545 milionů. V období šesti měsíců by úspora rozpočtu tedy činila 362,838 milionu.“ Narážíme zde spíše na principiální otázku. S návrhem přichází pracovní skupina zabývající se dopady ruských sankcí, které by mohly postihnout obchod českých firem ve výši přesahující 2 mld. Kč. Dalo by se spekulovat, zda dojde po uklidnění situace k navrácení legislativy zpět do pozice „bez dotací“ nebo určitá část tohoto opatření zůstane v národním hospodářství.\nZapřemýšlejme se nad efektem západky a efektem sněhové koule, se kterými přišel představitel rakouské školy ekonomie F. A. Hayek, a přidejme je do konfrontace s dynamikou růstu veřejného sektoru v posledních desetiletích. Odpověď se nám potom objeví velmi brzy…\nEfekt sněhové koule - princip postupného nalepování, samovolné nebo úmyslné zvětšování věcí a dějů nabalováním. V článku myšleno jako na sebe se nabalující zákony a omezení a stále nové zásahy státu do ekonomiky.\nEfekt západky - moc uplatňovaná státem nad ekonomikou a lidmi při hospodářské či politické krizi vzrůstá, aniž ovšem po skončení vyhroceného stavu klesne na původní úroveň.


Co všechno může škodit vlasům – Novinky.cz\nVlasy vyžadují něžnou péči. Uškodit jim může celá řada věcí.\nčtvrtek 27. května 2010, 11:30\n„Příliš jednostranná strava typu vegetariánství může zvýšit vypadávání vlasů podobně jako drastické diety,“ říká profesor Petr Arenberger, přednosta dermatologické kliniky Fakultní nemocnice Královské Vinohrady v Praze.\n„Často totiž vyvolává nedostatek bílkovin a železa, ale také živočišných tuků. Stejně tak může u postižených lidí klesnout množství důležitých minerálů nebo vitaminů.“\nAle nebývají to podle něj jediné příčiny zmíněných potíží. Těch existuje překvapivě hodně. Většina žen se s vypadáváním nebo řídnutím vlasů setká v období po porodu, které souvisí s výkyvem hormonů. Jakmile se srovnají, vrátí se i potíže s vlasy k normálu. Obvykle to trvá několik měsíců.\nKe změně kvality vlasů i jejich prořídnutí může dojít také v klimakteriu. Někdy pomůže hormonální substituce, někdy je potřeba komplexnější řešení.\nZáludné léky i nemoci\n„Řídnutí vlasů, jejich horší stav nebo vypadávání často vyvolávají také nemoci štítné žlázy a chudokrevnost,“ upozorňuje profesor Arenberger. „Podobně jako prodělané infekce, vysoké horečky a ozařování při léčbě rakoviny nebo chemoterapie.“\nProblémy s vlasy mohou být rovněž vedlejším účinkem užívání některých léků. Na vysoký tlak, na tlumení bolesti, na deprese a další psychické potíže. Nepříznivé efekty však někdy vyvolávají rovněž retinoidy, léky užívané při léčbě těžkého akné nebo lupénky.\nMusíme je hýčkat\nNa vypadávání a stavu našich vlasů se však podepisují také věci daleko banálnější, které navíc dokážeme snadno ovlivnit. Potíže některých žen vyvolává nebo zhoršuje třeba to, že nosí těžký nebo utažený účes, případně si vlasy vyčesávají příliš energicky, navíc nevhodným hřebenem.\nPokud mají rády například cop, neměly by ho nosit celý den. Doma je dobré vlasy rozpustit a nechat je odpočinout.\nNa jejich stav působí překvapivě hodně vlivů. Počínaje slunečním zářením nebo UV paprsky, přes vlhkost až po znečištění, jako je prach nebo smog. Například příliš intenzívní a delší dobu trvající sluneční záření vlasy vysušuje, což třeba může zhoršit potíže žen, které mají přirozeně suché a lámavé vlasy.\nProto by hlavně ony měly užívat šetrné šampony a další přípravky, které je tolik nevysuší. Případně i spreje, jež je ochrání před účinky ultrafialového (UV) záření. A po každém umytí vlasů, případně okoupání, ochrannou vrstvu obnovit. Faktor proti UV paprskům obsahují navíc i některé kondicionéry, které pomáhají vlasy vyživit zejména po umytí šamponem.\nJak si správně mýt vlasy podle odborníka\nPo něm není dobré vysušovat je příliš razantně ručníkem, protože mokré jsou křehčí než ty suché. Pokud používáme k vysoušení vlasů fén, měli bychom volit spíš chladný než horký vzduch. I ten je přesušuje, takže se pak snadno zlomí. Teplý nebo horký vzduch je proto užitečné zapínat jen výjimečně, třeba když spěcháme. Nebo můžeme použít speciální přípravky, které mírní negativní účinky horkého vzduchu.\nVlasy bychom si měli zkrátka hýčkat, vyčesávat je s citem, mýt jemným šamponem, sušit opatrně, nepoužívat na ně příliš chemikálií, neodbarvovat je kysličníkem nebo na ně příliš často nepoužívat kulmu. Je pak naprosto nevhodné používat ji na vlhké vlasy. Voda uvnitř vlasu se změní na páru, která dokáže vlas doslova roztrhat.\nRozšířeným mýtem je, že nám vlasy zesílí a ozdraví se, když si je necháme často stříhat. Jenže pro tohle tvrzení neexistuje žádný racionální důvod. Na vlasové kořínky v kůži to nemá totiž vůbec vliv.\nNěco jiného jsou metody, které stimulují jejich výživu, obvykle přes kůži. Nebo potravinové doplňky, jež obsahují látky důležité pro výživu a růst vlasů: vitaminy A, B, C, D, E a H, zinek, selen, železo, křemík, určité aminokyseliny apod.\nNěkteré z nich nám mohou chybět. Určitě však neuděláme chybu, když se o jejich výběru poradíme s odborníkem, nejlépe s lékařem, a budeme je brát cíleně.\nPokud máte s vlasy trvalé zdravotní problémy nebo jejich stav zhoršuje nemoc, případně užívání léků, bývá nejlepší navštívit specializovaná Centra zdravých vlasů nebo dermatologické kliniky, nejlépe ve fakultních nemocnicích. Řadu užitečných informací získáte na internetové adrese: www.doktorvlas.cz.\nDalší možností jsou instituce typu Ústavu lékařské kosmetiky v Praze v Emauzích nebo zařízení podobného typu. Tady vám poradí i v tom, jaké kosmetické přípravky jsou vhodné pro váš typ vlasů, případně potíží. Praktické rady najdete také na www.ordinace.cz, do hledače napište heslo Vlasy.


Farma v jeskyni - konkurz (office manager/ka - produkční) - Culturenet\nFarma v jeskyni – konkurz (office manager/ka – produkční)\nZajímá tě kultura a současné umění? Rád/a koordinuješ a organizuješ? Chceš být součástí mezinárodního týmu kultovního souboru? Jsi komunikativní, šikovný/á, spolehlivý/á a těšíš se na nové výzvy? Pokud hledáš práci, která by tě bavila víc než jen jako “job”, zbystři pozornost!\nnabízí místo OFFICE MANAGER / PRODUKČNÍ\nbooking a produkční agenda pro představení a projekty koordinace všech složek souboru, administrativní podpora, komunikace s institucemi u nás a v zahraničí\nMožnost dynamického profesního růstu jako koordinátora a administrátora známého souboru se zajímavými\nprojekty a mezinárodní agendou. Finanční ohodnocení – práce na plný úvazek pro kulturní neziskovou organizaci.\nV případně zájmu, nám pošli svůj profesní životopis, motivační dopis a dvě reference s telefonním číslem zašlete do 25. 8. 2019 na\nDo předmětu, prosím, napište OFFICE MANAGER / PRODUKČNÍ\nNa základě zaslaných materiálů budete v druhé polovině srpna pozváni na osobní pohovor.\nZdrojFarma v jeskyni


Welkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (4) | VLAKY.NET\n1.3.2021 Práve prihlásených 50 užívateľov\nWelkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (4)\n18.12.2011 8:00 Jan Přikryl a Lukáš Uhlíř\nV tomto díle se podíváme na pobřeží Severního moře, kde byla naším cílem opět tramvaj. Nikoliv ale tramvaj ledajaká- sice tu mají jen jedinou linku, ta je ale nejdelší na světě. Jízda tramvají v celé trase trvá úctyhodné 2,5 hodiny, přičemž délka obnáší 68 km. I když ale tramvaj byla naším hlavním cílem, podíváme se i na památník pobřežních pevností z 1. a 2. světové války v Raversijde u Oostende a stranou zájmu nemůže být ani železnice.\n5. den –pátek 19.8.2011 (Kusttram, Oostende)\nVzhledem k tomu, že jsme měli v hotelu zajištěnou velice slušnou snídani, úmyslně jsme se vstáváním nepospíchali. Ostatně, jak už bylo řečeno, naším cílem byla vlastně jediná tramvajová trať a absolutně jsme neočekávali, že nám pobyt u Severního moře zabere tolik času, jako se nakonec stalo. Zmíněná tramvaj vede z De Panne na jihu Belgie, těsně u hranic s Francií, zatímco opačný konec, Knokke, leží naopak u hranic s Nizozemskem. Obě konečné mají bezprostřední napojení na železnici- zatímco do De Panne jede každou hodinu linie IC i z Landenu, do Knokke dojedeme rovněž každou hodinu linií IC E z Tongerenu, jak je v zemi obvyklé, obě linie přes Brusel pouze projíždějí. Při pohledu na mapu ale padla naše volba na vlak do De Panne, ty totiž z hlavní tratě do Oostende (odkud jsme se chtěli večer vracet) odbočují už v Gentu, zatímco do Knokke bychom většinu cesty jeli stejnou trasou. A jelikož se jednalo o vnitrostátní IC, vlak obsluhoval všechna nádraží na bruselském průtahu, proto jsme do něj mohli nastoupit už na stanici Bruxelles Central/Brussel Centraal. Tam nám totiž od hotelu v „euročtvrti“ jelo přímé metro. Na stanici Gare central/Centraal station jsme to měli opravdu jen pár minut, o to déle jsme pak ale šli dlouhou spojovací chodbou mezi stanicí metra a nádražím. Velmi dobře se tu poznalo, kde vstupujeme na majetek SNCB/MMBS, „drážní“ část podchodu je totiž značně zanedbaná, stěny jsou obloženy špinavými kachlíky typického vzoru 50. let z dob, kdy stanice vznikala. Místním to ale zjevně nepřekáží- podchod byl plný lidí všech sociálních vrstev, přestupujících z vlaku na metro a naopak. Ostatně situace se pomalu mění, celé přednádraží je již po citlivé a náročné rekonstrukci. Ve stejném stylu je potom i monumentální nádražní hala, kde jsme na náš vlak museli dost dlouho čekat. Stanice je totiž extrémně vytížená, vlaků odtud odjíždí i několik každou minutu, trvalo tedy dost dlouho, než se náš vlak vůbec objevil na odjezdové tabuli. I tak se situace kvůli zpožděním několikrát změnila- ono dostat ke zdejším třem podzemním nástupištím tu obrovskou spoustu vlaků určitě není jen tak!\nNakonec jsme se našeho vlaku s mírným zpožděním přeci jen dočkali. Jak je v Belgii obvyklé, byl hodně dlouhý- tvořily ho hned 4 spřažené elektrické jednotky řady MS80, zvané „break“. Ty jsou třídílné a na první pohled prozrazují původ v 80. letech. Opravdu je vyrobil zdejší „dvorní“ výrobce BN v letech 1980-85, najdeme tu tudíž otevírací okna (ale nikoliv spouštěcí, ale dle belgického zvyku posuvná, jako v našich starších autobusech) a koženková sedadla. Na rozdíl od našich zvyklostí jsou ovšem značně ergonomická, tudíž koženka nevadí, spíše naopak. Vlak přijel velmi plný a i když v Bruselu spousta lidí vystoupila, první 3 jednotky se opět zcela zaplnily. Pouze poslední jednotka byla značně volnější, proto jsme nastoupili tam. Jízda byla zajímavá od počátku- spojovací trať centrem Bruselu jsme sice už znali, ale honit se na rozsáhlém jižním zhlaví stanice Midi/Zuid s vlakem TGV se u nás hned tak nepoštěstí... Brusel se s námi rozloučil pohledem na velké depo přímo pod námi, plné odstavených hnacích i hnaných vozidel SNCB/MMBS (včetně několika jednotek TGV a Thalys) a vzápětí jsme se rozjeli konstrukční rychlostí jednotek MS80, tedy 140 km/h. Trať samozřejmě umožňuje jet rychlostí o 20 km vyšší, ale tyto jednotky jsou primárně určené pro osobní a IR vlaky, kde nižší maximální rychlost ještě stačí. Přitom trať, po které jsme do Gentu jeli, nabízela téměř vysokorychlostní vjemy. Ač je velmi stará, provoz tu otevírali po etapách v letech 1923 a 1933, již tenkrát stavitelé předjímali zásady pozdějších VRT, takže žádné zastávky nebo nácestná nádraží, jen několik odboček na konvenční tratě, trasování pokud možno v přímé a není divu, že již v počátcích provozu trať současnou maximální traťovou rychlost 160 km/h umožňovala. Trať je samozřejmě dvoukolejná, ale cestou jsme viděli stopy po nepříliš intenzivní stavbě další dvojice kolejí. Jezdí tu převážně vlaky kategorie IC, najdeme tu ale i jednu linii IR (kterou jsme využili) a řadu netaktových osobních vlaků, mířících ve špičkách z/do Bruselu. První stanice, kde vlaky mohou zastavovat, je až Gent-Sint Pieters, zastávkové vlaky využívají původní trať z 19. století, která je do Bruselu zaústěná z opačné strany. Samozřejmě, že za těchto podmínek jsme neměli šanci postřehnout, kdy opouštíme dvojjazyčný Brusel a jsme opět na „holandském“ území. Krajina tu ale už moc holandská nebyla- mírně zvlněné kopečky, spousta lesů a polí, nebýt úpravných a francouzsky „hravých“ vesniček na obzoru, připadali bychom si tu jako doma. Nicméně před Gentem už se krajina opět zarovnala do důvěrně známé roviny od obzoru k obzoru.\nVysokorychlostní jednotka TGV opouští stanici Bruxelles Midi/Brussel Zuid a míří do jižní Francie. 19.8.2011 © Jan Přikryl\nV Gentu jsme se rozhodně zdržovat nemínili, málem tu ale naše cesta skončila. Bylo nám trochu divné, že jsme v jednotce zůstali sami, dokud nešel kolem výpravčí, který nám oznámil, že dál pokračují pouze přední 3 jednotky, ta zadní tu končí. Měli jsme co dělat, abychom ještě stačili přestoupit, jinak bychom si v Gentu další hodinu počkali. Naštěstí spousta lidí tu vystoupila i ze zbytku vlaku, takže jsme volnou „čtyřku“ po delší době hledání našli. Hned poté se vlak rozjel a charakter jízdy se dramaticky změnil. Jeli jsme sice i nadále po dvoukolejce maximální možnou rychlostí, teď jsme však uháněli po konvenční trati k jihu. Ani nebylo moc poznat, že se jedná o jednu z nejstarších částí belgické železniční sítě, vlaky tu jezdí už od roku 1839. Trať sice vede přes belgický Kortrijk do francouzského Lille, my ale tak daleko nejeli, jen 15 km do odbočné stanice Deinze. Poté, co jsme pod halou této moderní stanice z 80. let zastavili, pokračovali jsme sice stále po dvoukolejné trati, ale znatelně pomaleji. Teď jsme jeli po vedlejší trati, která dříve rovněž vedla do Francie, tentokrát do Dunquerque, od konce 50. let ale vlaky končí v poslední belgické stanici De Panne. Trať dál podle všeho sjízdná je, ale nevyužívá se. Ani dráty trakčního vedení nejsou na belgickém úseku tratě dlouho, elektricky se tu jezdí teprve od roku 1996. I rozsah dopravy tu není na místní poměry nijak excelentní- pouhá jediná linie vlaků v hodinovém taktu, doplněná ve špičkách posilovými osobáky. Jízda tímto způsobem absolutní přímořskou rovinou příliš rychle neubíhala, jediné zpestření nám připravil průjezd uzlovou stanicí Lichtervelde. Zde se trať do De Panne křižuje s poněkud významnější tratí z Kortrijku na jihu do Brug na severu, přičemž tu jsou zajištěny přestupní vazby do všech směrů. Náš vlak ale po krátkém pobytu pokračoval dál k západu a zanedlouho už jsme registrovali v Belgii dosti neobvyklý jev: posledních 20 km jízdy už byla trať pouze jednokolejná. A to dokonce včetně jednokolejného tělesa. I osídlení v okolí tratě postupně ubývalo, což se ale nedalo říci o klientele našeho vlaku.\nNakonec jsme ale zastavili před rozsáhlou historickou budovou koncového nádraží De Panne. Protože tu mají jen 2 koleje s bočními nástupišti, působí to tu dojmem větší zastávky, nicméně za stanicí se nachází rozsáhlá odstavná plocha, kde vyčkávají nejen soupravy pravidelných vlaků, ale i případné vlaky mimořádné, které v tomto přímořském letovisku nejsou nic neobvyklého. Ve skutečnosti jsme ale ve vlastním De Panne nebyli, osídlení kolem nádraží patří vesničce Adinkerke. Ta sice administrativně pod De Panne patří, nicméně do centra města na mořském pobřeží je to odtud ještě skoro 10 km, které se dají nejsnáze zdolat zmiňovanou tramvají. Kromě tramvajové smyčky s krytým přístřeškem je u nádraží též autobusový terminál, kde se sjíždějí různé linky z celého okolí- dokonce sem relativně často zajíždějí kloubové autobusy Irisbus Agora z francouzského Dunkerque, jakožto vzpomínka na dávno zrušené tradiční spojení po železnici.\nDe Panne: nástupní zastávka tramvaje se stojícím vlakem IR z Landenu a Bruselu. 19.8.2011 © Lukáš Uhlíř\nU nádraží De Panne jsme se zdrželi dlouho. Prvním důvodem byla snaha počkat, až se veškerá početná klientela vlaku z Bruselu přesune do tramvaje: zatímco vlak jezdí v taktu hodinovém, tramvaj jezdí každých 10 minut. Tudíž 3. spoj po našem příjezdu byl již téměř prázdný, zatímco ty předchozí doslova praskaly ve švech. Kromě toho nám ale delší dobu trvalo, než jsme pronikli do tarifního systému. Vyučeni domácími poměry jsme vůbec nepřemýšleli o tom, že by na takové dlouhé a osamocené trati platil v celé délce nějaký síťový lístek. Koupili jsme tedy jednorázové jízdenky za 2 eura (což je na 68 km jízdy samo o sobě velmi lidové), následným studiem informačních materiálů jsme ale až tady zjistili, že celodenní jízdenka za 5 eur platí opravdu po celé holandsky hovořící části Belgie. V Antverpách předchozí den jsme měli za to, že za tuto cenu máme jen příslušný provoz MHD, ostatně např. ve velikostně srovnatelné Bratislavě již není MHD o mnoho levnější. Jednorázové jízdenky jsme tedy vrátili, celodenní koupili a od té chvíle jsme byli svobodní jako ptáci- stačilo opravdu jen sednout do tramvaje.\nJeště nedávno bychom se ale od nádraží De Panne tak jednoduše nedostali, tramvaje sem jezdí teprve od roku 1998 a na vybavení terminálu, velké smyčky i přilehlé vozovny je to vidět. Kdy ale tramvaje po pobřeží jezdí, se dá těžko určit. Původně totiž jednotlivé úseky dnešní linky, přiléhavě zvané Kusttram (Kust= holandsky pobřeží) vznikaly jako součást obrovské sítě malodrážních tratí metrového rozchodu, svým charakterem na pomezí tramvaje a lokální železnice. Původně sice takové tratě vznikaly chaoticky pod hlavičkami různých společností, nakonec ale všechny skončily pod hlavičkou společnosti SNCV/NMVB (francouzská zkratka „Société nationale de chemins de fer vicinaux“ mluví o charakteru provozu výmluvně) a když zdejší síť dosáhla roku 1945, obnášela 4800 km tratí po celé Belgii- prakticky každá belgická vesnička měla svou úzkokolejnou tramvaj. Dnes pojížděné tratě na pobřeží vznikaly mezi léty 1885-1905, pouze dnes nejzajímavější část trati přímo u moře v okolí vesničky Raversijde vznikla až v roce 1926- fakticky jako přeložka vnitrozemské tratě. Když ale v průběhu 50. let celá síť SNCV/NMVB pod vlivem agresivního automobilismu roztála jak sníh na jaře, zůstala z celé té slávy kromě městského provozu v Charleroi v provozu pouze pobřežní tramvaj z centra De Panne do Knokke.\nDe Panne: do konečné zastávky přijíždí tramvaj po dlouhé cestě z Knokke. 19.8.2011 © Lukáš Uhlíř\nAčkoliv tato trať nikdy nebyla vyloženě ohrožená, rozsáhlých modernizací značně zastaralého provozu se dočkala až počátkem 80. let v souvislosti s nákupem nových tramvají. Těmi bylo 50 dvoučlánkových tramvají poněkud futuristického designu, které vyrobil obvyklý podnik BN v nedalekých Brugách. Na pobřežní tramvaji odjakživa jezdily hlavně jednosměrné tramvaje tohoto typu, v počátcích provozu je ale na léto doplňovaly obousměrné tramvaje stejného typu, zapůjčované z Charleroi. Od vzniku vlámské společnosti De Lijn tu ale najdeme výhradně jednosměrné provedení, dnes už jsou ale všechny tramvaje modernizované vložením nízkopodlažního středního článku. Tomu byly přizpůsobeny i zastávky, kde byly postaveny betonové nájezdové rampy k prostředním nízkopodlažním dveřím. Tradice letního půjčování tramvají tu ale přežila dodnes: v době naší návštěvy jsme tu našli poměrně velké množství tramvají typu HermeLijn, zapůjčené z Antverp a Gentu. Rozeznatelné jsou od sebe dobře: zatímco v Antverpách používají tramvaje jednosměrné, v Gentu jsou obousměrné. Toto posílení je nutné, protože kromě základního desetiminutového intervalu je v nejzatíženějším úseku Westende- Oostende v provozu posilová linka, půlící tento interval na polovinu. Nicméně je třeba říci, že tento posílený úsek je dost krátký, zabírá zhruba pětinu celé trati.\nTrať samotná je převážně v perfektním stavu- až na několik málo úseků (např. v centru Blankenberge). Nejtypičtější průběh trasy je buď středem lázeňských středisek po centrální komunikaci (v takovém případě obvykle trať sdílí jízdní dráhu s auty), případně ve středním pásu dodatečně vzniklé široké silnice. Kromě nového úseku v De Panne a krátkého úseku na opačném konci v Knokke prakticky na trati nenajdeme úsek, vedený zcela samostatně, bez silniční komunikace v bezprostřední blízkosti. Celou cestu má proto jízda charakter opravdové tramvaje. Ostatně značná část trasy vede v uctivé vzdálenosti od moře- buď za řadou pobřežních hotelů, případně na vnitrozemské straně pobřežních dun, velmi často ale i ještě víc ve vnitrozemí. Jediný úsek, kde opravdu trať vede bezprostředně po mořském břehu je krátká část západně od Oostende mezi zastávkami Middelkerke-Casino a Oostende-Mariekerke-Bad. V tomto úseku je kolejiště plné navátého písku z pláží a pohled na tramvaj, vířící v plné rychlosti tento písek, je nezapomenutelný. Z vnitrozemské strany trať v tomto úseku lemují hotely a duny, jedna z nich ovšem není jen tak obyčejná. Už cestou do Knokke nás zaujaly hlavně děl a další vojenská zařízení, proto jsme se rozhodli, že se sem při zpáteční cestě vrátíme.\nTramvajová trať u moře v letovisku Raversijde. 19.8.2011 © Jan Přikryl\nV Oostende trať vede středem města a kolem jachtového přístavu, načež dojede do vznosného tříkolejného terminálu, stavebně spojeného s kolejištěm zdejší stanice. Za terminálem trať kříží na mostě vodní kanál, kde se poprvé můžeme setkat se zdejší specialitou: vede-li trať přes zvedací most, existuje vždy záložní objízdná trať opodál. Totéž najdeme ještě v Zeebruge a Heistu nedaleko severního konce trati. Severní část trati ale není tak pěkná, jako ta jižní. Kromě průjezdu rázovitou někdejší vesnicí De Haan (což holandsky znamená prostě „kohout“) vede většina trasy prostředkem silnice za dunou, velmi zajímavý je také již zmíněný průjezd městem Blankenberge. Pak už ale následuje přístavní a průmyslové město Zeebruge a na něj navazující Heist. Odtud už to nebylo daleko do koncové smyčky v Knokke, čemuž jsme byli velmi rádi. Přeci jen, tramvaje tu jezdí celkem pohodlné, nicméně celkové pojetí vozidla je čistě tramvajové a 2,5 hodiny jsme dosud v tramvaji neseděli.\nV Knokke jsme si nohy protáhli prohlídkou blízkého nádraží SNCB/MMBS. Je hlavové, staniční budova je kolmo ke kolejím, a disponuje všeho všudy čtyřmi kolejemi. Přesto sem kromě hodinového taktu linie IC E z Tongerenu přes Brusel ještě jezdí ve stejném intervalu běžné osobní vlaky. V době našeho pobytu ale vlak zrovna odjel a nádraží bylo zcela prázdné. Všimli jsme si však reklamy na možnost koupě knižního jízdního řádu belgických železnic za 12 eur, čehož jsme využili- taková literatura už všude na západě vychází z módy. Paní v pokladně se sice divila, že tu letos ještě žádný jízdní řád neprodali, ale pak vyjevila, že je taky šotouška a má pro tuto úchylku velké pochopení. S literaturou v batohu jsme se vrátili zpět k tramvaji- bylo zjevné, že na nádraží se nějakou dobu nic zajímavého dít nebude.\nTentokrát už jsme ale nemínili jet opět celou trasu. Cestou tam jsme si mezi letovisky De Haan a Wenduine vyhlédli příhodnou dunu, odkud by bylo možné dokumentovat tramvaje z výšky v typickém prostředí. Přesněji jsme chtěli vystoupit na zastávce s podivným jménem De Haan-Zwarte Kiezel („černý kotel“), nicméně zastávka byla jako všechny ostatní na znamení a ačkoliv jsme mačkali tlačítko u dveří, tramvaj v plné rychlosti projela. „Stopka“ je totiž na opačné straně, což jsme zjistili až poté. Mezistaniční vzdálenosti jsou tu ale dlouhé a téměř 2 km se nám zpátky jít nechtělo, trochu jsme se tedy čekáním na protijedoucí tramvaj zdrželi. Nicméně vyplatilo se- duna byla náležitě vysoká, bylo tedy možno fotit tramvaj v táhlém oblouku směrem k De Haanu, ale v opačném směru bylo vidět tramvaj i moře na jednom snímku. Když jsme si duny dosyta užili, pokračovali jsme tramvají dál do Raversijde. A moc příjemná jízda to nebyla- trefili jsme se totiž do času odpolední špičky, navíc se jednalo o jeden z nejzatíženějších úseků vůbec (ovšem bez posilové linky), tramvaj proto byla plná k prasknutí, což v poměrně teplém klimatu ve vozidle bez klimatizace znamenalo nekonečné cestování. Nicméně nakonec jsme se přes Oostende nějak propletli, ovšem byli jsme opět rádi, když na zastávce Domein Raversijde konečně tramvaj opouštíme.\nModernizovaná tramvaj BN stojí v zastávce De Haan-Zwarte Kiezel cestou do Knokke. 19.8.2011 © Lukáš Uhlíř\nTeď nás čekala „kulturní vložka“, tedy návštěva Atlantického valu, hlavně jehož děl výhružně míří na pobřežní silnici s tramvají. Ani by jeden neřekl, že ta děla nebyla nikdy v historii pořádně použitá. To je ostatně taky jeden z důvodů, proč takový památník vznikl právě tady- duny v okolí totiž patřily k rozsáhlým pozemkovým majetkům královské rodiny (domein znamená ve francouzštině i holandštině právě panství), takže bylo jen přirozené, že tu na počátku 20. století postavili ochranné opevnění před útokem z moře, domluva s králem byla jistě mnohem jednodušší, než s běžnými pozemkovými vlastníky. Už za 1. světové války zdejší zařízení používali Němci, okupující Belgii, což se zopakovalo i za války následující, kdy německá armáda postavila zařízení zcela nově a zařadila je do soustavy tzv. Atlantického valu“, táhnoucího se podél celého atlantického pobřeží okupované Evropy od jižní Francie až do severního Norska. Jak je ale všeobecně známo, na sklonku války Spojenci po zuby ozbrojené pobřeží Belgie a severní Francie obešli a po odchodu Němců zůstalo veškeré vybavení netknuté. Poválečný vlastník princ Karel navíc odmítl zařízení demontovat, bylo tu tedy možné zřídit muzeum Atlantického valu. Podobných muzeí je po Evropě víc, nicméně toto je jedno z největších, ač působí značně nenápadně.\nProblém bylo už jen najít vchod do muzea- ten je totiž z vnitrozemské strany duny, nedaleko letiště Oostende. Nakonec jsme ale vstup našli, zaplatili ne úplně nízké vstupné a mohli jsme vstoupit do rozsáhlého areálu. Kromě atlantického valu tu mají i archeologické muzeum a památník prince Karla, ale to nás v tuto chvíli nezajímalo. Bylo už dost pozdě a muzeum zavíralo v 18 hodin, přičemž samotná expozice vojenské historie zabere spoustu času. Celá mírumilovně působící písečná duna je totiž prošpikovaná různými chodbami, místy jen v zářezu, místy úplně pod zemí. Chodby vedou na jednotlivé expozice- některé se věnují spíše 1. světové válce, jiné té následující. V bunkrech a střílnách jsou instalována dioramata, aby si návštěvníci mohli udělat představu, jak tu vojáci vlastně žili a jak to tu fungovalo. V jednom bunkru je tedy skupina vojáků z 1. světové války u telefonu, v jiném vojáci Wehrmachtu fasují žold. Vše doplňují různé zbraně. A komu by to bylo málo, může se pokochat nádhernými výhledy na moře i na přímořská letoviska Oostende, Raversijde a Mariakerke. Nejhezčí fotografie tramvaje, vířící písek, pocházejí právě odtud. Celý areál je velmi vkusně a nevtíravě upraven (což je ale na západě obvyklý přístup nejen v muzejnictví) a proto může být návštěva přínosem i pro toho, kdo se příliš nezajímá o vojenskou historii- což byl i náš případ.\nZ muzea jsme odcházeli mezi posledními, byl tedy nejvyšší čas po celodenním půstu najít nějaké vhodné místo k večeři. Než bychom hledali něco v okolí Raversijde, popojeli jsme raději zcela zaplněným gentským HermeLijnem do Oostende (odkud jsme stejně chtěli odjet vlakem)- je zajímavé, že i na krátké posilové relaci mohou být tramvaje doslova přecpané... Naštěstí tentokrát byla cesta opravdu krátká, vystupovali jsme již na zastávce Maria-Joséplein v samém centru města. Hledání vhodné restaurace netrvalo dlouho- v samém sousedství mondénního pobřežního kasína jsme si mohli vybírat, který podnik se nám líbí víc. Všude udržovali více méně jednotnou cenovou hladinu a v celém Beneluxu více méně platí, že v samém centru měst jsou ceny podobné, jako na okraji. I když jsou vyšší, než je v našich krajích obvyklé, netřeba se bát, že někde bude výrazně dráž, než jinde. Obecně platí, že kdo je ochoten dát za večeři 20 eur/osobu, nají i napije se dobře (možná až příliš...) prakticky kdekoliv, kdo tuto sumu obětovat ochoten není, musí se spokojit s fast foody a čínskými bistry. I tentokrát proto následovalo velice příjemné, téměř dvouhodinové, posezení. Když přišel čas pobřeží opustit, měli jsme opět problém dojít na tramvaj, kterou už jsme tentokrát popojeli jen jedinou stanici k nádraží.\nVojáci Wehrmachtu berou žold- dioráma v muzeu Atlantického valu. 19.8.2011 © Lukáš Uhlíř\nZdejší nádraží se značně odlišuje od toho, jak si takové zařízení představujeme u nás. Jeho výpravní budova totiž stojí stranou hlavového kolejiště na volném prostranství, z jedné strany ohraničené jachtovým přístavem, z druhé strany přístavem pro trajekty- fakticky je nádraží umístěno na trochu větším molu. Jeho poloha není náhodná- v časech zlaté éry železnice právě sem připlouvaly trajekty, plné bohatých Angličanů, na něž tu čekaly dlouhé soupravy luxusních vlaků do celé Evropy. Oostende bylo v meziválečném období spolu s nedalekým nizozemským Hoek van Holland nedílnou součástí odjezdových tabulí všech významnějších evropských metropolí. I když ty časy jsou dávno pryč, dodnes je mnohem jednodušší přestoupit na vlak z trajektu, než z návazné povrchové dopravy. Samozřejmě kromě pobřežní tramvaje, jejíž terminál je v těsném sousedství paralelních železničních kolejí. Zatímco z lodi se ale přestupuje přes výpravní budovu, pro cestující z tramvaje je tato poněkud z ruky. I monumentální výpravní budova ve stylu francouzského zámku vypovídá cosi o minulém významu zdejší stanice.\nDnes je ale zdejší doprava značně civilnější, i když též velmi intenzivní. Jezdí tu vlaky hned tří linií, vesměs každá v hodinovém taktu- zatímco vlakem linie IC C bychom dojeli do jihobelgického Kortrijku (některé vlaky pokračují až do francouského Lille), linie G spojuje Oostende s Antverpami. Ač by se mohlo zdát, že nás zajímala zdejší nejvýznamnější linie IC A, mířící přes Brusel až do města Eupen u německých hranic, nebylo tomu tak. V sezóně totiž kromě pravidelných linií jezdí i další vlaky mimo takt, určené pro zvládnutí zvýšené turistické frekvence. A ač nás čekala dlouhá souprava patrových vozů řady M6, za níž o 5 minut později jel taktový vlak, prázdný ten vlak rozhodně nebyl, akorát se projevil „zákon extrémního vozu“, zatímco v posledním, dvanáctém, voze soupravy se stálo, vepředu bylo v horním patře jen pár lidí. Tentokrát nás ale čekala jízda jiným typem patrového vozu, než jsme zažili z Antverp. Novotou vonící typ M6 byl dodáván v letech 2004-11 konsorciem nadnárodních výrobců Bombardier a Alstom, konečná montáž proběhla u Bombardieru v Brugách. Podíl Bombardieru je zvnitř vozů velmi vidět, interiér prakticky odpovídá poslednímu provedení německých patrových vozů z Görlitz. Nezvyklé jsou akorát zakulacené vstupní dveře do horního patra v nástupním prostoru. A od německých zvyklostí se liší i jiný profil přechodu mezi bočnicí a střechou. Vozy můžou jet maximální rychlostí 160 km/h, což se místním znalcům zdá pro dálkovou vnitrostátní dopravu poněkud málo. V našem případě to ale bylo jedno, protože nás táhla skoro třicetiletá lokomotiva řady 2157 SNCB, která stejně vyšší rychlostí jezdit nemůže.\nKdyž jsme se rozjeli, čekala nás jízda po jedné z nejstarších železničních tratí Belgie- poprvé se tu vlaky mezi Bruselem a Oostende rozjely už v roce 1838. Na to ale dnes trať nevypadá- jedná se o klasickou dvoukolejnou trať s konstantní maximální rychlostí 160 km/h, vedoucí převážně v přímé bez výraznějších oblouků. V rámci modernizace v 80. letech zrušili všechny stanice a zastávky na 25 km dlouhém úseku mezi Oostende a Brugami, proto tu dnes nenajdeme žádné osobní vlaky. Zajímavý je ovšem průjezd nepřehlednou spletí kolejí kolem Oostende, zdejší nákladní přístav je totiž velmi rozsáhlý. Neméně zajímavý je též průjezd významným uzlem v Brugách, kde se sbíhají další tratě od pobřeží se severně od Oostende. Na dalším pokračování trati do Gentu už sice stanice a zastávky jsou, ale zato se tu staví další 2 koleje. Staví se nicméně již od roku 1994 a to značně vlažným tempem- většina trati je stále jen dvoukolejná. Obvykle jsou ale na takových úsecích k vidění různé napůl zapomenuté umělé stavby pro další koleje, zjevně nedostatek finančních zdrojů trápí i Belgičany. I tak má ale trať výrazně rychlodrážní charakter, stejně jako již od rána známý navazující poslední úsek cesty do Bruselu. Mezitím se nám za okny setmělo, což stejně nevadilo- jednak jsme trať již znali, druhak je Belgie ještě nasvícenější zemí, než Nizozemí. I tentokrát jsme vystoupili už na nádraží Bruxelles Midi/Brussel Zuid, protože jsme ještě chtěli koupit místenky na mezinárodní vlak ICE z Kölnu do Bruselu na zítřek. Původně jsme totiž měli mít následující den na programu Lucembursko (k čemuž by nám Interrail stačil bez doplatku), ale zlákalo nás svezení ICE po vysokorychlostní trati. Tam sice povinný příplatek pro mezinárodní dopravu není taky, nicméně je doporučená místenka- tu jsme ale teď nesehnali, prý to máme koupit v Německu. Takže jsme s nepořízenou odjeli do hotelu, kde jsme ještě okusili něco z bohatě zásobeného minibaru a před spaním se ještě pokochali nádherným výhledem z okna.\nSíťově po Británii: Interrail a BritRail, 11.8.2019 8:00\nPodzimní cestování po Evropě zlevní, jízdenku je nutné koupit v předprodeji o prázdninách, 18.7.2019 8:00\nWelkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (8), 15.1.2012 8:00\nWelkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (7), 8.1.2012 8:00\nWelkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (6), 2.1.2012 8:00\nWelkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (5), 25.12.2011 8:00\nWelkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (3), 11.12.2011 8:00\nWelkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (2), 4.12.2011 8:00\nWelkom op de trein aneb s Interrailem západní Evropou (1), 27.11.2011 8:00\nZSSK - Železničná spoločnosť Slovensko, a.s.\nNaše téma: 810 - a co dál?\nVýrobcovia modelovej železnice\nOtázky + odpovede\nKonec léta v Olomouci\nSpomienka na šuriansku úzkokoľajku\nStavba kolajiska a modulov - rady, tipy, triky\nVlečka Hustopeče, ako povojnová sirota\nKlub železničních modelářů Velké Meziříčí\nNaše téma: Může strojvedoucí za mrtvé na kolejích?\nŽeleznice okom Google\nKalendár nostalgie 2020 ŽMSR\nKalendár nostalgie 2020 ČD


Ranní zprávy 11.1.2017 - AKCENTA CZ\nHonlap > Ügyfélszolgálat > Jelentések és kommentárok > Napi hírek > Ranní zprávy 11.1.2017\nRanní zprávy 11.1.2017\nČR: Spotřebitelské ceny v prosinci vzrostly o 0,3 % m/m a o 2,0 % r/r. Průměrná míra inflace v roce 2016 činila 0,7 %. Novými členy bankovní rady České národní banky (ČNB) se stanou O. Dědek a M. Mora.\nUSA: Index optimismu mezi malými podniky NFIB v prosinci výrazně vzrostl na 105,8 bodu. Velkoobchodní zásoby v listopadu vzrostly o 1,0 % m/m.\nEURCZK: Obchodování koruny vůči euru včera bylo zajímavé, avšak nikoliv na spotovém trhu, kde se kurz i nadále držel hladiny 27 CZK/EUR, ale na trhu forwardovém, kde koruna posílila v reakci na prosincový růst spotřebitelské inflace o 2,0 %. Zajištění proti posílení koruny je nejdražší od doby trvání intervenčního režimu. Rychlejší růst inflace zvyšuje pravděpodobnost, že ČNB ukončí intervenční režim již během 2. čtvrtletí letošního roku. Včera byla rovněž oznámena jména dvou budoucích členů bankovní rady ČNB. O. Dědek a M. Mora nahradí ve funkci L. Lízala a P. Řežábka. Pro O. Dědka nebude členství v bankovní radě novou zkušeností, vzhledem ke skutečnosti již v minulosti členem bankovní rady byl. Od O. Dědka, přezdívaného rovněž pan Euro, lze očekávat daleko vstřícnější vztah k zavedení společné evropské měny. Rozhodnutí o zavedení eura je sice primárně politickou záležitostí a ČNB slouží především jako poradní orgán, důležitá je však i pozice ČNB jako informátora o výhodách a nevýhodách společné evropské měny. A zatímco v minulých letech ČNB ústy např. M. Hampla zdůrazňovala výhradně negativní stránky eura, budou nyní z ČNB zaznívat i výhody společné evropské měny.\nUSDCZK & PLNCZK: Vůči americkému dolaru koruna během úterý mírně oslabovala, když se pohybovala v rozmezí 25,40 – 25,60 CZK/USD. Vůči polskému zlotému během úterý k žádným významnějším pohybům nedošlo a kurz koruny se pohyboval pod hladinou 6,20 CZK/PLN.\nEURHUF & EURPLN: Ze zbylých středoevropských měn maďarský forint vůči euru dále mírně ztrácel, když se obchodovalo výhradně nad hladinou 308 HUF/EUR. Polský zlotý naopak menší část pondělních ztrát smazal, když se obchodovalo v rozmezí 4,36 – 4,38 PLN/EUR. Dnes bude polská centrální banka rozhodovat o nastavení úrokových sazeb. Změnu v sazbách neočekáváme a nepředpokládáme ani, že by měl výsledek zasedání výraznější dopad na kurz zlotého.\nEURUSD: Na hlavním měnovém páru v úterý pokračovalo obchodování v bočním trendu 1,05 – 1,065 USD/EUR. Dolar potřebuje další impulsy k posílení pod hladinu 1,05 USD/EUR, na druhé straně euro nemá dostatek síly k dalšímu posílení. Opravdu důležitých dat se dočkáme až v pátek, kdy budou v USA zveřejněny maloobchodní tržby.\nSlovensko: Průmyslová produkce (listopad), Stavební produkce (listopad)


Láska prochází žaludkem | It’s my life!\nKaždý z nás si vytváří vztah k jídlu již od útlého dětství. Jídlo není jen zdrojem energie, ze kterého čerpáme živiny, ale také nám pomáhá kompenzovat vnitřní pocit prázdnoty, dává nám pocit vnitřního naplnění a přináší nám radost do života. U dobrého jídla se často scházíme, abychom utužili přátelství, navázali pracovní poměr anebo si našli cestu k srdci svého milovaného partnera.\nDůležitou roli v harmonii vztahu tvoří společné stravovací návyky. Lidé, kteří si rozumí u jídla, si většinou rozumí i v životě. Stejně je tomu i naopak. Pokud je muž zastánce tradiční české kuchyně, stěží si bude rozumět se ženou, která je veganka. Určitá souhra partnerů při výběru restaurace a jídla může být známkou prosperity dlouhodobého vztahu.\nLáska a jídlo spolu úzce souvisí. Není divu, že k oslavě svátku svatého Valentýna patří i dobrá večeře, kdy můžeme společný čas proměnit v nezapomenutelnou chvíli. Spoustu párů tento svátek slaví v prostředí oblíbené restaurace. Slavnostní večeři si však můžeme připravit i doma s partnerem. Při společném vaření prověříme naši schopnost spolupracovat a dáme prostor společné diskuzi. Jídlo bychom měli volit nenáročné na přípravu, abychom nestrávili vařením celý večer. Ideální je volit lehčí jídlo na trávení, které nás příliš nevyčerpá a nedonutí nás svalit se po večeři k televizi. Ideální volbou pro tento večer je třeba plátek masa nebo ryby a jako příloha grilovaná zelenina.\nZatímco těžká jídla považujeme za zabijáky vášně, jsou i potraviny, které mají opačný účinek. Zlepšují prokrvení orgánů v malé pánvi, napomáhají nám zvýšit touhu, dodávají energii a navozují sexuální apetit. Pokud tedy chceme probudit v partnerství vášeň, lze zakomponovat do valentýnského menu tyto potraviny:\nKořen zázvoru se přidává jako koření do jídla, ale lze si z něj připravit i čaj. Prohřívá celý organismus. Působí nejen jako afrodiziakum, ale i jako prevence proti nachlazení.\nCeleru byly připisovány povzbuzující vlastnosti v oblasti lásky již u starých Řeků a Římanů. Přisuzují se mu nejen zázračné léčivé účinky, ale také to, že podporuje mužskou potenci. Celerovou polévku vařila i madame de Pompadour králi Ludvíku XV.\nČokoláda se už odjakživa považovala za povzbuzovače sexuální touhy. Uvolňuje endorfiny – hormony štěstí a zvyšuje chuť na sex. Funguje však mnohem lépe u žen než u mužů.\nNejen ústřice, ale také další mořské plody jako jsou mušle, krevety nebo humři mohou mít vliv na vybuzení libida. Nejčastěji je konzumujeme zakápnuté citronem. Ústřice obsahují látky, které zvyšují nejen sexuální touhu, ale také podporují kvalitu spermií.\nChřest je mírné afrodiziakum, které působí na estrogen u žen a testosteron u mužů. Pro svůj tvar podněcuje chřest u žen fantazii. Navíc stimuluje libido a zvyšuje sexuální chutě.\nVšeobecně alkohol patří mezi nejznámější afrodiziaka. Uvolňuje a prokrvuje tělo. Je třeba ale dbát na rozumné množství, jinak působí opačně a sexuální aktivita začne rapidně klesat.\nV současné době rozlišujeme dva hlavní typy cukrovky a to 1. a 2. typu. S diabetem 2. typu se setkáváme v posledních letech stále častěji,…\nVánoční svátky vnímáme jako čas klidu, radosti a pohody. Spousta z nás si spojuje toto období s dobrým jídlem a provoněnou domácností vánočním kořením. Vánoční…


HANDS ON VEGGIES Výživný šampon pro suché a barvené vlasy 150 ml\nKód zboží: XPB-HOV-9295-N\nBarvy na vlasy mohou dát naší hřívě pořádně zabrat. Vlasové vlákno je pak polámané, vysušené, ztrácí lesk a pružnost. Takto namáhané vlasy potřebují extra výživu - tu jim naštětsí zajistí tento Výživný šampon. Díky obsahu silných aktivních ingrediencí budou vaše vlasy krásné a plné života.\nArganový olej dokáže s vlasy udělat hotové zázraky. A co teprve, když ho zkombinujeme s výtažkem fermentované dýně? Obě ingredience jsou bohaté na blahodárné látky, díky kterým jsou vlasy viditelně pevnější a lesklejší. V kombinaci s cennými botanickými extrakty a výtažky z fermentované zeleniny je dokonale postaráno i o zdravou vlasovou pokožku. A zdravá vlasová pokožka je základ krásných vlasů.\nAqua*, Anthemis Nobilis Flower Water*/**, Coco Glucoside*, Disodium Cocoyl Glutamate*, Lactobacillus Ferment*, Polyglyceryl-10 Laurate*, Sodium Coco Glucoside Tartrate*, Citric Acid, Glycerin*/**, Lactobacillus/Pumpkin Fruit Ferment Filtrate*, Sodium Cocoyl Glutamate*, Argania Spinosa Kernel Oil*/**, Viola Tricolor Extract*/**, Leuconostoc/Radish Root Ferment Filtrate*, Pisum Sativum Peptide*, Xanthan Gum*, Lactobacillus*, Persea Gratissima Oil*/**, Urtica Dioica Leaf Extract*/**, Cocos Nucifera Fruit Extract*, Rosmarinus Officinalis Leaf Extract*/**, Humulus Lupulus Extract*, Sodium Cocoyl Hydrolyzed Rice Protein*, Helianthus Annuus Seed Oil*, Parfum (Essential Oils)*/**, Limonene***, Citronellol***, Geraniol***, Linalool***.


Divestice Cargo byla úspěšně ukončena transparentní aukcí - Měšec.cz\nMěšec.cz » Tiskové zprávy » Divestice Cargo byla úspěšně ukončena transparentní aukcí\nDivestice Cargo byla úspěšně ukončena transparentní aukcí\nNabídka společnosti Central European Handling a.s. byla nejvyšší nabídkou v elektronické aukci, která ukončila poptávkové řízení Českých aerolinií (ČSA) na prodej dceřiné společnosti Air Cargo Terminal. V aukci byla získána tržní cena, která výrazně převyšuje účetní hodnotu akciového podílu ČSA v této dceřiné společnosti, i proto poradce CAIB doporučil prodej realizovat. O souhlasu s převodem 100procentního akciového podílu ve společnosti Air Cargo Terminal a.s. na nového nabyvatele rozhodnou akcionáři v průběhu měsíce července.\nV případě prodeje České aerolinie splní cíl divestic – získat prostředky potřebné na překlenutí finančně složitého období začátku roku 2008 a definitivně se vyvázat z dluhů z minulosti, což je předpokladem pro další rozvoj společnosti a získání investičních prostředků například na výstavbu Hangáru G – nového opravárenského centra pro údržbu letadel, která je v ČSA tradičně na velmi vysoké úrovni.\nDivestice a zaměření společnosti na hlavní předmět podnikání je součástí ozdravné Strategie ČSA OK 2006 – 2008, kterou schválila Valná hromada ČSA v červnu 2006 jako tříletou koncepci záchrany, stabilizace a rozvoje společnosti. V srpnu a září proběhly analýzy vybraných částí podniku; cargo bylo vybráno jako vhodný kandidát na divestice. Provozování nákladního terminálu na rozdíl od zajišťování nákladní přepravy ve vlastních letadlech nepředstavuje pro ČSA hlavní předmět podnikání.\nPoptávkové řízení zakončené elektronickou aukcí 26. června 2007 fakticky ukončilo proces divestice Cargo Terminálu zahájené před více než rokem. Nový majitel získá budovu Terminálu a licence na provozování cargo handlingu (skladování, nakládání a vykládání zboží) na Letišti Praha. Součástí kontraktu je i dlouhodobá smlouva o poskytování služeb Českým aeroliniím. Samotné zajišťování letecké přepravy zboží a pošty v letadlech ČSA si společnost ponechá.\n„Cargo Terminál byl postaven v roce 2003 a nikdy nebyl plně kapacitně využit. Rozvíjet tento byznys by bylo jistě zajímavé, ale v krizovém managementu jste jako lékař, který přijede k autonehodě. Nejdřív musíte zachránit život, pak to ostatní. V případě carga a také cateringu jde o aktiva, která váží investiční prostředky a zároveň negenerují odpovídající hospodářský výsledek a volné cash flow. Nebyla to jediná cesta, jak řešit složitou situaci v ČSA po roce 2005, ale ukázala se jako jediná reálná a v této situaci pro ČSA jako nejvýhodnější. Případná pomoc státu ani větší zadlužení ČSA nebylo možné. Varianta prodat letadla by znamenala významný sociální otřes pro firmu nadimenzovanou na flotilu 50ti letadel a výrazné oslabení ČSA na trhu. Od začátku jsme tvrdili, že je třeba vylepšit obchodní schopnosti ČSA a že ČSA mají kvalitní produkt na to, aby prodávaly za dobré ceny,“ uvedl prezident ČSA Radomír Lašák na otázku, proč právě Cargo Terminál a Catering byly vybrány pro divestici.\nDivestice nesnižují hodnotu společnosti pro akcionáře před případnou privatizací a uvolňují zdroje pro rozvoj. Jde o standardní tržní řešení, bez vlivu na státní rozpočet ČR. „To, co děláme, by dělal každý vlastník. Restrukturalizujeme společnost, aby byla výkonnější, měla pro vlastníka větší hodnotu a byla silnější, stabilní a dokázala si udržet pozici na trhu i v případě vstupu nové konkurence,“ dodal Radomír Lašák. Cargo Terminál byl postaven v roce 2003, nikdy však nebyl plně kapacitně využit. ČSA navíc za stávající situace, kdy si s sebou nesou velkou zátěž z minulosti v podobě kumulované ztráty a omezených finančních zdrojů k zásadním rozvojovým aktivitám, nebyly schopny vlastními silami zhodnotit investici do Cargo Terminálu například jeho efektivnějším využitím.\nTransparentní průběh poptávkového řízení\nPotenciální zájemci o Cargo Terminál ČSA oslovily prostřednictvím investičního poradce CAIB koncem října loňského roku. Nabídku na koupi Cargo Terminálu a s ním souvisejících obchodních aktivit v oblasti odbavení nákladu od ČSA obdrželo 101 potenciálních strategických investorů v odvětví cargo handlingu, stejně jako vybraní finanční investoři.\nPo prvním oslovení investorů následovala příprava informačního memoranda, o které požádalo 27 investorů. Předběžné nabídky ČSA obdržely koncem ledna 2007 od devíti subjektů. Následoval užší výběr firem, které projevily dostatečnou finanční sílu a doložily zkušenosti s cargo přepravou. Těm bylo umožněno provedení due dilligence. Pět z nich due diligence provedlo a obdrželo návrh finální dokumentace, která byla z důvodů srovnatelnosti nabídek a transparentnosti procesu pro všechny shodná. Závaznou nabídku podali tři zájemci.\nZa účelem maximalizace výnosu byla vyhlášena elektronická aukce, při níž měli zájemci možnost navýšit původně nabízenou cenu. Aukce se zúčastnily tři subjekty. Zvítězila nejvyšší nabídka.