ZŠ HORNÍ NĚMČÍ: října 2020\nPodzimní prázdniny 26. - 30. 10. 2020 - informace MŠMT\nPoklikáním na obrázek, se tento zvětší.\nSlunné podzimní dny v září nás lákaly k tomu, aby výuka některých hodin probíhala venku v přírodě. Okolí naší školy nabízí dostatek příležitostí. Blízký park se stal útočištěm prvňáčků, druháků a třeťáků v jejich společných hodinách pracovního vyučování. Jednou jsme tam hledali podzimní skřítky, jindy jsme stavěli domečky pro broučky.\nVíce foto tady (klikni).\nAktualizace školního řádu - distanční vzdělávání\nV souladu s novelou školského zákona aktualizoval ředitel školy školní řád tak, aby byl v souladu s platnou legislativou. Změny se týkají především toho, že vstoupila v platnost povinná účast na distančním vzdělávání. Změny projednala pedagogická rada a schválila školská rada při ZŠHN.\nVýtah změn školního řádu, platných od 20. 10. 2020:\n(změněný nebo přidaný text je červeně)\n- docházet do školy a vzdělávat se, tj. připravovat se na výuku a nosit pomůcky do ní dle pokynů vyučujících, a to jak v prezenční, tak distanční formě výuky (při ní v míře odpovídající okolnostem)\n- žák je povinen být v případě mimořádných opatření vybaven ochrannými prostředky dýchacích cest a používat je předepsaným způsobem\n- omluvit písemně, telefonicky, e-mailem nebo prostřednictvím SMS zprávy nepřítomnost svého dítěte ve vyučování nejpozději do 3 dnů od počátku nepřítomnosti, jak při prezenčním výuce, tak při distančním vzdělávání a uvést důvod nepřítomnosti žáka ve vyučování, a to i v jeho distanční formě a zajistit, aby dítě předložilo písemnou omluvenku ihned po návratu do školy, nejpozději do 3 dnů, na pozdější dodatečné omluvenky nebude brán zřetel a nepřítomnost žáka bude považována za neomluvenou\nDistanční vzdělávání škola přizpůsobí podmínkám žáků a zajistí ji kombinací synchronní on-line výuky a asynchronní výukou, případně off-line výukou, bez kontaktů přes internet, zpravidla předáváním písemných materiálů. V průběhu distanční výuky bude zvýšená komunikace školy s rodiči. Při distančním vzdělávání nelze realizovat vzdělávání v rozsahu plánovaném pro prezenční výuku. Škola se zaměří především na stěžejní výstupy v českém jazyce, matematice, cizím jazyce a předmětu člověk a jeho svět (ve 4. a 5. ročníku). Priority ve vzdělávání budou operativně určovány podle délky distanční výuky. Škola zpravidla připraví speciální rozvrh pro on-line výuku.\nRežim vyučovacích hodin a přestávek, rozvrh při prezenční výuce, rozdělení žáků do tříd nebo skupin se nevztahuje na distanční vzdělávání. Zde jsou respektována specifika tohoto způsobu vzdělávání, jako jsou odlišné technické vybavení a možnosti žáků, náročnost dlouhodobé práce s počítačem, dlouhodobé sledování monitoru, nevhodné držení těla, atd. Délku výuky a přestávek stanovuje pedagog při distančním vzdělávání podle charakteru činnosti a s přihlédnutím k základním fyziologickým potřebám žáků, jejich schopnostem a reakcím.\nRežim stravování včetně pitného režimu:\nŽáci do jídelny dochází a z jídelny odchází, rovněž v jídelně jsou pod dohledem vyučujícího dle stanoveného rozvrhu. Školní jídelna umožní odběr obědů v rámci školního stravování (za dotovanou cenu) žákům, kteří se povinně vzdělávají distančním způsobem. Při vyzvedávání obědů do jídlonosičů je jídlo možné vydat jen osobě, které nebyla nařízena karanténa ani zakázána přítomnost ve škole.\nObecné zásady hodnocení:\n(4) Pro celkové hodnocení používáme klasifikaci. Pouze u žáků se speciálními vzdělávacími potřebami na doporučení pedagogicko-psychologické poradny nebo u jiných žáků ze závažných důvodů (posuzuje ředitel školy) na žádost zákonných zástupců, může být použito hodnocení slovní. U průběžného hodnocení používáme různé formy, od klasifikace, přes bodové hodnocení, slovní hodnocení, až po sebehodnocení žáků.\nCelý dokument v platném znění je možné stáhnout zde (klikni). Heslo pro stažení je: zshn.\nK dnešnímu dni není právně ošetřeno vyplácení ošetřovného, nicméně je možné z návrhu odvodit některé skutečnosti:\nZdroj - tisková zpráva MPSV\nOhlédnutí za LEGOdnem v ŠD\nDěti ze školní družiny si moc přály uspořádat nějakou soutěž. Tak jsme se tedy rozhodli připravit LEGO DEN. Děti se rozdělily do několika skupinek a domluvily se na tom, co budou stavět. Plány měly opravdu velkolepé. Občas bylo vidět, že jim schází nějaké součástky lega a jak přemýšlí, co s tím.. Bylo moc zajímavé je pozorovat, jak se snaží problém vyřešit. Docházelo i k tomu, že začaly součástky mezi sebou měnit. Jindy se takové "obchody " neobešly bez křiku a hádek, ale tentokrát tomu tak nebylo. Všichni se chovali profesionálně a tvořili svá díla s naprostým klidem. Skládání se jim dařilo a vzniklo plno pěkných věcí. Aneta Zimčíková, Luboš Kadaši, Libor Kadlček a Karin Bobčíková postavili tučňáka, který získal 1. místo. Druhé místo v soutěži získala děvčata Eliška Rybnikářová a Klaudie Milošová se svým půllitrem piva na tácku. Třetí místo obsadili - Mirek Horsák, Laďa Boráň a Samuel Bodiš s bratem Tomášem, kteří sestrojili vojenskou bitevní loď ENTERPRISE. Čtvrté místo patřilo skupince děvčat - Anička Turečková, Eliška Zálešáková a Gita Škorňová, která postavila velký obchod. Konečně na 5. místě se s konstrukci bájného Pegasa umístila Adéla Bobčíková a Michaela Borýsková. Lego den se nám opravdu vydařil. Všichni soutěžící získali sladkou odměnu. Moc děkujeme odborné porotě za vyhodnocení soutěže a všem dětem za příjemné odpoledne.\nVíce fotografií v naší fotogalerii. (klikni)\nŠtítky: projekty, soutěže, ŠD\nZadání práce pro domácí vzdělávání od 19. - 23. 10. 2020\n1. ročník https://uloz.to/file/Qy1gM4HEvU7l/1-rocnik-19-23-10-pdf\n2. ročník https://uloz.to/file/Pa0hqZ0bE4ZR/2-rocnik-19-23-10-pdf\n3. ročník https://uloz.to/file/GTUE0UhE9z8g/3-rocnik-19-23-10-pdf\n4. ročník https://uloz.to/file/n6xBKpkTU8Nf/4-rocnik-19-23-10-pdf\n5. ročník https://uloz.to/file/M5647AuiAr8G/5-rocnik-19-23-10-pdf\nVystavil ZŠ Horní Němčí, okres Uherské Hradiště v 11:19:00\nŠtítky: beseda, domácí vzdělávání\nZadání práce pro domácí vzdělávání na období 14. - 16. 10. 2020\n1. ročník https://uloz.to/file/dyZcvOIxL6SF/1-rocnik-13-16-10-pdf\n2. ročník https://uloz.to/file/TBHhyf65QmIu/2-rocnik-13-16-10-pdf\n3. ročník https://uloz.to/file/enXVD6CcsXcT/3-rocnik-13-16-10-pdf\n4. ročník https://uloz.to/file/yvQyJDthNaT5/4-rocnik-13-16-10-pdf\n5. ročník https://uloz.to/file/CaYCCQ409XUc/5-rocnik-13-16-10-pdf\nVystavil ZŠ Horní Němčí, okres Uherské Hradiště v 6:18:00\nOd středy 14. 10. 2020 přechází škola na distanční výuku\nvzhledem k vydaným opatřením se od zítřejšího dne (středa 14. 10. 2020) uzavírají i první stupně ZŠ pro prezenční výuku a přechází se na výuku vzdálenou.\nProtože omezení přítomnosti žáků je prozatím stanoveno na období do 23. 10., na které navazují prázdniny (od 26. 10 do 30. 10.) rozhodli jsme se v tomto krátkém období přistoupit dočasně ve všech ročnících ke vzdělávání stejným způsobem, který jsme aplikovali v jarním období. Pokud by byla opatření prodloužena, je naše škola připravena vést on-line výuku přes aplikaci MS Teams a to v 3. – 5. ročníku podle alternativního rozvrhu pro distanční vzdělávání se zaměřením na hlavní předměty. V 1. a 2. ročníku by vše probíhalo i nadále pouze formou zasílání úkolů + odkazů na kontaktní videa s možným vzdělávacím obsahem. Jsme přesvědčeni, že tato cesta je v těchto ročnících rozumná.\nV případě, že by bylo distanční vzdělávání prodlouženo, budeme tedy v prvním listopadovém týdnu přecházet v 3. až 5. ročníku na hybridní výuku v kombinaci on-line hodin (ČJ, AJ, M, ČAS) a zadávání úkolů.\nDistanční výuka je podle novely školského zákona povinná. Je proto důležité, aby žáci plnili a odevzdávali úkoly dle zadání. Pokud žáci nebudou z vážných, a zákonnými zástupci omluvených, důvodů úkoly plnit, bude se jim započítávat neomluvená absence v rozsahu běžného rozvrhu.\nOd zítřejšího dne mají všichni žáci odhlášeny obědy. Je však možné se na obědy za dotovanou cenu přihlásit (je nutné dodržet všechna pravidla pro přihlašování a odhlašování obědů). V tom případě by žáci docházeli na obědy do jídelny dle následujícího rozpisu:\n1. – 3. ročník 11:00 – 11:30\n4. – 5. ročník 11:30 – 12:00\nRozpis vydávání obědů se může změnit v závislosti na počtu přihlášených strávníků.\nVšichni učitelé mají také nové kontakty:\nBřetislav Lebloch reditel@zshn.cz\nEva Kočí kocie@zshn.cz\nMarie Bílková bilkovam@zshn.cz\nAlena Ondrová ondrovaa@zshn.cz\nMiroslava Končitíková koncitikovam@zshn.cz\nProsím, komunikujte s vyučujícími primárně přes tyto e-maily.\nZároveň Vás všechny prosím, abyste mi dali vědět, pokud doma nemáte tablet, notebook nebo počítač. Na všech zařízeních by měl MS Teams bez problémů fungovat (především jako aplikace). Pokud máte novější PC nebo NTB s prohlížečem MS Edge, můžete v prostředí Office 365 a tím i v MS Teams pracovat i bez instalace přímo v tomto prohlížeči.\nŠkola je připravena v případě potřeby zapůjčit k účelům distanční výuky školní NTB.\nPevně věřím, že společnými silami toto nepříznivé období zvládneme. Předem Vám moc všem děkuji za spolupráci. Uvítám i věcné připomínky a dotazy. Jsem připraven s každým osobně a maximálně operativně řešit jakékoli případné problémy spojené se vzděláváním a současnou situací.\nVystavil ZŠ Horní Němčí, okres Uherské Hradiště v 3:44:00\nInformace k opatřením MZd na období 12. až 27. října 2020\nV období od 12. do 25. října 2020 platí pro první stupně základních škol (a tedy pro celou ZŠ HN) stejná omezení a pravidla, která byla dosud vydána. Znamená to, že děti se učí prezenčně.\nVe výuce se týká omezení pouze zpěvu (zpěv je obecně ve výuce zakázán), výuka HV může probíhat, ovšem pouze bez zpěvu, režim pro sportovní činnosti není omezen.\nNa období 26. až 27. října 2020 jsou opatřením MŠMT ve školách stanoveny dny volna. Na toto období navazují podzimní prázdniny. Žáci tedy nebudou přítomni ve školách v období od pondělí 26. 10. do pátku 30. 10. 2020.\nPodzimní prázdniny 26. - 30. 10. 2020 - informace ...\nZadání práce pro domácí vzdělávání od 19. - 23. 10...\nZadání práce pro domácí vzdělávání na období 14. -...\nOd středy 14. 10. 2020 přechází škola na distanční...\nInformace k opatřením MZd na období 12. až 27. říj...


Akrobat – DIOD\nCirkusové disciplíny pro Vaše děti. Kurz je zaměřen převážně na párovou akrobacii a na akrobacii na šálách, hrazdě a kruhu. Ale nejen na to. Děti se naučí například správně rozcvičovat nebo rovnoměrně zatěžovat obě strany těla. Vhodné pro rozvoj motorických schopností, koordinace pohybu, rovnováhy a vybití přebytečné energie hyperaktivních i klidných jedinců. Součástí kurzů je i příprava a realizace různých veřejných vystoupení. Přes léto organizujeme příměstské tábory.\nKurzy se otevírají vždy na školní pololetí a jsou určené dětem od 7 let. Aktuální ceny, termíny a obsazenost najdete na odkazu níže.\nNový cirkus pro dospělé\nV průběhu kurzu začátečníků se frekventanti naučí základní zásady cvičení na šálách, šplh, základní pozice a jednoduché sestavy. Mírně pokročilí pak dále pokračují v rozšiřování spektra cviků a sestav. Ti nejpokročilejší pak s námi cvičí speciální sestavy na veřejná vystoupení nejen v DIODu. Cvičení akrobacie na šálách rozvíjí rovnoměrně celé tělo, je výborným posilovacím cvičením, zpevňuje, ale současně přispívá i k protažení, pružnosti a celkovému zlepšení kondice.\nKurzy se otevírají vždy na školní pololetí a jsou určené dospělým od 15 let. Aktuální ceny, termíny a obsazenost najdete na odkazu níže.


Německá armáda nabídne těžkou techniku i premiéru vrtulníku | Dny NATO v Ostravě\nNěmecká armáda nabídne těžkou techniku i premiéru vrtulníku\nRozsáhlé zastoupení na letošních Dnech NATO v Ostravě & Dnech Vzdušných sil AČR již tradičně připravují ozbrojené síly Německa. Jeho pozemní armáda na Letiště Leoše Janáčka Ostrava letos vyšle obrněnou techniku v čele s tankem Leopard 2, v premiérové dynamické ukázce představí i svůj vrtulník NH90.\nNěmecké bezpečnostní a ozbrojené síly se na mošnovském letišti každoročně představují v mimořádném rozsahu a každý rok připraví i něco nového. Na mošnovské letiště se opět chystají hned čtyři armádní složky - letectvo, námořnictvo, pozemní síly i síly podpory. Zatímco detaily účasti prvních dvou jmenovaných jsou stále předmětem jednání, pozemní vojsko nabídne hned čtyři obrněná vozidla a dva vrtulníky NH-90, jež pod něj spadají. Návštěvníci Dnů NATO se tak letos mohou těšit na premiérovou letovou ukázku tohoto transportního vrtulníku, druhý kus bude umístěn na statické ukázce, na níž si budou moci zblízka prohlédnout i těžký tank Leopard 2A, pásové obrněné vozidlo Puma, kolový transportér Boxer a samohybnou houfnici PzH 2000.\n„Úroveň podpory, jaké se naší akci dlouhodobě dostává ze strany představitelů německých ozbrojených sil, je naprosto jedinečná, a nás velmi těší, že díky ní můžeme na Dnech NATO prezentovat česko-německou spolupráci. Letos bude německá prezentace okořeněná i oznámením české armády o plánovaném pořízení německých tanků Leopard 2, takže si naši návštěvníci budou moci prohlédnout budoucí výzbroj našich vojáků,“ oceňuje Zbyněk Pavlačík, předseda Jagello 2000. „Kromě pozemních sil svá specializovaná vozidla představí i německé Síly podpory, v dalších týdnech pak oznámíme leteckou techniku, již představí německé letectvo a námořnictvo.“\nPrezentovaná vozidla slouží rovněž jako ukázka německého obranného průmyslu, ač vrtulníky NH90 a kolová vozidla Boxer vznikla v mezinárodní spolupráci. Do zpráv se v nedávné době dostaly i houfnice PzH 2000, když Německo sedm kusů darovalo Ukrajině na podporu její obrany před ruskou agresí. V současné době již probíhá výcvik ukrajinských posádek. Tyto houfnice mají dostřel až 36 kilometrů, nabízejí výbornou ochranu posádky a díky pásovému provedení i výborný pohyb v terénu.\nTanky Leopard 2 se pak dostaly do zpravodajství díky plánovanému přezbrojení české armády, jež Ukrajině poskytne své tanky T-72. Nyní modernizované verze Leopardů 2 slouží v armádách téměř 20 zemí a další si je objednávají, zpravidla právě jako náhradu za dosluhující sovětské typy. Česká armáda zvažovala i pořízení pásových vozidel Puma, jež jsou považována za bojové vozidlo pěchoty s nejlepší ochranou posádky. Ta byla jednou ze zvažovaných možností jako náhrada za vyřazovaná vozidla BVP-2, ovšem konsorcium PSM z tendru odstoupilo ještě před jeho zrušením.\nKolové obrněné vozidlo Boxer je pak unikátní svou koncepcí modulárních kabin, díky níž je možné během 20 minut změnit jeho konfiguraci na bojovou, ambulantní, velitelskou, opravárenskou či další. I díky tomu již kromě německé armády slouží v ozbrojených silách Nizozemí, Austrálie či Litvy, příští rok je do výzbroje začne zařazovat i Velká Británie.\nPodobný modulární koncept, kdy lze stroj uzpůsobit pro konkrétní roli, nabízí i vrtulník NH-90, který německá armáda využívá pro taktickou přepravu vojáků a materiálu, ale také k přepravě nemocných a raněných a k podpůrným výsadkovým operacím či pro pomoc při mimořádných událostech a katastrofách.


Vila Jiřího a Věry Janouškových, Pardubický - SlavneVily.cz\nVila Jiřího a Věry Janouškových\nTřešňová 1577, Choceň\nStavebník: Jiří a Věra Janouškovi\nArchitekt: Bohuslav Kocián\nPěkný výhled na město a na nedaleký zalesněný hřbet skal v Pelinách zdobí parcelu, kterou na návrší nad pivovarem získali počátkem sedmdesátých let manželé Janouškovi, jimž se Choceň zalíbila a přestěhovali se sem z Prahy. Architekt Bohuslav Kocián vymezil téměř krychlový objem vyrůstající z betonového soklu svisle ohýbanými pláty stěn nestejné výšky. Mezi nimi ponechal světlu místo, aby proniklo do interiéru. Vznikly tak vysoké pásy okenních skel členící tři hlavní fasády. Kociánovo skulpturální pojetí akcentuje působivý válec komína zahradního krbu. Dominantní vertikály jsou prořezávány vodorovnými deskami betonových teras, dřevěných balkonů a přesahujících atik. Celou fasádu pokryly kameninové břaské obklady. Dovnitř vstupujeme prosklenou předsíní a ocitáme se v prostorovém kontinuu. V něm jsou chodba a schodiště do patra k ložnicím volně propojeny s denní zónou domu. Kuchyňskou a obývací část oddělují jen dva schůdky. Takto poskytl architekt paní domu nejen kontakt s ostatními členy domácnosti, ale nízkým širokým oknem nad kuchyňskou linkou i výhled do korun blízkých stromů. Zahloubenému obýváku vévodí spíše než krb, korunovaný reliéfem sochaře Františka Štorka, velká prosklená okna a dveře, obrazy proměňující se přírody, jimiž je možné projít do zahrady. Architekt navrhl nestandardní úsporné konstrukce a vytvořil i vybavení a doplňky v interiéru. Podílel se i na návrhu zahrady. Její terén porostlý udržovaným trávníkem přechází z dokonalé roviny kolem domu ostrohranným svahováním do volnějších prohnutějších ploch v okrajových částech. Stín starých stromů, nádoby s květinami i kamenná lavice zintimňují celkový prožitek. Dům patří svou progresivností i precizním provedením k výjimkám tehdejší dobové stavební produkce v oblasti individuálního bydlení. /MK


Blog brněnského Centra pro nevidomé » Irena Kocí\nTmavomodrý festival slaví čtvrtstoletí! Přijďte…\nzveme vás na jubilejní 25. ročník Tmavomodrého festivalu a především pak na jeho nedílnou součást, setkání fandů výpočetní techniky s úpravou pro zrakově postižené uživatele.\nLetos proběhne v pátek 16. a v sobotu 17. května. Místem konání je již také tradičně Bílý dům na Žerotínově náměstí v Brně. Na internetové adrese http://bariery.centrumpronevidome.cz/trasy/bilydum.htm si můžete připomenout popis trasy. To abyste k nám lépe trefili. Pokud by někdo z vás dal raději přednost doprovodu, využijte naší průvodcovské služby, na tel. 515 919 670 nebo na mailu dispecink@tyflocentrumbrno.cz a včas si službu zamluvte.\nA co jsme si pro vás připravili tentokrát? V pátek odpoledne to bude výstava pomůcek, dodávaných v.d.n. Spektra a firmou ACE Design, výstava optických pomůcek firmy Sagitta Brno a u stánku olomouckých Tyflopomůcek si budete moci zakoupit cokoliv z jejich bohaté nabídky. A když už budete mít pomůcek plnou hlavu, tak si můžete popovídat s pracovníky brněnského TyfloCentra či Tyfloservisu nebo střediska výcviku vodicích psů Milana Dvořáka, případně si zakoupit něco z dílen našeho HapAteliéru, koly Aloise Klára nebo Centra sociálních služeb pro osoby se zrakovým postižením v Brně – Chrlicích.\nV sobotu 17. května pak můžete, kromě výše již zmíněných výstav a prodejních stánků, navštívit i přednáškovou část. Ta začne v 9:30 a do necelých dvanácti hodin se v roli přednášejících vystřídají:\nV 9:30 přivítání a zahájení setkání.\nV 9:40 dostane slovo Vítek Jirásek, tvůrce aplikace Tapin Rádio. Prozradí vám, jak si prostřednictvím tohoto programu můžete snadno naladit a poslouchat internetová rádia z celého světa a osvětlí vám i řadu dalších možností tohoto oblíbeného programu.\nPoté, přesně v 10:00 hodin vám tvůrce aplikace Blind Shell Petr Svobodník v desetiminutové prezentaci prozradí, co všechno tato aplikace umí a jak vám formou zjednodušeného rozhraní usnadní ovládání dotykových telefonů se systémem Android.\nV 10:10 se ujme slova zástupce v.d.n. Spektra, který vám představí nejžhavější novinky z jejich nabídky, jimiž jsou zařízení „CV+ Reader“ – Lupu, která umí číst zvětšovaný text a braillský řádek Alva Comford v symbióze s telefonem iPhone.\nV 10:30 na něj naváže zástupce firmy ACE Design. Ten vám zase představí jejich novinku „DotWalker Pro“, cestovního průvodce pro nevidomé a slabozraké v mobilním zařízení se systémem Android.\nV 10:50 se ujme mikrofonu Tomáš Staník, tvůrce programu Remote Assistant. Poradí nám, jak je možné se s pomocí mobilního telefonu, této aplikace a vidícího kamaráda, byť by byl zrovna na jiném konci republiky, zorientovat v neznámém prostředí, nebo si třebas jen roztřídit nákup nebo barevné prádlo na praní.\nV 11:10 nám zástupci středisek Elsa a Teiresiás teoreticky popovídají něco o možnostech tvorby, tisku a užívání haptických map. A nezůstane jen u teorie.\nV 11:30 pak mezi nás pozveme finalisty memoriálu Zdeňky Vernarské, kteří se teprve zde, společně s námi dovědí, kdo se stal vítězem této soutěže v užívání PC bez používání zraku a samozřejmě jim předáme i zasloužené hodnotné ceny.\nHned poté, kolem tři čtvrtě na dvanáct se s vámi rozloučíme a popřejeme vám šťastnou cestu domů.\nMimo výše uvedený program vám budou všichni přednášející k dispozici již od devíti do třinácti hodin na svých stáncích. Tam je můžete v průběhu celého dopoledne navštěvovat a ptát se na konkrétní podrobnosti, které vás budou zajímat.\nStřediska pro pomoc studentům se specifickými nároky Elsa a Teiresiás pak na svém stánku budou předvádět praktické ukázky tvorby a tisku haptických map. Ty si pak budete moci na místě nejen prohlédnout, ale také díky sponzorské podpoře Spektry a Galopu si budete moci nechat bezplatně vytvořit, vytisknout a s sebou odvézt mapku kteréhokoliv místa v ČR, podle vlastního výběru.\nA návštěvu této jubilejní akce můžete využít také k setkání a posezení v místní kavárně se starými přáteli, nebo k navázání nových přátelství. Tak přijeďte. Těšíme se na vás.\nJaro z HapAteliéru\nČeské Velikonoce s českým výrobkem? Výrobkem z českých surovin? Výrobkem, který vytvořily šikovné české ruce? To není sen – tohle je tvorba brněnského HapAteliéru. Výrobky jsou plně funkční a každý kus je originální ruční práce!\nKde si můžete výrobky pořídit? Tuto sobotu, 12. dubna od 7.30 do 14.00 na ulici Husitské v Králově Poli proběhnou tradiční Královopolské trhy. Budeme tam prodávat velikonoční sortiment a jarní zboží: velikonoční pomlázky a košíky z českého vrbového proutí i pedigu, keramické zápichy do bylin a záhonů, knoflíky, záložky, mýdla a další výrobky a jarní dekorace.\nBudete-li mít o tomto víkendu cestu do Moravského Krasu, pak se zastavte v Ostrově u Macochy na Velikonočním prodeji – pozvánka je ve fotogalerii pod článkem. Akce probíhá v sobotu i neděli 12.-13. 4. od 14 – 18 hodin.\nKdo se o víkendu prostě nikam nedostane, má možnost kdykoli zajít do HapAteliéru na Poděbradově ulici č. 58 v Brně – Králově Poli nebo na Chaloupkovu 3 do brněnského TyfloCentra a vybrat si z bohaté nabídky stálé prodejní výstavy.\nKoupí výrobku uděláte hned trojitou radost – budete mít to, co nikdo jiný, získáte poctivý český výrobek a podpoříte humanitární činnost brněnského TyfloCentra – v dílnách tvoří těžce zrakově postižení lidé. Každý prodaný výrobek dělá radost i jim. Krásné jaro vám přejí všichni z HapAteliéru!\nBrněnské TyfloCentrum na mezinárodním veletrhu Opta 2014\nDvacátý ročník mezinárodního veletrhu oční optiky a oftalmologie Opta 2014 proběhl na brněnském výstavišti ve dnech 14. – 16. února. A brněnské TyfloCentrum, díky laskavé vstřícnosti Brněnských Veletrhů, se také zúčastnilo. Ve spolupráci s Optikou Čivice a za pomoci Libora Kotola postavilo TyfloCentrum na výstavišti vlastní stánek, na němž prezentovalo svoji činnost a nabízelo zážitkové aktivity. Optika Čivice poskytla TyfloCentru finanční dar, jehož větší část byla využita k pokrytí nákladů spojených s účastí na Optě. Libor Kotol zajistil důstojný stánek, včetně vybavení nábytkem.\nOproti loňskému roku, kdy bylo brněnské TyfloCentrum na Optě poprvé, mělo letos možnost aktivně se zapojit také do doprovodného přednáškového programu, který zajišťuje Společenstvo očních optiků a optometristů – i jim patří poděkování za vstřícnost a spolupráci! Prezentace naší činnosti byla zařazena do pátečního přednáškového programu hned dvakrát a my jsme tak měli možnost názorně osvětlit podobnosti a odlišnosti ve vztahu k ostatním poskytovatelům sociálních služeb zrakově postiženým lidem v Brně a Jihomoravském kraji.\nNáš stánek – oproti loňskému roku značně vylepšený – nabízel návštěvníkům z řad odborné veřejnosti užitečné informace o naší činnosti. Optici, oční lékaři, optometristi, oftalmologové i studenti všech těchto oborů měli možnost přímo si vyzkoušet nejrůznější činnosti poslepu (k dispozici jim byly klapky na oči, simulující naprostou ztrátu zraku a hmatové pexeso, šachy i Člověče nezlob se) – pod článkem ve fotogalerii jsou výmluvné momentky. Ti, kteří se u nás zastavili, měli také příležitost prohlédnout si fotky z jednotlivých našich aktivit, seznámit se s výrobky z naší chráněné dílny HapAteliér či zúčastnit se našeho malého kvízu, týkajícího se kompenzačních pomůcek.\nOd účasti na Optě jsme si kromě vlastní prezentace slibovali také posílení spolupráce s firmami z řad dodavatelů optického zboží, kterou jsme započali právě před rokem. Věřím, že i tento účel brzy naplníme a že se nám podaří zrealizovat další společnou spolupráci nejen s těmi, se kterými již kooperujeme, ale že získáme na naši stranu další podporovatele, dárce, sponzory.\nZ velkých dodavatelských firem optického zboží v rámci České republiky spolupracujeme v tuto chvíli s Optikou Čivice a se Sagittou. Druhá jmenovaná získala letos prestižní ocenění odborné poroty Top Opta za svůj výrobek, usnadňující čtení zrakově postiženým lidem ReadEasy+ MOVE. Srdečně blahopřejeme!\nVšem, kteří se o úspěšnou účast brněnského TyfloCentra na veletrhu Opta 2014 zasloužili, děkujeme!


Midway Upon the Journey of Our Life - Jedlička Josef | Knihkupectví Karolinum\n"Revoluce si zakryla rozhalená ňadra, ztloustla a celé večery hledí na obrazovku televizoru," napsal spisovatel Josef Jedlička v padesátých letech v knize Kde život náš je v půli se svou poutí. V přímém přenosu zde zaznamenal krach jedné velké utopie, a předběhl tak většinu svých současníků. "Žádné dílo, včetně vynášeného Kunderova Žertu či Vaculíkovy Sekyry, nepostihlo krach socialistického uspořádání společnosti s tak kondenzovanou syrovostí a bezútešností," píše o Jedličkově novele Jiří Zizler. Ačkoliv je Jedlička pohříchu zapadlým autorem a vyšly mu pouze dvě knihy beletrie, jde o jednoho z klíčových spisovatelů druhé poloviny 20. století. Četba jeho prozaického debutu na mě před lety zapůsobila jako zjevení. Uchvátil mě svrchovaný vypravěčský styl, v jehož centru stojí přiznané autorské já. Senzitivita a přesnost, s níž Jedlička vystihl absurditu padesátých let, která už ztratila veškeré budovatelské nadšení. Popis vykořeněné a zdevastované průmyslové krajiny kolem Litvínova, regionu, jenž přišel o budoucnost usilovně vzývanou tehdejším režimem a naplnily ho všudypřítomné válečné přízraky a lidská malost... O literárních postupech Jedličkova debutu se dozvíte v článku Kláry Soukupové, autorův život v litvínovském Kolektivním domě přibližuje spisovatel Václav Vokolek a o aluzích a parafrázích Dantova Pekla v Jedličkově heterogenním díle referuje Ondřej Macl. Mimo téma doporučuji třeba esej o českých překladech Paula Celana nebo zprávu o mizení svobodného tisku v orbánovském Maďarsku.\nKarel Kouba, A2 22/2016, str. 2\nNovela Kde život náš je v půli se svou poutí, působí i šedesát Let po svém napsání a půlstoletí po prvním vydání jako živý a inspirativní text. Především díky této próze si Josef Jedlička postupně našel místo v kánonu české poválečné literatury. V čem spočívají kvality tohoto díla?\nOpožděný debut Josefa Jedličky Kde život náš je v půli se svou poutí, napsaný mezi lety 1954 a 1957 a publikovaný v roce 1966, se nese v naléhavém duchu potřeby vyslovit se. Zachycuje znechucení a rozčarování ze stavu společnosti a mezilidských vztahů, ale i vypravěčovy zoufalé vnitřní pochyby o životním směřování. V severočeském Litvínově, městě bez paměti, a konkrétně v Koldomě, umělé obří stavbě, formující společenství bez generačních základů, hledá Jedlička původní neroztříštěnou přirozenost, ale nachází jen její stopy. Průběžnými úpěnlivými apostrofami (,ach, ty má lásko!"), které připojuje k popisům tragických či absurdních událostí, se obrací k milovaným osobám. Oslovuje ženy, jež mu zasáhly do života, ale i svého malého syna Jakuba. Touha po spřízněné duši zvyšuje dojem osamělosti a tvoří z Jedličkovy deziluzivní prózy milostný dopis svého druhu. Kde život náš je v půli se svou poutí je totiž z velké části knihou o lásce - i když ne o lásce romantické a vznešené, ale přízemní a pudové. Obsahuje mikropříběhy, jimiž vypravěč nahlíží do běžných domácností (rozklad manželství Kondrových, sídlištní bukolika Dafnise a Chloe), a tak jako Jiří Kolář v Očitém svědku (1949) zachycuje mezilidské vztahy v jejich syrové podobě, výjevy z ulice a zaslechnuté banální hovory. Nezachází však až do satiry, epizody si podržují tragikomické vyznění na pomezí absurdity a obyčejné každodennosti.\nPlacaté čepice a klobouky\nOkamžik osamělé reflexe je opakovaně umisťován do doby před svítáním - v "tu hodinu beznaděje, kdy Bůh mlčí, ďábel je unaven", kdy už není noc, ale ještě nenastal den, zaplavuje hrdinu úzkost. K tomuto momentu zlomu odkazuje také název novely, jenž je citací úvodního verše první tercíny Dantovy Božské komedie: "Nel mezzo del cammin de nostra vita..." Úzkostná atmosféra je podpořena návratným motivem chladného větru, který "fičel Dantovi kolem uší, když zůstal sám v mlhách a temnotách". Tento vítr pak splývá s průvanem, který protahuje netěsnícími dveřmi. Vypravěč se cítí vyhnancem stejně jako Dante (avšak bez dosažení Ráje: ne náhodou pocházejí všechny dantovské citáty a parafráze z Pekla) a hledá správný směr, kterým by se měl dát.\nSvou pozici hrdina vnímá jako neurčitou a nepevnou: "Kdesi uprostřed života je okamžik, kdy muž musí vzít svůj osud do vlastních rukou." Polovina života představuje nulový bod - není to bezstarostnost mládí, ale ani smířenost stáří, je to jakýsi meziprostor, z nějž je možné se ohlížet do minulosti, ale také vykročit jinam. Vypravěč vzpomíná na dětství, na poválečné revoluční nadšení i na následnou deziluzi. Při evokaci událostí před rokem 1948 mnohdy mluví v plurálu za celou svou generaci, po únorovém převratu se však tato identifikace převrací do opozice "já versus oni". Shromáždění na Staroměstském náměstí je vnímáno jako přechodová událost sama o sobě, ne však kvůli historickému významu chvíle, nýbrž kvůli Gottwaldově perziánové beranici, která získává symbolický náboj: "Končil věk placatých čepic a nadcházel věk klobouků: ta beranice tvořila plynulý přechod. Nikdy předtím a nikdy potom už ji neměl na hlavě." Kolektivní dějiny do textu pronikají jen skrze privátní příběhy, anekdoty a tragédie. Spojování banálních a historických událostí tak pozvedá jedny a snižuje druhé: "Chodit mě učili na béžové strakonické pokrývce s meandrem toho listopadového večera, kdy se zhroutila newyorská burza."\nOd záznamu k elégii\nPřechod mezi dvěma polovinami či póly se však v knize neobjevuje jen na tematické rovině, ale zásadním způsobem se podílí i na kompozici textu. Situování do mezičasí (den - noc, minulost - budoucnost) se odráží na narativní rovině proplétáním časových vrstev. Tak jako ve Vaculíkově Sekyře (1966) i zde je čas flexibilní a pružný a temporální neurčitost je zvyšována i volným překrýváním snu a reality. Časté parataktické výčty událostí vytvářejí dojem, jako by se události odehrály vjediném okamžiku: "Picasso namaloval holubici a Max\nŠvabinský portrét Julia Fučíka, a starý advokát propadl demenci a E. F. Burian byl jmenován plukovníkem, a byly objeveny zbytky Velehradu, a na trhu se objevily nové druhy konzerv s hotovým jídlem."\nZásadní roli hrají ve významové stavbě novely intertextové odkazy: do textu jsou rafinovaně vpletený značené i neznačené citáty či parafráze. Jedlička se hlásí k postupům v české oficiální literatuře padesátých let zapomínaným - na jedné straně k moderním avantgardním směrům, poetismu i surrealismu, na straně druhé neustálými odbočkami odkazuje k textům Laurence Sterna nebo Denise Diderota z 18. století. I zde se tedy pohybuje mezi dvěma póly - mezi antitradicionalistickými experimenty a příklonem k poetice starších děl. Skrze citáty ze Sternovy Sentimentální cesty (1768, česky 1903) Jedlička aktivuje kontext teoretických názorů Viktora Šklovského, na jehož texty o bezsyžetové próze také odkazuje. Intertextovými spojnicemi se tak staví i na hranici mezi beletrií a teorií. Některé formulace znějí jako teze z osobní poetiky, avšak v kontextu vyprávění se stávají součástí estetického celku díla. Vypravěč plynulost narativu záměrně narušuje úvahami a vsuvkami, a odmítá tak jasné zařazení do kategorií literárního tvaru. Jedlička rezignuje na jasnou příběhovou linii - metapoetické odbočky, střídání stylů, přechody od strohých záznamů k elegickým výpovědím ruší jasnou dějovou linku a překlápějí charakter textu od epiky k lyrice. Neustále však osciluje mezi oběma póly: lyrikou, spojenou s mládím (,lyriku tedy už nelze"), a epikou, ohlížející se za uplynulým životem. Opakováním slov, motivů i formulací se navíc próza rytmizuje a přibližuje poezii.\nKde život náš je v půli se svou poutí je heterogenní text vystavěný na půdorysu montáže, propojující odposlechnuté hovory či novinářská klišé s citáty z klasické literatury. Je to vyprávění zoufalé a osobní, ale zároveň chladné a uzavřené, jako by nás vypravěč k sobě nechtěl či nedokázal pustit blíž. Přesto je odstup, vytvářený opakovaným zdůrazňováním literární utvořenosti díla, nakonec prolomen očistnou silou slova, kterou vypravěč deklaruje: "Ano, moje poetika je poetikou policajta; shromažďuji fakta: nepíšu příběh, ale vydávám svědectví." Fragmentárni kompozice je tedy daná povahou výpovědi, která chce přinést svědectví o době. Jedličkův mozaikovitý text je sjednocován hlasem vypravěče, jehož snahou je pomocí příběhů i literárních aluzí bez explicitního hodnocení (ale se zřejmou hořkostí a ironií) evokovat úzkost a rozklíženost padesátých let. Próza není surrealisticky odstředivá ("Zde vše jest. Ale není to setkání deštníku a šicího stroje na operačním stole."), ale naopak koncentrovaná svědeckým tónem. Opakované motivy osamění skladbu scelují, není však nesena narativem, který by spojoval úvodní slova se závěrečnými - zůstává bez začátku a bez konce: "Dialektické protiklady splynuly v nekonečné harmonii a začít a skončit lze prakticky kdekoliv." Jedličkův text si udržuje stálý přesah do budoucnosti a minulosti; jeho smyslem se stává vyslovování, svědectví. Odtud pramení i tematizace smrti, která může přijít kdykoli, analogicky ke konci textu, který není třeba sklenout do ukončeného narativního oblouku: "Každé slovo, které zde píšu, může být slovem posledním." Podstatné však je, že toto slovo vůbec zazní.\nSituováním se do meziprostorů buduje Jedlička dojem nejistoty, který prostupuje celý jeho text. Pomocí paradoxů a ironie rozrušuje hodnotovou hierarchii událostí a díky neustálé oscilaci mezi mnoha póly je význam jeho novely proměnlivý, nejednoznačný, a proto otevřený stále novým interpretacím.\nKLÁRA SOUKUPOVÁ, A2 22/2016, str. 4, autorka je komparatistka\nZačalo to vzkazem od Petra Onufera na Facebooku koncem června 2012. Napsal mi, že s nakladatelstvím Karolinum spolupracuje na edici Modern Czech Classics, kde vycházejí překlady významných děl české literatury do světových jazyků. Navrhoval jim prý tuto Jedličkovu prózu a ptal se, jestli bych ji nechtěl překládat. Tenkrát jsem měl práci, která mě téměř plně zaměstnávala, takže uplynul více než rok, než jsem mu odpověděl, ať mi knížku pošle. Líbila se mi, stylově i tématem, ale jako obvykle ještě zbývalo vyřešit otázky kolem peněz a načasování. Smlouvu jsem podepsal v listopadu 2013. Na překladu jsem pracoval během dvou následujících let - mnohokrát jsem ho odložil a zase se k němu vracel. Jsem freelancer, "svobodný kopiník", jak vtipně píše Jáchym Topol v románu Sestra, takže jsem na Jedličkovi pracoval mezi jinými zakázkami.\nDějištěm knihy je zdevastovaná industriálni krajina v okolí Mostu a Litvínova. V poznámce k anglickému vydání upozorňujete na "násilí vůči životnímu prostředí" jako na výrazné téma textu. Máte s krajinou Mostecka přímou zkušenost?\nAno. Členitý, to je to správné slovo! Samozřejmě byla místa, kde šlo o neznámá fakta, termíny či reálie, které jsem musel vyhledat. Často jsem ale měl pocit, že sice rozumím každému slovu věty, a přesto mi smysl uniká. Ani moji čeští přátelé-informátoři často nemohli tato místa rozšifrovat. Některá jsem rozluštil s pomocí francouzského překladu Eriky Abrams. Ale ne vždy jsem s jejím výkladem souhlasil, anebo mi pasáž prostě pořád nebyla jasná, a tak jsem to musel řešit na vlastní pěst.\nAno, bylo to mé rozhodnutí, ale se souhlasem Martina Janečka, šéfa edice. Důvody uvádím v poznámce překladatele. Jestliže průměrně vzdělaný český čtenář nezná většinu odkazů a reálií v textu, myslím si, že je správné, aby na tom anglicky mluvící čtenář byl stejně. Navíc v dnešní době mají lidé přístup ke spoustě informací na internetu - ti, kdo chtějí vědět, mají možnost se k informacím dostat, a to poměrně snadno. A koneckonců je to literární text, který má poskytovat především literární, tedy umělecký zážitek.\nNevím. Šel jsem do toho s vědomím, že nejde o knihu pro každého, ale pro vybrané publikum těch, kteří mají o tuto část Evropy zájem. Anebo pro čtenáře, kteří chtějí tuto novelu číst jako důležitý příklad Šklovského teorie v praxi - proto jsme v propagačních materiálech tuto souvislost zdůraznili. Pro mě bylo zásadní i to, že knížka vznikla v padesátých letech, v době, z níž nebyla žádná česká próza přeložena do angličtiny. I když mezitím, v roce 2015, vyšla sbírka povídek Bohumila Hrabala Inzerát na dům, ve kterém už nechci bydlet v překladu Paula Wilsona.\nŠlo mi spíše o to, zda lze vůbec na knihu narazit v americkém knihkupectví...\nMusí být v dnešní době kniha k máni v knihkupectví? V USA se už dlouho více než polovina knih kupuje na internetu. A navíc, být k máni a být vidět jsou dvě úplně jiné věci. Ale mohu s radostí dosvědčit, že jsem knížku viděl hned po vydání ve třech obchodech v Londýně - kromě Waterstones Piccadilly, největšího londýnského knihkupectví, ji měli také v prestižním obchodě London Review Bookshop a v kvalitní Librerii v Spitalfieldsu - a potom také v Brooklynu, v knihkupectví Community Bookstore, které pořádá spoustu čtení a diskusí věnovaných mezinárodní literatuře v překladu. Bylo to milé překvapení, protože často své překlady v knihkupectvích nenacházím, ani když je vydají daleko větší americká nakladatelství. Nicméně bez recenzí a ústního šíření mezi známými si každá kniha těžko hledá čtenáře. To je náročný úkol pro všechna menší nakladatelství, která se zaměřují na překlady, nejenom pro Karolinum.\nTohoto výroku lituji. Měl jsem asi pesimistickou chvilku nebo mi docházela trpělivost. A bez souvislosti vyzní taková věta příliš striktně. Měl jsem to lépe vysvětlit. Chtěl jsem tím říct jen to, že v Americe bude asi vždycky jen omezený počet lidí, kteří se zajímají o českou literaturu jako takovou. To není nic mimořádného nebo překvapivého. Nicméně většinu anglicky mluvících čtenářů nezajímá, odkud autor je, nýbrž co a jak píše. Žádaný tedy není někdo "odněkud", nýbrž autoři, kteří se v určité chvíli stanou velikými, autoři, kteří zrovna letí.\nŘíkal jste ovšem také, že větší pozornost než novým českým autorům je věnována těm, kteří byli utiskováni před rokem 1989, například Kunderovi a Havlovi. Pořád to platí? Někdy se totiž zdá, jako bychom byli pro svět stále ještě zajímaví především komunistickou minulostí...\nMyslím si ale, že je důležité chápat americký vydavatelský průmysl jako průmysl a hodnotit vliv literatury odděleně. Pozornost věnovaná literatuře kvůli politickému dění jako reakce na to, co se píše v novinách, není totéž co pozornost věnovaná literatuře jakožto psaní. Takže nejste zajímaví jen tím, že u vás čtyřicet let byl komunistický režim. Ostatně právě teď vychází více českých autorů než kdykoli předtím. Sice u menších nakladatelů a v menších nákladech, ale překladů je daleko více. Průběžně sestavuji seznam českých literárních děl v anglickém překladu, ze kterého je to dobře patrné. Že se o nich tolik nepíše, je z velké části důsledkem toho, že také recenze po nástupu internetu vycházejí pro menší a fragmentovanější publikum. Není to jako kdysi, kdy každý deník u nás vydával týdenní knižní přílohu. Ted jich je minimum. Má to následky pro celý americký knižní trh, nejen pro překlady.\nNení nízký zájem o českou - a obecně překladovou - literaturu demotivující?\nNěkdy ano. Vždyť který rozumný člověk by chtěl překládat romány, o poezii ani nemluvě, za tak málo peněz v dnešní nestabilní ekonomice? Ale mně nikdo nedal pistoli k hlavě a neřekl "Překládej český romány, jinak seš mrtvěj". Kdykoli se začnu litovat, připomenu si, že je to moje volba a už tím, že vůbec možnost volby mám, jsem privilegovaný.\nPřed měsícem jsem odevzdal překlad románu Anděl od Jáchyma Topola. Má vyjít pod názvem Angel Station příští rok v květnu u nakladatelství Dalkey Archive. Teď budu dokončovat překlad novely Jiřího Roberta Picka Spolek pro ochranu zvířat. A do konce března mám pro londýnské nakladatelství Jantar (viz rozhovor v A2 č. 14/2016) přeložit román Petry Hůlové Umělohmotný třípokoj.\nMICHAL ŠPÍNA, A2 22/2016, str. 5\nDruhá z Jedličkových próz, kniha Krev není voda, zůstává ve stínu jeho debutu. Velkoryse koncipovaná kronika bez nostalgie či sentimentu probírá rodinné historky i zašlá fotografická alba. Propojuje živé s mrtvými, rekonstruuje vzpomínky a přechází ve svědectví o společnosti 20. století.\nV souladu s názvem jednoho výboru z jeho esejistické tvorby byl Josef Jedlička pohříchu autorem rozptýlených textů. Část jeho rozsáhlého díla se ztratila, další část dosud nebyla vydána (jen pořady pro Svobodnou Evropu obnášely zhruba šest tisíc stran). Z jeho esejistiky máme k dispozici to, co obsahují knihy České typy (1992), Poznámky ke Kafkovi (1993), Rozptýleno v prostoru i čase (2000) a Ornament (2006); esejistický ráz ale vykazují i dopisy celoživotnímu příteli a vzoru Milý pane Wilde (2006). Jedličkova díla prozaická - Kde život náš je v půli se svou poutí (1966) a Krev není voda (1991) - patří k vrcholům české literatury druhé poloviny minulého století.\nJedličkova životní dráha byla typická pro intelektuála, který odmítl podřídit se politickému volání doby, rozhodl se důsledně dbát o svou mravní integritu a upřednostnil kritickou náročnost vůči sobě i druhým - to všechno v podmínkách světa, který "není charakterizován obsahy, ale způsoby manipulace". Přes nucený odchod z pražské filosofické fakulty po únoru 1948 a vysilující plahočení v manuálních a marginálních profesích v severočeském Litvínově se usilovným sebevzděláváním vypracoval v mimořádně vzdělaného polyhistora, orientovaného v celé řadě společenských věd. Pro Jedličku bylo zcela nepřijatelné předstírání a taktické hrátky - "žijeme ve světě, kde není svoboda (...) a je nutno tedy žít bez svobody", píše v dopise uprostřed padesátých let. Jak ten život vypadal a za co stál, se pokusil vyslovit ve svém prvním zásadním uveřejněném díle, prozaickém textu Kde život nášje v půli se svou poutí.\nNa počátku složitě vystavěného díla autor artikuluje svůj záměr: "Moje poetika je poetikou policajta; shromažďuji fakta, nepíši příběh, ale vydávám svědectví." Sledem volně plynoucích obrazů, scén a reminiscencí, reflexí a představ se blížil modernistům, ale estetická intence nestála v popředí knihy. Jedličkovi šlo o nelítostnou a věcnou přesnost zobrazení. Celoživotně jej vzrušovalo a přitahovalo dílo Franze Kafky, jemuž se ve svých úvahách snažil porozumět. V kafkovských interpretacích dospěl mimo jiné k závěru, že podstatou Kafkova vidění není imaginace a prízračná snovost, nýbrž čistý popis reality, kterou již vytvořili jiní. Kafkovu tvorbu nazíral jako soubor torz, která neustanovují žádný kontext, a moderní svět jako by byl analogicky fragmentárni a vytržený ze souvislostí. Jedličkovo pásmo pojednávající o dvou desetiletích poválečné české společnosti využívá metaforu i přímé pojmenování, spojuje vypjatou osobní naléhavost i ironický odstup a nezapírá hloubku vlastního zklamání i hořkosti z nenaplněných a ztracených nadějí. Žádné dílo, včetně vynášeného Kunderova Žertu (1967) či Vaculíkovy Sekyry (1966), nepostihlo krach socialistického uspořádání společnosti s tak kondenzovanou syrovostí a bezútešností. Rozpor mezi proklamovanými ideály, degenerovanými na frázovitá či přiblblá hesla, a otupělou konzumní mělkostí socialistického měšťáctví nemohl být větší. Původně grandiózní koncept až příliš zjevně mlel z posledního a vyvolával pouze útrpnost. Namísto někdejších zářivých úsměvů realita dosadila odpudivý škleb.\nJedličkova próza však navozovala také zásadní univerzální otázky, platné a příznačné nikoli pouze pro jeho generaci. Jak se vyrovnat s časem, kterýje sice "náš", ale zároveň je nám zcela odcizený anebo, v horším případě, přímo odňatý? Pro Jedličku, který v textu zkoumal i "minulost svého vlastního hlasu", jedinou odpovědí zůstává transcendence - jenže v moderní době se odmlčela i nebesa, Boha z nich vytlačuje nejen policejní a dohlížitelský režim, ale i neklidné, nesoustředěné a tápající lidské ego. Autor si ale naději, jakkoli zplihlou a usouzenou, nenechá vzít: "Není obležených a není obléhatelů, není pronásledovaných a není pronásledovatelů. Všichni jsme pronásledováni a všichni pronásledujeme. Vše souvisí se vším, jak známo - a všichni jsme bratři, ať se nám to líbí nebo nelíbí."\nV jednom článku z druhé poloviny šedesátých let Jedlička konstatoval, že "odpor k tradici (...) je ve skutečnosti odmítnutím vzpomínky". Literární historik Jiří Opelík napsal, že ve svém debutu Jedlička "vrátil historii paměť". Právě paměť a vzpomínka se staly východiskem i předmětem druhého autorova významného prozaického počinu, románového dokumentu Krev není voda (1991). Jedlička se pokusil rekonstruovat dějiny svého rodu, až potud, kam mohl dohlédnout na základě dokladů, písemností, vyprávění i autopsie. V knize zkoumá "prostor tvořivého času, ohraničený rozloučením i návratem, vzpomínkou i nadějí, štěstím i utrpením - a naplněný dílem". Na základě trpělivé genealogické archeologie tu prozkoumává a mapuje různé vrstvy rodinných poměrů a vztahů, evokuje, domýšlí a variuje, u míst nejasných či neznámých nabízí různé interpretační rámce i verze věrohodné, pravděpodobné i nezaručené.\nNejcennější je ale na Jedličkově díle s úctyhodnou akribií a autenticitou zpracovaná mozaika doby, jež přechází až v jakousi monumentální psycho-historickou syntézu. Nejde v ní pouze o muzeální předvádění každodennosti s jejím běžným provozem a paletou radostí a starostí, ale o způsoby lidského sebepojetí na pozadí doby, daleko méně zprostředkované a anonymní než dnešní virtualita. Lidský život se zde jeví jako výslednice husté sítě událostí a dějů, souvislostí, akcentů a významů. Autor naznačuje i velké téma proměny životních forem, způsobů lidského vztahování i samotné lidské povahy. Minulost není statická, vždy se dynamizuje už jen tím, že je hodnotově příznaková, něco sděluje a předává. "Živá bytost je především místo průchodní (...) a podstata života je v pohybu život přinášejícím," cituje Jedlička Bergsona. Jedinec je součástí nepřerušené linie, toho tenkého lana napnutého nad propastí, jímž je kontinuita lidského rodu. Zařazení do této linie je bud pouhou hrou nevyzpytatelné náhody, anebo něčím naprosto zákonitým: Jedličkova neutuchající vůle dobrat se kořenů i vláken rodových principů, vazeb i vztahů svědčí o jeho příklonu na stranu smysluplnosti našeho vstupu do života i postavení v řadě. Nejsme tedy osamělí - jsme výsledkem vývoje, předcházelo nás nespočet osudů a cest, obyčejných, dramatických, zvláštních i tajemných, dovršených i zmarněných, ale vždy nezastupitelných a svébytně jedinečných.\nJedličkovo dílo, které můžeme v české literatuře poměřovat s řadou titulů namnoze velmi odlišných, jako jsou například Holečkovi Naši (1897-1930) či Kouzelný kočár (1962) Jaroslava Durycha, ale také díla Herbenova, bratří Mrštíků či Jiráskovy vzpomínky U nás (1896-1903), je mimo jiné velkou obhajobou paměti. Paměť splývá s lidským údělem, buduje naši identitu, poskytuje nám ukazatele i vodítka a kooperuje s naším svědomím (kontinuita dobrého života je pro Jedličku především kontinuitou dobrého svědomí). Lidé s indiferentní či malátnou pamětí, kteří rezignovali na péči o ní, vzdali se obsahu a smyslu odkázaného dědictví, jsou žalostní a politováníhodní a jejich vyprázdněné mysli se lze snadno zmocnit. Plnou determinovanosť lidského bytí autor jednoznačně odmítá. V životě jde o "neodcizené, smysluplné události, skrze něž bychom se mohli integrovat k osobní úplnosti". Naši existenci naplňuje účinná láska. Přes všechno bedlivé studium všemožných vlivů a nejjemnější explikování každé částečky rodinné i společenské tkáně Jedlička neochvějně vyznává Hemingwayovo krédo: "Za všechno si můžeš sám, jestli za něco stojíš." Úběžníkem lidské existence je přijetí absolutní odpovědnosti za život - i pod oblohou sebenepříznivějšího času.\nJIŘÍ ZIZLER, A2 22/2016, str. 6, autor působí v Ústavu pro českou literaturu AV ČR.\nStředověký autor Božské komedie se v četných aluzích v Literatuře objevuje už několik staletí. V českém kontextu dantovské odkazy rezonovaly třeba u obrozence Jána Kollára nebo v padesátých letech minulého století u Josefa Jedličky. Aktuálně probouzí Danta k životu Petr Borkovec ve svých turistických povídkách.\nPřekladatel a komparatista Martin Pokorný, který před nedávnem připravil antologii Čtení o Dantovi Alighierim (2016), navrhuje vzhledem k nedostatku českých dantologických reflexí založit "Dantepedii". Právě vzdělávací internetová platforma by podle něj skvěle korespondovala s intertextuální strukturou Božské komedie. Mým cílem je pootevřít cestu k Dantovi skrze odhalování jeho vlivu na česká literární díla. Máme-li deficit na poli teorie, možná právě prozaici a básníci nesou odkaz florentského mistra napříč staletími o to přímočařeji. Konkrétně si ukážeme, co z Danta rezonuje u jednoho z vrcholných obrozenců Jána Kollára, v čem se stal inspirací pro Josefa Jedličku při záznamu stalinistického Litvínova a nakonec jak s ním dnes nakládá Petr Borkovec ve svých turistických povídkách. Jde jen o jeden z možných výběrů. Třebaže se klasické Dantovo dílo jeví být pro běžné čtenáře mrtvé, zásluhou epigonů, jimž naopak nedává spát, jsme svědky jeho nového života.\nBeatrice v ráji Slovanů\nDante je hyena básnící v hrobě. Jeho sláva se udrží navždy, neboť jej nikdo nečte. Citujeme namátkou výroky Nietzscheho a Voltaira jako doklad toho, že Dante to nemíval lehké nejen u čtenářů, ale ani u autorit pozdější doby, zvláště těch antimetafyzických. Daleko znatelněji ovlivnil novověkou kulturu jeho tklivější následník Petrarca. To platí i v případě "nejmrtvějšího" česky psaného díla, jak Slávy dceru (1824-1852) obrozence Jána Kollára označil Martin C. Putna při svém nedávném pokusu o výklad Kollára u příležitosti nového vydání jeho stěžejního díla. Přijetím přísné petrarkovské formy sonetu se Kollár odsoudil k jazykové nesrozumitelnosti, jelikož tehdejší čeština ještě neměla tolik vzájemně se rýmujících slov, takže si je musel často vymýšlet. A připočteme-li k tomu panslavistické vyznění díla a pošetilé pedantství, nejlépe se dnes Putnův Kollár vyjímá ve společnosti mašíblů typu Jakuba Hrona Metánovského.\nNení to ale jen dojem mrtvosti, jazyková náročnost či zastaralé duchovní paradigma, čím Kollár připomíná Danta. Explicitně z něj totiž přejímá i jeho snad nejsilnější motiv, totiž postavu Beatrice, kanonicky zatemňující rozdíl mezi světsky náhodným a duchovně univerzálním. Rovněž Kollárova Mína umírá, aby uvedla básníka do tajemství slovanského pekla a nebe. Uprostřed rajských kruhů se\n- v protikladu k záhubnému stromu poznání\n- zelená lípa, kolem které vergiliovsky poletují včely coby duše čekající na vtělení. Doménou Kollárovy vykupitelky však nemá být křesťanský příběh spásy, ale spíše romantické osvobození Slovanů z područí silnějších sousedů. Tím se Mína dostává na roveň hrdinek, jako jsou francouzská Marianne či Beethovenova Leonora/Fidelio, zkrátka všech dobových archetypů Goethova "věčného ženství". Ne náhodou nazýval Zdeněk Nejedlý charakter Kollárovy poezie "eroticko-vlasteneckým", když se snažil učinit z Kollára pro nastupující éru sovětského socialismu totéž, čím se stali Cyril a Metoděj pro identitu středověkých Slovanů.\nDante a buldozery\nNedlouho poté, co Nejedlý křísil Kollára v zájmu vítězící propagandy, vznikl na dělnické periferii pozoruhodný debut Kde život náš je v půli se svou poutí (1966), odkazující svým názvem na první verš Dantovy Božské komedie. V letech 1954 až 1957 jej napsal mladý spisovatel Josef Jedlička, který už v roce 1948 ztratil iluze o šťastném zítřku pracujících a vystoupil z komunistické strany, za což následovalo vyloučení ze studií a dlouhodobé pobývání v maloměstském prekariátu, ústící v emigraci do Německa roku 1968. Jeho žánrově hybridní a rafinovaně metatextový útvar přebírá z Danta hledisko vyhnance a vlastně i zdrcujícího soudce své doby (knihou prochází ten samý "vítr, který čuchal Dantovi vlasy, když zůstával sám v mlhách a temnotách"). Text nerozhodnutelně osciluje mezi lyrikou a reportáží, politickým mýtem a až naturalistickou každodenností, vznešeností smyslu a hrůzou nesmyslnosti - mezi vysokým a nízkým, kdy jedno podkopává nohy druhému a dohromady tvoří fascinující obraz pádu. Jedličkova "půle života" připomíná Kafkův bod, "jehož je třeba dosáhnout", bod, v němž je třeba se nenávratně zmocnit osudu. Jedličkův vypravěč ovšem ztratil své mládí, lásku a hlavně motivaci. Mimoto dílo prostupuje Dantův nesmlouvavý rytmus. Pravidelné tercíny, odkazující u Danta na harmonii křesťanského světa, se však u Jedličky proměňují v navzájem sešroubovaná prozaická torza, jejichž sled úzce souvisí s rytmem strojů, továren a vůbec automatizací socialistického člověka. Jestliže Dantův sen se odehrál v temném lese, u Jedličky nás zasahuje obraz buldozerů, nedávno stavějících v místě vykáceného lesa koncentrační tábory a závody na výrobu umělého benzínu, bombardované Američany a později přetvořené na závody Stalinovy a rozšířené o supermoderní sídliště. "Kdekoli zde buldozer zaryje hlouběji do země (...) hrne před sebou lidské kosti." A co teprve ti přeživší nahoře, nejsou-li ještě mrtvější, soudružko Smrti? Nebo možná - mluvím do větru?\nKristus na italské pláži\nPověstný Dantův les však stále stojí, byť jako atrakce na dosah Ústavu pro výzkum dun a slavné nudistické pláže. Dozvíme se to zkraje příštího roku, kdy vyjdou povídky Lido di Dante z pera Petra Borkovce, který do stejnojmenného letoviska pravidelně jezdívá na dovolenou k moři. Zde vycházíme z ukázek, které se dostaly na veřejnost formou autorského čtení, volně dostupného na YouTube. Ducha místa Borkovec vyvolává i ve své poslední sbírce Milostné básně (2012), vykazující značný posun oproti jeho starší, lyricky tradičnější poetice - vychází vstříc hraní si s různými (často internetovými) diskursy a hlavně obrovské sebeironii, včetně vyvolávání svého vnitřního idiota: "I kmeny změkly,/ ty, o něž - na očích všem - opíral sis bohy./ Je po hře. Ještěrky se rozutekly."\nBorkovec se neutíká k Dantovi, aby v něm našel útulek ve vyhnanství. Ve stínu Dantova kultu naopak pátrá po pravdě o sobě samém, i kdyby "nesvítila". A jestliže místy sahá tak jako Jedlička k figuře drtivého soudu nad soudobou společností, pak s tím rozdílem, že on sám - jako kdosi mezi vypravěčem Hemingwaye a Houellebecqa - je nám snad ještě víc proti srsti než jím propírané kreatúry. Borkovec už dávno není tím ušlápnutým spisovatelem z cestopisných črt typu Berlínský sešit (2008), který na podobné pláži s podobným lesíkem ve Wannsee srovnává krajinu s Kirchnerovými malbami a svůj styl si brousí na popisu chování vrány. Kdepak, Dante, jehož Komedii nazývá "divadelní hrou", ho vůbec nezajímá - na rozdíl od italského moře a všeho, co moře vyplaví. Leč zhnusen Českem si velmi rychle zhnusí i Itálii.\nJedinou oduševnělejší postavou zůstává jeho dívka Alice (tak se budou údajně jmenovat všechny ženy v knize). V dantovském lese se spolu pokusí pomilovat, ale vyruší je dvojice čumilů. Na pláži mu usne po boku a on se dívá, jak na parkovišti opodál krouží v autech i na mopedech podezřelá individua. Moře hromadí kolem pobřežních sloupků bordel - "nábytek a roztrhaný sítě, kupy uschlejch trav a řas, něco jako hromada peří". Nad tím se tyčí "skládka zbytečnejch a porouchanejch pohledů (...) Samý zbytky, všechno nějak vadný a stejný." Nikdo nic nepotřebuje, nikomu o nic nejde, až všechno to kroužení působí skoro jako promyšlená situace. A na samém konci letoviska stojí kaple, kam nikdo nechodí a kde Ježíš nad oltářem nemá kříž, takže vypadá, jako by plaval motýlka.\nONDŘEJ MACL, A2 22/2016, str. 7, autor je komparatista.\nOd roku 1953 až do emigrace v roce 1968 žil Josef Jedlička v Kolektivním domě v Litvínově. Postupem času se v jeho bytě začala scházet skupina umělců a spisovatelů. Vzpomínka přímého účastníka této "bytové univerzity" ukazuje jednu z podob intelektuálního života na periferii socialistického Československa.\nPsát o Josefu Jedličkovi znamená psát o téměř zapomenutém, velice nespravedlivě zapomenutém autoru, a přitom si pokládat otázku: proč je u nás stále nutno neprávem zapomenuté připomínat? Že by rozkošnické zapomínání patřilo k proklamované holubicí povaze? Kdoví.\nPřed dávnými časy, koncem šedesátých let, jsem byl dvacetiletým správcem oseckého kláštera, v tom čase kulturní památky. Dobře jsem znal knihu Josefa Jedličky Kde život náš je v půli se svou poutí. Již tehdy jsem ji pokládal za to nejlepší, co v české kotlině v těch časech vyšlo. Nenechal jsem se ošálit kukaččími plody někdejších mladých soudruhů, kteří se otočili ke své minulosti zády a na vlažném ohýnku svého prozření kuchtili podle stejného receptu jednu knihu za druhou. Koketovali s lidštější tváří socialismu velice úspěšně. Jedličkova kniha byla zcela jiná. Odhalovala. Nepřibarvovala. Byla skutečnou výpovědí o jednom dějinném ztroskotání, navíc bravurně napsanou. Cítil jsem, že tohle je skutečná literatura.\nRukou se tě netknu\nSejít se s Jedličkou bylo jednoduché. Stačilo přejít kolem pomníku katastrofy na dole Nelson a byl jsem před podivuhodným nedokončeným architektonickým snem, takzvaným Koldomem. Tam Josef Jedlička bydlel. Pracoval v litvínovském muzeu jako etnograf, neustále ponižován soudruhem ředitelem. Kdo mohl tušit, že za rok nastoupím na jeho místo? To jsem ovšem ještě nevěděl, jak na sebe osudy a příběhy navazují. Jedlička si uprostřed Kolektivního domu, což byl opravdu úctyhodný projekt, který dodnes ční nad pozdějšími panelovými vizemi jako pomník elegance a účelnosti, vytvořil kuriózní doupě. Byt corbusierovsky rozvržený do dvou podlaží zaplnil starožitným nábytkem po předcích a zejména knihami. Lze se domnívat, že tolik knih nebylo ve zbytku celého komplexu, neboť potřeba knih v těch časech v dělnickém městě byla minimální - na rozdíl od alkoholu. Na stěnách vedle sebe visely biedermeierovské portréty, zřejmě rodinné, a abstrakce Bohdana Kopeckého. Jedličkova žena, zvaná Manul-ka, měla na předloktí vytetované číslo z koncentráku a podávala čaj v křehkém porcelánu z 19. století. Jedlička trůnil, jinak to nejde říct, na pohodlné lenošce, pamatující hodně staré časy. Byl náš nedostižný mistr a my jeho neukojitelní posluchači. A tak existovala v Koldomu jakási bytová univerzita s jediným profesorem. Bohužel mi byly dopřány pouze dva semestry.\nStálých a věrných studentů bylo několik. V první řadě Jan Anděl, který mu byl jakýmsi tajemníkem. Dále malíř Miloslav Moucha. Občas se stavil Vladimír Farský - v té době pracoval jako horník, ale proslýchalo se, že píše básně a překládá z holandštiny, řeči, kterou se naučil ve vězení. A také mladý a nadějný Josef Volák; trochu jsme všichni žárlili na přízeň, kterou mu manželé Jedličkovi věnovali. Čas od času přijel z hlavního města na inspekci Ivan Diviš. Těmto divokým inspekcím předcházela příprava. Paní doktorka Jedličková myla okna, Jedlička nervózně listoval knihami. Litvínovem se šířila zvěst: přijede Ivan Diviš!\nJan Anděl čekal Diviše na nádraží v husárske uniformě, kterou si zapůjčil v muzeu. Salutoval a podal mu hlášení. Následovala cesta do Koldomu. Pohoštění a debata na nejvyšší úrovni. Byt v Koldomu se na chvíli stal středem světa. Tři sféry kosmu, podsvětní, zemská a nebeská, se tu na chviličku protnuly. Pak ovšem došlo k vychýlení. Musela přijít hádka, aby harmonie světa byla zachována. Rozzlobený Diviš prchal strohým funkcionalismem chodeb, Jedlička za ním mával špacírkou po předcích a křičel: "Rukou se tě netknu, ale holí ano..." Druhý den se oba objetím loučili na nádraží, které se kdysi jmenovalo Ober--Leutensdorf. Bylo to všechno jako z milované Jedličkovy knihy.\nO čem se u Jedličků přednášelo? Hodně o literatuře. Jedlička hlasitě komentoval knihy, které právě četl, a bylo jich mnoho. Jeho analýzy a postřehy byly přesné. Často byl velice kritický, až mě to někdy mrzelo. Když se objevila na českých knihkupeckých pultech kniha o kybernetice - napsal ji Norbert Wiener a vůbec již netuším, jak se jmenovala - Jedlička byl nadšen. Starý mistr změnil slovník, zavaloval nás nesrozumitelnými termíny, pamatuji si na hrozivou "redundanci kódů". Ale po uklidnění následovalo pár neuvěřitelných lekcí o Máchovi či Dostojevském. Jak se blížil rok 1968, byly debaty stále političtější. Na rozdíl ode mne Jedlička vše sledoval, a to nikoli jako loutkové představení, ale jako zásadní dění. Čím dál více se angažoval. Byl stále revolučnější, nechával si dokonce narůst revoluční plnovous. Milovník absurdity náhle vše bral vážně.\nSymbolická byla silvestrovská oslava roku 1967. Jedlička seděl jako král na starosvetsky zprohýbané pohovce, posypával se popelem z cigaret, poléval ubrus kávou a s ruměncem na tváři horlil, stavěl svět a bořil ho. Byl plný síly a nadějí. O půlnoci jsme si připíjeli jako na prahu nového věku. Z Koldomu jsme šli všichni pěšky a Jan Anděl zase jednou rozehrál své recesistické divadlo. Prodíral se omrzlými keři růží, řval ruské povely, útočil a hlavně si notně přihýbal z lahve s nápisem Stoličnaja. Na světle jsme zjistili, že má zakrvácený obličej. Mávl nad tím blahosklonně rukou. V nej divočejším silvestrovském snu by nás nenapadlo, jak to bylo symbolické.\nPřišlo pražské jaro, které vyvrcholilo Prvním májem. Zatímco v Praze se pochodovalo pod laskavým dohledem lidské tváře socialismu, hrdinové práce, sokolové, milice a hippies svorně vedle sebe, v Litvínově to vypadalo jinak. Z jednotlivých vsí vycházely malé průvody s rudými prapory a transparenty. Myslím, že právě tohle Josef Jedlička neviděl. Jistě byl na nějakém mítinku, zatímco já seděl v hospodě a poslouchal nadávání horníků, kteří vzpomínali na Gottwalda...\nNa slova nebyl čas\nPak jsme se vídali stále řidčeji. Z muzea se stalo centrum kontrarevoluce, jak bylo později označeno. Když na scénu vtrhly tanky, místo za rodiči jsem se rozjel do Litvínova, za Jedličkou. Tentokrát nemluvil. Přednáška se nekonala, snad na slova nebyl čas. Netušil jsem, že nastala doba zkoušek a že Jedlička balí. Nedaleko Koldomu stáli sovětští regulov-číci, měli asijské tváře a připomínali nedospělé chlapce navlečené do uniforem. Rozloučili jsme se, jako kdybychom se měli sejít co nejdříve. Nesešli jsme se nikdy.\nVždy jsem si myslel, že odešel ze strachu. Zdál se mi vyděšený. Později jsem vytušil, že odešel ze své vlasti proto, že v ní už nechtěl žít. Třeba v jasnozřivém poznání několika hodin uviděl to, co jsem já musel prožít během více než dvaceti let, kdy jsem neslyšel jeho hlas. Pak jedné adventní noci, velice studené a nevlídné, zazvonil v ateliéru telefon. Byl to Josef Jedlička. Jeho hlas jsem poznal, jen se mi zdálo, že se mu třese. Z toho, co jsme si více než hodinu povídali, nesmí uniknout nic kromě jediného: Jedlička mě prosil, abych mu pomohl svědčit o tom, jak mu normalizační spisovatel, neslavný převyprávěč dětských knih, ukradl rukopis Života pána Ježíše Krista a vydal ho pod svým jménem. Byl to Josef Volák, jediný, který tak úspěšně přežil kontrarevoluční masakr v Litvínově. "Je to podvodník! Musím ho zničit." To už jsem Jedličku poznával. Rukou se ho netknu... "A hlavně přijeďte!"\nMěl jsem, a mohl jsem, sednout okamžitě do vlaku a jet, ale to jsem ještě neuměl - jako bych stále byl v předchozích časech, ze kterých Josef Jedlička odešel. Za pár dní jsem dostal Jedličkův dopis s opakovaným pozváním. Písmo bylo roztřesené. Za dalších několik dní přišlo parte. Jak mi napsala Viola Jedličková-Fischerová, krátký dopis pro mne obsahoval poslední řádky Jedličkova života. Uchovávám je dodnes založené v knize Kde život náš je v půli se svou poutí...\nVÁCLAV VOKOLEK, A2 22/2016, str. 8, autor je spisovatel.\nAUC Philologica 2/2017 Marciana. In honorem Václav Marek


Šlehané bambucké máslo, citronová tráva, BIO | MámeChuť Raw&Bio\nDomů / E-shop / Přírodní kosmetika / Šlehané bambucké máslo, citronová tráva, BIO\nEnergizující tělový balzám s esenciálním olejem z citronové trávy, máty a meduňky je vhodný k osvěžení těžkých unavených nohou a uvolnění svalů po fyzické námaze. Vyšlehané BIO bambucké máslo s mandlovým a meruňkovým olejem zjemní a zvláční pokožku celého těla.\nMeduňkový extrakt - Podporuje elasticitu, regeneraci a hydrataci pokožky. Je vhodné pro péči a ochranu všech typů pleti, včetně atopické či dětské. Jeho používání omezuje stárnutí pleti a vzniku strií. Esenciální olej z citronové trávy - Zbavuje stresu, povzbuzuje a posiluje organismus. Na kůži má antiseptické a protivirové účinky, působí příznivě při svalové únavě a otocích.\nMátový esenciální olej - Podporuje koncentraci, osvěžení a posiluje psychiku. Pokožku osvěžuje a zahřívá. Působí příznivě při rýmě a nachlazení. Rozmarýnový esenciální olej - Silně stimuluje při únavě, posiluje koncentraci, podporuje cirkulaci krve a zvyšuje krevní tlak. Využívá se k prokrvení a prohřátí svalů.


2-hvězdičkový atraktivní hotel Extended Stay America - Seattle - Bellevue - Downtown leží v pěší dostupnosti od Pike Place Market, The Center for Wooden Boats a Lincoln Park. Postavený v roce 1998, hotel nabízí unikátní kombinaci architektury ve viktoriánském stylu a moderního vybavení.\nTento hotel je umístěn v centru města Bellevue. Hotel je umístěn jen 10 minut chůze od centra města Bellevue.\nNabízí pohodlné pokoje vybavené chladničkou, šatnou, osobním počítačem, s žehličkou a samostatnou toaletou a kuchyně, které nabízí myčku nádobí, mrazničku a toustovač. Koupelny jsou s vanou a sprchou.\nV hotelu je pro hosty bar, kde si mohou užít své jídlo. Hosté mohou vyzkoušet kávu a čaj podávaná v kávovém baru. Azteca Mexican Restaurant a Bellevue Grille s velkým výběrem jídel je 5 minut chůze daleko.\nExtended Stay America - Seattle - Bellevue - Downtown je ve vzdálenosti 20 minut jízdy na letiště Kenmore Air Harbor SPB.\n/ 11400 Main St, Bellevue, United States / Kontakty\nPenzion Microtel & By Wyndham Bethel/danbury Bethel 2hvězdičkové website Penzion Fairfield & I-45 North Houston 3hvězdičkové website Botel Luxurious 4/4 House With Boat Dock Hollywood website Vila 1705 North Condo Condo Pompano Beach website Hotel Super 8 Rouge/i-12 Baton Rouge 2hvězdičkové website Penzion Americas Best Value Weslaco 3hvězdičkové website Hotel Towneplace Denver West/federal Center Golden 2hvězdičkové website Penzion Holiday Boston Bunker Hill Area Somerville 3hvězdičkové website Prázdninový dům Celebration At Deep Creek Eight-bedroom Holiday Thayerville website Hotel At Santa Fé 3hvězdičkové website Bed & Breakfast Rockline Services Hyderabad website Penzion Scottish Galveston 2hvězdičkové website Botel Orchid Cruise Ha Long 5hvězdičkové website Ubytování v soukromí Anfibio'S House Tulum website Hotel The New Yorker, A Wyndham New York 4hvězdičkové website Hotel Fusion San Francisco 3hvězdičkové website Hotel Elysee New York 4hvězdičkové website Hotel The Belvedere New York 3hvězdičkové website Hotel Zilwa Attitude Mauritius 4hvězdičkové website Rezort Friendly Native Beach St. Pete Beach 3hvězdičkové website Bed & Breakfast Blancnoir Baltimore 4hvězdičkové website Hotel Johnson Beach Sihanoukville 3hvězdičkové website Hotel 12fly Kuala Lumpur 3hvězdičkové website Hotel Extended America - - Santa Clara San José 2hvězdičkové website Bed & Breakfast Baan Boo Loo Chiang Mai 3hvězdičkové website Hotel The Kimpton Muse New York 4hvězdičkové website Hotel Studio 6 Tx Grand Prairie 2hvězdičkové website


Šeredová poprvé o milenci: Bylo štěstí potkat čtyřicátníka, co nemá děti a není rozvedený! | Blesk.cz\n4. března 2016 ● 06:20\nPřed dvěma roky se definitivně rozpadlo manželství Aleny Šeredové (37) a Gigiho Buffona (38). Slavný brankář krásnou modelku opustil kvůli reportérce Ilarii D’Amico a letos v lednu se jim narodil syn. I když už oba mají své životy, oficiálně rozvedeni nejsou.\n„Po pravdě řečeno, co se stalo, se stalo a nemám z toho radost ani dnes. Každopádně se nelituji, nepatřím k prvním ani posledním, kterou opustil manžel. Do ničeho se neženu a vlastně ani nemůžu kvůli závazkům. Oficiálně jsem pořád vdaná. Italská byrokracie si v tomto ohledu dává na čas, aby si oba vše rozmysleli. Podařilo se mi jedny dveře zavřít a druhé otevřít. Bylo velké štěstí potkat muže, kterému je čtyřicet a nemá špatnou zkušenost z minula, není rozvedený a nemá děti,“ svěřila se v rozhovoru pro magazín Grade Alena, která žije s italským milionářem Alessandrem Nasim.\nŠeredová bydlí se svými syny Louisem Thomasem (7) a Davidem Lee (5) v domě v Turíně. „Geny mají nejenom moje, ale i tatínkovy. Proto nejsem schopná ani kvůli tomu, co se stalo, nenávidět druhou polovičku. Byla bych hloupá, kdybych v sobě živila negativní emoce, nedělalo by to dobře mně, ani klukům. Uvědomují si, že se poměry změnily, ale protože je jejich maminka v pohodě, netrápí se. Moje svědomí je v tomto naprosto čisté, pro svou rodinu jsem udělala všechno. Až kluci vyrostou, myslím, že rychle pochopí, u koho nastala chyba,“ říká modelka.\nBuffonovi a reportérce se letos v lednu narodil syn, takže chlapci mají nevlastního bratra.\nAlena fotila sexy fotky.\nalena šeredová, modelka, buffon, Itálie\nAlena Šeredová na kole: Nejdřív jako holčička, pak jako sexy dračic...\nAlena Šeredová na Týdnu módy v Miláně: Společnost jí dělá známá náv...\n2 083 25. května 2018\n(04. 03. 2016 19:18)\njaruna5: Pan redaktor si asi potřebuje udělat dobře, že o jejím partnerovi píše jako o "milenci" nikoliv jako o "příteli". Je to prostě prase, co onanuje u toho, co píše. Vyhoďte ho. Musí mít nutně psychické problémy z nedostatku sexu a nebo je to psychopat od narození.\n(04. 03. 2016 16:47)\ncarisima: Já to vidím jinak. Svobodní staří jsou podezřelí. Mohou být ůzně ujetí, po výkonu trestu , nemocní, nebo velcí egoisté.(/poslední jmenované je asi ta nejhorší varianta PROČ se stalo,jak se stalo/ Šeredová je typické bidlo i když jev současné době takový pohled na krásu, já to tak zrovna nevidím.\n(04. 03. 2016 13:27)\ntenerife: Alena je pořád krásná žena, s Giggim jim to moc slušelo, škoda, že to tak dopadlo,moc ji přeji aby byla šťastná.\n(04. 03. 2016 13:11)\n(04. 03. 2016 10:30)


Hlášení o vlčích stopách se množí. Bývají však mylná - Ústecký deník\nTypická stopní dráha vlků v klusu. Fotografie byla pořízena v oblasti kolem KlínovceFoto: Petr Bílek\nVlčí hlídky dále pátrají po výskytu vlků v lesích Krušných hor v oblasti Mostecka, ale i Chomutovska. Členové vlčích hlídek sami aktivně vyhledávají důkazy o pobytu vlků v krajině - například vyrážejí na různé výpravy do nepříliš známých koutů lesa. Často se také setkávají s hlášeními od veřejnosti, jejíž zájem o velké šelmy poslední dobou značně narostl. Ve stopování ale mnohdy dochází k omylům, lidé si pletou stopy vlka se stopami velkých psů či jiných zvířat, jakými jsou třeba jezevec, liška či vydra. Stopy jezevce někdy dokonce mylně pokládají za stopy rysa.\nPsali jsme: Mohli by se vlci objevit také na Mostecku?\n"Vlk se postavou podobá německému ovčákovi, má však oproti němu delší nohy, rovný hřbet, kratší uši a mohutnější hlavu. Ocas nosí volně svěšený dolů," začíná popisovat viditelné rozdíly mezi vlkem a psem organizátor vlčích hlídek na Mostecku Petr Bílek. Jelikož potkat vlka přímo tváří v tvář je ale velice vzácné, nejčastějším vodítkem k výskytu vlka jsou jeho stopy.\n"S určením stop je to složitější, protože v krajině se s lidmi pohybuje velké množství psů. Psí stopy jsou také hodně variabilní. Často je opravdu velmi složité jen podle stop určit, komu patří. Psí stopy jsou však většinou doplněny také stopami lidskými. Pokud ty chybí, je větší šance, že by se opravdu mohlo jednat o stopu vlka,"vysvětluje Bílek.\nPět prstů, jen čtyři otisky\nStopy předních končetin vlka jsou čtyřprsté, jelikož pátý prst je posazen hodně vysoko na noze a neotiskuje se. Je zřetelný otisk drápů, velikost otisku bez nich je kolem 8-12 centimetrů. "Problém je, že podobný vzhled mohou mít i stopy velkých psů, právě zde často dochází k omylům," dodává Bílek.\nJedním ze znaků, které mohou pomoci při určování, je proto stopní dráha vlků v klusu. Ta většinou probíhá terénem přímo a tvoří jednu linii. Tento jev se nazývá čárování a vzniká tak, že vlci kladou zadní menší tlapy přesně do stop větších předních tlap. Naopak psi se pohybují nepravidelně, kličkují a odbíhají k předmětům. Mezi stopami mají také alespoň malou mezeru.\nHlášení z Flájí a Bouřňáku\n"Téma vlka obecného je momentálně velice aktuální. Pozorování z poslední doby naznačují, že by se vlci už mohli pohybovat i v mostecké části Krušných hor. Máme hlášení z 8. března od Flájí a od Bouřňáku. Stoprocentně potvrzeno ale zatím není nic, proto budeme za jakékoli další informace velice rádi," řekl Deníku Bílek. Ten se účastnil i výpravy vlčích hlídek do přírody za Klínovcem, kde banda nadšenců strávila hned tři dny a dvě noci. I tady zaznamenali výskyt vlčích stop. Víc než stopy se ale bohužel najít nepodařilo. "K potvrzení totiž dále slouží přítomnost vlčího trusu, vrcholem samozřejmě je stržená zvěř. Tato vodítka pomáhají hlavně po roztátí sněhové pokrývky," dodal.\nPokud by někdo našel podobné otisky stop v krajině - například v blátě, Bílek doporučuje je vyfotit, a to nejlépe s metrem, ale stačí jakýkoli předmět pro přibližné měřítko. Fotografie potom může poslat k přezkoumání odborníkům nebo i lidem z vlčích hlídek.\nVíce informací mohou lidé najít na stránkách www.selmy.cz.


Experiment - Dehydratace cukru | Loupak.cz\nV následujícím videu si ukážeme, jak se dá odstranit voda z cukru. Budete k tomu potřebovat pouze cukr a koncentrovanou kyselinu sírovou. Vzhledem k použití silné kyseliny nedoporučujeme dělat tento experiment doma. Líbí se vám takové experimenty?\nMladí vs. staří muži v šatně\nJednou v noci jde muž do baru


Rozestupy mezi jídly - Tradiční ayurvéda\nZákladní principy stravy - 2. část\nDalším velmi důležitým principem a zásadou stravování je dodržování dostatečných rozestupů mezi jídly.\nIdeální časy pro jednotlivá jídla\nObecně lze uvést tyto časy pro jednotlivá jídla během dne:\nSnídaně je ideální v době mezi 7 – 9 hodinou ráno.\nOběd je ideální v době mezi 11 – 13 hodinou.\nVečeře v době 17 – 19 hodin.\nAvšak dalším důležitým pravidlem je, že bychom neměli jíst před východem Slunce a po západu Slunce, proto je nutné časy upravit v zimním období, kdy Slunce vychází později a zapadá dříve.\nDostatečné rozestupy mezi jídly\nJedním z velmi důležitých pravidel je mít dostatečné rozestupy mezi jídly. Je nutné jídlo nechat důkladně strávit a nedávat do natrávaného jídla, další jídlo. Tedy v době, kdy máme natrávené jídlo, dokud jídlo není strávené, tak nejíst. Jedním z hlavních důvodů vzniku nemocí, je právě nestrávené jídlo. Nestrávené jídlo neboli áma, což jsou zbytky nestráveného jídla. Právě pravidelný vznik ámy, tedy nestrávené zbytky jídla, způsobují v těle nemoci. Nejen z tohoto důvodu, je nutné mít dostatečné rozestupy mezi jídly. Tedy je vhodné jíst až v době, kdy máme strávené jídlo a skutečně hlad (ne jen chuť).\nPokud máme na oběd těžké jídlo, tráví se delší dobu, naopak můžeme mít pouze lehká jídla lehké kičrí nebo k snídani jen ovoce, které je stráveno dříve. Proto nelze říct čas, který bychom mezi jídly měli dodržovat. Ideálně však by měl být rozestup v průměru alespoň 3 hodiny.\nJezte pouze tehdy, pokud máte hlad. Tohle je obrovsky důležité pravidlo, když nemáte hlad, vynechtejte klidně jídlo.\nVhodné je tedy jíst zhruba 2 – 3x denně. V dnešní době už i odborné studie vyvracejí to, co bylo dlouhou dobu doporučováno a ukazují, že není vhodné jíst menší porce několikrát denně, ale jíst pouze 2 – 3x denně. Je tedy vhodné si protáhnout pauzy mezi jídly. Navíc lehký hlad nám pomáhá, protože „pojídá“ ámu a toxiny v těle. Proto je vhodný i pravidelný půst.\nPozor na "zdravé mlsání"\nAvšak pozor na uždibování mezi jídly. Pokud si dáte v práci na stůl misku s oříšky nebo sušeným ovocem v domění, že budete jíst zdravá seminka nebo sušené ovoce, tak to znamená, že vlastně jíte neustále a nemáte mezi jídly rozestup. Rozestup mezi jídly znamená, opravdu nejíst v tomto období.\nDalší špatný způsob je, dát si oběd a nechat si chvíli pauzu a např. po půl hodině si dát nějaký dezert. To už znamená, že se jídlo začlo trávit a do již natráveného jídla, pošleme další nové jídlo, které musí trávení začít trávit. Proto je ideální dát si celou porci najednou, není problém dát si oběd a hned po obědě dezert. Ale poté nechat dostatečný prostor na trávení, aniž bychom cokoli jedli.\nStejný problém nastává, pokud vaříme jídlo a celou dobu ochutnáváme. Znamená to, že v podstatě celé nedělní dopoledne jíme po malých kouskách. Ideální je uvařit celý oběd, nabrat si porci a tu najednou sníst.\nStejně tak zvyk nachystat si „zdravé zobání“ ve formě zeleniny, krekrů nebo semínek. Raději si nachystejte na talíř jednu porci, kterou najednou snězte, ale není vhodné jíst v podstatě neustále. Stejně tak např. na návštěvě nebo na pracovních schůzkách nebo společenských údálostech, kde jsou rauty apod. Je vhodnější sníst jednu větší porci.\nCo jíst vždy samostatně s rozestupem?\nJak již bylo zmíněno v 1. díle, čerstvé ovoce je vhodné jíst odděleně od ostatní stravy. Také telepně nezpracované ořechy je vhodné jíst odděleně od jiných potravin.\nMelouny jsou další potravina, kterou vždy jezte odděleně a nekombinujte s jinými jídly.\nPrevPředchozíCo ve stravě nekombinovat?\nDalšíKičrí s růžičkovou kapustouNext


Lendan Oil Essences Výběr olejů na vlasy 10 ml\nZavolejte nám: (+420) 777 164 090\nMelírované a šedivé vlasy\nBarvení Salerm Cosmetics\nSalerm Hair Spray\n> Kosmetika>Vlasová kosmetika>Stylingové přípravky>Lendan Oil Essences Výběr olejů na vlasy 10 ml\nKód produktu 1154069/1\nLendan Oil Essences představuje exkluzivní výběr olejů určených pro péči o všechny typy vlasů. Tsubaki olej extrahovaný z japonských kamélií má silně omlazující účinky. Arganový olej dodá vlasům okamžitou záři a hebkost. Mokřadkový olej hydratuje i ty nejsušší vlasy. Olej z pšeničných klíčků zabraňuje stárnutí vlasů. Makadamiový olej vlasy posiluje a chrání je před krepatěním. Balení 10 ml.\nLendan Oil Essences představuje exkluzivní výběr olejů určených pro péči o všechny typy vlasů:\n- Tsubaki olej extrahovaný z japonských kamélií podporuje sílu a vitalitu vlasů svými omlazující účinky.\n- Arganový olej známý jako tekuté zlato Maroka dodá vlasům okamžitou záři a hebkost.\n- Mokřadkový olej z Kalifornie hydratuje i ty nejsušší a velmi dehydratované vlasy.\n- Olej z pšeničných semínek evropského původu chrání před projevy stárnutí.\n- Olej z australských makadamských ořechů posiluje vlasovou strukturu a chrání ji před krepatěním.\nVýběr olejů Lendan Oil Essences je díky svému složení na bázi lehkých olejů vhodný i pro jemné vlasy. Olej nemastí a nezatěžuje. Výběr těch nejlepších olejů dodá potřebou hydrataci a výživu i nudným a křehkým vlasům bez života. Lendan Oil Essences obsahuje hydratační složky a anti-statické složky, které zabraňují krepatění vlasů. Aktivní složky podporují regeneraci vlasů a přítomné UV filtry chrání vlasové vlákno a intenzitu barvy.\nDoporučeno pro: Složení na bázi jemných olejů je vhodné pro všechny typy vlasů, včetně vlasů jemných.\nOchrana proti: Olej chrání vlasy před poškozením, krepatěním a negativními účinky slunečního záření.\nParfemace: Orientální dotyk vanilky, santalového dřeva, cedr, jantar a sladkého pižma.\nPoužití: Olej na vlasy Lendan Oil Essences lze aplikovat na suché nebo vlhké vlasy. Aplikujte malé množství oleje rovnoměrně na vlasy. Zvláštní pozornost věnujte nejvíce poškozených či porézním partiím vlasů. Dále pokračujte jako obvykle. Upozornění: Produkt je hořlavý. Vyvarujte se použití u otevřeného ohně.\nSLOŽENÍ: ISODODECANE, METHYLAL, CYCLOPENTASILOXANE, CAMELLIA JAPONICA SEED OIL, ARGANIA SPINOSA KERNEL OIL, LIMNANTHES ALBA (MEADOWFAM) SEED OIL, MACADAMIA TERNIFOLIA SEDD OIL, TRITICUM VULGARE (WHEAT) GERM OIL, DIMETHICONOL, BENZOPHENONE-3, PARFUM, C.I.47000, C.I. 26100\nDruh vlasů Všechny typy vlasů\nSpecifikace Regenerace vlasů\nUrčeno pro Muže i ženy\nNázev: * Hodnocení: *\nwww.kosmetikaSALERM.cz, Ing. Filip Konečný IČ: 01127624/DIČ: CZ850815603 E. Rošického 1080/18 Ostrava, 721 00


Be quiet! Dark Base PRO 900 – TEST a REVIEW prostorné a stylové PC skříně - DDWorld.cz\nBe quiet! Dark Base PRO 900 – TEST a REVIEW prostorné a stylové PC skříně\nDark Base 900 Pro - Exteriér\nDark Base 900 Pro - Interiér\nCase v praxi - osazení komponent\n– TEST a REVIEW prostorné a stylové PC skříně\nPoměrně nedávno Be Quiet! uvedlo na trh novou highendovou skříň a dnes se podíváme, jaká je. Jedná se tedy o nástupce modelu Silent Base 800, který jsem testoval také a dlouho využíval na testy chladičů na platformě AM3+. Její recenzi můžete najít zde:\nTEST: be quiet! Silent Base 800 (Window) - Kvalitní a krásná PC skříň zaměřena na ticho\nDark Base 900 Pro přináší opravdu hodně novinek vůči předchozímu modelu. Tou výraznou na první pohled je určitě design, včetně přítomnosti temperovaného skla jako bočnice. Velkou výhodu vidím v tom, že sklo tak snadno nepoškrábáte na rozdíl od plexi, pokud ho čistíte. Také se na něm nevytvářejí nepříjemné efekty, pokud máte ve skříni LED osvětlení. Jediná nevýhoda je asi ve váze. Přece jenom sklo je vůči plexi dost těžké. Další novinka je rozhodně přítomnost nových TOP ventilátorů výrobce v podobě ultra tichých modelů Silent Wings 3 o velikosti 140 mm. Zlepšila se i podpora vodního chlazením, protože do skříně lze umístit i dva velké 420 mm radiátory. Pozor si musíte dát pouze na jejich tloušťku. Výrobce se také drží aktuálních trendu a ve skříni nechybí dva LED pásky, u kterých lze přepínat barvy pomocí tlačítka přímo na skříni.\nBočnice s tvrzeným sklem\n2x USB 3 porty na čelním panelu\nManuální regulace ventilátorů na předním panelu\n2x LED pásky v balení s možností přepínání barev\nTři 140mm velmi tiché ventilátory v základním balení\nDobrá podpora pro instalaci vodního chlazení\nVysoká modularita skříně\nBezdrátové nabíjení telefonů (Qi nabíječka)\nDark Base 900 Pro je tedy rozměrově skříň spadající do kategorie big Tower a vejdou se do ní i základní desky formátu E-ATX či XL ATX, tedy větší než standardní ATX.\nVe skříni je také místo až na až 470 mm dlouhé grafické karty s tím, že není problém ani s dvěma kartami v SLI nebo Crossfire.\nOhledně ventilátorů je skříň vybavena v základu hned třemi luxusními modely o rozměru 140 mm. Ty mají 1000 Rpm s hlučností 15dBa. Maximum osazených ventilátorů se zastavil na čísle šest. Pokud jde o maximální výšku chladiče na procesor, zde nám skříň dovolí nainstalovat až 185 mm vysoký chladič, což pokrývá opravdu snad většinu dnešní nabídky.\nSkříň patří k těm větším, váží samotná se vší výbavou solidních 14,4kg a rozměry jsou 243 x 585 x 577mm. Nicméně designově se snaží působit docela kompaktně :). A design je také určitě něco, co se be qiuet! Snažili udělat trochu zajímavé. A jaká je tedy v praxi? Vyzkoušeli jsme ji …


Enge má už brzy testovat formuli 1\nTomáš Enge bude na 99 procent testovat vůz formule 1. Má se tak stát v pauze mezi příští Velkou cenou v Německu a v následující maďarskou Grand Prix. Engeho Antonín Charouz jako mistr v šokujících zprávách tuto informaci vypustil prostřednictvím moderátora televizního pořadu Prima rána. "Mělo by to být u týmu, za který by mohl Tomáš startovat v příští sezoně. Smlouvu na testování potvrdíme za dva týdny v Hockenheimu," uvedl před chvílí Charouz v telefonickém rozhovoru.\nTipuji to na Arrows - Minardi by to mohl být dle možností A. Charouze, ale Minardi prakticky netestuje, takže vyřazovací metodou zůstává jen Arrows. Jaguar má testovat Mark Blundell a navíc tam je pro rok 2002 plno: Irvine a De la Rosa, tam by si v roce 2002 za volant při závodě nesedl. Ledaže by De la Rosu vyhodili .... stejně letos mu to moc nejde.\nJe to vše o penězích a tak to typuju na Minardi.To je maximum na co se dají sehnat peníze.\n... vsadim se, ze Enge pojede za Jaguar\nRuku do ohne bych za to nedal, ale rekl bych, ze v jedne staji s Irvinem by to Tomasovi docela sedlo.


A po skončení, co se stane? - cs.baiug.org\nKonec vztahu je stále častější. Před pár desetiletími a dokonce před několika lety téměř každý pár spolu strávili po celý svůj život navzdory jakýmkoli hádkám, které by mohli mít. V dnešní době se věci hodně změnily a lze říci, že jsme se nacházeli v opačném kontextu, než tomu bylo předtím.\nMy jdeme z odporu a příliš tolerantní, abychom nenesli nic, co by bylo v rozporu s naším způsobem myšlení, a to nemá prospěch ani pro vztahy.\nShare bezpodmínečně přijmout jinou osobu s jejich chyby a ctnosti, s vědomím, že není dokonalý člověk (a neexistuje) je vstupní branou do uspokojivé vztahy.samozřejmě musíme vždy opustit některé jasné hranice, neměli bychom nechat být překročena,jako je špatné zacházení, když se ruší, nedostatek respektu nebo amputace část nebo celé naší individuální svobody.\nKdyž skončí vztah, pocity opuštěnosti, prázdnoty a osamělosti zůstávají po dlouhou dobu přítomny. Procházíme slavným smutkem, který bolí, protože bolest je to, co nás konečně znovu postaví.\nSmutek má několik etap, které jsou již známy všemi: popírání, zlost, deprese, přijetí ... a můžeme projít všemi, nebo jen pro pár. Existují lidé, kteří se po zániku nezajímají dostatečně se svým žalem, což způsobuje dlouhodobou bolest po dlouhou dobu a vyvolává emocionální ucpání.\nCo se po termínu cítím?\nZanechání vztahu je proces, který může být nesmírně bolestivý. Byla jste s touto osobou celé dny, měsíce nebo roky, sdílela jste s ní celý život. Znáš ji tak dobře, víš všechno o té osobě. On sdílí přátele, stará se o svou rodinu a najednou najednou téměř skoro přes noc. Jak mohu necítit bolest za tohle?\nTato osoba, která byla ve vašem životě tak přítomná, která byla pro vás nejdůležitější, najednou už nenía možná ji nikdy nebudete vidět. Samozřejmě je to těžké, hodně. Vaše duše se rozpadá na tisíc kusů, cítíte se velmi ztracená, nevidíte žádnou cestu ven a pocit prázdnoty vás zaujme. ◊ Navzdory všemu, život pokračuje; svět se nezastaví, protože váš milostný vztah skončil, a proto neexistuje žádný jiný lék než pokračovat na vaší cestě.\nPodílPrvní věc, kterou potřebujete vědět a přijmout, je, že se budete cítit špatně, velmi špatně. Porušení, jak jsme řekli, bolí.\nAle musíte také pochopit, že je to normální a vhodný proces. Potřebuješ truchlit tuto ztrátu, zlobit se světem, křičet, pokud se ti to bude líbit ... pokud takové chování netrvá dlouho.Možná, že se cítíte neúplné, že polovina vašeho života se nikdy nevrátila, že nikdy nenajdete někoho, jako je ta osoba, že si myslíte, že jste selhání apod.\nPodělte seMusíte pochopit, že to vše jsou jen myšlenky, myšlenky, které vyvstávají z vaší hlavy a jsou skutečně zodpovědné za vaše utrpení. Čím více se k nim dostanete, tím více roste a tím více bolesti vás způsobí. Nekrmujte je.\nJak se po skončení svého života vrátíte?\nPo procházení období zármutku, o němž jsme se dříve zmínili, začnete věci vidět jinak.\nČas je náš velký spojenec, ale našemyslje také, když je schopná přemýšlet realisticky . Neexistuje žádný časový odstupem a my se nadále cítíme neúplné, prázdné, myslíme si, že tato osoba byla velkou láskou našeho života atd. (Tj.Takže musíme se přemýšlet v souladu s realitou a nechytit super romantické myšlenky nebo dramatizace, které jen způsobí ještě větší škody.Podíl\nJe třeba se postavit a přestat myslet extrémně a pevně. Láska vašeho života neexistuje. Žádná bytost, která je jeho duševním partnerem, se nenarodila, ani polovina jeho oranžové, nic takového. To, co opravdu záleží, je spokojenost s osobou, se kterou jste se rozhodli sdílet svůj dar.\nAle nejsi sám nebo prázdný ... kolem sebe jsou tisíce lidí, kteří se s tebou chtějí setkat, kromě těch, které už víš. Mohou to udělat, pokud nebudete příliš blízko.I když se vám to nelíbí, musíte jít ven se svými přáteli, setkat se s rodinou, volat někoho, s nímž jste dlouho nemluvili, a snažit se dělat zábavné plány.\nPostupně, v závislosti na tom, co děláte, budete se cítit více potěšený. Kromě toho, když se vydáte a trávíte čas s jinými lidmi, můžete se konečně setkat s někým zajímavým nebo může být spousta příležitostí, ať už je to práce, cestování, volný čas ... nikdy nevíte.Obnovte se. Je možné, že ve vztahu jste přestali dělat věci, které vás kdysi velmi šťastné. Je načase znovu pokračovat v těchto aktivitách a začít jim z nich uspokojovat. Mnohokrát, ve vztahu, skončíme tím, že se opustíme a, po skončení, je vhodné znovu se setkat.\nNáš sebeúcta vám konečně poděkuje.Cíle dávají smysl našim životům a posunují nás dopředu pozitivně. Sdílejte\nPostoj nezastavování, ale posunu dopředu, nezůstávejte stagnující v naší bídě, ani nevzrušení negativních myšlenek, nakonec zvítězí v boji proti této hluboké bolesti, pak opustíme posílení. Po tom všem, druhá osoba se změní v paměť, což může být více či méně příjemné, ale bude to jen vzpomínka. (Tj.


Recenze a hodnocení - CK Halmatour - Pobytové zájezdy - Najisto.cz\nCK Halmatour - Pobytové zájezdy (Hranice - Hranice I-Město)\nHodnocení firmy CK Halmatour - Pobytové zájezdy\nJiří a Láďa 6.2.2019\nS CK Halmatour jsme byli na cestě po Transsibiřské magistrále v září 2018. Viděli jsme velkou spoustu historie i přírody. Zastávky zájezdu s prohlídkou města a okolí, s ubytováním na hotelích (2-3*) byly plánovány nejpozději po 2 nocích ve vlaku, takže hygiena nebyl problém. Nejlepší byly výlety kolem Bajkalského jezera s cestou po původní Transsibiřské magistrále tzv. Krugobaikalka. Dnes je tato trať jako turistická atrakce pod ochranou UNESCO. I prohlídka Ivongilských klášterů byla výborná. Všude nás provázely místní průvodkyně, které výborně znaly nejen místa, ale i historie oblastí. Krásný zájezd. Spokojení Jiří a Láďa\nTereza S. 4.9.2018\nVelmi špatná zkušenost s paní Halmanovou. Už samotná komunikace během zařizování zájezdu nebyla jednoduchá, spousta věcí nebylo řečeno, člověk se pořád musel na něco ptát. Zájezd samotný a pokyny k němu byly též velmi chaotické, člověk musel vše xkrát ověřovat. Slíbený delegát na místě nebyl domluven, místní doprava nebyla zařízena ani zaplacena. Určitě nedoporučuji.\nV roce 2016 jsem se rozhodla jet na dovolenou vlakem s CK Halmatour Hranice. Jako cilovou destinaci jsem zvolila pobytovy zajezd do Cerne Hory. Cesta vlakem tam i zpet byla pohodova a organizace celeho zajezdu vcetne pobytu nemela chybu. Mohu doporucit vsem kteri miluji cesty vlakem. Spokojena klientka CK Halmatour Milli\nza nádr. Hranice město\nPo 9:00 – 13:00 14:00 – 16:30\nÚt 9:00 – 13:00 14:00 – 16:30\nSt 9:00 – 13:00 14:00 – 16:30\nČt 9:00 – 13:00 14:00 – 16:30