PČR, PS 1998-2002, 22. schůze, část 471 (10. 3. 2000)\nSmutnou doložkou celkově pochybného pořadu jsou závěrečné titulky, z nichž vyplývá jednak to, co je naprosto zřejmé, že totiž odbornou spoluprací se na tvorbě tohoto pořadu žádná renomovaná vědecká instituce nepodílela, a pak ještě smutnější fakt, že pořad byl natočen za finanční podpory Ministerstva pro životní prostředí ČR a Státního fondu ČR pro podporu a rozvoj české kinematografie. Dílo bylo vyrobeno za spolupráce České televize a společnosti s ručením omezeným Originální videožurnál v roce 1999.\nJe pravda, že pořad byl odvysílán v nepříliš sledovaném čase, v podvečerních hodinách na programu ČT 2, a že tedy jeho ohlas zřejmě nebyl velký. Zákon však nevymezuje, kdy Česká televize má poskytovat ony objektivní, vyvážené a ověřené informace a kdy tak činit nemusí.\nOdvysílání tohoto pořadu nebylo doprovázeno besedou odborníků, kteří by mohli, když už k zveřejnění tak lživých informací došlo, na ně reagovat a dosáhnout tak oné vyváženosti a objektivity. A tak mi nezbývá než konstatovat, že odvysíláním třídílného pořadu Magická moc energie Česká televize zákon č. 483/91 Sb. porušila.\nMístopředsedkyně PSP Petra Buzková: Děkuji. Slovo má pan ministr kultury Dostál, připraví se pan poslanec Zdeněk Jičínský.\nMinistr kultury ČR Pavel Dostál: Dámy a pánové, vážená paní předsedající. Promiňte, dámy a pánové, než řeknu své názory k tomuto problému, chci varovat tuto sněmovnu po tom, co jsem slyšel - nerozebírejme tady jednotlivé příspěvky České televize, je to nešťastné, a hlavně je to kontraproduktivní.\nNa straně druhé mnohé z toho, co zde ve sněmovně zaznělo na adresu České televize a Rady České televize, je nepochybně, i z hlediska ministra, který má na starosti mediální legislativu, velice relevantní, a to bez ohledu na to, jak to budou zítra prezentovat média. Bez ohledu na to, že jsem se již dnes ráno při holení z veřejnoprávního rádia dověděl, kterak jsme nebezpeční pro nezávislost České televize. Není to pravda. Je totiž povinností sněmovny prostřednictvím stálé komise kontrolovat, jak je naplňován zákon o České televizi. Pokud mediální komise jako kontrolní orgán sněmovny ve své většině napříč politickými stranami dojde k názoru, že Česká televize neplní své veřejnoprávní poslání, je naší povinností se tímto problémem zabývat bez ohledu na to, že nás Ivan Hofman bude zítra ráno prohánět uličkou hanby.\nNa straně druhé si ale musíme přiznat, že současná slabá a bojácná Rada České televize, která není schopna plnit svou kontrolní funkci, je jakýmsi zrcadlovým obrazem situace ve sněmovně. Slabá a bojácná rada, závislá na politických stranách, nepomůže k vytvoření silné veřejnoprávní televize. Slabá a bojácná rada je ale přece výsledkem naší volby, v této slabé a bojácné radě zasedají naši kandidáti, zasedají tam kandidáti, pro které jsme v této sněmovně zvedali ruce. A je to tedy také naše slabost, která způsobuje, že si neumíme představit jiný způsob volby rady, volby, která by minimalizovala závislost členů rady na jakékoli - opakuji na jakékoli - politické straně.\nAno, já souhlasím, odvolejme slabou a bojácnou radu, která neumí přesvědčit management České televize, že veřejnoprávnost není vysílání názorů, které konvenují redaktorům České televize, anebo vysílání názorů, které jsou jenom jejich názory. Odvolejme radu, která neumí zajistit vyvážené a všestranné vysílání, kterak to stanovuje příslušný zákon o České televizi. Odvolejme tuto slabou radu, ale vytvořme prosím podmínky pro zvolení rady odborně zdatné, silné a nezávislé. Tato možnost bude brzy v našich rukou. Nebojme se toho. Já bych vám to rád připomněl, až budeme zde ve sněmovně probírat návrh zákona o České televizi.\nMístopředsedkyně PSP Petra Buzková: Děkuji panu ministru Dostálovi. Omlouvám se panu poslanci Jičínskému, kterého jsem vyvolala omylem, jeho přihláška je totiž až k dalšímu bodu.\nS faktickou poznámkou se přihlásil pan poslanec Talíř.\nPoslanec Jaromír Talíř: V rámci faktické poznámky bych chtěl reagovat na předchozí vystoupení pana ministra kultury. S většinou jeho vystoupení souhlasím. Jestliže však volá po silné radě, měl by vědět, že parlament ji může ustanovit na základě zákona, na který čekáme a který by měl předložit.\nMístopředsedkyně PSP Petra Buzková: Hlásí se ještě pan ministr Dostál.\nMinistr kultury ČR Pavel Dostál: Dovolte mi malou technickou poznámku pro pana poslance Talíře. Zřejmě jste neposlouchal poslední větu mého vystoupení, byla přesně o tom. Děkuji vám.\nMístopředsedkyně PSP Petra Buzková: Slovo má pan poslanec Jičínský, který si přece jen přeje vystoupit k tomuto bodu.\nPoslanec Zdeněk Jičínský: Vážená paní předsedající, vážené kolegyně, vážení kolegové, i já patřím k těm, kteří nemají žádný zvláštní důvod ke spokojenosti s prací jak Rady pro rozhlasové a televizní vysílání, tak s prací vlastní České televize.\nPři posuzování této věci, a zde souhlasím s tím, co říkal předtím Pavel Dostál, bych byl přesto pro to, abychom k této otázce přistupovali komplexněji, s vědomím historicity tohoto problému a s vědomím vlastní odpovědnosti. Neřešíme zde momentální problém. Radu jsme volili my, je složena z těch kandidátů, kteří byli předloženi této Poslanecké sněmovně. Poslanecká sněmovna jim dala svůj hlas. Ptejme se, zda tu nejsou některé problémy hlubší. Proč docházíme k tomuto stavu a jak to, že se stalo, že v průběhu doby, kdy Poslanecká sněmovna mohla výrazněji ovlivnit fungování rady, se toho stalo málo.\nVadí mi mnohdy velmi momentální přístup k řešení problému daný potřebami dne, bez vědomí jeho historického pozadí. Zde bychom se skutečně měli zamyslet nad tím, jaký je vývoj našeho zákonodárství v této věci, proč se tak uspěchaně svého času zavedlo duální vysílání, proč tak neuváženým způsobem bylo rozhodnuto o licenci CET, proč NOVA se vyvíjela tak, jak se vyvíjela, atd. Doporučuji kolegům přečíst si velmi zasvěcený článek pana Šmída v posledních Listech i řadu rozborů Jana Čulíka v Anglických listech k této věci. I toto patří do problematiky, o které teď hovořím. To není jenom výsek České televize, to je problém vůbec fungování našich televizních prostředků včetně někdy velmi podivného pojetí svobody, ať už jde o svobodu projevu, či svobodu podnikání. I to jsou věci, které bychom zde měli brát v úvahu.


PolyLine do Rectangle - CAD Fórum\nPolyLine do Rectangle\nTéma: PolyLine do Rectangle\nZasláno: 16.kvě.2017 v 16:28\nZasláno: 16.kvě.2017 v 16:38\nAno, způsobů je vícero, stačí zvolit příkaz pro editaci křivky KEDIT (_PEDIT), jednu z úseček převést na křivku a zbylé části pak připojit. Anebo můžete použít příkaz PLJOIN (_PLJOIN) z Express Tools.\nZasláno: 16.kvě.2017 v 17:47\nPříkaz SPOJ (_JOIN), jednoznačně. Vše ostatní až druhořadě...\nZasláno: 16.kvě.2017 v 19:15\nZasláno: 16.kvě.2017 v 19:29\nAno, to jste udělal dobře. Sám taky zkosení nastavené na 0 velmi často používám.\nZkosení a zaoblení převezme vlastnosti a postupně dovytvoříte křivku.\nPříkaz pro spojení udělá totéž, avšak musí na sebe úsečky navazovat.\nPLJOIN umí spojit i nenavazující úsečky dle zadané tolerance.\nZasláno: 16.kvě.2017 v 19:46\nZasláno: 16.kvě.2017 v 20:43\nTo formální uzavření se nechá udělat i hromadně přes paletu Vlastnosti, předposlední položka.\nNezapomeňte, že fillet nemusíte přenastavovat na R=0, stačí při výběru druhého segmentu přidržet SHIFT.\nA místo fillet se nechá samo použít i chamfer, funguje to stejně.\nZasláno: 17.kvě.2017 v 15:00\nStým SHIFT pri FILLET som nevedel - ďakujem za info.\nAni o možnosti uzatvorenia pri vlastnostiach som nevedel - ďakujem\nTip 5694: Nevyplněné křivky - možné příčiny.


Zdravím všechny, mám jeden takový problém. Mám FORD GALAXY a když dojedu, tak mám plnou nádržku na chladící kapalinu. Nevím čím by to mohlo být. Tak jestli někdo má také takovou zkušenost, nebo ví čím je to způsobené, ať se podělí, prosím.\nje tam také takový malý problém. Já tomu říkám osudný 70. kilometr. Pokaždé, když se vadám na nějakou delší trasu, tak kolem 70. kilometru se to začne ohřívat. musím zastavit a pomalu otvírat nádržku, aby se to odvzdušnilo. Ta nádržka je úplně plná, tak to trvá docela dlouho, než to vůbec můžu otevřít. Pak už se dá zase jet dál. Nevím čím to je a kde by tento problém mohl vznikat.\nAhoj,předně máš TDI nebo benzin?Vypadá to že jde tlak z motoru do chadicí kapaliny může to být ledacos.Potřebuji vědět jestli když se to stane tak je přívodová hadice k chladiči natlakovaná(tvrdá na zmáčknutí).Je to horní hadice k chladiči.A co v té chvíli ukazuje teploměr?Mohlo by pomoci několikrát po zahřátí vypustit chlad.kapalinu,nechat dlouho schladnout znovu napusti stačí vodou.Asi pětkrát pozor na studenou vodu-hlava.Občas se stává že stará chlad.kapalina se přemění na kaši a ta to nezvládne uchladit.Už jsem to dělal asi na třech autech.Pokud je problém jinde tak to bude fin.náročnější. A nezapoměn pokaždé nechat zahřát až pustí termostat vodu do chladiče,vypustit a nechat SCHLÁDNOUT.Měj se Danek\nAhoj, díky za radu. Je 1,9 TDi 104 kW. To mě nenapadlo, abych zkoušel přívodovou hadici, ale zkusím. Teploměr ukazuje stabilních 90 stupňů. Hned o víkendu se na to vrhnu a uvidím, jestli to bude takováto maličkost, nebo už se pomalu začnu připravovat na nějakou pěknou investici. Snad to nebude nic jiného? Ještě jednou díky a přeji pěkný víkend. Hynek\nZdravím všechny sem tu nový a mám takový problém. Mám Fodr galaxy 19 TDI 85 kw r.v.2000 už se stím to problémem peru asi rok : ze začátku se mi to začalo vařit a dal jsem to do servisu ,vyměnily těsnění pod hlavou, hlavu poslaly na natlakování a složily. Poté se začalo hřát znova a tlakovat do vody .Chladič byl studený horní hadice byla horká spodní byla studená od chladiče. Vyndal se termostat , vyndala se klapka u topení a pustil se celý okruh a stále se mi strácí voda ,tlakuje to a nádobku po dojezdu mám prázdnou ,když jí pomalu otevřu tak si to odfoukne a nádobka se naplní a voda se valí ven . A musím dolít vodu ,dolívám jí dost ,ale nevím kam se ta voda strácí, olej je čistý, vífuk je suchý , tak nevím kam se to strácí .Zda má stím někdo zkušenosti prosím o radu předem moc děkuji Lukyny\nhynyn: takovej motor vůbec neexistuje, stěma kilowatama ti to nějak nesedí...\nlukyna: mě tekla hadice u bufika a tama se mi ztrácela voda, ale u tebe bych to viděl, že někdo blbě udělal to těsnění..\nlukyna: Pokud je hlava a těsnění pod hlavou vpořádku, tak už nezbývá, než uvažovat o prasklé vložce válce. Jinudy se už komprese do vodního prostoru nemůže dostat.\ncauky sem tu novy a mam takovy problem .ze porat musim do nadobky dolivat vodu .nechapu mam toho za sebou hodne s autama ale tohle se mi jeste nestalo.prosim o nejakou radu .motor 1.9.tdi 85kw auto mam us rok a zatim zadni problem as natu vodu auto jesdi super tak nevim ,nedavno se mi stalo ze sem tomu trosku dal a varil sem ,\ntěsnění pod hlavou, popř. prasklá hlava nebo špatnej termostat, kterej neotvírá a proto to převře\ncauky dneska sem dolil do nadobky asi 0/5l vody tak uvidime .\nblade: bude to něco z toho co jsem psal, stím počítej.\nblade: Hladina chladicí kapaliny v nádržce běžně po ohřátí stoupne o 1 - 1,5 cm. Je-li to o víc, je podezření na průnik komprese do chladicího okruhu. Ten se také projeví ztmavnutím až takřka zčernáním chladicí kapaliny.\nZkontroluj si také funkčnost přetlakového ventilu ve víčku vyrovnávací nádržky. Občas se stane někomu, že je "slepený" a potom dojde k tomu, že se nadměrně zvýší přetlak v okruhu. Voda se potom některým spojem protlačí ven. Po vychladnutí zmenší svůj objem a v nádržce je potom hladina níž, než před jízdou. Pokud se toto opakuje několikrát, může ten úbytek být i několik centimetrů. Pokud ten únik není velký, tak se může uniklá kapalina ihned odpařovat, že ani nezjistíš, odkud (z kterého spoje) uniká. Po ustálení teploty se ustálí i tlak v chladicím okruhu a únik může přestat až do dalšího poklesu a opětovného nárůstu teploty. Zkontoluj si všechny spony napojení hadic a i to víčko nádržky.\nhynyn: ahoj tak jak jsi dopadl s tim chladicim systemem mam ty sami problemi\nmirja: Nevím jestli ti odpoví. Nepřihlásil se už od roku 2010.\nmirja: Ahoj četl jsem příspěvek a jsem na tom podobně. Pokud chci zjistit stav kapaliny musím při studeném motoru odšroubovat víčko a odpustit tlak. Hladina vody nastoupá na max a pohoda. Pokud se víčko odšroubuje za tepla tak se musí pomalu na několikrát nebo to trochu vody samo sebou vyflusne. Nechal jsem si načuchat přímo v nádržce ohledně CO2 avšak tlaky z motoru nezjištěny. Tak také raaboruji\nfranta52: Při studeném motoru otevři nádržku chladicí kapaliny (pokud není průhledná). Potom motor nastartuj a nech ohřát. Pokud do nádrže začnou pronikat bubliny, tak je to známka vadného těsnění pod hlavou a nebo prasklá hlava motoru. Známkou unikání komprese ze spalovacího prostoru do chladicího okruhu také je její zčernání. Zvýšení hladiny by mělo být dané jen tepelnou roztažností.\npetrdepo: Ahoj Díky za příspěvek ale to jsem vyloučil. nechal jsem to očichat v servisu a zádné CO2 chladící kapalina neobsahuje takže záhada. Dal jsem i nové víčko a to samé. Je to trochu záhada sám jsem automechanik ale dochází mi nápady a jak koukám nejsem sám co to řeší.\npetrdepo: tak jsem to dal do servisu protoze jsme vindali termostat a hruza litalo to ven tuplem tak mi delaj tesmeni pod hlavou odpojil jsem tipeni vycistil veskery trubky tak uz jenom tesneni a pak uz zbejva jenom chladic je to mazec zavada mel jsem uz hodne aut ale tohle je mazec\nmirja: No tak paráda jsem teda zvědav až to dáš dohromady. Pokud tam ty bubliny byly tak je to jasné.\nPredbezna cena je deset tacu tak js zvedavej neboj napisu v patek to ma bejt\nmirja: Chlape, srozumitelně . Tolik chyb ...


Bývá u nás někdy nedobrým zvykem zapomínat na významné osobnosti, zvláště ty, které nelze pro jejich volnomyšlenkářství, velkou upřímnost a smysl pro pravdu, jednoznačně zaškatulkovat ani si přivlastnit jejich dílo. Je smutné, že nezřídka zapomínáme na lidi velkého talentu a v každodenním shonu se až na vyjímky nenajde nikoho, kdo by připomněl třeba jen krátce jejich život a práci, neboť jejich dílo má trvalou hodnotu a dokáže i po letech oslovovat lidi všech generací. Domnívám se, že jedním z těch, na které se poněkud zapomíná je i Karel Kryl (narozen 12.4.1944 v Kroměříži -- zemřel 3.3.1994 v Mnichově). Právě v těchto dnech si připomínáme 65 let od jeho narození a 15 let od úmrtí.\nKarel Kryl se narodil v Kroměříži rok před koncem 2. světové války. Pocházel z rodiny, která vlastnila knihtiskárnu. Už v mládí se u něj projevil všestranný umělecký talent. V Bechyni vystudoval keramickou průmyslovku. První pracovní zkušenosti získával v Teplicích v továrně na záchodky, kde se vyráběla sanitární keramika. Prošel si celým provozem od píky, tahal vozíky, dělal i paliče u tunelové pece. Od mládí jezdil pravidelně na vandry. Později odešel do Olomouce, kde se již prosazoval jako talentovaný autor vlastních písňových textů. V tomto městě také navázal přátelství s bývalým českým ministrem kultury Pavlem Dostálem.\nZ Olomouce odešel do Ostravy, kde pokračoval ve své textařské tvorbě. Jeho talentu si brzy povšiml hudební publicista Jiří Černý. Na hudební scénu se Kryl propracoval z regionálních klubů a divadel. První texty napsal v roce 1961. Prosadil se především jako autor originálních protestsongů, které měly v uvolněných poměrech 60. let prakticky ihned velký ohlas u široké veřejnosti. Psal ale také milostnou poezii a žertovné písně. Inspirací mu byla tvorba Osvobozeného divadla a Semaforu, ale i biblická témata (Zapření Petrovo, Žalm 71).\nNa začátku roku 1968 přišel do Prahy, kde pracoval v dokumentárním oddělení pražské televize. Na události srpna 1968 reagoval svou asi nejslavnější písní Bratříčku zavírej vrátka, která vznikla spontánně v noci 22. srpna. Začátkem roku 1969 mu vyšlo stejnojmené album. Zařadilo se trvale do zlatého fondu naší hudby a obsahuje takové skladby jako Král a klaun, Veličenstvo kat, Anděl, Morituri te salutant, Píseň neznámého vojína a Nevidomá dívka. Velmi výmluvný se stal obal této desky s vyobrazením malého chlapce s terčem na zádech.\n9. 9. 1969 odjel na festival alternativní hudby do Německa a po zvážení všech okolností se rozhodl už do své vlasti nevrátit. Doma nechal svého otce, oba sourozence i maminku, která za ním mohla poprvé přijet až na Vánoce roku 1978. V Německu začínal úplně od nuly a jako prakticky neznámý člověk. Navíc uměl německy jen pár slov. Postupně zde ale začal vydávat desky, působil ve Svobodné Evropě, napsal několik knih a jezdil také za krajany do USA. Stále se živě zajímal o dění ve své vlasti. O jeho songy měla zájem i mladá generace, tzv. krylovky hráli s oblibou i trampové u táborových ohňů.\nDomů se vrátil 30. 11. 1989. V té době měl za sebou 4000 odehraných koncertů, 5 vydaných desek a 12 knih. Svou zkušenost emigranta shrnul stručně slovy "já jsem ztratil vlast, ale našel jsem si svět." 3. 12. 1989 zahrál za účasti asi 15 tisíc lidí na Koncertu pro všechny slušný lidi. 4. 12. 1989 pak Karel Kryl spolu s Karlem Gottem zazpívali z balkonu Melantrichu československou hymnu. Kryl si ale i ve všeobecném nadšení a euforii z nové doby zachoval nadhled a kritický odstup. Měl velký smysl pro pravdu a spravedlnost. Kritizoval například, že stát neřeší řádně problémy sociálně slabých. Vážil si prostých lidí, zejména dělníků. Kritizoval i rozdělení Československa a získal si tak pověst věčného nespokojence.\nKarel Kryl byl každopádně člověkem se silným sociálním a vlasteneckým cítěním a nic nedělal ze zištných zájmů. Ostatně po roce 1989 se neucházel na rozdíl od mnoha jiných o žádnou placenou veřejnou funkci. Svůj kritický postoj ke změnám po roce 1989 vyjádřil asi nejvýrazněji ve své písni Demokracie:\nbrbláme spolu u piva\na hlavně bez ohledů....."\nKarel Kryl neměl rád přetvářku a lhostejnost, obojí dokázal dobře pojmenovávat a odhalovat i v naší polistopadové politice a mnozí mu toto samozřejmě měli za zlé.\nV době kdy řada jeho fanoušků netrpělivě očekávala co nového napíše, kam se dál bude ubírat jeho písničkářská tvorba však náhle 3. 3. 1994 v Mnichově zemřel. Jeho dílo bylo předčasně ukončeno a původní české písničkářství zůstalo bohužel ochuzeno o nové originální a typicky krylovsky osobité texty. Naštěstí stačil vydat o sobě a svém životě ještě vlastní a velmi zajímavou výpověď v knize Půlkacíř, která vyšla v roce 1993.\nVelkou zásluhu o znovuoživení jeho tvorby a její popularizaci zejména směrem k mladé generaci má Daniel Landa, který svým nezaměnitelným způsobem před několika lety natočil několik známých Krylových songů. O tom, že Krylova tvorba je stále aktuální a lidi oslovující svědčí například i nápis "Karle Kryle, už zase ryjeme držkou v zemi", který se před nějakou dobou objevil na veřejném prostranství přímo v centru Prahy.\nZajímavé je i to, jak se dnes ke Krylovi stavějí naše rozhlasové stanice, které jeho songy zařazují do vysílání jen velmi sporadicky. Jakoby Kryl už zase dnes někomu překážel.\nKarel Kryl ať už je hodnocen jako textař a hudebník či jako člověk jakkoliv, zanechal nám jedinečné originální dílo a hlubokou a pronikavou výpověď o době, ve které žil. Výpověď, která jde do hloubky a svojí upřímností z ní až mrazí.\nTypickým rysem této výpovědi je nazývání věcí a činů jejich pravými jmény, zbabělost Kryl neuměl nazvat jinak než zase zbabělostí, lež lží, přetvářku přetvářkou, nenávist nenávistí. Ve svých textech zásadně nikomu nestranil. A jejich důležitým prvkem je i stálá naděje v boji proti lidské omezenosti a zneužívání moci ze strany těch, kdo ji právě mají, proti válkám a všem formám omezování lidské důstojnosti. Snad i proto se po roce 1989 dočkal nevděku od lidí, od kterých to možná ani nečekal. I řada polistopadových politiků měla právem z Krylovy upřímnosti oprávněný strach.\nKarel Kryl se svým originálním hudebním dílem zařadil bezpochyby mezi takové osobnosti jako ve své době byly například Karel Hašler, trio Werich, Voskovec, Ježek z Osovobozeného divadla v době meziválečné nebo v 60. letech dvojice Suchý a Šlitr či Jiří Grossman. V hudebním nebi je tedy Karel Kryl ve velmi dobré společnosti, což si za svoje statečné životní postoje jistě plným právem zaslouží.


1 Informace ze zdravotnictví Královéhradeckého kraje Ústavu zdravotnických informací a statistiky České republiky Hradec Králové Čerpání zdravotní péče cizinci v Královéhradeckém kraji v roce 2010 Utilization of Health Care by Foreigners in the Královéhradecký Region in 2010 Souhrn Tato informace uvádí počet cizinců ošetřených v nemocnicích Královéhradeckého kraje v roce 2010 celkem, podle zemí s největším počtem ošetřených cizinců a podle věkových kategorií. Jsou zde uvedeny náklady na zdravotní péči cizinců a pohledávky za neuhrazenou zdravotní péči. Summary This information mentions the number of foreigners treated in hospitals in the Královéhradecký region in 2010 total, by the countries with the highest share and by age categories. It further contains data about costs of health care granted to foreigners and claims for unpaid health care. Podkladem pro zpracování informace o čerpání zdravotní péče cizinci v Královéhradeckém kraji je roční výkaz V (MZ) 1-01, který byl součástí Programu statistických zjišťování v České republice na rok Formuláře výkazů a pokyny jsou vystaveny na internetu Edice IZK o čerpání zdravotní péče cizinci v předchozích letech jsou dostupné na internetových stránkách ústavu v části Rychlé informace. Výkaz vyplňuje každá nemocnice bez ohledu na zřizovatele a rezort. Do zpracování se nezahrnují začleněná zařízení nemocnic, např. kojenecké ústavy nebo odborné léčebné ústavy. Neuvádí se zde ani cizinci, kteří mají zdravotní péči hrazenou ze zákonného zdravotního pojištění zdravotními pojišťovnami v České republice. V roce 2010 vyhledalo lékařskou pomoc v nemocnicích Královéhradeckého kraje cizinců, z toho bylo cizinců ze zemí EU. V České republice čerpalo zdravotní péči cizinců, z toho 50,5 % cizinců z EU. Z pohledu územního rozložení bylo nejvíce cizinců ošetřeno v nemocnicích v Praze (40 007), dále v kraji Jihomoravském (7 299) a na třetím místě je Středočeský kraj (5 121). Nejnižší počty cizinců, kterým byla poskytnuta zdravotní péče, vykázaly za rok 2010 kraje Vysočina (1 047), Zlínský (1 055) a Pardubický (1 063). Národnostní složení cizinců nejčastěji léčených v nemocnicích kraje se oproti minulým rokům téměř nezměnilo. Na předních pozicích se vystřídali Slováci (18,9 %) a Němci (18,4 %), následují Nizozemci, Ukrajinci a Poláci mírně nad 9 %. Geografické rozložení léčených pacientů podle státní příslušnosti zhruba odpovídá i jejich obývání (návštěvě) jednotlivých aglomerací kraje a během let se téměř nemění. Němců, Nizozemců a Poláků bylo nejvíce hlášeno z nemocnic okresu Trutnov a Hradec ÚZIS ČR, Informace ze zdravotnictví Královéhradeckého kraje č. 1/2011 strana 1\n2 Králové (turistika nebo pracovní příležitost), Slováků a Ukrajinců z nemocnic okresu Hradec Králové (pracovní příležitost). Nejvíce ošetřených zahraničních pacientů bylo ve věkové skupině let a to osob, což je dáno jednak tím, že jde o nejširší rozmezí věkové skupiny, ale také tím, že se jedná o cizince v produktivním věku, kteří mohou být v kraji zaměstnáni nebo zde mohou trávit volný čas. Při srovnání nákladů v průměru na jednu osobu dle věku vychází jako nejnákladnější věková skupina 60 let a více (přes 22 tisíc Kč), na druhém místě jsou dětští pacienti (7 tisíc Kč). Nejvyšší počty cizinců byly hlášeny z Fakultní nemocnice v Hradci Králové (celkem pacientů; náklady na 1 pacienta činily téměř 14 tisíc Kč). Celková výše nákladů poskytnutých na zdravotní péči cizinců v kraji dosáhla téměř 24 miliónů Kč, což je o 6,7 % více než v roce Celkem 75 % nákladů bylo hrazeno ze zahraničního pojištění, 11 % v hotovosti, nejnižší jsou platby ze smluvního pojištění 6 % a platby od státních orgánů 3 % nákladů. Z celkové výše nákladů zůstalo neuhrazeno 5 % nákladů (tj tisíc Kč), z toho 31 % ze zemí EU. Nejvyšší mírou se na této celkové neuhrazené částce podíleli Ukrajinci (40 %), Poláci (13 %) a občané ze Slovenska (8 %). Ke konci roku 2010 činily pohledávky po lhůtě splatnosti 578 tisíc Kč (2,4 % celkových nákladů na cizince), v roce 2009 tyto pohledávky představovaly 4,5 %. V ČR pohledávky v roce 2010 činily tisíc Kč (tj. 7 % celkových nákladů na cizince). Největšími dlužníky v kraji ze zemí EU zůstávají ošetření občané Španělska (26 tisíc Kč), Poláci (23 tisíc Kč) a Němci (21 tisíc Kč). Z ostatních zemí pak státní příslušníci Ukrajiny (461 tisíc Kč), což představuje téměř 80 % z celkových nákladů po lhůtě splatnosti. Zpracované údaje se týkají pouze těch zdravotnických zařízení, která splnila svoji zpravodajskou povinnost a odevzdala vyplněný roční výkaz. Země původu používané v této informaci nejsou označením národnosti cizinců, ale jejich státní příslušnosti. Zpracovala: ing. Drahokoupilová Libuše ÚZIS ČR, Regionální pracoviště Hradec Králové Habrmanova 19/1, Hradec Králové telefon: , fax ÚZIS ČR, Informace ze zdravotnictví Královéhradeckého kraje č. 1/2011 strana 2\n3 Cizinci čerpající zdravotní péči v Kálovéhradeckém kraji dle státní příslušnosti a věkových skupin v roce 2010 Počet osob Země původu celkem 0 14 let věková skupina let let 60 let a více Počet cizinců celkem Země EU celkem Belgie Dánsko Finsko Francie Irsko Itálie Maďarsko Německo Nizozemsko Polsko Portugalsko Rakousko Řecko Slovensko Spojené království Španělsko Švédsko Ostatní země EU 1) Kandidátské země EU 2) Srbsko a Černá Hora (bývalá Jugoslávie) Ruská federace Ukrajina Ostatní země bývalého SSSR 3) Čína Vietnam Ostatní ) Bulharsko, Estonsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Lucembursko, Malta, Rumunsko, Slovinsko 2) Chorvatsko, Turecko 3) Arménie, Azerbajdžán, Bělorusko, Gruzie, Kazachstán, Kyrgyzstán, Moldavsko, Tádžikistán, Turkmenistán, Uzbekistán ÚZIS ČR, Informace ze zdravotnictví Královéhradeckého kraje č. 1/2011 strana 3\n4 Celkové náklady na zdravotní péči cizinců v Královéhadeckém kraji dle způsobu úhrady (v tisících Kč) v roce 2010 Výše nákladů na zdravotní péči (v tisících Kč) Země původu Náklady celkem ze smluv. pojištění v ČR ze zahranič. pojištění uhrazeny hotově státními orgány 4) neuhrazeny z celku celkem po lhůtě splatnosti Náklady celkem Země EU celkem Belgie Dánsko Finsko Francie Irsko Itálie Maďarsko Německo Nizozemsko Polsko Portugalsko Rakousko Řecko Slovensko Spojené království Španělsko Švédsko Ostatní země EU 1) Kandidátské země EU 2) Srbsko a Černá Hora Ruská federace Ukrajina Ostatní země bývalého SSSR 3) Čína Vietnam Ostatní ) Bulharsko, Estonsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Lucembursko, Malta, Rumunsko, Slovinsko 2) Chorvatsko, Turecko 3) Arménie, Azerbajdžán, Bělorusko, Gruzie, Kazachstán, Kyrgyzstán, Moldavsko, Tádžikistán, Turkmenistán, Uzbekistán 4) Ministerstvem zdravotnictví, Ministerstvem vnitra, Ministerstvem spravedlnosti, Krajským úřadem apod. ÚZIS ČR, Informace ze zdravotnictví Královéhradeckého kraje č. 1/2011 strana 4\n5 Čerpání zdravotní péče cizinci v roce 2010 dle okresů Ukazatel Hradec Králové Jičín Náchod Rychnov nad Kněžnou Trutnov Počet cizinců čerpajících zdravotní péči celkem ze zemí EU Náklady na zdrav. péči cizinců (v tis. Kč) celkem z toho nesplaceno ze zemí EU z toho nesplaceno Cizinci léčení v nemocnicích Královéhradeckého kraje v roce 2010 podle státní příslušnosti Vietnam 3,4 % Ruská federace 1,4 % Německo 18,4 % Ostatní země bývalého SSSR 1,5 % Ukrajina 9,5 % Země EU 71,8 % Polsko 9,2 % Slovensko 18,9 % Ostatní 12,4 % Ostatní země EU 19,4 % Rakousko 1,1 % Spojené království 4,8 % ÚZIS ČR, Informace ze zdravotnictví Královéhradeckého kraje č. 1/2011 strana 5\n6 Čerpání zdravotní péče cizinci v letech Ukazatel Počet cizinců čerpajících zdravotní péči ČR celkem ze zemí EU Kraj celkem ze zemí EU Náklady na zdrav. péči cizinců (v tis. Kč) ČR celkem z toho nesplaceno ze zemí EU z toho nesplaceno Kraj celkem z toho nesplaceno ze zemí EU z toho nesplaceno Čerpání zdravotní péče cizinci v Královéhradeckém kraji v letech (v tisících Kč) počet cizinců náklady v tis. Kč počet cizinců náklady na zdrav. péči ÚZIS ČR, Informace ze zdravotnictví Královéhradeckého kraje č. 1/2011 strana 6


Náměty pro diskusi o materiálu "Návrh programu Obroda národa - KAN"\nKonzervativní strana nahlíží Klub angažovaných nestraníků (KAN) a Pravý blok (PB) jako své spojence v zápase za správnou věc. Spolu s názorem MK KAN Olomouc navrženým ing. Vlastimilem Podrackým (dále jen autor) jsme přesvědčeni o nutnosti integrace konzervativních sil v naší zemi, proto i naději na sloučení KAN a PB vítáme - jako další dílčí, přesto však velmi důležitý, konkrétní čin v práci na vzniku jednotné konzervativní strany, jejíž podobnou, stejně dílčí, součástí je nedávné sloučení Strany konzervativní smlouvy a Konzervativní strany pod tradičním názvem Konzervativní strana. Věříme, že jedním z prvních kroků na cestě k tomuto cíli má být obsahová diskuse nad programovými otázkami. Domníváme se, že mnohé praktické postupy, které představitelé KAN a PB prosazují v politice, slouží věci spravedlnosti v této zemi. Bohužel, s některými programovými cíli (viz materiál autora - www.kan.cz, Zpravodaj KAN č. 64) nemůžeme plně souhlasit. O četných nesporných kladech materiálu se v dalším nebudeme rozepisovat, neboť tyto nejsou (a z principu věci být nemohou) předmětem diskuse. Z formálního hlediska bychom rádi navrhli, aby po dobu diskusí byly materiály vnitřně strukturované - např. číslované odstavce (pro přehlednost, přesnost odkazu apod.).\nV textu jsme se na některých místech uchýlili k odkazům na literaturu. Konzervativně založení lidé žijící z tradic se většinou chovají dle řádu a nekladou si otázku "PROČ?" - oni prostě VĚDÍ, že daná situace se řeší takto. I proto se konzervativci (na rozdíl od liberálů a socialistů) neradi pouští do praktické politiky - neboť tam je třeba každou myšlenku obhajovat a vysvětlovat, přesto, že je jim samotným stále stejně zřejmá. Jedinou pomocí a oporou jim v tom mohou být myšlenky formulované podobně smýšlejícími a moudřejšími. A tak i my jsme této opory využili a s důvěrou jsme se obrátili k starým osvědčeným teoretikům konzervativní politické filosofie, neboť si uvědomujeme, že bychom se zbytečně snažili lépe ozřejmit a popsat otázky, kterým oni zasvětili velké části svých životů.\nDovolíme si nejprve malou odbočku, která se samotným obsahem materiálu souvisí pouze okrajově. Domníváme se, že myšlenka republikanismu byla v této zemi (naneštěstí) dokonale zdiskreditována. Podobně název "Obroda" považujeme vzhledem k reminiscenci na jistou organisaci kooptovanou v počátku 90. let do ČSSD za značně diskutabilní, zejména má-li se jednat o označení konzervativní strany. Jaký název naopak pro konzervativní stranu za ideální považujeme, je zřejmě patrné.\nNa místo konstatování "Jsme národně konzervativně liberální strana s důrazem na konzervativní." nám Konservativní smlouva (viz příloha, popř. www.skos.cz, sekce Vnitrostranické dokumenty) "velí" postavit dle našeho názoru srozumitelnější, jasnější a pokornější "Chceme být konzervativní.".\nS většinou bodů vtělených pod odstavců "Co chceme?" a "Co nechceme?" lze jistě souhlasit (poslední dvě odrážky v prvním z nich neodpovídají formě odpovědi na otázku). Je jich však příliš mnoho a směšují obecné s konkrétním. Ty z nich, které jsou na úrovni obecných deklarací, navíc bez definice pojmů (pro kterou však přirozeně v takovém materiálu není místo) nejsou nepoučenému čtenáři plně srozumitelné (např. bod "revitalizace fyzických a duševních sil národa" - myslí se tím příkladně pronatalitní politika? Ta se ovšem také může zvrhnout v obyčejné sociální inženýrství - viz tzv. Husákovy děti z počátku normalisace...).\nHned na počátku je nutné se pozastavit u pojmu referenda. My přímou demokracii považujeme za méně dokonalou, než demokracii zastupitelskou. A to z toho důvodu, že parlamentní demokracie umožňuje uvážlivou diskusi o problémech (jaká v rámci celé společnosti není možná), a tedy pak i fundovanější rozhodnutí. Dále umožňuje i státnickou odpovědnost v tom smyslu, že může přijmout rozhodnutí, jež jsou správná, avšak momentálně nepopulární. Naopak referendum, v principu věci, nemůže nikdy schválit nic nepopulárního, byť by to bylo sebevíce správné nebo prospěšné. V neposlední řadě, systém rozhodování referendy je nesmírně nákladný. My se domníváme, že referenda mají svůj význam na místní úrovni, kde lidé problémy dokonale znají, ale za noční můru považujeme referenda na úrovni celoplanetární - jak to např. navrhuje PB. A to z toho důvodu, že ne všechny civilizace chápou hodnotu politické svobody - tuto hodnotu nejlépe chápe civilizace západní - a my si naši svobodu prostě nechceme nechat vzít diktátem planetárních většin, které ji nechápou. Svoboda je plodem staletého ušlechtilého politického, filosofického a duchovního vývoje; nikoli produktem prostého aktu vůle v podobě hlasovacích uren. Z výše uvedených důvodů je pro nás důležité podrobně prozkoumat, co autor míní bodem "institut referenda v jistém rozsahu". Jak se k institutu referenda staví současní konzervativní myslitelé lze nalézt např. v knize R. Scrutona "Smysl konzervatismu", z česky píšících autorů je možno uvést Rio Preisnera a jeho dílo "O životě a smrti konzervatismu".\nV otázce školství podporujeme zejména změnu přístupu z povinné školní docházky na povinné vzdělávání. Těžištěm musí být bezvýhradný primát rodiny ve výchově. Nevidíme nic špatného (spíše naopak), kdyby v naší vlasti vzniklo kvalitní soukromé placené školství.\nKlademe si otázku, jaký je vztah mezi formulacemi "plýtvání prostředky" a "nezodpovědné nakládání s prostředky". Dle našeho názoru obsah druhé z formulací plně pokrývá obsah formulace první.\nPro možnost konkrétního souhlasu či kritiky z naší strany bychom přivítali příklad, který by demonstroval, co má autor na mysli, píše-li "odmítáme nekritické přijímání s naší kulturou a historií neslučitelných a špatných cizích vzorů".\nObáváme se, že tvrzení "odmítáme závislost na ideologiích včetně socialismu a bezbřehého liberalismu" lze označit za mírně zavádějící. Vždyť i autor se hlásí ke konzervatismu, což je bezesporu ideologie svého druhu. My s tímto příklonem vřele souhlasíme a dovolujeme si podotknout, že politická strana bez jasně uspořádané a vnímané politické filosofie je jen součtem osobních zájmů (byť ušlechtilých) jejích členů.\nNyní tedy již k vlastnímu návrhu programu. K formulaci "Našim hlavním programem je probuzení a revitalizace sil národa." viz výše.\nKonzervativní strana není proti vstupu do Evropské unie, ale uvědomuje si, že mnohé rysy EU jsou socialistické, což poškozuje hospodářskou produktivitu a konkurenceschopnost EU, a tedy i její občany. Konzervativní strana hodlá po vstupu ČR do EU prosazovat její desocializaci. Nemůžeme souhlasit s návrhem "zvláště nechceme, aby mnoho mladých lidí odcházelo na práci do ciziny, protože to omezí příliv zahraničního kapitálu k nám a sníží množství vybraných daňových prostředků. Proto jsme pro přijatelně dlouhé přechodné období, kdy by naši občané neměli možnost pracovat ve státech EU.". Jsme pro svobodu a k té právo na výběr, kde mám být zaměstnán, neodmyslitelně patří. Jakýkoli izolacionismus nebo protekcionismus není naším programem. Špičkové odborníky je nutné v naší zemi udržet kvalitními pracovními příležitostmi - nikoli násilím po vzoru vědeckých kapacit bývalého Sovětského svazu. Přesto, že spousta evropských států uplatňuje vůči "divokému východu" víza, zůstává nepopiratelným faktem, že co nejvolnější pohyb lidí je v samých základech "rozšířeného řádu" (kapitalismu - podrobněji např. F. A. Hayek "Osudová domýšlivost" nebo "Cesta k nevolnictví", popř. L. von Misses "Liberalismus").\nStran důchodového pojištění se domníváme, že jádro problému leží poněkud jinde, než autor uvádí. Jsme přesvědčeni, že vitálním zájmem naší vlasti je provedení skutečné reformy penzijního systému a to směrem k soukromě spravovaným avšak státem průhledně kontrolovaným penzijním fondům s povinným penzijním spořením. Cílem musí být vícezdrojové financování penzí zajišťující větší stabilitu - tzv. třípilířový systém.\nStát nesmí narušovat autonomii rodiny. Proto by se ani neměl pokoušet zkoumat, proč má nebo nemá manželský pár děti - jak autor patrně navrhuje (viz tvrzení "Odmítáme případy, kdy rodiče mají děti jen proto, aby dostávali sociální podporu..."). Straňme se jakýchkoli náznaků sociálního inženýrství.\nCítíme rozpor v tvrzeních "Odmítáme humanitární rakovinu - neustálé rozrůstání humanitárních služeb placených státem." (viz odstavec Humanitární organizace) a "Jsme proti dotacím jakémukoliv soukromému subjektu kromě zdravotnictví, školství a humanitární činnosti." (viz odstavec Dotace).\nPasáž o zdravotnictví vnímáme jako příliš zjednodušující.\nV základní linii přístupu k sociálním otázkám se s autorem v zásadě shodujeme. Jako podružné nyní ponecháme stranou některé technické detaily, které by v další diskusi měly být předmětem podrobného zkoumání, přehodnocení a následného rozpracování. Obáváme se však, že v otázce bytové politiky autor nezůstal zcela konzistentní. Upozorňujeme na fakt, že tzv. sociální "práva" (např. "právo" na byt) nejsou skutečnými právy (klasickými svobodami), nýbrž nároky, které občan vznáší na stát a okolní společnost. Na ně ve striktním smyslu právo nemá; to pouze stát či společnost se z důvodů lidskosti nebo společenské stability může za určitých okolností rozhodnout dát něco navíc i člověku, který přispěl společnosti málo nebo nijak.\nK referendu - viz výše.\nJaké mají být funkce senátu je dostatečně podrobně popsáno v knize "Demokracie v Americe" A. de Tocquevilla, popř. v "Listech federalistů". Státotvorné ideje uvedené v těchto dílech jsou navíc ověřené staletou zkušeností americké demokratické praxe. Přimlouváme se za to, abychom v této věci - v souladu s jedním z prvních návrhů autora - nevymýšleli již jednou vymyšlené.\nOdvolatelnost poslance je požadavek vedený ušlechtilým záměrem. Obáváme se však, že realisace této myšlenky by měla za následek příliš snadnou možnost účelových manipulací podobných těm, kterých se důvodně obáváme ve věci referenda. Navíc přímá odvolatelnost je velmi blízká - z důvodu ústavní vyváženosti - přímé volbě (což naznačuje i autorova poznámka o co nejmenších volebních obvodech). Poznamenejme na tomto místě, že smysl dvou komor parlamentu je mimo jiné v tom, že každá z nich je tzv. volena jinou většinou (viz opět "Demokracie v Americe"). Další přímé volby - např. starostů, hlav států, nebo soudců - se mohou skvěle osvědčit v jiných zemích s jinými tradicemi a ústavními systémy. Některé z nich by se snad, právě za určité kompenzace ústavními protiváhami, mohly uplatnit i u nás. Důvěru ve schopnost našeho lidu vždy si volit ty nejctnostnější, nejmoudřejší a nejlepší zástupce, však nechováme. Naše společnost totiž prošla 50 lety totalitní (z toho 40 lety komunistické) duchovní a politické devastace. Jedná se o společnost, jejíž svobodná volba zaplnila náš Parlament stranami jako ČSSD, ODS, KSČM, KDU-ČSL či US - tedy stranami, jež považujeme za příčinu i součást našeho dnešního marasmu.\nNemůžeme v žádném případě souhlasit s tvrzením autora "Vyhnání Sudetských Němců byl legální čin na základě Postupimské konference a Benešových dekretů, které jsou součástí naší historie.". Ano, Benešovy dekrety jsou jistě naneštěstí součástí naší historie a legalita předmětného aktu je obdobná jako legalita činů opírajících se o Norimberské rasové zákony. Rozhodující je legitimita (jak sám autor v pasáži Soudnictví a státní zastupitelství správně naznačuje). Konzervativní strana je přesvědčena, že restituční hranice stanovená od 25. února 1948 byla nastavena nesprávně díky politickým zájmům postkomunistých sil dominujících v roce 1990 - stejně jako dnes - na naší politické scéně. Navrhovali bychom změnu a posunutí této hranice k 30. září 1938. Jsme přesvědčeni, že toto datum je právně podložitelné a oprávněné. Jsme si zároveň vědomi, že posunutí restitucí do roku 1938 není v současné politické konstelaci průchodné, ale vzhledem k nutnosti obhajovat základní principy na kterých stojí západní civilizace musíme trvat na pravdivém popsání naší minulosti včetně z toho vyplývajících závěrů. Bezprávím byl jistě i poválečný teror vůči sudetským Němcům, ale také vůči Čechům, kteří nesouhlasili s Národní frontou a prokomunistickou-prosovětskou politikou. Součástí tohoto bezpráví byl také násilný proces znárodnění - zestátnění (banky, pojišťovny, klíčové průmyslové podniky, zemědělství). Neuznáváme zákonnost a platnost protektorátní vlády stejně jako poválečného košického vládního programu a všech počinů všech vlád Národní fronty, ať již předúnorové či poúnorové. Nesouhlasíme s retribučními dekrety a rozsudky národních a lidových soudů - zejména pak s v celém civilizovaném a kulturním světě neslýchaným amnestováním vražd a ostatních zločinů, spáchaných do 28. října 1945. Nesouhlasíme se znárodněním průmyslu a zkonfiskováním majetků českých antikomunistů a bezúhonných Němců. Neuznáváme parlamentní volby v roce 1946 a 1948, jakož i žádné další, které v naší zemi proběhly do roku 1990 - neboť ani v jednom případě neproběhly podle platných demokratických zásad. Rovněž nikdy neuznáme zákaz konzervativních antikomunistických politických stran na jejichž odkaz chceme v mnohém navazovat. Konečně rovněž nesouhlasíme s vysídlením sudetoněmeckých spoluobčanů. Tedy nejen se zločiny, které ho provázely, nýbrž s vysídlením jako takovým, neboť odmítáme kolektivní vinu a kolektivní trest, jež se příčí křesťanské morálce.\nOtázka daňová je zejména otázkou svobody. S návrhy uvedenými autorem lze stejně souhlasit jako je rozporovat. Tuto část si dovolujeme taktéž považovat za značně zjednodušenou. Občané platí příliš mnoho na daních jen proto, že vlády chtějí hodně utrácet. Bludný kruh zvyšování daňové zátěže je podporován tím, že vlády a jim poplatná média rádi poukazují na podobnou praxi u všech svých sousedů. Tím se tento neblahý trend stává jakýmsi planetárním omylem. Z něho pak lze odvodit tyto závěry:\n· málokdo hledá alternativy k vysokým výdajům, k vysokým daním a přílišným regulacím, které zatěžují jak jednotlivce tak jejich rodiny,\n· zapomíná se, že veřejná politika má posilovat především osobní svobodu a příležitosti tak, aby lidé byli schopni se postarat o sebe a o své blízké nezávisle na státu,\n· příliš mnoho lidí se snaží žít na úkor ostatních, a to jak z pohledu materiálního, tak duchovního, ale především zbavováním se vlastní odpovědnosti; jak jinak si vysvětlit odpor proti redukci daní, což je cesta nejen k ekonomickému růstu, ale také k posílení našich rodin, které by měly být nejlépe vybaveny učit děti občanským ctnostem, ale i zvykům nezbytným pro hospodářskou produktivitu.\nCílem vlády by nemělo být učinit ze všech občanů jednolitou kompaktní masu, ale umožnit každému, aby se mohl mít lépe. Právě v tom spočívá politika snižování daní a omezování regulací. Umožňuje rodinám více investovat do budoucnosti své a svých dětí, podporovat nejrůznější humanitární a občanské aktivity. Opačný přístup vede k utlumení iniciativy občanů, což má za důsledek nárůst počtu těch, kteří chtějí na životě společnosti jen parazitovat. Přesáhne-li jejich počet určitou hranici, jsou výdaje ostatních občanů natolik neúnosné, že mnozí takovou společnost opouštějí. Jako jedno z možných principiálních opatření bychom viděli ústavní zákon, který by stanovoval, že pro snížení libovolné daně je třeba v zákonodárných sborech nalézt prosté (tedy nadpoloviční) většiny, zatímco pro zvýšení libovolné daně je nutné nalézt kvalifikované (tedy třípětinové či dvoutřetinové) většiny.\nV rozporu s autorem se nedomníváme, že školství má být řízeno celostátně. Žádný stát neučiní člověka dobrým, snadno jej však může učinit zlým. Proto je mnoho věcí, které vláda nemůže dělat, mnoha dobrých věcí se musí zřeknout a přenechat je někomu jinému. Nemůže například lidi krmit, obohacovat, učit ani měnit.\nPodobně jak autor naznačuje, i my jsme stoupenci koncepce přirozeného práva. Ve shodě s autorem odmítáme trest smrti. Nevidíme nic špatného na tom, že někteří naši spoluobčané mají více občanství, např. německé.\nJako nešťastnou vnímáme formulaci "V naší zemi by nemělo být povoleno muslimské náboženství, které ve svém principu hlásá nedodržování lidských práv a násilný boj za Islám.". Náboženské války vedené muslimy jsou jen obdobou křižáckých válek vedených křesťany (odečtěme od našeho letopočtu číslo 622 - útěk z Mekky do Mediny - a srovnejme, jak se chovala křesťanská společnost v roce, ke kterému takto dojdeme...). Podstatou těchto militantních excesů (jejichž důsledky samozřejmě ostře odsuzujeme) není myšlenka zabíjet, ale přesvědčení, že o Boží pravdu je nutné se zasadit. Přitom každá společnost se tohoto apelu ve své době chápe jiným způsobem. Jsme pro co nejširší náboženskou svobodu. Pokud by nám byla některá společenství trnem v oku, pak by to byly manipulativní sekty, které za náboženským hávem povětšinou skrývají ekonomické zájmy svých zakladatelů. To však rozhodně není případ Islámu, který navíc s křesťansko-židovskou Evropou vzývá stejného Abrahamova Boha.\nV souvislosti s autorovou úvahou "Poskytovat útočiště uprchlíkům ze zemí nedodržujících lidská práva, ale snažit se, aby proti režimu ve své zemi opravdu bojovali." se vnucuje otázka, jak by se v případě takového přístupu demokratických zemí vedlo našim spoluobčanům, kteří (ať již z jakéhokoli důvodu - pomiňme pro tento okamžik nasazené agenty) opustili vlast zužovanou nacistickým nebo bolševickým terorem.\nNesdílíme autorovo přesvědčení o tom, že je potřebné, aby cizinec, který nabyl českého občanství, přestěhoval do ČR i svoji rodinu. Nejsme však přesvědčeni ani o druhém extrému - tedy o tom, že by se takovému přesunu mělo jakkoli bránit. Jsme přesvědčeni, že každý má mít v těchto otázkách svobodu se rozhodnout sám, intervence státu do těchto oblastí nemůže v žádném případně prospět.\nSouhlasíme s pasáží autora o ochraně osobnosti a majetku.\nProblematika bankovnictví je dle našeho názoru opět zjednodušená. Doplňme na tomto místě, že klíčová otázka národního hospodářství - tedy reforma penzijního systému - může v plné šíři splnit svoji roli pouze tehdy, budou-li spořené finanční prostředky náležitě kapitalizovány. Tuto potřebnou kapitalizace není schopen nikdy zajistit stát, ale pouze soukromý sektor. Odtud plyne naše prosba bližší specifikace funkcí navrhované státní banky - má-li vykonávat efektivní dozor, potom souhlasíme, má-li však bezprostředně dané finance spravovat, potom z výše uvedených důvodů souhlasit nemůžeme. Otázkou zůstává, zda autorem uvedené zřízení státní banky má mít vliv na existenci ČNB. Zda ji má nahradit a stát se cedulovou bankou (pak je podle našeho názoru na místě spíše diskuse o reformě ČNB, její zrušení a nahrazení novým subjektem lze diskutovat až v krajním případě). V opačném případě je smysl takové státní banky nesrozumitelný.\nS pasáží o školství lze v zásadě souhlasit - s již výše uvedeným komentářem.\nArmáda má chránit občany před vnějším nebezpečím - je garantem naší svobody. Nejlepší zárukou svobody na světě je silný Západ, nejlepším prostředkem obrany svobodného řádu v této zemi je naše členství v NATO, jež představuje transatlantickou jednotu mezi Amerikou a Evropou. My musíme být dobrým, efektivním a spolehlivým členem NATO (což dnes nejsme v důsledku toho, jací lidé jsou na nejvyšších místech v naši zemi). A to nelze bez profesionální armády. Pokud by byl navíc pod miličním uspořádáním armády chápán švýcarský model (což autor explicitně nepředkládá), podle něhož by každý musel povinně vlastnit zbraň, považujeme to za nerozumné z důvodu uvedeného výše: vzhledem ke stavu společnosti, především vzhledem k nevyrovnání se s komunistickou minulostí, ne všichni lidé v naši zemi by měli dostat zbraně do rukou - tato skutečnost by měla být zohledněna při všech úvahách o budoucí podobě našich ozbrojených sil. (S tím, aby každý slušný, bezúhonný občan mohl vlastnit zbraň na vlastní obranu, však souhlasíme.)\nRodina je samozřejmě prvotním, přirozeným a nejdůležitějším společenstvím, ve kterém se tříbí, upevňují a dalším generacím předávají morální hodnoty. Nesouhlasíme však s formulací "homosexuální nebo heterosexuální páry odmítající se podílet na reprodukci", ať je již na takovou případnou skutečnost navázáno cokoli. Jsme přesvědčeni, že po takových informacích nemá stát, nebo kdokoli jiný, ani pátrat - jsou to intimní a křehká přediva, která nesmějí být vystavena bezprostředním tlakům společnosti, resp. státu. Přijde-li totiž člověk o svá tajemství, zbude z něj jen výrobní prostředek stojící nahý a bezbranný před Orvellovým Velkým bratrem.\nStavíme se zásadně proti potratům. S většinou myšlenek, které autor k této otázce uvádí, však souhlasíme. Nepovažujeme ale tuto problematiku za vhodnou pro součást politického programu. Jsme přesvědčeni, že naše společnost se v otázce potratů chová naštěstí stále zodpovědněji (společnost nepovažuje potrat za dobro, trend počtu potratů za rok je výrazně klesající) a proto je nebezpečné narušovat tento příznivý vývoj příliš razantními vystoupeními, které by mohly zapříčinit hysterickou reakci s následným zvratem k horšímu.\nPasáž o masmédiích je značně diskutabilní. Pojetí, které tady autor prezentuje se blíží osvícenému despotismu. Obáváme se, že pochopitelný cíl, který autor popisuje, není dosažitelný státním nařízením, ale nanejvýš postupnou totální generační výměnou současné masmediální garnitury (v dobrém i zlém).\nPovažujeme za výstražný autorův záměr "Vzdělání a kulturu bychom měli chránit před škodlivými cizími i domácími vlivy (akční filmy apod.).". Izolacionismus - ať už politický, ekonomický, kulturní či mezinárodní - není našim programem.\nJe pro nás nepřijatelné, aby byl z jakýchkoli důvodů stavěn "státní a obecní zájem nad zájmem jednotlivce" jak autor navrhuje. Stavíme se jednoznačně na stranu ochrany soukromého majetku.\nV pasáži o občanských sdruženích a skupinových organizacích autor zavádí dvojí režim pro svobody shromažďování a projevu. To je pro nás z hlediska přirozené nedělitelnosti lidských práv a svobod nepřípustné.\nMáme rozumět formulaci "Oddanit zemědělce." tak, že zemědělci nebudou platit daně? Nevidíme důvod, proč by mělo být zamezeno prodejům státní půdy cizím státním příslušníkům, jak autor navrhuje. Opakujeme, že izolacionismus a protekcionismus není naším programem.\nZávěrem si dovolujeme požádat o zveřejnění tohoto textu na stránkách Zpravodaje KAN a Zpravodaje Pravého bloku (v tomto případě bychom si v zájmu co nejužší spolupráce dovolili navrhnout, aby byly ve Zpravodaji PB uveřejněny materiály oba - tedy jak primární text autora, tak tato oponentura).\nBrno, Praha 10. července 2001


Reebok se s novými Zig Kinetica chystá vyřadit ostatní tenisky ze hry | FTSHP blog\nCategoriesPříběhy produktůPosted on 21. 2. 2020 5. 3. 2020\nReebok se s novými Zig Kinetica chystá vyřadit ostatní tenisky ze hry\nReebok se chystá využít maximální potenciál jejich zcela nové siluety, která usměrňuje a navrací energii z každého kroku. Tenisky Zig Kinetica měly vystihnout třemi slovy, rozhodně by to byly technologie, pokrok, vymoženost. Tenisky unikátní zigzag podrážkou pro poskytnutí maximální podpory jsou skvělým propojením mezi performance, lifestylem a fashion.\nConor McGregor v hlavní roli\nHlavní tváří tenisek Zig Kinetica je Conor McGregor, irský bojovník a bývalý šampion UFC v lehké a pérové váze. McGregor se začal s profesionálním MMA poté, co opustil své dosavadní zaměstnání jako instalatér a probojoval si cestu na vrchol přes bojové sporty od karate, capoeira, kickboxu až po zmiňované MMA.\nOdhodlání a ambice, které McGregor představuje, tenisky Zig Kinetica skvěle reprezentují díky jejich transformativní síle při došlapu. Ta je zprostředkovaná technologií ZigTech, která byla poprvé představena v roce 2010 na siluetě ZigPulse. Právě díky zigzag podrážce si Zig Kinetica náležitě získala i svůj název.\nAčkoliv se na první pohled může zdát, že se jedná spíše o performance tenisky, není tomu tak. Zig Kinetica jsou plnohodnotnou lifestyle siluetou. Funkční, ale zároveň připravenou do ulic nebo i na přehlídková mola? To potvrzují plánovaná fashion collaba. První se nám představila extravagantní spolupráce s KENZO Minami, kterou si mohl chytit i na siluetě Instapump Fury. Druhou ochutnávkou byla spolupráce s prémiovým brandem Billionaires Boys Club, která se představila v černo zeleném provedení.\nV průběhu celého roku se budeš moct těšit na ještě zajímavější jména. Do té doby se podívej po Zig Kinetica v některé z nově launchnutých colorways. Prozkoumej náš e-shop a zažij revoluční zigzag technologii na vlastní chodidla.\nPředchozí článek Předchozí článek: Miluj sám sebe, miluj Converse Love Fearlessly\nDalší článek Další článek: Vans prezentuje tvorbu Jima Goldberga v nové kolekci


Ústavní stížnost Alexeye Torubarova\nStěžovatel: Alexey Nikolajevič Torubarov\nzast.: JUDr. Milanem Hulíkem, Ph.D.\nadvokátní kancelář, Bolzanova 1, 115 03 Praha 1\nÚčastníci řízení: exministr spravedlnosti JUDr.Pavel Blažek, Ph.D.\nproti rozhodnutí ministra spravedlnosti\nč.j. 408/2012-MOT- T/63 ze dne 16.4.2013\nMinistr spravedlnosti JUDr. Pavel Blažek, Ph.D. svým rozhodnutím č.j. 408/2012-MOT- T/63 ze dne 16.4.2013 (doručené do datové schránky AK právního zástupce dne 21.6.2013) povolil vydání podle § 399 odst.1 občana Ruské federace Alexeye Torubarova, nar. 24.12. 1960, k trestnímu stíhání do Ruské federace podle zatýkacího rozkazu Hlavního okresního soudu ve Volgogradě ze dne 19.11.2010, a to pro spáchání trestného činu podvodu podle čl. 159 (4) trestního zákoníku Ruské federace.\nRozhodnutí ministra o vydání bylo učiněno v rozporu s tím, že Alexey Torubarov byl žadatelem o udělení azylu v České republice a toto azylové řízení v době vydání nebylo ukončeno, dokonce nebylo v této věci vydáno za více než rok žádné rozhodnutí.\nExtradice tedy byla provedena 2.5.2013 v rozporu s mezinárodními dohodami o ochraně lidských práv i s judikaturou Nejvyššího správního soudu ČR.\nVýše uvedeným rozhodnutím ministra spravedlnosti bylo porušeno azylové právo chráněné čl. 1 a čl. 33 Úmluvy OSN o právním postavení uprchlíků, a práva stěžovatele zakotvená v Listině základních práv a svobod jakožto součásti české Ústavy a také upravené Evropskou úmluvou o lidských právech.\nZ Nálezu Ústavního soudu ČR, IV.ÚS 1755/12 ze dne 8. 1. 2013:\n25. Čl. 3 Úmluvy stanoví, že nikdo nesmí být mučen nebo podrobován nelidskému či ponižujícímu zacházení nebo trestu a v čl. 6 Úmluvy je zakotveno právo na spravedlivý proces. V čl. 3 odst. 1 Úmluvy proti mučení se pak smluvní strany zavázaly, že nevypoví, nevrátí či nevydají jinému státu osobu jinému státu, jsou-li vážné důvody se domnívat, že by jí v něm hrozilo nebezpečí mučení. V odst. 2 téhož třetího článku Úmluvy proti mučení je uvedeno, že pro účely stanovení toho, zda existují takové důvody, vezmou příslušné orgány v úvahu veškeré související okolnosti, včetně, v odůvodněných případech, existence trvalého hrubého, zřejmého nebo masového porušování lidských práv v daném státě.\n26. Ústavní soud v nálezu ze dne 5. září 2012 sp. zn. II. ÚS 670/12, bod 26 (in http://nalus.usoud.cz), na který stěžovatel odkazuje, ohledně případné kolize závazků z mezinárodních smluv s ústavněprávními kautelami ochrany základních práv a svobod konstatoval, že ochrana základních práv musí vždy převážit. Vydání není přípustné, pokud by jeho provedení kolidovalo s ústavními předpisy a se závazky z mezinárodních smluv o ochraně lidských práv a základních svobod. Přitom výčet okolností působících nepřípustnost vydání do ciziny, uvedený v zákoně, nelze považovat za vyčerpávající, a proto musí být zvažovány i další okolnosti, které by vydání mohly bránit, protože celá řada okolností, bránících vydání osoby, může být podřazena pod pojem rozporu s veřejným pořádkem, čímž se tradičně rozumí základní principy státního zřízení České republiky, ať už jsou vyjádřeny v ústavních předpisech a zákonech, nebo mají povahu obecných principů právního řádu v pozitivním právu nevyjádřených. To protože vydání osoby do ciziny k trestnímu stíhání či výkonu trestu znamená zpravidla velmi razantní zásah do práv takové osoby a jejích poměrů, a jeho přípustnost nemůže být posuzována bez uplatnění zásady přiměřenosti.\n28. Ve vztahu k čl. 3 Úmluvy, resp. čl. 3 Úmluvy proti mučení pak Ústavní soud zdůraznil, že mu nepřísluší konstatovat faktické porušování zákazu mučení, nelidského a ponižujícího zacházení či trestání v cizozemských věznicích, ale je třeba zkoumat, zda jsou podstatné důvody domnívat se, že porušení tohoto zákazu v případě vydání hrozí (sp. zn. I. ÚS 752/02, N 54/30 SbNU 65).\nAčkoliv byl Alexey Torubarov na základě mezinárodního tlaku v Ruské federaci propuštěn po dvouměsíční vazbě, došlo v této době k vícenásobným závažným porušením jeho lidských práv včetně nelidského zacházení – viz. rozhovor pro Lidové noviny ze dne 8.7.2013:\nPo příletu do Moskvy pro mě přijela eskorta, posadili mě do vězeňského auta. Uvnitř mě posadili do takové železné krabice bez okna, je tam jen pár dírek na vzduch, velmi malé, jako sejf, tam se nedá ani pořádně vlézt, 40x50x100. Nemohl jsem se vejít, měřím 193 cm. V autě zatopili, měl jsem tam snad 50 stupňů, udělalo se mi špatně, prosil jsem je, že mám nemocnou páteř, proč to dělají. Už se prostě začali chovat velmi hrubě. Bylo strašně dusno, asi se mi zvýšil tlak a z nosu začala téct krev. V moskevské zácpě jsme jeli hodně dlouho. V Česku ve vězeňských autech se člověk cítí v podstatě důstojně, ale tady tohle je opravdový fašismus. Už jsem si představoval, co mě čeká.\nKdyž mě dovezli do věznice, už se u vás asi něco dělo, protože dozorce se mě zeptal „To jste vy, ten z Česka? V televizi o vás mluvili.“ Že vydali obzvláště nebezpečného zločince, a Češi zadržovali letadlo. Pak mě dali do cely, kde nás bylo deset a bylo tam jen 8 postelí. Musí se tam spát „na směny“. Byl jsem tam asi týden. Pak mě vezli asi 4 dny do Volgogradu vlakem, ve speciálním vězeňském vagonu, v kleci. Mám chronické urologické problémy, ale pustili mě na záchod jen ráno a večer. Jako s dobytkem se mnou jednali. Do klece se vejde 6 lidí, nás tam nacpali 16, a všichni kouřili. Jídlo a pití nám téměř nedali. V Moskvě mi dali balíček na 1 den, ale měl jsem ho na celé 4 dny. Napít mi dali jen vařící vodu jednou denně, asi půl litru. Říkali, že vody je málo, že na všechny nestačí. Bylo strašně horko, dusno, okna zavřená.\nVšichni zpocení, byl tam strašný smrad. Četl jsem Solženicyna – prostě nic se nezměnilo, stalinský gulag žije. Ten přejezd bylo to nejhorší, co si lze představit. Ve Volgogradě mě drželi bez toho, aby mi dali nějaké dokumenty – tedy co se mnou hodlají dělat, jak dlouho a na základě čeho mám být ve vazbě…Vyšetřoval se přede mnou i advokátem prostě schovával, během 2 měsíců se nedělo nic, žádné vyšetřování.\nLidovky.cz: Jaké tam byly podmínky?\nVelmi špatné. Je tam hodně stará věznice, sanitární zařízení strašné. Smrad, infekce, blechy, paraziti. Všichni se škrábou celé dny, strašně horko, venku 35 stupňů, zavřená okna, vevnitř stupňů 50 stupňů. Lidi tam prakticky hnijí zaživa. Sprcha má být 1x za týden, ale lidi se nemyli 3 týdny. Povlečení původně bílé bylo hnědé, neměnili ho celé týdny, i když se lidé nemohli umýt. Stěžovat si je zbytečné, protože jestli si stěžuješ, tak tě zavřou na samotku.\nZpráva Ministerstva zahraničních věcí ČR ze dne 28.11.2012 velmi kriticky hodnotí situaci v Ruské federaci, na velké riziko nehumánního zacházení důrazně upozorňovala, avšak v případě vydání Alexeye Torubarova k ní nebylo se vší vážností přihlíženo, stejně jako ke zprávám Českého helsinského výboru a dalších českých či mezinárodních organizací (viz.soudní spis ve věci A.Torubarova).\nV posledních dnech došlo k umučení dalších 3 lidí v ruských věznicích – A.Parmonova (30 let), A.Skovorodneva (35 let) a T.Kartoeva (41 let) , viz. zde:\nOficiální příčina smrti je v takových případech nejčastěji srdeční či cévní nedostatečnost, nebo také pád - např. ze schodů, jako v případě N.Korovkina:\nZprávy o vraždách byly uveřejněny nikoli z iniciativy úřadů, ale pouze díky hrdinství ruských lidskoprávních aktivistů, kteří tím riskují vlastní svobodou a životy. Zodpovědní úředníci zpravidla nebývají potrestáni nijak, případně nízkými pokutami či podmíněnými tresty za „nedbalost“. Vrcholem cynismu je „posmrtný“ soudní proces s 11.7.2013 vyneseným rozhodnutím o tom, že Sergej Magnitský, který před 4 lety zemřel ve vazbě následkem nehumánního zacházení a neposkytnutí zdravotní péče, se přiznává vinným z daňových úniků. Spolu s ním byl odsouzen k 9 letům vězení jeho bývalý šéf Brit William Browder, kterému se ale podařilo ze země včas uniknout. Nedávnou ruskou žádost o jeho zadržení Interpol bezprecedentně odmítl s tím, že případ “je především politické povahy”.\nNení zanedbatelným faktem, že vlastní nezletilý syn Nikita Torubarov a manželka Světlana Torubarova, se kterou žijí společně již téměř 30 let (ačkoli se rozvedli v r. 2003, již v r.2006 uzavřeli církevní sňatek), mají již několik let trvalý pobyt na území ČR. Vydáním Alexeye Torubarova tak došlo k závažnému zásahu do práv dítěte i rodiče.\nMinistr spravedlnosti ČR přijal v případě Alexeye Torubarova rozhodnutí zásadně odporující mezinárodně-právním závazkům ČR.\nTyto závazky charakterizovala mimo jiné komisařka OSN pro lidská práva Navi Pillay dne 12.7.2013 např. v případě amerického občana Snowdena svou výzvou, aby se státy, kde žadatel požádal o azyl, držely mezinárodně garantovaného práva hledat azyl dle čl. 14 Všeobecné deklarace lidských práv.\nZ vyjádření předsedy Nejvyššího správního soudu JUDr. Josefa Baxy (viz. soudní spis ve věci A.Torubarova):\nV otázce posloupnosti rozhodnutí ve věci extradice a azylu, je však třeba poukázat na to, že rozhodnutí o povolení vydání nesmí nastat dříve, než bude pravomocně skončeno řízení o mezinárodní ochraně (o udělení azylu), tj. i včetně případného soudního přezkumu.\nZ rozsudku NSS ze dne 15. května 2013, č. j. 3 Azs 56/2012-81\nNejvyšší správní soud zde konstatoval, že soud při přezkumu správního rozhodnutí o neudělení mezinárodní ochrany je povinen zabývat se důsledky trestního stíhání v zemi původu žalobce i v případě, kdy je vedeno řízení o vydání žalobce do ciziny podle § 391 a násl. trestního řádu.\nPodle čl. 1 odst. 2 Ústavy Česká republika dodržuje závazky, které pro ni vyplývají z mezinárodního práva. Smyslem a účelem uvedeného ustanovení je nepochybně to, aby dodržováním pravidel mezinárodního práva, ať již obyčejových, smluvních či jiných, Česká republika přispívala k pokud možno harmonickému a předvídatelnému fungování mezinárodního společenství. K naplnění tohoto Ústavou stanoveného požadavku je proto třeba, aby každá entita, jejíž jednání je přičitatelné České republice, se chovala způsobem vedoucím k jeho naplnění. Ve věcech týkajících se ukončení pobytu žadatele o udělení mezinárodní ochrany se proto každý státní orgán, kterému věc žadatele v nějakém ohledu přísluší, musí přiměřeným způsobem (tj. způsobem a v míře odpovídající okolnostem případu a pravomocem a působnosti daného orgánu) zabývat tím, zda ukončením pobytu žadatele o udělení mezinárodní ochrany na území České republiky či kroky, jež k němu bezprostředně vedou, se Česká republika nedopustí porušení svých mezinárodních závazků, zejména v oblasti lidských práv, neboť právě porušení těchto závazků může nejčastěji připadat v úvahu v souvislosti s návratem žadatele o udělení mezinárodní ochrany do jeho domovské země. Jestliže je tedy podle § 8 písm. a) zákona o azylu Ministerstvo vnitra příslušné k řízení o udělení mezinárodní ochrany a k řízení o odnětí azylu nebo doplňkové ochrany, je nepochybné, že v těchto řízeních je především Ministerstvo vnitra tím subjektem, na němž spočívá největší závazek k tomu, aby Česká republika neporušila zásadu non-refoulement a neporušila tak povinnost, jež jí plyne z mezinárodního práva. Je proto nepřípustné, aby se Ministerstvo vnitra tohoto zákonem svěřeného mezinárodního závazku zprostilo tím, že by jeho hodnocení přenechalo nebo přeneslo na jiný orgán, byť by to byl soud nebo ministr spravedlnosti rozhodující o povolení vydání k trestnímu stíhání do ciziny.\nNejvyšší správní soud v citovaném rozhodnutí v souladu se svou předchozí judikaturou\nshrnul, že podá-li žadatel o mezinárodní ochranu žádost o udělení mezinárodní ochrany a zároveň probíhá extradiční řízení o jeho vydání, je nutné, aby:\n1. řízení o udělení mezinárodní ochrany a extradiční řízení probíhala odděleně,\n2. rozhodnutí o povolení vydání nebylo vydáno dříve, než je pravomocně skončeno řízení o udělení mezinárodní ochrany,\n3. a že ministerstvo vnitra jakožto správní orgán, jenž rozhoduje o žádosti o mezinárodní ochranu, je povinno žádost o udělení mezinárodní ochrany, přestože současně probíhá extradiční řízení, zkoumat nejen z hlediska vnitrostátního práva, ale i z hlediska mezinárodních závazků, jimiž je Česká republika vázána, v souladu s kritérii a požadavky kladených na uprchlické právo, a to zejména se zásadou non-refoulement, přičemž se tohoto závazku nemůže žádným způsobem zprostit.\nPražská kancelář Vysokého komisaře pro uprchlíky OSN poskytla již v roce 2011 ministerstvu vnitra toto sdělení, které bylo opakovaně doručeno i ministerstvu spravedlnosti (viz. soudní spis ve věci A.Torubarova):\nOtázka, zda vyžádaná osoba je či není uprchlíkem musí být orgány dožádaného státu vyřešena ještě před tím, než je rozhodováno, zda jsou splněny právní požadavky pro extradici. Vyplývá to ze závazku dožádaného státu zajistit dodržování zásady „non refoulement“ (zákaz navrácení) zakotvené v mezinárodním uprchlickém právu (článek 33 odst.1 Úmluvy z roku 1951) a mezinárodním právu lidských práv (zejména čl. 3 Evropské úmluvy o lidských právech a čl.3 Úmluvy OSN proti mučení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení nebo trestání). Zásada „non refoulement“ je základní zásadou od níž není možné se odchýlit. Vztahuje se na uprchlíky i žadatele o azyl po celou dobu posuzování jejich žádosti. Platí v plném rozsahu i v kontextu extradice.\nOdbor azylové a migrační politiky ministerstva vnitra zaslal na vědomí ministerstvu spravedlnosti toto vyjádření (viz. soudní spis ve věci A.Torubarova):\nDne 27.3.2012 bylo OAMP MV ČR doručeno prohlášení o úmyslu požádat o mezinárodní ochranu na území ČR pana Torubarov Alexey, nar…. – počínaje tímto dnem se na výše jmenovaného…pohlíží jako na žadatele o udělení mezinárodní ochrany. Upozorňujeme, že tato skutečnost v souladu s článkem 1 a čl. 33 Úmluvy o právním postavení uprchlíků, § 3f zákona o azylu a § 350b odst.4 tr.řádu znemožňuje do pravomocného ukončení správního řízení realizovat u výše jmenovaného trest vyhoštění či vydání do cizího státu.\nJUDr. Eliška Wagnerová uvedla:\n„České zákony sice neřeší vztah extradičního a azylového řízení, ale ESLP interpretuje Úmluvu tak, že osoba, které hrozí v zemi, do níž má být vydána, kruté a nelidské zacházení, vydána být nesmí. Tyto skutečnosti se prošetřují právě až v azylovém řízení. A protože Úmluva stojí nad zákony, byl ministr spravedlnosti povinen ji respektovat, což neučinil.“\nProto stěžovatel navrhuje, aby Ústavní soud po provedeném řízení rozhodl tak, že výše uvedené základní práva a svobody Alexeye Torubarova byly uvedeným rozhodnutím ministra spravedlnosti porušeny.\nVzhledem k ohrožení extradicí dalších žadatelů o azyl v ČR v neukončeném azylovém řízení Vás žádám o posouzení mé žádosti v co nejkratším možném termínu.\nk rukám Mgr. Libora Michálka\nna základě Vaší nabídky pomoci s návrhem zákonné úpravy týkající se střetu extradice a azylu Vám zasíláme ústavní stížnost ve věci A.Torubarova, ze které vyplývá, jakou úpravou by se mělo naše zákonodárství zabývat v případě žadatelů o azyl v extradičním řízení – viz. výroky NSS či JUDr. Wagnerové.\n1. žádosti o azyl se vyřizují ze strany MV většinou několik let (máme konkrétní případy), přičemž zákon o azylu nespecifikuje konečnou dobu, pouze to, že Ministerstvo vnitra má vydat do devadesáti dnů ode dne zahájení řízení rozhodnutí ve věci. “Nelze-li vzhledem k povaze věci rozhodnout v této lhůtě, může ji ministerstvo přiměřeně prodloužit.”\nSlovo “přiměřeně” znamená ve slovníku MV také třeba 5-8 let…\n2. v extradiční vazbě u nás zůstávájí lidé roky (Sachkov, Kashibadze byli nedávno propuštěni z Pankráce po 2 letech, Khmelidze letos v květnu po 3 letech a 2 měsících po těžkém infarktu), přičemž jejich extradiční řízení se neúměrně dlouho táhne. Ani zde není určena žádná lhůta, proto naše soudy dobrovolně žádnou rychlost nevyvíjejí, přestože někteří sedí zcela zjevně na základě politicky zfabrikovaných případů v dožadující zemi. Přestože zároveň u nás požádali o azyl, MV se opět nepřetrhne s rychlostí rozhodování – a prostě nerozhoduje, vyčkávajíc výsledků extradičního řízení, i když by MV mělo rozhodovat zcela nezávisle. V případě Torubarova už ani MV rozhodovat nemuselo…\n3. Je třeba jednozněčně zákonem vymezit, že žadatel o azyl nesmí být vydán před ukončením azylového řízení, jak vyplývá z mezinárodních úmluvu, které ČR podepsala.\nPraha – Ruský podnikatel Alexej Torubarov podal ústavní stížnost proti rozhodnutí bývalého ministra spravedlnosti Pavla Blažka (ODS), který v dubnu povolil vydání Torubarova do Ruska. Podnikatel byl v té době žadatelem o azyl v ČR. Podle něj byla kvůli tomu extradice v rozporu s mezinárodními dohodami o ochraně lidských práv i s judikaturou Nejvyššího správního soudu ČR. Text stížnosti má ČTK k dispozici.\nTorubarov v ní rovněž uvádí, že rozhodnutím exministra Blažka bylo porušeno azylové právo chráněné úmluvou OSN o právním postavení uprchlíků a “práva stěžovatele zakotvená v Listině základních práv a svobod jakožto součásti české ústavy a také upravené evropskou úmluvou o lidských právech”.\nTorubarov byl v Rusku obviněn z vydírání důstojníka tajné služby a podvodů, sám naopak tvrdil, že jej vydírala ruská tajná služba, policie a mafie. V České republice žádal o azyl, ale na základě mezinárodního zatykače skončil ve vazbě. Blažek pak rozhodl o vydání, jemuž se 2. května na poslední chvíli snažilo zabránit několik členů vlády, včetně bývalého ministra financí Miroslava Kalouska (TOP 09), který před letadlo s Torubarovem nařídil přistavit cisternu, aby mu znemožnil vzlétnout.\n“Stěžovatel navrhuje, aby Ústavní soud po provedeném řízení rozhodl tak, že výše uvedená základní práva a svobody Alexeje Torubarova byly uvedeným rozhodnutím ministra spravedlnosti porušeny,” píše se ve stížnosti.\nKvůli způsobu, kterým chtěl zastavit letadlo s Torubarovem, čelí trestnímu oznámení exministr Kalousek. Podal ho advokát Jiří Vyvadil, někdejší poslanec a senátor za ČSSD. Podle něj šlo o obecné ohrožení, Kalousek se ale podle něj mohl dopustit například i zneužití pravomoci. Za “pravděpodobné spolupachatele” označil Vyvadil v trestním oznámení bývalé ministry Karla Schwarzenberga (TOP 09), Jana Kubiceho, Zbyňka Stanjuru (ODS) a případně expremiéra Petra Nečase (ODS).\nVydání podnikatele Alexeje Torubarova do Ruska bylo neštěstím, shodují se čeští ministři. Dokonce i ministr spravedlnosti Pavel Blažek otočil a připustil, že vydání bylo neštěstím. Torubarov sedí ve věznici, nikdo se k němu nedostane a může se být jist vysokým trestem po nespravedlivém procesu.\nSoudní moc v Rusku má totiž do nezávislosti na hony daleko – pracuje na objednávku moci výkonné – prezidenta Putina a jeho blízkých. Alexej Navalnyj, Pussy Riot, Michail Chodorkovskij, William Browder a desítky jiných, kteří se buď znelíbili státní moci anebo jim byl za spolupráce policie a soudů prachsprostě ukraden jejich úspěšný byznys, by mohli vyprávět.\nTorubarov není žádnou výjimkou. V Rusku a bohužel ani v České republice.\nStáty bývalého Sovětského svazu, zejména Rusko, Gruzie nebo Ukrajina s oblibou vydávají na uprchlé opoziční představitele a úspěšné podnikatele zatykače pro vykonstruované závažné trestné činy – od vražd, po zpronevěry a podvody. V případě Ruska se často jedná o uprchlíky z Čečenska nebo právě bohaté podnikatele, kteří po svém okradení nebyli včas ruskou „spravedlností“ posláni za mříže.\nČeské ministerstvo spravedlnosti dlouhodobě, nikoli pouze za vedení ministra Blažka, automaticky ruským či gruzínským žádostem vyhovuje, přestože často ani stanovisko českých soudů ohledně vydání nebývá jednotné. Dokonce ani pro uprchlíka kladné rozhodnutí Ústavního soudu ČR postoj naší spravedlnosti nemění, zpravidla celé kolečko proběhne znovu a za pár let stojí pronásledovaný cizinec před stejným nebezpečím.\nTo se například přihodilo panu Zurabu Nadiradzeovi, u kterého nedávno ústavní soud již podruhé zabránil deportaci do Gruzie a pan Nadiradze dodnes sedí ve vydávací vazbě v Praze. Na udělení azylu čeká již dvanáct let a jeho azylové řízení se stále nachází v první instanci na příslušném odboru MV.\nMinisterstvo vnitra sice oficiálně prosazuje správný výklad, že extradice je možná pouze po pravomocném rozhodnutí o zamítnutí azylové žádosti, tj. ujištění, že cizinec není v zemi původu v nebezpečí, ale v konkrétních případech (Nadiradze, Torubarov, Chmelidze) zcela záměrně s vydáním azylového rozhodnutí otálí, donekonečna prodlužuje lhůty, a nechává tak volný prostor lidem ministra Blažka.\nZejména pan Jakub Pastuszek z mezinárodního odboru trestního Ministerstva spravedlnosti ČR pak podle mého názoru funguje doslova jako automat na vyhovění žádostem o vydání cizinců do sebehoršího režimu. Ptát bychom se měli proč.\nTorubarov tedy v takto nastaveném systému není žádnou výjimkou, pozoruhodné je naopak náhlé vzedmutí zájmu o tuto osobu ze strany ministrů Kalouska a Schwarzenberga.\nŘešení celého problému je jednoduché a je napsáno v článku 1 odst. 2 Ústavy ČR a článku 33 „Ženevské“ Úmluvy o právním postavení uprchlíků, u které jsme nedávno slavili šedesátileté výročí její platnosti. Ústava říká, že Česká republika dodržuje závazky, které jí vyplývají z mezinárodního práva, článek 33 Ženevské úmluvy pak zakazuje navrácení uprchlíka do země, v níž mu hrozí nebezpečí.\nUprchlické právo je postaveno na všeobecně přijímané zásadě, že uznání uprchlického statusu ze strany státu je pouze deklaratorním aktem, tj. že za uprchlíka je nutno považovat každého žadatele až do pravomocného rozhodnutí o tom, že status uprchlíka cizinci nenáleží.\nPo celou dobu azylového řízení musí platit článek 33 – tedy zákaz návratu ve všech jeho podobách. I případný střet dvou mezinárodních závazků, jak již před více než deseti lety v časopisu Právník č. 9/2002 velmi přesně popsal nynější soudce Soudního dvora EU a zřejmě největší odborník na mezinárodní právo v ČR prof. Jiří Malenovský, musí být řešen tak, že mezinárodní závazek k ochraně lidských práv musí mít přednost. Stejný je ostatně názor Nejvyššího správního soudu nebo Úřadu Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky v Praze.\nJedná se tedy o naprosto triviální přednost závazků z mezinárodního práva a závazků z mezinárodního práva lidských práv před jakýmkoli předpisem či výkladem národních zákonů tak, jak požaduje naše ústava již více než deset let. Že polovina české právní obce, včetně ministerstva spravedlnosti tuto zásadu dosud mentálně nezpracovala, je bohužel pravda a je příčinou mnoha nespravedlivých soudních a správních procesů.\nJejich oběťmi jsou nejen pánové Torubarov, Nadiradze nebo Chmelidze, ale bohužel řada cizinců i občanů České republiky dovolávajících se práv z mezinárodních úmluv, které musí náš stát dodržovat.


Ministr informatiky Mlynáø Je to celé absurdní obvinìní\nMinistr informatiky Mlynáø - Je to celé absurdní obvinìní\nRozhovor deníkù Bohemia, Moravia s ministrem Mlynáøem ...\nRozhovor deníkù Bohemia, Moravia s ministrem Mlynáøem.\nStátu nevznikla žádná škoda, øíká v rozhovoru pro náš list o kauze Testcom servis ministr informatiky Vladimír Mlynáø.\nLída Rakušanová, Milan Slezák\nBývalý zamìstnanec vašeho ministerstva Milan Novák tvrdí, že ho v souvislosti se spornou kauzou založení a financování spoleènosti Testcom servis chcete diskreditovat. A ohrazuje se proti vašemu tvrzení, že dostal výpovìï pro soustavné porušování pracovní káznì a že ministerstvo nad ním vyhrálo soud. Tvrdí naopak, že k žádnému soudu nakonec nedošlo, že jeho výpovìï vaše ministerstvo stáhlo a on rozvázal pracovní pomìr dohodou. Mùžete to nìjak vyvrátit?\nPan Novák ale neøíká vše. Už jednou byl propuštìn, s formálním pochybením, mými pøedchùdci, když ještì úøad nebyl ministerstvem, ale Úøadem pro veøejné informaèní systémy. Od nás dostal výpovìï nikoli proto, že by vìcnì kritizoval práci ministerstva nebo mì osobnì nýbrž jednoduše proto, že nepracoval. Zažaloval nás, na výzvu soudu navrhl podmínky smíru, které ministerstvo nepøijalo a navrhlo podmínky vlastní, které pan Novák plnì akceptoval a svoji žalobu stáhl. K tomu ho nikdo nenutil. Uèinil tak, protože si je dobøe vìdom toho, že o jeho soustavném porušování pracovní káznì máme dostatek dùkazù. Velmi rád bych vám poskytl podrobné dùvody jeho výpovìdi, bohužel mi to ale zakazuje zákon.\nJak budete postupovat dál ?\nPan Novák podal na mne a mé námìstky øadu trestních oznámení, vìtšinu z nich již policie odložila. Po nìkolika letech a nìkolika kilogramech korespondence s panem Novákem jsme se rozhodli se bránit a podáváme na nìj trestní oznámení pro pomluvu a køivé obvinìní. Tady totiž pøestává legrace: Pan Novák nevede vìcnou debatu, ale do médií posílá pomluvy a udání typu tunel a zlodìjna.\nMáte být stíhán kvùli pøevodu penìz ze státního rozpoètu do firmy Testcom servis. Už jste obdržel obvinìní ?\nNic jsem dodnes neobdržel, nikdo mi stále oficiálnì nesdìlil, èeho jsem se mìl dopustit. Mohu tedy jen spekulovat v závislosti na tom, jaké spekulace se objevují v médiích. Mohu jen opakovat, že Testcom servis nikdy nebyl soukromou firmou, vždy byl v majetku a pod kontrolou státu. Není to tedy tak, jak by se mohlo zdát, že bych si já sám s øeditelem Testcomu založil soukromou firmu. Tu spoleènost založilo ministerstvo, aby pøevzala provoz Portálu veøejné správy, to znamená správu obsahu, dat, která obsahuje a která jsou v majetku státu. Peníze vložené do spoleènosti se nikam neztratily, což je doložitelné výpisem z úètu, který jsme dali médiím k dispozici. Že státu nevznikla žádná škoda, potvrdila i kontrola finanèního øeditelství, která provìøila celé úèetnictví Testcom servisu. Není tu škoda, není tu subjektivní zavinìní. Je to celé absurdní obvinìní.\nOpakujete, že jste v pøípadu Testcom servisu udìlal jen to, co dìlají desítky starostù, krajù a institucí. Jak si tedy vysvìtlujete, že se tímto pøípadem státní zastupitelství vùbec zabývá ?\nZabývají se trestním oznámení pana Nováka, což je logické. Co už ale nechápu, je dùvod, proè - alespoò tak se to píše v médiích - dává státní zástupce policii pokyn mne zaèít stíhat, když policie sama navrhuje pøípad odložit, nebo� nedošlo k trestnému èinu. A už vùbec nechápu, jak je možné, že státní zástupce a mluvèí mìstského zastupitelství poskytují novinám detaily pøípadu, aniž by byl jakkoliv vyrozumìn ten, kdo má být stíhán. Nechci ani domýšlet, jak jsou na tom v podobných pøípadech bìžní lidé, kteøí nemají tak jako já šanci se veøejnì hájit.\nV tisku se objevila informace, že v úèetnictví Testcomu figuruje podezøelá faktura za pøibližnì tøi miliony korun…\nTo je nesmysl, tato faktura je normálním vyrovnáním mezi firmou, která je v likvidaci a má nìjaký majetek, a jejím vlastníkem, Testcomem.\nZeptáme se jinak : Kde jsou ty tøi miliony ? Ve vlastnictví státu ?\nAno, a odkoupený majetek je v Testcomu, který správu Portálu pøevzal.\nZa jakých okolností byste uvažoval o demisi ?\nPokud budu øádnì obvinìn, podám proti postupu státního zástupce stížnost. Teprve pokud bude zamítnuta, podám demisi a budu se hájit dál jako øadový obèan. Nic jsem neudìlal a mohu to lehce dokázat.


sokol | Městys Ostrov nad Oslavou\nSokol Ostrov nad Oslavou\nV únoru roku 1920 byla v Ostrově nad Oslavou, na popud berního správce v Ostrově Jana Bartůňka a za morální podpory Jednoty žďárské, založena Tělovýchovná jednota (TJ) Sokol. Od vojenského útvaru v tehdejším Německém Brodě, dnes Havlíčkově Brodě, byla zakoupena dřevěná koňská jízdárna. Na místě byla rozebrána, vlakem dopravena do Žďáru, odtud koňskými povozy převezena do Ostrova a zde opět postavena. Do užívání byla slavnostně předána 6.srpna 1922. Šest let sloužila sportovním a kulturním účelům, až dne 5.července 1928 do základů vyhořela.\nNa spáleništi byla do podzimu roku 1929 postavena nová budova. První cvičení TJ Sokol se konalo na pozemku zvaném ,,Vejpustek" (pozemek kde je dnes postavena hasičská zbrojnice a výletiště), který jednotě zapůjčila obec. Pozemek byl tehdy využíván i k pastvě domácího zvířectva a proto si členové TJ na cvičení zakoupili pozemek vlastní (místo od hlavní křižovatky, téměř k soutoku Veselského a Bohdalovského potoka). Část tohoto pozemku prodali Janu Padalíkovi z Obyčtova na výstavbu strojírny (dnes RD Svítilových). V době svého založení měla Tělovýchovná jednota Sokol 11 zakládajících členů, 52 přispívajících, 39 činných členů a členek, 18 dorostenců a dorostenek.\nV roce 1948 byla zrušena Tělovýchovná jednota OREL. Její starší členové zanechali aktivní činnosti a mladí sportovci přešli do SOKOLA. V tomto období byl náčelníkem her Bohuslav Kasal, pozdější dlouholetý předseda a sportovec TJ Sokol. V kolektivu byl vždy respektován význam základní tělesné výchovy, která se později stala základem pozdějších sportovních úspěchů. V sokolovně se ze sportovního nářadí používaly - kůň, koza, bradla, kruhy, lano, hrazda, žebřík, lavičky, žíněnky, pérovací můstek, medicimbály apod. Kromě sportovní činnosti se zde konaly společenské akce - plesy, taneční zábavy, akademie, hrála divadla a estrády.\nV roce 1972 začali členové Sokola budovat základy pro přístavbu přísálí Sokolovny a zajišťovali materiál na celkovou opravu budovy. Z finančních důvodů byly práce přerušeny a na schůzi Tělovýchovné jednoty Sokol 21.června 1973 byla budova větším počtem hlasů předána do správy Místního národního výboru Ostrov nad Oslavou.\nV letech 1981 - 83 vybudovali sokolové na svém pozemku, za dnes již kulturním domem, 3 tenisové kurty. Ve své době sportovci cvičili na sokolských sletech, na spartakiádách a opět na sletech. Závodně byly provozovány - kopaná, odbíjená, lední hokej, stolní tenis, šachy, běhy na lyžích a tenis.\nPo roce 1989 byl oddíl přejmenován z Tělovýchovné jednoty Sokol na - Tělocvičná jednota Sokol Ostrov nad Oslavou.\nTJ Sokol v současné době má 110 členů. Sportovní činnost je převážně rekreační. Hraje se tenis, softtenis, malá kopaná, lyžování.\nZávodně se hraje stolní tenis.Oddíl stolního tenisu má 2 družstva. Družstvo "A" hraje krajský přebor 1.třídy,družstvo "B"okresní přebor 2.třídy.


Proč je v mém Firefoxu zásuvný modul OpenH264? | Nápověda aplikace Firefox\nProč je v mém Firefoxu zásuvný modul...\nProč je v mém Firefoxu zásuvný modul OpenH264?\nŘada streamovaných videí se musí spoléhat na kodek H.264, aby vše fungovalo jak má. Z důvodu licenčních omezení není kodek H.264 k dispozici pro open source software jako je Firefox. Pro zaopatření videohovorů proto Firefox namísto něj používá open source alternativu OpenH264.\nKodek OpenH264 je výsledkem spolupráce společností Cisco a Mozilla. Je nainstalován automaticky Mozillou do vašeho prohlížeče Firefox, aby umožňoval videohovory se zařízeními, které vyžadují kodek H.264.\nSdílet tento článek: http://mzl.la/1VXSMKo\nsoucet, Richard Závodný


Tým – Řekni mi\nHraní hry Řekni mi s týmem a se studenty\nV rámci testování poslední verze jsme hru dávali různým lidem, kteří o ní před tím neslyšeli. Aniž bychom jim o hře cokoliv řekli, nechali jsme je prohlížet krabičku a přečíst si pravidla hry. Nahlas komentovali, co se jim honí hlavou. Většina lidí po prohlédnutí krabičky mimo jiné konstatovala, že si umí představit hru hrát s partnerem nebo s hodně blízkým člověkem nebo několika vyvolenými přáteli. Když v pravidlech pro přípravu hry našli větu “Pozvěte hráče. Klidně 2, nebo 20”, jejich překvapení bylo velké.\nNa začátku máme obavy, že o takových věcech bychom mluvili jen s největším kamarádem nebo nejbližším člověkem, ale ono se někdy o těchto věcech snáze mluví s lidmi, se kterými si nejsme úplně blízko.\nHra Řekni mi je hrou také právě proto, že tato forma usnadňuje komunikaci o vážných věcech v bezpečném prostředí pravidel. Pravidla dávají dobrý základ pro možnost zkusit si hru zahrát ve větším počtu lidí, a to i s těmi, kteří nejsou našimi nejbližšími. To pro nás může být mnohdy snazší než mluvit o umírání s rodinou. Proto se nebojte si hru zahrát se svými kolegy, i když se neznáte příliš dobře. Hra vám naopak může pomoci se lépe poznat.\nHraní se studenty medicíny\nHra se osvědčila jako velmi dobrý nástroj v rámci vzdělávání budoucích lékařů. První zkušenosti s hraním hry u nás máme právě se studenty 3. lékařské fakulty Univerzity Karlovy.\nHru jsem poprvé testoval na svých studentech v rámci předmětu Paliativní péče. Protože jsem dlouho hledal způsob, jak se studenty otevřít otázku jejich vlastního vztahu ke smrti a umírání. A bylo to skvělé.\nHraní hry My gift of Grace, původní americké verze Řekni mi, jsme uspořádali pro italské studenty v roce 2016 v Praze\nFoto: Centrum paliativní péče\nTo potvrzuje i studie z Ameriky1, které se zúčastnili studenti medicíny hrající hru v rámci svého vzdělávání. Hru vyhodnotili jako dobrého pomocníka k nastolení klíčových otázek pro pečující směrem k pacientům a jako dobrý podnět k vlastní hloubkové reflexi, ke které u studentů medicíny často došlo poprvé.\nŘekni mi jako cesta ke zkvalitnění paliativní péče\nZe zkušeností a výzkumů z Ameriky i z našeho pilotního testování víme, že hra je užitečná pro týmy ve zdravotnictví i sociálních službách, ať už paliativní péči poskytují nebo ne. Viera Ivanovová hru využívá v rámci vzdělávání v domovech pro seniory, kde často paliativní péči teprve chtějí začít poskytovat. Podle jejích slov hra může být velmi dobrým nástrojem, jak v týmu vytipovat vhodné lidi pro tento typ péče. Skrze hru můžete lépe poznat svoje spolupracovníky, jejich hodnoty a postoje ke smrti a umírání.\nJako lektorka hraji hru Řekni mi s účastníky kurzů Paliativní přístup, které organizujeme v domovech pro seniory. Je skvělé vidět, jak hra podpoří téma kurzu a dává mu rozměr osobního prožitku ze zamyšlení se nad životem a smrtí. Přes otázky, jaké mám priority a vyslechnutí, jak to mají moji kolegové, se často dostáváme k prožívání klientů a k jejich prioritám. Hráči se navzájem znají a je úchvatné vidět, jak sdílení během hry účastníky stmeluje, vyjadřují si pochopení, podporu, společně se smějí i pláčou. Na konci odcházím s pocitem, že je to hra o životě, na který nám jen umožňuje nahlížet trochu jinak.\nViera Ivanovová, koordinátorka vzdělávání a lektorka Centra paliativní péče\nHospice jsou zařízení, která poskytují péči pacientům s nevyléčitelným onemocněním až do samotného závěru. I v tomto prostředí má smysl si hru zahrát, protože pracovníci si tím nově zvědomují téma, se kterým pracují třeba dlouhé roky, skrze sebe. To může mnohým přinést nový pohled na jejich přístup k práci. Obloukem se většina opět dostává zpět k uvažování o klientech a k poskytované péči.\nHraní hry Řekni mi velmi dobře funguje v týmech, které poskytují nebo chtějí začít poskytovat paliativní péči.\nAmerická vědecká studie2 zaměřená na kaplany ve zdravotnictví prokázala, že hraním hry se pečujícím profesionálům zlepšuje sebejistota a sebedůvěra vést s klienty nebo pacienty konverzaci o přáních na konci života. Stejně tak studie ukázala, že kaplané hru vnímali pozitivně a hodnotili ji jako skvělý vzdělávací nástroj.\nJe hra vhodná i pro nezdravotnický tým?\nAno. Hru si může zahrát opravdu každý, kdo chce. Výše v textu jsme se zaměřili specificky na zdravotnictví a sociální služby, protože týmové hraní hry v těchto zařízeních může pomoci nastartovat či zlepšit poskytování paliativní péče. Hru si ale může v rámci teambuildingu zahrát jakýkoliv tým. Během testování poslední verze hry si ji zahrál třeba tým ve Skautském institutu. Navíc online, protože setkávání v tu chvíli nebylo možné kvůli proti pandemickým opatřením.\nMinulý týden jsme zkoušeli hrát karty Řekni mi online a vlastně to fungovalo moc hezky. Hráli jsme něco přes hodinu a bylo to moc příjemné. Na začátku měli někteří obavu, že se budeme bavit o náročných tématech, což ve spojitosti s touto dobou může být ještě náročnější, ale dost jsme se i smáli.\nZuzana Hájková, Skautský institut\nCo vám hraní hry s týmem může přinést?\nDůvod potkat se spolu nepracovně\nSpolečně strávený týmový čas\nPorozumění a zlepšení vztahů na pracovišti\nZajímavě strávený čas nad tématem, o kterém se nemluví každý den\n1 Van Scoy, LJ, Green, MJ, Volpe, R. “Evaluating an Advance Care Planning Curriculum: a Lecture, a Game, a Patient, and an Essay” Medical Science Educator, 2019\n2 Van Scoy, LJ, Watson-Martin, E, Bohr, TA, Levi, BH, Green, MJ. End-of-life conversation game increases confidence for having end-of-life conversations for chaplains-in-training. Accepted July 10, 2017. American Journal of Hospice and Palliative Medicine.