SuperStar Monika Bagárová má pořádnou vyřídilku: Arogantního soutěžícího setřela jako usmrkance – eXtra.cz\n23. 02. 2020 10:00 | Autor Markéta Kuča\nPolíček Moniky Bagárové pro arogantního soutěžícího\nUž dnes večer se můžete těšit na pěveckou soutěž SuperStar Pětice porotců ve složení Leoš Mareš (43), Monika Bagárová (25), Pavol Habera (57), Patricie Pagáčová (31) a Marián Čekovský budou opět rozhodovat o postupu soutěžících, kteří si přišli splnit svůj sen.\nNa diváky čekají nadějní a talentovaní zpěváci, ale i ti, kteří svými výkony porotu i celý národ rozesmějí nebo šokují. Porotkyně Monika Bagárová je jemná a citlivá žena, která se vždy snaží být milá.\nAle mladý barber Jiří Besta její trpělivost podrobil tvrdé zkoušce. Svou arogancí Moniku natolik vytočil, že se s ním dostala do nekompromisní hádky a jindy hodná porotkyně nedokázala zakrýt rozzlobenou reakci.\n"Strašně mi vadíš brácho. Jsi mi hrozně nesympatický. Já ti to musím říct," setřela arogantního soutěžícího půvabní zpěvačka Monika Bagárová. "Já už ti asi ani víc neřeknu, protože mi strašně vadíš," dodala.\nBýt porotkyní v SuperStar je výzva\nMonika Bagárová sama ví, jaké to je, stát na druhé straně. Po deseti letech se do SuperStar vrátila coby porotkyně, ale na své začátky nezapomíná. Redakci eXtra.cz svěřila, že sedět vedle takových jmen v porotě je pocta a výzva.\n„Musím říct, že je to hrozně krásný pocit a vážím si toho, že mohu být součástí této verze. Je to zároveň určitý respekt, tréma a cítím zodpovědnost,“ prozradila Monika Bagárová.


Recenze: InstallShield 2008 Premier - PCWorld.cz\nPCWorld » Software » Recenze: InstallShield 2008 Premier\nRecenze: InstallShield 2008 Premier\nProgramátoři a tvůrci softwarových aplikací často řeší palčivý problém: jak co nejefektivněji dostat vytvořený program nebo počítačovou hru na počítače cílových uživatelů.\nPodle úrovně modulární kompozice programu může být instalační proces triviální, středně složitý nebo výrazně komplikovaný. Naštěstí, instalaci a aktivity s ní spojené lze automatizovat užitím vhodných nástrojů. Třeba pomocí aplikace InstallShield 2008, která pochází od společnosti Macrovision.\nProduktová politika a segmentace uživatelů\nHned na úvod musíme podotknout, že InstallShield 2008 není standardním programem pro digitální řízení instalačních procesů. Ve skutečnosti jde o mistra oboru, s jehož filosofií „rychlého vývoje instalací“ se během desetiletí seznámily miliony uživatelů po celém světě. Produkt se podle aplikované marketingové strategie dodává ve třech vyhotoveních, z nichž každé je zacíleno na jiný segment uživatelů. Nejnižší verzí je „expresní vydání“, které přináší pouze základní funkcionalitu pro stavbu instalačních balíčků. Zalíbení v InstallShield 2008 Express najdou zejména příležitostní tvůrci instalací, jež si příliš nepotrpí na existenci pokročilých programových rysů. Jestliže jsou vaše nároky větší, můžete sáhnout po verzi s přídomkem Professional. Ta je primárně určena pro profesionální jednotlivce, kreativce a malé softwarové týmy. Na nejvyšším stupínku produktové hierarchie svou pozici zaujímá luxusní verze Premier, ukrývající kompletní výbavu funkcí, jež budou potřebovat inženýři tvořící robustní softwarová řešení ve velkých vývojářských týmech. Nuže a právě InstallShield 2008 Premier nám byl poskytnut k recenzi.\nDokonalá symbióza s uživatelem\nV nové edici se InstallShield 2008 ještě více koncentruje na potřeby uživatelů. Již při prvním spuštění aplikace se nás uvítací průvodce zeptá, zda máme zkušenosti s přípravou softwarových instalací. Na základě naší odpovědi InstallShield podnikne další kroky: seznámí nás s instalačním procesem a charakterizuje jednotlivá stádia jeho životního cyklu, představí nám komponenty svého integrovaného vývojového prostředí, nebo poví, co se změnilo od minulé verze. Navíc, jakmile sdělíme průvodci své aspirace, doporučí nám typ instalačního projektu, s nímž bychom měli začít.\nAčkoliv produkce instalací pro počítačové aplikace je neskutečně složitá, InstallShield 2008 před uživateli veškerou technickou náročnost umně ukrývá. Místo přímého psaní zdrojových instrukcí před nás program předkládá kolekci dialogových oken, nabídek a konfiguračních voleb, jejichž prostřednictvím můžeme směle modelovat výslednou podobu instalačního programu. Samozřejmě, aplikace nezapomíná ani na softwarové specialisty a experty, kteří vyžadují ničím neomezenou funkcionalitu a pro její dosažení se nezaleknou ani psaní složitých instalačních skriptů. Pokud budeme od takhle nízké úrovně technických prací abstrahovat, pak lze průběh tvorby instalačních programů shrnout do následující triády: vytvoření instalačního projektu, vizuální konfigurace projektu, sestavení a spuštění projektu. Za etapu vizuální konfigurace projektu je zodpovědný Projektový asistent (Project Assistant), jenž elegantně a hladce vede tvůrce instalací od prvních krůčků až ke zdárnému konci. V případě, že je nutné doladit určité aspekty instalačního projektu, smíme se přepnout do Návrháře instalace (Installation Designer), který nám v přehledné stromové struktuře dovolí modifikovat veškerá konfigurační nastavení editovaného projektu.\nInstalace vytvořené programem jsou poháněny dvěma bázovými technologiemi, Microsoft Windows Installer (MSI) a InstallScript, resp. jejich kombinací. Podporovány jsou instalace běžící na straně klientů i serverů. InstallShield 2008 vyhovuje směrnicím systému Windows Vista, rozumí si s .NET Frameworkem 3.0 a dovede se integrovat do prostředí Visual Studia 2005. Vývojáři tak mohou zhotovovat instalace pomocí Projektového asistenta, aniž by opustili své oblíbené vývojové prostředí. Verze Premier umožňuje sestrojovat instalace v českém a slovenském jazyce, podobně jako i v desítkách dalších jazykových mutací.\nInstallShield 2008 je nástroj na přípravu instalací, který se během svého evolučního vývoje vypracoval až na naprostou jedničku průmyslového odvětví. Jeho koupi doporučujeme všem, kteří potřebují prvotřídního producenta instalací a nejsou s to se spokojit s programy nižších kategorií.\n- - Ján Hanák\nDeska pro Core i7 od Biostar\nMikroprojektor do kapsy


Předmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Mar 17, 2018 6:31 pm\n"3, 2, 1.. Bang!" Jednu ruku jsem složila do příslušné pečetě a tou druhou znázornila pistoli. Sledovala jsem jílové ptáčky, jak se rozlétly a několika slámovým panákům právě urvaly hlavy, zatímco jeden další, co trochu změnil směr, to nabořil přímo do ukázkové kamenné sochy. Ups..\nMusela jsem si nějak vybít nashromážděnou energii. Koteigakure byla poslední dobou dost klidné místo, sice až extrémně moc střežené, ale právě kvůli tomu dosáhlo toho vnitřního míru, i když těžce předstíraného. No, obyvatelé byli lidé dosti jiní.. dost podezřívavý.. Kromě mě teda, já promluvím s každým!\nNějak jsem se nechystala domů, u Kageho jsem s misí ani týmem moc nepochodila, jediné, co bylo na obědě s ostatními kunoichi fajn byly ty Dango knedlíčky, za hodnocení pozadí několika Jouninů jsem si je vážně zasloužila. Nevím, možná tím, že jsem odmalička vyrůstala s dvěma klukama, nemohla jsem tu dámskou společnost nějak dostat pod kůži. Ale jelikož mě mužské pohlaví zklamalo, chtěla jsem tomu něžnějšímu dát šanci. A právě proto jsem teď jásala, když se nad cvičištěm ozýval nepříčetný sled výbuchů. Úleva!\nNe, ani domů jsem jít nechtěla. Nějak jsem neměla náladu na pubertální výlevy svých dvou uječených sester, nic proti, dvojčata mám ráda, ale trávit s nimi nějakou dobu je na zabití. A ani s tátou pokecat nemůžu, protože v tomhle jsme oba na jedné lodi, hned by nás začali kritizovat. Od doby, co je máma na misi mimo vesnici, prý kvůli senzibilství a prohledání okolí, klasika a nuda, je chudák hospodyňka na plný úvazek. A já ho v tom takhle nechala. No, snad mi to odpustí!\nPlácla jsem sebou vyčerpaně do trávy a sledovala oblohu. Vždycky jsem toužila poznat něco víc, než jen hradby Koteigakure. Ale jak mi bylo řečeno, moje místo bylo tady. V téhle době byly mírové smlouvy riskantní, navštěvování vesnic taktéž. Odhodila jsem neposedné vlasy z čela a sledovala svoje dlaně. Přemýšlela jsem, jestli zkusit C3 nebude tak riskantní!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Mar 17, 2018 9:07 pm\nByla to už nějaká doba, co jsem se vrátil do vesnice. Pokud by náhodou někdo myslel, jak se láskyplně vrhnu prvně domů a bude velká objímačka, tak ten by asi koukal. Prvně jsem zamířil do hospody, člověku z toho cestování vyprahne a navíc, Yukio-sensei byl sice člověk, co mě hodně naučil a já ho jako jednoho z mála respektoval, ale sorry, měl jsem ho už plné zuby a potřeboval taky vidět někoho, kdo má ty správné tvary, jestli si rozumíme. Překvapivě jsem ale s žádnou desítkou po boku neodcházel. Nějak jsem neměl náladu, snad na mě neleze sentiment! Popravdě jsem si říkal, že si takhle při poledni chlastat sám na baru vypadá fakt hodně zoufale.\nKdyž už to vypadalo, že domů snad fakt zajdu, abych si od otce vyslechl, že už mám snad věk na to, abych od nich vypadnul, no pořád lepší jak máma, která by pro změnu neřekla vůbec nic, zaslechl jsem povědomé rány. Při pohledu na cvičiště se mi rty zvlnily do přinejmenším škodolibého úšklebku. Znal jsem jen dva lidi, kteří dělají tenhle bordel. A upřímně, rád bych viděl oba..\nTakže jsem to nakonec vážně nasměroval sem. Rudé vlasy mě už zdálky upozorňovaly, že jsem se nemýlil. Těžko říct, jestli to bylo štěstí nebo proletí, že jsme oba dva byli tak lehce rozpoznatelní. Samehada na mých zádech spokojeně vrněla, jako by mou sousedku snad ráda viděla. No nemusíme si nalhávat, že ani já z toho neměl určitý druh radosti. S rukama v kapsách jsem se blížil k mé tehdejší kamarádce, no nezní vám to sladce? Zůstal jsem stát nad ní, ani si mě nevšimla, jak typické u téhle rodiny. Ryota, Yui, Mirai.. ve vesnici byste nenašli naivnější lidi! Ti by i nepříteli dali svačinku a měkkou postel k noclehu. Prohlížel jsem si její tvář, povědomou a přece jistým způsobem vzdálenou. Změnila se, vyrostla. Vlasy měla delší, než jsem si pamatoval. Nebyl bych to já, kdybych si nezkontroloval i jiné její přednosti, teprve potom jsem se rozhodl vyrušit jí z toho blaženého nic nedělání. Jak jí znám, před očima si maluje andělíčky a jednorožce, naivka!\n"Příště zkusím vystřelit z děla, pak si mě možná všimneš." laxně jsem vyndal pití zastrčené za pasem a se srknutím ironicky zavrtěl hlavou. Sklonil jsem se k ní a znuděně si jí prohlížel."Jak z tebe mohli udělat jonina.. s touhle vesnicí to jde z kopce.." no nebyl jsem já hotová pusinka? A co, upřímně jsem se moc těšil, až naštvaně vyletí jako čertík z krabičky. Sladká, zoufale k ničemu Mirai. Vážně by mi chyběla.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Mar 17, 2018 9:39 pm\nNo nebyl by to ale krásný večer s hezkou tmavou oblohou a mým blaženým nic neděláním? Přemýšlela jsem nad tím, co doma zdlabu k večeři, protože ty mámy proteinové ultra zdravé svačinky, jsem už nemohla ani vystát, nic proti mami!\nMožná jsem příliš riskovala tím, že jsem se tu válela kousek od vesnice, v noci a sama, ale taková jsem už byla, prostě jsem dělala věci bez větší logiky nebo smyslu. A můj blažený klid mi ale přerušil obličej, co mi zastínil ten hezký výhled. Byl to docela hezký obličej, zelené oči, fialové vlasy.. Už jsem dotyčnému chtěla nadávat, když v tom jsem alespoň na pár vteřin přišla o slova. Shit!\nJak dlouho to bylo? Rok? Nevím. Sledovala jsem jeho tvář, stejně jako on tu mojí. Taky se změnil, viděla jsem to hlavně v jeho očích, ta ignorance a posměch zároveň. Takže jaký můžu mít lepší den, než když se osoba, kterou nesnáším z celého srdce, se právě objevila tady?\n"Shiro.." Kysele jsem se ušklíbla, ten byl ten poslední, koho jsem tu potřebovala. Už jsem doufala, že shnije tam, kam se vydal a nechá mě žít.\n"Nesežrala tě divá zvěř? Škoda.." Pokrčila jsem rameny a ano, vážně vyletěla jako čertík z krabičky, moje předstírání laxnosti mi nikdy moc nešlo.\n"Jestli jsi ztratil cestu do vesnice, mileráda tě nasměruji. A jestli zase z ní odcházíš, ještě ti zamávám!" Prskala jsem kolem sebe dost jedovatě, co si myslí, že si sem nakráčí a já padnu na kolena? Ne, z tohohle už jsem dávno vyrostla. Já nebyla jedna z těch holek, co vzdychá i rok po jeho odchodu a nebo brečí, že jí odkopl. Pro mě to byl prostě Shiro, bezcharakterní hovado. A to byla lichotka ještě!\nZatímco jsem si v kapse už dělala nějaké jílové překvápko a mračila se na něj. Rozčiloval mě vším, co dělal. Jestli jste čekali, že mu skočím do náruče a umačkám jako ztraceného bratra.. jejda. Mohl by zalézt do díry, ze které se vrátil. Nikdo ho zpátky nechce.\nSledovala jsem ho modrým pohledem, já skoro o dvě hlavy menší, zase vyrostl, sakra! Měřil si mě jako odpad, budižkničemu, jak mi často rád říkával. Možná nejsem geniální dítě, možná nemám talent, ale i tak jsem mu nechtěla čelit jinak.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Mar 17, 2018 9:58 pm\n"Au, to fakt bolelo." chytil jsem se za srdce, zjevně jsem měl dneska tu ironickou, ale no tak, přece si nenechám ujít tu možnost, že si po dlouhé době můžu pokecat s někým, kdo se mě alespoň snaží urazit. Byl jsem zvyklý na ty sladké, křehké blondýnky s otravným hihňáním a červenáním, Mirai a ten její rádoby odpor byl jako závan čerstvého vzduchu. Člověk se nemusel ani moc snažit, aby z ní padala ta miloučká slůvka, který by možná jednoho urazila, ale ne mě. Co jsem jako měl dělat, brečet, že si tehdy nevybrala mě? Jistě, nebudu popírat, že to byl základ všech těhle našich slovních potyček, tedy ono většinou jen u slov nezůstalo a já si samozřejmě všiml, jak se její ruce ztratily v kapsách, ale slečna Akise mě v tohle směru už dávno nezajímala. Byl jsem naivní dítě a vyrostl z toho. A ona už taky nebyla děcko a ačkoliv se mi to špatně přiznávalo, nebyla už ani tou plochou pětkou, jak jsem jí milerád častoval. Bez zábran jsem si jí prohlížel.\n"Křehká květinka jako vždycky.. Nechyběl jsem ti?" poznamenal jsem s podtónem provokace, tahle otázka byla vážně zbytečná, protože odpověď jsem znal předem, i když jsem jí tohle nežral. Znal jsem jí roky a mohla tvrdit, co chtěla. Stejně to byla pořád její slabina. To zachraňování a kamarádíčkování a důvěřování. Naivní jak její otec. I když ten na rozdíl tady od slečny Upejpavé uměl alespoň chlastat. No jo, tátova prdelka by měla doma problémy, kdyby někdy porušila pravidla! Ona a ta její spořádaná rodinka. No děkoval jsem tátovi, že ze mě vytřískal to, co jsem a vlastně byl Mirai i vděčný, protože kdyby mě tehdy nehodila do frienzonu, asi bych byl stejnej přizdisráč jako do tý doby. Takže dík, Mirai, spusťte fanfáry!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Mar 17, 2018 10:12 pm\nNejenom, že odignoroval vlastně úplně všechno, co jsem řekla, ale ještě mi odsekával s tím ironickým podtónem. Víš.. Já jsem se jednu dobu vážně snažila. Mluvila na tebe, přemlouvala tě.. Snažila jsem se, aby to všechno bylo jako dřív. Ale odpověď jsem v tvých očích nikdy nenašla, Shiro. A ten fakt mě žral, kdybys mi alespoň řekl důvod, proč ses začal chovat jako pitomec. Ale ne, ty ses prostě jeden den rozhodl, že mě zazdíš, na všechno zapomeneš a najednou budeme jen sousedi od naproti. Byl jsi pro mě rodina, víš? A teď? Škoda slov. Už jsem ale z tohohle vyrostla, už jsem věděla, že tvou duši rozhodně nespasím. A mohl sis o mě myslet, co si chtěl, byl mi tvůj názor vlastně u zadku.\n"Kdy zase odcházíš?" Klasicky, odpověď na otázku otázkou, stejně věděl, co bych řekla. Když jsem po něm hodila láskyplně kunai, sledovala jsem, jak mu proletěl hlavou bez jediného pohybu. Zas*anej Hozuki.\n"Doufám, že brzo. A nebo jdi obšťastňovat několik dívek ve vesnici, ty ti aspoň řeknou, jak moc jsi jim chyběl!" Ušklíbla jsem se, nejenom, že jsem jeho jméno slyšela za ten rok tolikrát, ještě ho budu muset zase vídat! Nešlo to, nedokázali jsme komunikovat normálně, už ne.\n"Co máš za problém, Shiro? Přišel jsi mě urážet, trénovat, nebo jen někomu zkazit den?" Došla jsem až k němu, neohroženě. Ačkoliv jsem byla naivní, vzbuzoval hrůzu už jen postojem, ale já se ho nebála. Nejraději bych po něm hodila všechno, co mám, jenže stejně jako on, jsem i já moc dobře věděla, že by to nemělo efekt, jako před chvílí. Vzdorovitě jsem pohodila vlasy, ruku jsem z kapsy stáhla a nasadila si rukavice. Jeho pohled mě rozčiloval, provokoval. Vlastně celá jeho osobnost mě štvala!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Mar 17, 2018 10:41 pm\nJak jsem měl ve zvyku, na vržený kunai jsem nijak nereagoval, volně prolétl mou hlavou, která se zase pěkně zformulovala do předchozí formy, akorát můj úšklebek se stal ještě více arogantním.\n"To bylo sladké.. tvoje schopnosti jsou pořád na úrovni genina." jeden by si myslel, že ten sladký úsměv myslím vážně. Překvápko! Nemůžu nepřiznat, že jsem fakt miloval svoje schopnosti, protože lidi kolem mě značně vytáčelo, jak zoufale k ničemu proti mě byli, ale jeden rusovlasý případ, tak ten z toho doslova rudnul vzteky.\nNakonec jsem pokrčil rameny. "Neboj.. mezi tím, co budu obšťastňovat tvoje kamarádky, si určitě udělám čas i na tebe, je to smutné být pořád takhle sama co? No snad si i ty jednou najdeš někoho, komu se budeš líbit. Slepého, hluchého.." ne, my dva se vážně nemohli chovat normálně. Kdysi jsem chtěl, aby ses jenom smála, teď jsem byl pobavený tím, jak se v tobě pomalu ale jistě hromadil hněv. Nikdy jsi v sobě nic neuměla skrývat. Míval jsem to rád víš? To jak jsi byla jiná než ostatní, otevřená a vždycky upřímná. Dneska jsem to už uměl pojmenovat správně a ta naivita mě jenom nutila se smát.\nNakonec jsem se narovnal, dosahovala mi sotva pod ramena. Člověk by řekl, že po Ryotovi bude vyšší, i když teta Yui byla snad ještě menší. Založil jsem ruce na prsa. "S urážkami jsem ještě nezačal, tátova prdelko, to by ses mohla rozbrečet a takovej sráč přece nejsem.. i když možná.." zamyšleně jsem si promnul bradu, ale nakonec se jen ušklíbl a pokrčil rameny. "Nezkazil jsem ti den, beze mě jsi tu stejně jenom umírala nudou." bezelstně jsem zase založil ruce do kapes a díval se na ní svrchu a nebylo to rozhodně jenom tím, že jsem byl vyšší. "Tak co.. pořád jsi takovej loser?"\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Mar 17, 2018 10:57 pm\nVíte, asi si říkáte, že za ty léta jsem se naučila ty jeho kecy a provokování slušně ignorovat. No, nenaučila jsem se ani jedno z toho. Prostě mě štvala celá jeho osobnost, rozčiloval mě ten fakt, co se z něj stalo. A nejhorší na tom všem bylo, že když jsem se díval do té arogantní tváře, vnímala jsem ji jinak. Viděla všechny ty ostře řezané rysy, a moc dobře věděla, proč po něm ženy pláčou. Jenže já vždycky byla jiná. A on mi šíleně drásal nervy, zkazil mi celý večer. Dokázal mě rozpálit do běla, a moc dobře znal můj styl boje a akorát toho zneužíval. A já se prostě nechala namotat.\n"A ty pořád stejnej vejtaha?" Měla jsem toho akorát tak plné zuby, jeho celého. Já si z něj na zadek rozhodně nesednu. Jak jsi mohl tvrdit, že mě znáš? Vždyť jsi se už roky nestaral. Nevěděl jsi o mě nic, Shiro, vůbec nic. A my dva už jsme nebyli děti na pískovišti a i když mě to mrzí, už to prostě byla minulost.\nBylo mi jedno, jak moc riskuji nebo jak velký výprask dostanu. Já prostě byla člověk, co jedná.\nTak moc mě vyprovokoval, že jsem odhodila rukavice stranou, o pár kroků od něj ustoupila a rozhodla se, že po něm vyšlu několik výbušných jílových ptáků, jen tak na ukázku. Zasypávala jsem ho jeden za druhým, ačkoliv to mohlo být bezúspěšné, nehodlala jsem to vzdát. Jen proto, že bych se ho měla bát. Trošku psychopaticky jsem se usmála, měla jsem ráda, když věci vybuchovaly. A pak jsem začala zase skládat pečetě, možná mu to konečně aspoň na chvíli zavře pusu!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sun Mar 18, 2018 10:44 am\nV duchu jsem se musel ušklíbnout a já jí prý neznám! Neříkal jsem, že jí za chvilku roztomile zacuká pravé obočí a pak na mě vyhází všechny bomby světa? Pozoroval jsem to s nic neříkajícím pohledem a rukama v kapsách, i když uznávám, že tahle schopnost mě vždy dokázala fascinovat. To ty Ryotovo pohádky o výbuchu, ty z toho udělali tak dramatickou záležitost. Díval jsem se na bílá stvoření, která letěla přímo na mě, bylo jich mnohem víc, než bych čekal. Dřív jich tolik vyvolat nedokázala. Budižkničemu asi trénovalo..\nAniž bych se obtěžoval vůbec stavět do bojové pozice, zazíval jsem, okatě a provokativně, viděl jsem ten její úsměv, tohle jsem znal. Ten smích byl přesně jako když Ryota přestával racionálně myslet a pak spustil peklo. A já, i když jsem se tvářil jako největší ignorant, jsem ji rozhodně nepodceňoval. Párkrát jsem se vyhnul, někteří ptáčci narazily do mé ruky nebo nohy a pak se ozvala rána. Kolem se rozprskla voda, nic zvláštního. Cítil jsem, jak se meč na mých zádech hýbe a kroutí, úplně jsem z něj cítil tu nedočkavost. Mirai byla konec konců Uzumaki a jako takový měla chakry až až. A Samehada to věděla.\nKdyž už mě přestalo bavit hrát dramatické divadlo a dělat jí cvičnou figurínu, vyrazil jsem proti ní. Rychlost jsem měl vždycky dobrou, táta na tohle vždycky apeloval, zatímco máma zase opakovala, že musím být hlavně silný. V tuhle chvíli jsem využil obojí, protože když jsem v rychlosti prokličkoval mezi vznášejícími se jílovými ptáky, těsně u slečny Výbušné jsem levačkou sáhnul dozadu po rukojeti a v rychlosti na ni zaútočil Samehadou. Bylo přece jasné, že mi dva se nebudeme držet zpátky. Hádám, že naši otcové by nás za to byli schopní seřezat ještě dneska. A navíc, hází po mě výbušniny, co já bych se od ní nevzal trochu přebytečné chakry!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Tue Mar 20, 2018 11:42 am\nPřekvapuje vás to? Mě ani ne, nijak jsem extrémně nepřemýšlela nad nějakou strategií, nikdy, prostě jsem tam vlítla a házela na něj všechno možné. A když už jsem se chystala, že klidně sebou vezmu i půlku cvičiště, jen, když alespoň na chvíli neuvidím ten jeho sladkej obličej vcelku, objevil se za mnou s napřaženou Samehadou.\nJakže byl ten popis mého stylu boje? Jo, na blízko jsem kromě pár mířených pěstí byla dost k ničemu. Uhnout jsem nestačila, neuvěřitelná rychlost, věděla jsem, že je silný, ale vždy, když jsme spolu trénovali, bylo to vyrovnané. Teď? Bože, až mě to štvalo ještě víc.\nS blížící se Samehadou jsem cítila, jak se mi vlastní jíl drolí v ruce, protože na něj prostě nemám dostatek chakry. Takže namísto obrovského mistrovského díla mi z pravé ruky vypadla jen zmuchlaná koule s jednou nohou, co povyskočila, pomalu jen škytla a s tichým puf praskla. No bezva! Teď by na mě byl jistě táta hrdej!\nTakže jsem tam jen stála, a čekala, že buď mi ten vražedný pohled oplatí, udělá ze mě polovinu a bude to myslet vážně nebo nevím.. A proč, že jsem ho vlastně tak moc nesnášela? Protože to byl prostě on, blbec! Protože se na mě vykašlal, když jsem ho potřebovala, protože prostě.. neřekl mi nikdy proč. A já se namísto zármutku rozhodla, že když si ho maximálně zprotivím, bude mi líp!\nNo, co si budeme nalhávat, nebylo.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Tue Mar 20, 2018 9:03 pm\nAle no tak, Akise, tohle vážně nebyla zábava! Uznávám, bylo nefér ji vyprovokovat, protože můj styl boje byl v naprostém kontrastu tomu jejímu a já to moc dobře věděl. Jenže proč by mě to mělo štvát? Promiň Mirai, tak to prostě je. Stiskl jsem v dlaních pevněji Samehadu, když jsem cítil, jak se zachvěla ve chvíli, kdy začala odčerpávat její chakru. Že jsem byl hajzl? Ale prosím vás, je to Uzumaki, ta má chakry víc jak půlka vesnice! Škodolibě jsem pozoroval, jak jí z ruky vypadl ten mutantní chudinka a jen pozvedl koutek úst v pokřiveném úšklebku.\n"Já zůstal vejtaha a ty loser, věci se prostě nemění." poznamenal jsem s nezájmem, co mi ještě mohla nabídnout? Tak rychlý konec jsem nečekal, Mirai. Možná právě to, že neuspokojila moje odvěké pudy mě prostě nenechalo klidným a já to nějak potřeboval dorazit. Byl jsem prostě zm*d, co se nespokojil jen s tím, že si dokáže sílu nad malou holkou. Ok, Mirai byla všechno možné jen ne malá holka, ale znáte to. Potřeboval jsem víc. Nikdy jsem se nespokojil s tím, co bylo, nikdy jsem neměl dost a to způsobovalo, že jsem stále více prahl po něčem, co jsem nemohl mít, co bylo zakázané a bylo mi to odpíráno a čím víc to tak bylo, tím víc jsem si byl jistý, že to prostě dostanu. Protože já vždycky dostal, co jsem chtěl.\nZvedl jsem ruku se Samehadou vysoko nad sebe jako by nic nevážila, jen obvazy ji udržovaly skrytou, ačkoliv jsem Mirai nevzal té chakry tolik. Ale to jsem hodlal napravit. Zaútočil jsem na ni bez zjevného náznaku, že jde jenom o trénink. Řekla si o to a dostala to, neměla si na co stěžovat. Ačkoliv jsem doufal, že mi ještě předvede nějaké to malé divadlo. Sladká Mirai. Škoda, že už nejsme děti.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Tue Mar 20, 2018 10:15 pm\nAle ne, vy jste si vážně mysleli, že tam budu stát a čekat, že mě jen tak vysává? Dobře, nepromyslela jsem to, ale pak.. Viděla jsem ten jeho výraz, ten, že má vše pod kontrolou, tu jasnou výhru, ten chladný a odtažitý, nic neříkající, který jsem vídávala jako malá neustále, od doby, co se změnil. Ale tentokrát jsem se rozhodla, že už nebudu ta, ta nad kterou ohrnuješ nos, Shiro, i já jsem se něco málo naučila. Něco, na co musí i Hozuki reagovat.\nTakže jakmile se rozmáchl a Samehadu oddálil, a přestal mě vysávat, poskládala jsem pečetě. Mohl si myslet, že se pokouším zase o jíl, protože já přece nic jiného neumím. Nejspíš nezamezím tomu, aby mě ten meč zasáhl, alespoň zčásti, ale způsobím mu pár problémů, před kterými bude muset uhnout. Nejsme jsme děti a já už nejsem ta malá holka, co dělala problémy. Teď už jsem o trochu větší a nemám ráda, když mě někdo podceňuje. Sám to musel vědět nejlíp. Jsem přece jenom Akise.\nKrátce jsem se ušklíbla.\nZ prstů se mi spustily blesky, takže pokud byl poblíž, mohlo ho to zasáhnout. Už jako malý nesnášel Uchihovo bleskové techniky, takže tohle nemohlo být jiné. Jenže potom i tohle bylo na mě trochu moc, byla jsem zvyklá na útoky z dálky, maximálně pár pěsťovek.\nAle na jednu stranu jsem byla spokojená, aspoň jsem toho rádoby krále tvorstva překvapila, jenže se mi zatočila hlava, takže pokud mě někdo nechytí, což u něj dost pochybuju, mě teď čekalo bum bác a líbačka se zemí. Yay, to jsme se předvedli! Dojemné setkání po letech.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Thu Mar 29, 2018 5:52 pm\nKdyby tenhle souboj viděl táta, jistojistě by mě profackoval tak, až by voda stříkala tři metry vysoko. Jednak proto, že jsem si místo souboje jenom pohrával s touhle malou naivní princeznou, ale hlavně a prioritně proto, že jsem ji tak lehkovážně podcenil. Že jsem do ní nešel naplno, to bylo jasné. Sice mě táta vždycky učil, a´t nemám slitování, ale i on by určitě souhlasil s tím, že zmrzačit Ryotovu prdelku, to bych si rovnou podepsal ortel smrti. Takže jsem si tam máchal mečem jak slepej a už věděl, že mám vyhráno, když začala skládat pečetě. Jen jsem se ušklíbl, tak pojďme, co by to tak mohlo být? Hmmm,.. že by.. jíl?! Jenže než se odněkud vynořil nápis GRATULUJEME, VYHRÁVÁTE PRVNÍ CENU, složila pečetě, které jsem neznal a než jsem se nadál, jiskřilo to kolem mě jako včera s tou barmankou. Nutno dodat, že stejně příjemné to rozhodně nebylo!\nZatnul jsem zuby pevně k sobě, přece tady nebudu brečet jak malá holka, ačkoliv jako jo, bolelo to jak svině! Přimhouřil jsem oči, těžko říct, jestli mě víc naštvala ona nebo jsem sám byl tak nas*anej, protože jsem si takhle blbě naběhl kvůli vlastní hlouposti. Naštěstí se spokojeně nasátá Samehada zavlnila a těch pár zranění vyléčila dřív, než se moje tělo stačilo změnit na rosolovitou kaši. Ještě že tak, v tom pudingovém stavu fakt moc sexy nejsem. Upřímně asi bych býval tu holku přizabil, jenže to už se sesunula k zemi jako přezrálá broskev. Sice jsem útrpně zavzdychal, ale místo toho, abych ji nechal dopadnout na tvrdou zem, ačkoliv něco ve mě si to škodolibě přálo, chytil jsem ji a přidržel na nohách. Pf, ta toho teda fakt moc nevydrží.\n"Chápu, snažila ses mi říct, že to mezi námi vážně jiskří, ale že mi hned padneš do náruče.. tátova prdelko, ty se nezdáš." můj provokativní úšklebek se nedal přehlédnout, tak někde jsem si zase musel zvednout ego, když mi ho tou podělnou technikou srazila. Díval jsem se jí blízka do tváře, cítil váhu jejího těla a říkal si, že bych s touhle vazbou na ní už měl vážně něco dělat. Ale když už jsem jí měl takhle blízko a já věděl, že se mi to už zase dlouho nepovede, nemohl jsem si pomoct. "A cena pro vítěze..?" Aniž bych se dvakrát rozmýšlel, prostě jsem se k ní naklonil a políbil jí. Sám jsem rozhodně nehodlal přemýšlet, proč jsem to udělal, každopádně jsem v sobě cítil pocit jistého malého vítězství, ačkoliv jsem teď čekal hotový rodeo.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Thu Mar 29, 2018 10:39 pm\nFajn, opadla jsem, uznávám. Rozhodně to nebylo z jeho šarmu, ale spíš z toho, že mi ta pitomá Samehada vysála snad tři čtvrtě chakry a on na sobě neměl ani škrábanec. No, čekala jsem od toho trochu víc, ale i tak jsem se stačila vítězně ušklíbnout. Čekala jsem, že mě nechá spadnout na ten princeznovskej zadek, jak často a rád říkával, když jsme ještě byli v týmu, ale namísto toho mě chytil a já přistála v jeho náručí. Jo, ty romantický kecy o západu slunce a polibku pravé lásky si nechte. Nevím, z jakého důvodu jsem ale namísto vytřeštěných očí, mu vpletla ruce do fialových vlasů a přitáhla si ho blíž. Mohla to být sekunda, když jsem mu ho opětovala a nedělejte z toho Esmeraldu, taky jsem se totiž pěkně rychle probrala. A namísto nějakého přiblbého úsměvu, jsem se hodně, ale hodně naštvaně, ba co přímo nas*aně zamračila. A možná jsem ho nemohla poslat na okružní let vesnicí, ale aspoň jsem mu lípla slušnou, na mou momentální sílu dostačující, facku. A kdyby prolétla jeho tváří, víte, že už by mě to ani neudivovalo?\nNevím, proč jsem se na něj tak dívala, nebo proč jsem to vlastně vůbec udělala. Možná tím, že na moment, jeden malý moment jsem chtěla, aby to všechno bylo jako dřív, ale na druhou stranu nebylo. On byl jiný, já byla jiná a od doby, co se vrátil, bylo něco prostě jinak. Jo, furt to byl stejnej idiot, ale nějak jsem těm podlým zeleným očím na chvíli neodolala. Shit, Mirai, dej si jílovou bombu do hlavy, nebudeš další naivka, že ne?\n"Shiro, ty seš ale takovej kretén.." Ale v tu chvíli se moje krásné pozadí válelo v hlíně, do které mě taky můj rádoby zachránce hned po té větě pustil, a tak samolibě se usmíval. Jo, vážně jsem ho nenáviděla. Tak moc jsem se o to alespoň snažila, představovat si, každou chvíli, kdy se otočil zády, tolik probrečených nocí, volání jeho jména do zavřeného okna. Ne, to tehdy jsem byla naivní, teď už jsem z toho snad vyrostla.\n"Nechápu, proč ses vracel.." Au, to asi mělo bolet. No, snad bolelo! Zavrtěla jsem hlavou, prskala jednu nadávku za druhou a malátně se zvedala (ono, když vám vysaje skoro všechnu chakru, nejste zrovna ready), takže jsem si jen prskala pod nos a oprašovala špinavé pozadí. Paráda!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Thu Mar 29, 2018 11:15 pm\nŽe bych byl vyvedený z míry kvůli té facce? Ale no tak, mluvíme tu o holce, co na mě hodila C2ku, když jsem jí tajně natáčel ve sprše! Mnohem překvapenější jsem byl z toho, že ta facka přišla zhruba o tři minuty později, než jsem čekal.. a předcházel jí doprovodný, mnohem příjemnější program. To jako fakt? Sakra, co se to děje?! Samozřejmě jsem svůj údiv nedal najevo a bral si to, co jsem chtěl, dokud se slečna Upejpavá nevzpamatovala a nevrazila mi, což mělo sice nulový účinek, ale znáte to. Kdyby vydržela u toho prvního, byl bych nadšenější. Ačkoliv ani takhle jsem se neubránit úšklebku. Teď to nebyl pocit vítězství, teď to bylo ego, které rostlo a rostlo. Sakra a já že už nemůže být větší, dík Mirai!\nPustil jsem ji, sotva ta milá slova opustila její ústní dutinu. Kdyby tak tu neomalenou pusu využila lépe. Tomu říkám plýtvání talentem a to jí to tak šlo. No co, vraťme se na zem a vlhké sny nechme třináctkám.\nVytáhl jsem lahev s vodou, pro tentokrát fakt s vodou, sklonil se nad ní s tím, jak začal zcela neomaleně a hlasitě srkat, jsem se zaujetím pozoroval, jak se snaží zvednout. Fakt zábava.\n"Stýskalo se mi po tvých rádoby urážkách." prohodil jsem, jo, srdíčko jsem z týhle hlášky fakt zlomený neměl. Dřív možná, dneska z tebe nejdu do kolen, najdi si toho chudáka jak minule.. No než jsem si začal zpívat, hodil jsem ruce do kapes. Vydal jsem se pryč, normálně se na ní vykašlal a šel, ale když už jsem byl tak daleko, že se Samehada přestala otáčet, představil jsem si Ryotu, jak se bude tvářit, až se tady princeznička objeví doma s nakopaným zadkem. No, copak to tváření, ale ten chlap je cvok. Ne, že by mě porazil, tomu už jsem nevěřil. Ale znepříjemnil by mi život dost otravným způsobem. A taky jsem si vzpomněl na milounkou tetu Yui, co mi dodnes pekla koláčky s překvapením a s povzdechem si musel přiznat, že jak stárnu, měknu. Tenhle den byl fakt blbej, to se táta nesmí dozvědět, nebo se po**** smíchy.\nObjevil jsem se za ní a vytáhl jí za ruku na nohy. Fakt romanticky a ohleduplně. Možná jsem jí taky vykloubil rameno. "Tak pojď květinko, ještě tě tu někdo zraní." prohlásil jsem a podepřel ji, jako princeznovsky v náručí jí nepotáhnu! "Odnesu tě domů, ale před tím potřebuju jít do kanclu, tak to snad vydržíš. No jo, ty vlastně nemáš na výběr." ne, vůbec jsem se neusmíval jako hajzl a ten pohled na její obličej? No prostě k nezaplacení!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Apr 21, 2018 9:06 pm\nĎalší nie úplne podarený pokus. Zvraštil som obočie, no môj neúspech som prijal v tichosti. Shurikeny netrafili svoj terč, ktorý bol schovaný za jedným zo stromov. Sám som síce v Shurikenjutsu bol pomerne dobrý, ale technika ktorú som sa teraz snažil naučiť, vyžadovala aj niečo iné.\nNamotával som lanká späť okolo mojej dlane, až kým som k rukám znova nepritiahol shuriken, ktorý na nich bol naviazaný.\nZodvihol som ho zo zeme a pár krát som si ho v ruke pohodil.\n"Ah.." Bolo to ťažké, prekvapivo. No neopúšťal som sa, aspoň zatiaľ nie. Väčšinu vecí som sa naučil sám, alebo na akadémii. Pre čo by mi mal aj teraz niekto pomáhať hm?\n"Sakra!" Zaťal som zubami, schytil som shuriken do ruky a poriadne som sa napriahol. Znova som ho hodil, na čo sa v rýchlosti začalo odvíjať lanko na mojej ruke a ja som za neho zatiahol. Shuriken to však znova úplne vykoľajilo a spomalilo. Ani sa nezabodol do terča, vlastne ani do stromu, len sa od neho odrazil. Pošúchal som si čelo, ktoré bolo spotené. Ani nie tak od námahy, ako skôr od tepla. Musel som prísť na niečo iné.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Thu Apr 26, 2018 9:20 am\nSedel som na zadku a do zeme som si s kunaiom kreslil niečo, čo nápadne pripomínalo nejakú "mapku" z vtáčieho pohľadu. Aj keď určite nie detailne. Načrtol som krížik, ktorý predstavoval mňa. Následne niekoľko guličiek, ktoré predstavovali prekážky.. stromy, skaly.. čokoľvek, čo sa nachádzalo v mojej blízkosti. Strávil som tu už nejaký čas a tak som mal celkom rozhľad. Keď som to dokončil, načrtol som aj miesta, kde som si rozmiestnil terče..\n"Chmm, zahnúť shuriken týmto spôsobom.." ďobkal som dráhu odo mňa, smerom k terču okolo prekážky.\n"Je v podstate nemožné, ak si človek trocha nepomôže." Poškrabal som sa na hlave a pozrel som sa smerom, kde sa nachádzal terč. Samozrejme som ho nevidel, bol v slepom bode. Niečo ako trafiť shuriken shurikenom tak, aby to zahlo dráhu jedného z nich do terča.. to bolo nad moje schopnosti. Pre to mi ostávalo použiť len lanká. Rychlo som si vypočítal, koľko metrov by som asi potreboval a akým uhlom to hodiť.. sila.. meh... znova som sa poškrabal na hlave. Zbytočne som si to komplikoval, ale bol som ten typ. Postavil som sa pre to a znova som natočil slučku okolo shurikenu. Bol som si istý, že terč trafím. Už som to nejaký čas skúšal ale to ako ho trafím.. heh. Napriahol som sa a shuriken som hodil, na čo som po chvíľke prechytil lanko a trhol s ním do strany. Nie silno, no dosť na to, aby to dráhu shurikenu zmenilo na miesto, kam som potreboval. Ozvalo sa spokojné tupé klopnutie po tom, ako sa shuriken zabodol do dreveného terča. Uškrnul som sa.\n"Yep, presne toto som chcel počuť."\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sat Apr 28, 2018 7:17 pm\nApríl - RP + 1\nSedel som na zadku, v tureckom sede a.. ah, ani si človek nedokázal predstaviť, ako som sa nudil. Na kolenách som mal rozložený zvitok, kde boli zobrazené všetky pečate, ktoré existovali.. rovnako ako aj to, k čomu vlastne boli. Predsa len pečatenie pre shinobi nebolo iba ukázať niekoľko nezmyselných znakov a vytvoriť techniku, to naozaj nie.Každá pečať mala svoj zmysel. Napríklad tú, ktorú som teraz zložil, bola charakteristická pre katonové techniky, ďalšia bola charakteristická pre rozptyl, iná zas pre silu.. a iná zas pre iný element. Musel ich vymyslieť nejaký génius! Až sa mi zastavovala hlava nad tým, ako sa v minulosti ľuďom muselo žiť. Už moje vedomosti, ktoré sú dnes považované za chabé a za začiatočnícke, v minulosti predstavovali obrovský úspech.\n"No.. ale nežijeme v minulosti." Povzdychol som si, na čo som znova začal precvičovať skladanie jednotlivých pečatí. Konkrétne som sa zameral na niečo, čo mi vlastne aj bolo k úžitku. Zložil som pečate na tú jednu techniku, ktorá mala ako tkaé grády, aspoň v mojich očiach. Ako som doskladal poslednú pečať, Ruku som natrčil pred seba a okolo prstov mi zapraskal bleskový výboj.\n"Pomalé..." Zamračil som sa. V boji to budem musieť zložiť omnoho rýchlejšie na to, aby to bolo efektívne. Predsa len som nebol moc veľký preborník na Taijutsu.. bol som len priemerný a moja sila bola dokonca podpriemerná. Musel som mať nejaké eso v rukáve! Bezpodmienečne.\n"Znova!" Začal som skladať pečate, tento krát o niečo rýchlejšie. Nesnažil som sa však vytvoriť ninjutsu. Nevyužíval a nekoncentroval som chakru. Len som.. makal. Zaklapol som ruky do seba a následne som spravil pečať opice.. a znova.. a znova.. a znova dookola.\nPo nejakom čase som to už skúšal na ostro. Stál som pred jedným zo stromov s rukou natiahnutou pred seba. Trocha mi z nej dymilo, mal som obhorené rukávy a cítil som bolesť z vyčerpania chakravodov na danej ruke. Bolo to celkom.. dosť. No skúsil som to ešte raz. V momente som do seba klapol rukami, zložil pečať opice rukou som do stromu vyslal elektrický výboj, ktorý do neho spravil pomerne slušnú dieru.\n"Josh..!" Stisol som ruku a spokojne som sa vrátil na miestečko, kde som bol rozbalený. Veci som si zbalil späť do ruksaku a rozhodol som sa ísť do dediny.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Sun Jun 03, 2018 2:07 am\nRaní ptáče dál doskáče. Když jsem však já doskákal na cvičiště, bylo už slunko tak vysoko na obloze, že by tomu málo kdo řekl ráno. Na cvičišti už bylo mnoho lidí, jejihž trénink byl už v plném proudu a já se teď k nim šel přidat. Tedy ne tak úplně, spíše obrazně. Ruční pečetě byli na dnešním programu. Byl jsem člověk, který používal především Taijutsu a tak jsem je potřeboval jen zřídka, no problém nastal ve chvíli, kdy nastalo ono "zřídka". Věděl jsem že k nim se musím někdy dostat ovšem jak se mi nechtělo.\nProto jsem doma místo toho abych vyrazil na trénink uklidil, připravil si večeři, vypral prádlo a vpodstatě hledal důvody "Proč ještě nemůžu jít na cvičiště". Když už byl však dům tak čistý že tam nebylo vidět ani smítko prachu, večeře připravená pro mě a pro potencionální hosty, všechny prádla vyžehlené a poskládané do komínků, došlo mi že mi došly výmluvy.\nNež jsem vyrazil na cvičiště udělal jsem ze sebe Henge. Přeměnil jsem se na svého synovce, kterému bylo 14 let. Trénink který jsem teď chtěl provést hold nebyl něco, u čeho by se měl „Velitel Jouninů“ nechat přistihnout. Bylo to ale něco úplně normálního pro náctiletého genina.\nTak jsem teď byl tady. Neber te mě za zlé. Nebyl jsem nějaký flákač. Normálně bych trénink neodaloval, jen jsem věděl že zrovna tenhle trénink bude náročný. Když jste chtěli běhat rychleji, začli jste běhat častěji. Když jste chtěli mít více síli, šup s váma do posilky. Když jste ale chtěli rychleji skládat pečetě... museli jste dokola a dokola skládat pečetě. Zalezl jsem si dovnitř budovy a sedl si na jedenu z těch laviček. Normálně bych na ní asi dělal sedy lehy teď jsem si jen hlasitě povzdechl a začal skládat pečetě na všechny techniky které jsem znal v hlavě jsem si začal říkat různé názvy a po čase jsem se u toho snad aji ukolíbal.\n"Pták, tigr, had, beran, beran, had, tigr, pták." říkal jsem si sám pro seben načež vždy složil pečeť tomu odpovídající a prosil ať už je konec. Věděl jsem že je to nutnost, ovšem tohle byla děsná nuda. Víc monotóní trénink jsem si ani nedokázal přestavit. Když jsem takhle skládal pečetě asi dvě hodiny, lidé v posilovně se na mě začali koukat. Vůbec jsem se jim nedivil. Seděl jsem tam celé hodiny a pod vousy si zaříkával onu „mantru“. Kdybych asi nějakého takového klučinu viděl já, říkal bych si že nejspíš vyvolává nějakého démona.\nTakhle to prosím pokračovalo do večera. Mohl jsem však říct že to byl úspěch a v duchu si říkal že už tohle nikdy nebudu muset dělat. Cosi mi ale říkalo, že to tak úplně pravda nebyla.\nKdyž jsem poté měl hotové svůj trénink ručních pečetí. Přešel jsem na záchod kde jsem zrušil henge, a vyšel ven. Řekl bych že ten co stál u umyvadla se celkem divil, když vešla jedna osoba a vyšla druhá.\nPoté jsem přešel ven, vytáhl svitek a začal druhou část tréninku.\nMěl jsem v plánu naučit se techniku Doton: Doryūheki, protože jsem jaksi potřeboval nějakou obranu proti těm ninjutsu. Přečetl jsem si jak má technika fungovat a přemýšlel jak na to. Začal jsem s tím obtížnějším provdením. Vystřelit bahno z pusy a nechat zeď naformovat předemnou. Když jsem složil potřebné pečetě, a vyflusl bahno, zkusil jsem vyzvednout do výši zeď.\nSkutečně se předemnou objevila, no nebyla perfektní a po chvíli se rozpadla. Začal jsem polemizovat o tom, kde dělám chybu a zkoušel jsem to ještě několikrát za sebou a každý pokus byl o trochu lepší než ten předchozí.\nDlouho jsem však tímhle tempem nepokračoval. Jakmile jsem narazil na zeď, tak jsem přestal, rozhodnutý že se o to pokusím zítra, či "někdy jindy".\nStart učení techniky: Doton: Doryūheki (B)\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Mon Jun 04, 2018 7:26 pm\nDoletěla jsem až sem. Tedy lítat neumím, nejsem motýlek ani včelička. Bohužel. Z toho jsem byla smutná, ale to se rychle změnilo. "Tak jsem tady!" pověděla jsem na hlas samá sobě! Přišla jsem cvičit ? NE! Přišla jsem se kochat krasou všech co tu jsou! Doběhla jsem ke křoví a zakoukala se do něho. Byla tam housenka. Byla jsem fascinována. Koukala jsem se na ní, jak se plazí. Bylo tooooo úžasné. Při představě, že to bude krasný motýlek, se mi rozzářili očička. Nakonec jsem si odběhla pod stromeček, abych byla ve stínu, to horko mi nedělalo dobře. Lehla jsem si pod strom a koukala na oblohu. Chtěla jsem lítaaat!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Mon Jun 04, 2018 11:46 pm\nCoural jsem se Kotei a povzdechl jsem si. Největší problém při přidělení týmu byl najít všechny členy a dohnat je na jedno místo. Ve složkách většinou byli jejich domy a u prvního z nich když jsem se zastavil mi nikdo neotvřel. Musel jsem se zeptat jedné staré hodné paní, očividně sousedka jednoho z mých geninů, která mi řekla že před chvílí odešla. Když jsem se ptal kam? Řekla mě ať to zkusím na cvičišti.\nCigaretu v ústech jsem lehce potahoval a nikam nespěchaje jsem šel až na cvičiště. Lidí plno a tak jsem lehce vytáhl fotku, a jako nějaký inspektor tajné policie jsem se začal ptát "neviděli jste ji někde?". Konečně jeden z Shinobi, který si všímal okolí více než jeho kolegové mě odkázal na část cvičiště, kde skutešně u stromu ležela moje první svěřenkyně.\n"Yo!" křikl jsem na ni a zamával rukou. Na tváři široký úsměv až to odhalilo mé bílé zuby. Zaručeně to byla ona. Podle fotky. Vypadala že si užívá hezkého počasí. Trochu jsem doufal že ji tu přistihnu trénovat, no nemůžete mít hned všechno. Však do ní ty schopnosti dostaneme.\nOtevřel jsem složku která byla očividně její a začal jsem recitovat.\n"Hirin Kasai, věk 15 let, hodnost genin. Tým žádný." řekl jsem a zaklapl složku a široce jsem se usmál.\n"No očividně i v kanceláři můžou udělat chybu. Murasaki Kaien jméno mé.." řekl jsem a vykouzlil jsem jí poklonu "a od dnešního dne jsem tvůj sensei."\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Tue Jun 05, 2018 12:04 am\nV klidečku jsem relaxovala. Relaxovaní bylo důležité, protože odpočinek je důležitý. Koukala jsem na nebe a dívala se na ptačky, kteří proletěli. Také jsem pozorovala obláčky, ano ti bílé krasné obláčky. Používala jsem svojí fantazii a představovala si, co znamenají. Prostě krasný den! Někdo začala volat. Bylo to na mojí maličkost. "Olaaa" povím a taky zamává na zpět! JSem přeci slušně vychovaná. Tedy v rámci možnosti.\nPodle vzhledu vydal na někoho staršího, trošku víc staršího, ale zaroveň mladšího než má maminka. Ale má maminka byla krasnější! Vytáhl nějakou složku a přečetl mé jméno a nějaké další informace. Založila jsem si ruce na hruď a začala kroutít hlavu na znak nesouhlasu!Ano jméno sedí, ale já jsem hodnost čestná housenka! povím a zakřením se na něho! "Uuuu mám vlastního senseie!!! vykřikla jsem radosti a mé očka se rozzařila jako hvězdičky. Už jsem jich pár měla, ale vždy jsem měla radost z něčeho nového! Zajímalo by mě, jestli má rád přírodu a zvířátka! Moc mě těší, sensei-sama!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Tue Jun 05, 2018 12:19 am\n"Jo jo. Taky taky. Kaien-sensei, nebo jen Sensei. Sensei-sama je už trochu moc." řekl jsem a mával rukou abych přešel tyhle formality. Nevěděl jsem co má znamenat "čestná housenka" ovšem přešel jsem to mávnutím ruky.\n"Kdepak vlastního. Potřebujeme najít zbylého člena a pak můžeme začít." řekl jsem a ukázal jí fotku. Byl na ní zbylí člen. Týmu. Sedl jsem si tedy ke stromu a natáhl nohy.\n"Takže. "Čestná housenko." řekl jsem se širokým úsměvem a onen titul jsem řekl lehce sarkasticky, ovšem vše v dobrém duchu.\n"Tvoje první mise! Rank D! Najdi zbývalého člena týmu. Tady máš fotku a šup do práce! Odměna: Spokojený mistr." řekl jsem a široce jsem se na ní usmál. Rád jsem dával takhle úkoly svému týmu. Vše pro mě byla hra, soutěž a něco takového. Všechno mé jednání bylo jen z toho důvodu, abych viděl jaká bude její reakce. Bude naštvaná za první misi? Bude že to není moje práce? Bude nakrklá že nechávám vše na ní? Vše bylo z nějakého důvodu. Jak říkám, ve složkách může být snůška keců. Nikdy jsem nevěřil tomu, co tam někdo napsal. Rád jsem si udělal názor na můj tým z první ruky sám.\nNatáhl jsem se u stromu a protáhl se v zádech. Sedíc tam jsem se na ni usmíval a čekal jak bude reagovat.\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Tue Jun 05, 2018 1:03 am\n"Hai,"hai sensei- sama" odpověděla jsem na to jak mám oslovovat svého nového mistra.¨Poslouchala jsem ano, poslouchala, ale jen tak to proletělo hlavou.\n"Nemám vlastního?" řekla jsem smutně. Achjo, byla jsem z toho smutná. Mno nic nějak to budu muset přežít. Uvnitř jsem byla smutná, ale na venek veselá.\nPřikyvují a jen se usmívám. Uuu první mise a jen pro mě! To je parada, sice někoho hledat bude těžké, ale co se dá dělat. Musím dělat čest mému klanu!!!!"Spokojený mistr, spokojená Hirin!" povím a a zasmějí se. Vezmu fotku a někam se rozběhnu! "Zatím sensei- sama"!\nPředmět: Re: Cvičiště za vesnicí Tue Jun 05, 2018 1:12 am\n"Kaien-sensei." řekl jsem prostě a jednoduše znovu. Trpělivost růže přináší. Pozoroval jsem její osobnost a dělal si mentální poznámky. Hyperaktivní byli vždycky zajímavé povahy. Pracovat s nimi chtělo docela trpělivost a zaúkolovat je různorodými úkoly byl většinou ten správný postup.\nHai hai. Tak do práce. řekl jsem a nátahl se u stromu. Dával jsem jí náskok tak říkaje, to ale ona nevěděla.\nKdyž už byla pryč. Jen jsem lehce složil pečeť na Kage Bunshin no jutsu a vedle mě se objevilo 5 mých přesných kopií. Široce jsem se na ně usmál.\n"Hodně štěstí bratři moji." řekl jsem jim a oni na to odpověděl jen úsměvem. Poté všichni kloni složil pečětě a přeměnil se na onoho kluka, kterého měla Hirin hledat. Byl to jeden z těch mojích vtípků.\nTihle kloni, se rozeběhli do všech koutů Koteii a byli něco jako falešné cíle pro Hirin. Doufal jsem, že nenajde jako první toho pravého. To bych přišel o všechnu tu zábavu.


Maximální příčný sklon komunikace – Barevné fasády budov\nZákladní příčný sklon je stanoven jednotně pro místní komunikace i silnice, a to. Vodicí proužek má příčný sklon a stavební konstrukční vrstvy stejné jako přilehlý. Lvz tak, aby nebyl překročen maximální sklon ∆s.\nMaximální podélný sklon se odvozuje od kategorie komunikace a typu území. V ČSN 73 610 Projektování místních komunikací (leden 2006) se celá kapitola 10. Příčné uspořádání prostoru místních komunikací – obecně. Maximální podélný sklon místních komunikací funkční podskupiny D2.\nS podélnými sklony také souvisí požadavek na maximální výsledný sklon komunikace, který je specifikován v článku 8. C2100, u vodních nádrží nebo Zdrží nad maximální hladinu stanovenou. Silniční komunikace se vychází ze základního příčného sklonu svahů rigolu 1. Chodník je část pozemní komunikace nebo samostatná pozemní. Chodníky smí mít podélný sklon nejvýše 1:12 (8,33 %) a příčný sklon nejvýše 1:50 (2,0 %). Není dodržen příčný sklon komunikace pro chodce nejvýše 2%. Je to otázka zatřídění komunikací dle ČSN 73 6110 (a požadavek vyhl….. (zejména příčný sklon a podélný sklon chodníku) v maximální míře. Niveleta komunikace je průmět křivky trasy do svislé plochy proložené osou (trasou). Podélný sklon nivelety se řídí členitostí území a návrhovou rychlostí.\nStřechovitý příčný sklon jízdního pásu se zásadně nejdříve klopí podle osy. SN 736110 Projektování místních komunikací; ČSN 736057. Podélný sklon rampy měřený v podélné ose je maximálně: vnitřní rampy:. Maximální podélný sklon se určuje podle: – kategorie komunikace. V případě, že jsou stání navrhovaná jako parkovací pásy podél komunikací, může být příčný sklon stání v závislosti na podélném sklonu komunikace až 9%. Komunikace v ulici Prvomájová má jednostranný příčný sklon 2,10 % a v ulici. Dozen_1níc h komunikacích ve znění pozdějších předpisů.\nY případě křížení s chodníkem dodržen max. Základní příčný sklon vozovky je střechovitý 2,5 %, ve směrových obloucích. Maximální dostředný Sklon je 5,5 %, maximální podélný sklon je. Maximální podélný sklon chodníku bude 8 %, před napojením na komunikaci bude v. FA: Jednání o značení tras a komunikací I. Projektová dokumentace účelové komunikace včetně připojení na silnici III. Komunikace je lemována silničními betonovými obrubníky o. Příčný sklon parkoviště je 1,0% a 2,0% směrem k ose vozovky. Návrh řeší opravu místní komunikace v západní části města Hodonín (Bažantnice), v ulici.\nPříčný sklon chodníku je v celé délce shodný – 1,5%. Komunikace pro chodce smí mít podélný sklon nejvýše v poměru 1:12 (8,33 %) a. Požadavky na stavby pozemních komunikací a veřejného prostranství. Pokud je stavba vybavena maximálně dvěma záchodovými kabinami, lze jako.


Západní Beethoven | Týden.cz\nÍránský prezident Ahmadínedžád zakázal vysílat v médiích „západní hudbu“. To není překvapivé ze dvou, respektive tří důvodů. Zaprvé je Írán diktatura a v ní se zakazuje z podstaty věci. Zadruhé Írán skutečně není západní zemí a islámská revoluce před téměř třiceti lety byla vzpourou proti Západu, byť vedená západními prostředky, například hromadně pašovanými magnetofonovými kazetami s nahranými projevy Chomejního, které namluvil v západním exilu v Paříži. V posledních letech se Západ v Íránu poněkud rozmohl, proto je nutno plevel vytrhat.\nTřetí důvod je poněkud jiný, možná, alespoň pro někoho, snad i sympatický. Některé produkty současné „západní hudby“, tu naši populární v to počítaje, jsou skutečně tak strašné, že i člověk veskrze západní si říká, že zákaz veřejného šíření těch bezduchých pazvuků a vlezlých kváků by vůbec neškodil. Západní člověk ale ví, že se s nimi musí smířit, protože takové věci se na Západě, tedy v demokracii, nezakazují z podstaty věci.\nPrezident Ahmadínedžád však není žádný zjemnělý orientální estét, který chce pozvednout vkus svých poddaných. Je to pravděpodobně barbar a omezenec, ale s intuicí, jakou se jednoduší fanatici často vyznačují. Jen tak si lze vysvětlit, že zakázán má být i Beethoven. Co ten má společného se současnou „západní hudbou“, jak ji slyší islamista? Je snad také dekadentní, sexistický a nemravný? Samozřejmě že není: Beethovenova hudba je vznešená, mravná a hluboká.\nAle - je to hudba, která otevírá člověka ke svobodě, k vlastní důstojnosti, k představě, že nikdo, ani ta nejvyšší autorita, jako je Bůh, nesmí stát člověku v cestě, neboť jen on sám je svým suverénem, svým svrchovaným pánem. Beethovenova hudba, její patetická monumentalita i něžná důvěrnost, vznikala na začátku velkého pochodu „Západu“, který si to šinul přes staré, zkostnatělé a znevolňující instituce, zanechával za sebou dýmající trosky starých pořádků, a vynášela za zpěvu Ódy na radost západního člověka na světlé horizonty budoucnosti: "v náruč spějte, miliony! Zlíbat svět kéž dáno nám." Velkým tématem západního myšlení je už dlouho otázka, zda se na té cestě za „osvobozením člověka ze všech pout“ nestala kdesi chyba, zda se při tom něco důležitého, třeba krása, neztratilo. Něco, co ale zůstalo navždy v hudbě Beethovenově a dalších „stvořitelů Západu“. Ale skoro už jenom tam. Možná že to ten amúzický Ahmadínedžád trochu tuší.


Šest futuristických technologií, které prý změní svět – Živě.cz\nŠest futuristických technologií, které prý změní svět\nJakub Čížek 11. září 2009\nčlánek Vydejte vlastní knihu – v září za akční ceny SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nMyš, klávesnice, dvourozměrný monitor, operační systém s lištou a ikonami. Budou tyto systémy a rozhraní existovat i za dvacet let, nebo je vystřídá nějaký futuristický způsob ovládání.\nZa posledních patnáct let se ovládání počítače a softwarového desktopu prakticky nezměnilo. Když se na trhu objevily Windows 95 a unixové/linuxové desktopy CDE, KDE a Gnome, svět operačních systémů získal celkem jasný koncept grafického uživatelského rozhraní: na ploše ikony, nahoře nebo dole nějaká ta ovládací lišta a samozřejmě menu „Start“ v nejrůznějších podobách. Tento koncept vlastně ještě o pár let dříve objevil Apple, ten si ovšem dodnes ponechal přeci jen poněkud odlišný přístup.\nO bezvýchodnosti, neměnnosti ale možná prostě o designové dokonalosti vypovídá fakt, že i nové verze Windows s rozšířením Aero se tohoto konceptu dotkly jen velmi zlehka, přesto je však inovovaná lišta Windows 7 citovaná v médiích stále dokola, jako by se jednalo o něco zcela přelomového. V blízké době samozřejmě nelze očekávat nějakou designovou nebo technologickou revoluci, desktopové GUI se totiž stalo standardem, se kterým pracují stovky milionů lidí, jejichž návky logicky brání futuristům zavádět nějaké odvážnější principy a technologie. To ale neznamená, že takové technologie anebo alespoň jejich koncepty neexistují.\nPojďte s námi na krátkou prohlídku několika možných designů z budoucnosti, které se buď uplatní, nebo se možná „jen“ jako nikdy neuskutečněné architektonické plány dostanou do pomyslných světových učebnic.\nS trojrozměrnými desktopy se před několika lety doslova roztrhl pytel, nejrůznější linuxové kostky a další akcelerované efekty tedy mají mnohem hlubší kořeny. Trojrozměrný desktop má jednu výhodu, může využívat nejrůznějších perspektivních ploch, otáčení a naklánění, takže se pak na ve skutečnosti dvourozměrnou zobrazovací plochu vleze více objektů. Tento koncept se nikdy příliš neuchytil, dnes totiž neexistuje jediný výrobce operačních systémů či linuxových distribucí, který by 3D plochu použil jako výchozí grafické uživatelské prostředí.\nAutor BumpTopu na to šel jinak. I v tomto případě se jedná o 3D desktop, ten má ale imitovat váš skutečný pracovní stůl, na kterém můžete virtuálně přeskupovat a filtrovat divoce rozházené dokumenty a řadit je do přirozených hromádek. BumpTop není pouhé video výše, ale skutečný program, který si mohou ti odvážnější z vás nainstalovat na Windows, v omezené verzi je totiž k dispozici zcela bezplatně. Pokud si na virtuální stoleček troufnete, určitě se pochlubte v diskusi pod článkem se svými zkušenostmi.\nWebové stránky projektu BumpTop\nProč ale koukat na virtuální 3D prostor na 2D monitoru, když můžeme skutečně zobrazovat tři rozměry. 3D zobrazovacích technologií je dnes dostatek počínaje primitivní stereoskopií pomocí prolnutí dvou scén a použitím speciálních brýlí (anaglyfické obrázky, IMAX, „3D monitory“ aj.) a konče hologramy a skutečným 3D prostorem jak z hollywoodského filmu.\nPrávě té poslední a nejpokročilejší variantě se dnes věnuje docela velké množství firem, za zmínku ale stojí především Vizoo a její téměř dokonalý Cheoptics360. Upřímně řečeno, není to žádná žhavá novinka, technologii společnost představila již před třemi lety, na pořádnou implementaci se ale stále čeká. Cheoptics360 je systém v několika velikostních variantách, který uvnitř vyhrazeného prostoru umí promítat trojrozměrný vícebarevný obraz.\nWebové stránky projektu Cheoptics360\nCheoptics360 sice tak trochu vypadá jako z jiného světa, je to ale pouze zobrazovací technologie bez kapky interaktivity. Možná ani tak nezáleží na počtu rozměrů, ale na přirozenosti. BumpTop chce imitovat běžný pracovní stůl, bez multidotekového vstupního zařízení je ale jeho použitelnost skutečně na velmi ostré hraně. Co kdybychom ale takové prostředí ovládali stejně efektivně jako Tom Cruise v Minority Report?\nPrávě po něčem takovém touží Microsoft a jeho už vlastně také tak trochu stárnoucí Surface a dobrá desítka rozličně realizovaných klonů od velmi podobných počítačových stolků po herní zařízení Natal, které snad brzy funkčně rozšíří herní konzoli Xbox 360.\nTýden Živě Speciál věnovaný technologii Microsoft Surface\nWebové stránky projektu Microsoft Surface\nCheoptics360 je rozměrný a pasivní, BumpTop je zase trojrozměrný jen na oko a ke všemu jeho použitelnost bez multidoteků závratně klesá k nule. Co když ale nebudeme potřebovat doteky? Co když bychom se mohli navigovat ve virtuálním trojrozměrném prostoru zcela přirozeně, prostým náklonem a pohledem z jiného směru? S touto myšlenkou si pohrává další z technologií, o které jsme už na Živě psali – faceAPI. Tato technologie používá podobně jako Natal webovou kameru a ta snímá vaše oči, respektive výraz ve tváři. Když se tedy budete dívat na celkem běžný 3D model, třeba glóbus z Google Earth, a „podíváte se z boku“, tedy se otočíte třeba doprava, kamera to rozpozná a objekt natočí. Earth od Googlu faceAPI sice zatím natáčet neumí, demo s kytičkami ale potěší nejen botaniky.\nWebové stránky projektu faceAPI\nAugmentovaná – rozšířená – realita\nSlovíčko „augmented“, tedy „rozšířený“, se na internetu pohybuje poslední dobou docela často, slušivý český název ale ještě nezískalo, surový překlad vám toho totiž moc neřekne. Augmented Reality (AR) je koncept propojení skutečného fyzikálního světa z masa a kostí o další elektronickou vrstvu. A ani tento koncept není nikterak nový a i tato technologie dnes má několik skutečných, alespoň technologicky funkčních, testovacích implementací. Typickým příkladem AR je třeba propojení obrazu z kamery na chytrém telefonním mobilu s daty z internetu. Představte si tedy, že na horské tůře namíříte čočku fotoaparátu na blízký prudký kopec, software jej identifikuje (dnes podle GPS a kompasu, za deset let třeba i pomocí OCR) a na displeji telefonu nad obrazem promítne turistické značení, vzdálenost, označí všechny horské chaty, kiosky a restaurace a ještě připojí nějaký ten přehled třeba z Wikipedie. Tato myšlenka má asi nejblíže realitě, o čemž svědčí projekt Wikitude pro Google Android.\nWebové stránky projektu Wikitude\nRozšířená realita ale může najít uplatnění i v tisku (fotomobil namíříte na článek v tištěných novinách a na displeji se zobrazí jeho elektronická rozšířená verze), při identifikaci osob (fotomobil namíříte na spolucestujícího ve výtahu a zobrazí se jeho identifikační karta z Facebooku) aj.\nA takto by mohly jednou vypadat čtečky pro rozšířenou realitu; budou ovšem tehdy ještě existovat noviny?\nMyšlenky a pohyby\nNaprosto futuristické je ale nakonec ovládání bez dotyků a šermování s myší, tedy ovládání prostou myslí. Velkou výzvou je projekt sanfranciské firmy Emotiv Systems, která vyvíjí technologii EPOC. Jedná se o speciální helmu s šestnáctkou senzorů, které snímají elektrickou aktivitu mozku. EPOC se v současné době orientuje především na herní průmysl a již existují i první hratelná dema, která ovládáte myšlenkou. Pokud by se EPOC dostal do masové výroby a trochu změnil tvar, možná bychom mohli do odpadkového koše vyhodit třeba ovladač od televize – ostatně právě jeho funkci by už dnes EPOC zastoupil celkem bez problémů.\nA pokud doma podobnou helmu nemáte, nechce se vám čekat na Natal a nemáte ani multidotekový monitor nebo tablet, použijte třeba dvě různobarevné pastelky, i s nimi lze dnes totiž ovládat operační systém v počítači.\nSvět ovládacích zařízení a zobrazovacích technologií se neustále zlepšuje a mění. Vznikají nové a nové koncepty a ty staré naopak houfně zanikají. Z těch výše zmíněných se tak roku 2020 docela možná nedožije ani jeden z nich. O to zajímavější ale bude sledovat, jaká nástupnická technologie se skutečně masově uplatní, bude efektivní a ergonomická. Anebo že bychom i za dalších dvacet let stále používali myš? Proč ne – co myslíte vy?\nDiskuze (49) › Další článek: Vydejte vlastní knihu – v září za akční ceny\nTémata článku: Video, Software, Hardware, Internet, Žhavá novinka, Virtuální svět, Hollywoodský film, Odpadkový koš, Kopec, Webová kamera, Always, Zobrazovací technologie, EQC, Svět, Svět technologií, Nejrůznější senzory, Myšlenka, Rozšířený Android, Český název, Virtuální 3D brýle, Linuxová konzole, Jediný výrobce, Dobrá desítka, Ovládací lišta, Velký náklon, Microsoft surface na Mall.cz


Nejneuvěřitelnější soudy v historii\nBatman soudí Batman\nStarosta Batman, který je na jihovýchod Turecka, zažalovala společnost Warner Bros za to, že neoprávněně používal historický název města ve filmu bez jeho souhlasu.\nprodávané starožitnosti žaloval bezdomovce\nV roce 2007 v New Yorku, majitel drahého starožitnictví Karl Kemp & Associates podal žalobu ve výši 1.000.000 $ a požádal soudce, aby zakázaly několik bezdomovců přístup k jeho obchodu vzhledem k tomu, že odrazuje kupce svého druhu.\nžák zažaloval školu\nRodiče 16-letého studenta podala žalobu na amerického učitel na základní škole, a obviněn, že usnul, když se probudil v průběhu lekce syna příliš silná facka, protože to, co se teenager hluchý v jednom uchu.\nPETA žaloval oddělení pro dohled nad zátah a lov\nzasazuje na ochranu zvířat z organizace PETA, se vracet k dalšímu shromáždění, zaklepala na svém autě v nevhodnou dobu vyběhl na silnici jelena. Pak se informoval místní Strážce, které se chystáte přivést k soudu, protože organizoval program na zvýšení jelení populace v lese.\nČerné Američané žaloval Michael Jordan za to, že basketbalový hráč jako on\nV roce 2006, Allen Hekard žaloval Michael Jordan pro „duševní utrpení“, které prožívá, protože vnější podobnosti s sportovce.\nŽena žalovala kvůli zlomeným kotníkem na dítě\nKathleen Robertson z Austin se chytil $ 780 000 za zranění vyplývající ze skutečnosti, že žena měla nerozvážnost narazit na dítě, který se hraje v jejím obchodě. Pozoruhodné o tomto případu bylo, že dítě se ukázalo, že je její vlastní syn.\nTen muž žaloval rodinu, které sestřelil člověk\nV roce 2008, španělský podnikatel Tomas Delgado rozhodl odsoudit k smrti sedm poraženého chlap, protože škody způsobené jeho luxusního vozu.\nvraha matka zažaloval továrnu, kde pracoval\nPoté, co Jonathan Russell páchání střílí na závodě, zabíjení tři jeho kolegové na stroji, a pak se zastřelil, jeho matka podala žalobu a požadovali zotavit z zaměstnanci náhradu škody za sebevraždě svého syna.\nMuž požádal bývalou manželku vrátit ledvinu he\nV rozvodovém americký chirurg Richard Batista požadoval od jeho manželky vrátit se k němu svou ledvinu, obětoval za záchranu jejího života. Není-li tato podmínka není splněna, pak se Richard má v úmyslu usilovat o náhradu škody od několika $ 1, 5 milionů dolarů.\nŽena žalovala kvůli jater\nDvě mladé dívky se rozhodli potěšit své sousedy domácí sušenky v roce 2005. Nicméně, jeden ze sousedů zavolal Wanita Yang nelíbilo překvapení a zakládají pro dívky u soudu, že je. To. Jejich údajná zaklepání na dveře ženy vyvolalo záchvat úzkosti.\nChlapec zažaloval školu kvůli neexistující úrovni\nJe-li student střední školy Brian Delekta složil praktickou vzdělávací program v právní kanceláři své matky, že obdržela od hodnocení A +. Nicméně, škola, v níž studoval chlapce změnila své posouzení na A, tj. A. V americkém systému hodnocení znalostí skóre je považována za nejvyšší. Přesto Bryan úspěšně bránil u soudu své právo na neexistující do posuzování školní A +.\nhudební společnost podala žalobu na skladatele ticha\nV roce 2002, majitelé autorských práv v pracovním hudebník John Cage hrozil soud skladatel Mike Batt za to, že ve své současné skladby alba skládající se z ticha. Tím Butt porušil autorská práva práce Cage, nazvaný 4'33“skládající se z 4 minuty a 33 sekund ticha.\nPachatel zařadil soud proti jejich rukojmí\nV roce 2010, odsouzený Jessie Dimmik žaloval lidé drženi jako rukojmí, protože údajně slíbil, že mu pomůže utéct před policií.\nzákazník banky podala žalobu ve výši přesahující částku HDP celé země\nNešťastný zákaznický servis s názvem Dalton Chiskolm žaloval největší americká banka Bank of America, požadují náklady na jeho 1, 784 bilionů dolarů. dolarů. Během soudu, byl pozván profesor matematiky, který by měl prokázat, že stejné množství prostoru zvaném Chiskolm. Pro srovnání: požadované částky z bankovního člověka několikanásobně větší než světového HDP v roce 2008, který činil 60 bilionů $.\nRIAA nabitý zesnulého pirátství\nAsociace amerického nahrávacího průmyslu podal tisíce žalob proti osobám obviněných z příliš aktivního stahování hudby přes sdílení souborů. Nicméně, tam byl také nedorozumění mezi mnoha oprávněných nároků. Například, žalobci tvrdili, že některé 83 roků starý Gertrude Walton vinným z nedovolené distribuce více než 700 písní. Dcera té ženě řekl, že její matka v průběhu svého života nikdy přišel k počítači.\nRodina podala žalobu kvůli SMS, která byla příčinou nehody\nDvojice New Jersey podal žalobu proti té dívce, jejíž čas nadešel není smska motocyklový řidič, který narazil do nich. Přesto soudce zamítl s tím, že jí nemůže být činěna odpovědnou za jednání řidiče.\nTen muž žaloval lékárnu prodat mu sedativa,\nScott Simon New Jersey koupil v místní lékárně silné sedativum, který je v nemalé dávce opilý na večírku a v důsledku upadl do kómatu. Poté, co člověk skutečně byl v jiném světě, on žaloval nejen v lékárně, ale také pro všechny návštěvníky klubu a dokonce i farmaceutické společnosti Pfizer v USA.\nmuž té ženy, která zemřela v důsledku balíku, žaloval supermarket\nJeden muž z Nebrasky žaloval supermarketu Wal-Mart kvůli špatnému obalu pro přepravu výrobků, které způsobily smrt jeho manželky. Tragicky zabalit najednou zlomil na parkovišti u obchodu, a banka je vynechána z ní poškodil ženinu nohu, což má za následek krvácení, otrava krve, a pak se k smrti.\nKanye West a Kim Kardashian byli obviněni z účasti na teroristických "Al-Káida"\nJonathan Lee Richers řekl soudu, že on viděl celou rodinu Kardashian s Kanye West, našel útočiště v horách Západní Virginie, v tajném výcvikovém táboře Al-Káidě. Tam údajně spálili americkou vlajku a pošlapali fotografii Obama. Také žalobce uvedl, že Kim sama je vůdce teroristické organizace\nRozdíly Gypsy soud sekulární


Česko podává kvůli dolu Turów podnět k Evropské komisi, Cenové rozhodnutí č. 7/2020, Cenové rozhodnutí č. 6/2020, Cenové rozhodnutí č. 5/2020, ERÚ: Výše podpory pro zelené zdroje energie příští rok vzroste, Výše podpory pro podporované zdroje energie příští rok vzroste, Shell zruší 9000 míst, nutí ho k tomu odklon od fosilních paliv, Nizozemsko a Portugalsko posílili své úsilí v oblasti zeleného vodíku, Možnosti a riziká pri implementácii energetickej efektívnosti vo verejných budovách, Poslanci budou řešit osekání podpory zelené energie, ve hře je i solární daň, Komora OZE kritizuje rozdílnou povolenou ziskovost OZE ve vládním návrhu. Nabízí řešení, Antimonopolní úřad posuzuje prodej Pražské teplárenské Veolii. Ta ji má získat od holdingu Křetínského, Německá vláda schválila novelu zákona o OZE, která má zajistit dosažení cíle 65% podílu OZE na výrobě elektřiny, Staré baterie výrobci aut mění na úložiště energie, Volkswagen investuje do elektrifikace v Číně další miliardy, třetina aut by měla být na elektřinu, Nový klimatický plán EU by si vyžádal transformaci energetického systému, Silnice, která nabíjí za jízdy. V Tel Avivu po ní budou jezdit elektrobusy, Větrná elektrárna ze dřeva? Švédové otestují nový koncept, Praha má v plánu ekologicky likvidovat bioodpad, Polská vláda se dohodla s odbory na postupném ukončení těžby uhlí do roku 2049,


Dusno v rozhlase kvůli propouštění: Za problémy nemůžeme my, ale vedení, píší zaměstnanci Zavoralovi | info.cz\nInfo.cz Vojtěch Berger\n20. června 2018 • 15:45\nDva týdny poté, co generální ředitel Českého rozhlasu René Zavoral oznámil, že firma propustí až 120 lidí, předali rozhlasoví odboráři vedení rozhlasu otevřený dopis. Požadují v něm, aby vedení od propouštění ustoupilo a předložilo personální koncepci a jasnou vizi rozvoje programu veřejnoprávního rádia. Spíš než samotné snižování počtu pracovních míst jim vadí jeho nepromyšlenost.\n„Nepříznivou finanční situaci Českého rozhlasu nezavinili zaměstnanci, a proto nemohou na překotné řešení situace doplatit ztrátou místa. Za vývoj finanční bilance nesou zodpovědnost představitelé managementů – minulých i současného,“ stojí v otevřeném dopise.\nText dopisu ve středu odbory představily na setkání se zaměstnanci v budově rozhlasu.\nPod dopis se už během setkání podepsalo přes 100 lidí, kromě odborářů také další zaměstnanci. Podle informací HlídacíPes.org odbory také od prvního setkání s ředitelem předminulý týden evidují zhruba dvacet nových zájemců o členství. Sběr podpisů pod otevřený dopis potrvá týden.\nRozhlasovým odborům vadí, že ředitel Zavoral neusiluje o zvyšování koncesionářského poplatku. Ten rozhlasový nevzrostl od roku 2005 a jeho výše je nyní pro domácnosti 45 korun měsíčně.\nPolitická vůle ke zvýšení poplatků za vysílání veřejnoprávní televize a rozhlasu je však dlouhodobě velmi nízká. Přibývají naopak výzvy k zestátnění těchto médií, respektive k navázání jejich financování na státní rozpočet.\nKvůli chystanému propouštění a hlavně jeho formě se odbory dostaly do otevřeného střetu s ředitelem Zavoralem před dvěma týdny.\nKdyž tehdy odboráři na setkání zaměstnanců s ředitelem přednesli své nesouhlasné stanovisko s koncepcí chystaného propouštění, Zavoral je obvinil z nekorektního jednání a z „faulu proti němu“, protože ho se svým postojem neseznámili předem.\nTo odbory odmítají a „faul“ vidí naopak u ředitele: „Debatu o tom, jak se bude vyvíjet program, nám slíbil už předtím, než vyhlásí tuto optimalizaci. A to se nestalo,“ řekl tehdy pro HlídacíPes.org Jiří Hubička.\nGenerální ředitel na setkání začátkem června naopak několikrát zdůraznil, že rozhlas se nechystá rušit stanice ani služby ČRo nebo zužovat programovou nabídku. Odborům pak vzkázal, že „sníží otevřenost komunikace vůči nim“.\nZavoral tvrdí, že za peníze ušetřené propouštěním zvýší mzdy zbylým zaměstnancům. „Zvyšování mezd je naším cílem, ale ne za každou cenu. Propouštět se musí uvážlivě,“ oponuje Hubička.\nJak také informoval HlídacíPes.org, kromě aktuálního sporu s vedením ČRo o propouštění uvažují rozhlasové odbory i o podání přihlášky do Českomoravské konfederace odborových svazů.\nVstoupit by do ní odboráři z ČRo mohli prostřednictvím svého zastřešujícícho odborového svazu OSMedia (odborový svaz hromadných sdělovacích prostředků, který sdružuje odborové organizace v ČT, ČRo a ČTK).\nŠéf ČMKOS Josef Středula se rozhlasových odborářů zastal a řekl, že jeho organizace je vstupu mediálního svazu otevřená.\nOSMedia (jehož předsedou je také Jiří Hubička – šéf rozhlasových odborů) svolá na září mimořádný kongres, který bude o celé věci jednat. Od vstupu do ČMKOS si rozhlasoví odboráři slibují posílení své vyjednávací pozice proti vedení ČRo a lepší právní servis.\nDen ve 30 vteřinách: Spory v Českém rozhlase nekončí a do Německa se…\nMédia hrají o přežití, nenechte je zemřít, apelují vydavatelé na…\nČeský rozhlas|René Zavoral|propouštění|odbory|otevřený dopis


12V DC / 230 V AC FV systém 285Wp (Cetris) Konstrukce: Plochá střecha | Solar-Eshop\n12V DC / 230 V AC FV systém 285Wp (Cetris)\nOstrovní systém předinstalován na montážní nehořlavé (Cetris) desce.\nKonstrukce: Bez konstrukce 29 400 Kč Konstrukce: Plochá střecha 32 100 Kč Konstrukce: Šikmá střecha s taškami 30 800 Kč Konstrukce: Šikmá střecha z plechu, lepenky 30 300 Kč\n-32 100 Kč (0 %)\n32 100 Kč (24 298 Kč bez DPH)\nSystém je předinstalován na montážní nehořlavé desce. Stačí jen umístit panel na střechu, upevnit připravenou (prodrátovanou) desku na zeď a připojit připravené kabely k panelu a baterii. Díky montáži na nehořlavé desce, je možné systém nainstalovat i na dřevěné podklad (konstrukce).\npojistné odpojovače + pojistky\nHmotnost sestavy bez konstrukce 97 kg\nHmotnost sestavy s konstrukcí na plochou střechu 112 kg\nHmotnost sestavy s konstrukcí na šikmou střechu s taškami 106 kg\nHmotnost sestavy s konstrukcí na šikmou střechu z plechu, lepenky 101 kg


7.6.2021 – Ani ryba, ani rak – komunisté jsou prostě tak. • Hlasování o důvěře vládě • Závažná pochybení vlády • Covid, Vrbětice, dotace\n15.7. (20 dnů) – Letní měsíce s sebou přinášejí okurkovou sezónu. Letos ji drastickým způsobem smetlo „hodonínské tornádo“, které ve spojení s blížícími se volbami namixovalo koktejl, v němž se promíchávají solidarita s choutkami politiků využít neštěstí pro startující volební kampaň. Bývalá předsedkyně Energetického regulačního úřadu Alena Vitásková, která roky čelila české soudní mašinérii, než ji nakonec v kauze chomutovských solárních elektráren podnikatele Zdeňka Zemka pravomocně očistili, se na stránkách Institutu Aleny Vitáskové nebála použít výraz hyenismus.\nOsobnosti: Jiří Krampol (907 článků)


Předpověď počasí na celý únor: Kdy bude nejchladněji? | stars24.cz\nPředpověď počasí na celý únor: Kdy bude nejchladněji?\n06:00, 31. ledna 2021 1 komentář přidejte názor\nÚnor bude teplotně i srážkově průměrný. V příštím týdnu budou teploty hodně kolísat, oteplí se zejména v jeho prostředku. Nejchladnější by v únoru měl být týden od 15. února.


Péče o zahradu | Svět-Rostlin.cz\nV létě je bazén to, co máme na zahradě nejraději. Ale i přesto, že na trhu jsou k dostání stále ekologičtější bazény, do přírodního koupaliště mají hodně daleko. Řešením je 100 % biologické /nebo taky biotopové nebo ekologické/ koupaliště, kde je voda ..\nProvzdušňovače trávníku nabízí kvalitní řešení pro účinný a jemný postup proti mechu a plstnatění trávníku . Cílem této péče o trávníky je, aby se vzduch, voda a živiny mohly opět nerušeně dostávat ke kořenům trávy. Pravidelné používání ..\nKolébkové pily na dřevo jsou vhodné pro silné kmeny. Kolébkové pily Metabo nabízí řešení pro optimální bezpečnost práce. Z konstrukčního hlediska je zde vhodně navržena kolébka, aby co nejvíce usnadňovala práci. Stabilní svařovaná konstrukce kolébkové pily ..\nJak pečovat o zahranu a rostliny? Články o pěstování rostlin naleznete na webu Svět-Rostlin.cz\nBiologický bazén - koupání bez chloru a ..


Výkup bronzu Plzeň, výkup bronzu za vysoké ceny - kovy.cz\nNaše firma Monaxa Provider s.r.o. nabízí výkup bronzu již několik let. V oboru výkup máme řadu zkušeností, a proto nabízíme výkup bronzu ve městě Plzeň a po celé České Republice.\nStačí, když nám zavoláte nebo napíšete na níže uvedené údaje. Sdělíte nám množství materiálu a místo, na které si máme pro bronz přijet. Po oboustranné dohodě vás ihned informujeme o přesném čase, kdy si pro materiál přijedeme. (Výkup bronzu probíhá v lokalitě Plzeň a po celém území ČR.)\nVýkup bronzu Plzeň a všechny další lokality v České Republice. Výkup bronzu u nás je možný každý den po celý rok. Pro další informace nás kontaktujte na níže uvedené údaje.\nZlato 1 231 322,78 Kč/kg\nPoslední aktualizace ceníku proběhla 21.09.2021 03:14.


Titanic odrazil Piráty. Aspoň prozatím - iDNES.cz\nTitanic odrazil Piráty. Aspoň prozatím\n11. ledna 2008 10:19, aktualizováno 10:19\nI desátý rok svého kralování přežil Titanic bez úhony. Se světovými tržbami nad 1,8 miliardy dolarů zůstává nadále nejúspěšnějším filmem všech dob – ale také již jediným samostatným "kouskem" vedoucí desítky, kterou jinak tvoří pouze díly filmových sérií.\nNejstarší položku představuje Jurský park z roku 1993. Nejvýše ceněnou zase Pán prstenů, který má v top ten dva díly a třetí na patnácté příčce. Nejčetnější zastoupení má Harry Potter – zabral tři z deseti příček.\nA nejnovější ohrožení Titaniku znamenali Piráti z Karibiku, kteří na katastrofickou romanci útočili dva roky po sobě a v součtu tržeb všech tří dílů ji už překonali, podobně jako trilogie Pán prstenů.\nJednotlivým titulům Titanic zatím odolal, ač se od dob jeho premiéry vstupné do kin zvýšilo. Nicméně loňským obchodům už vládly zcela jiné hvězdy než Leonardo DiCaprio.\nPiráti z Karibiku 3 s podtitulem Na konci světa sice nepřekonali výsledky druhého dílu, ale stali se nejúspěšnějším loňským filmem: utržili skoro miliardu dolarů.\nA jejich hrdina, kdysi spíše tvář nezávislých produkcí Johnny Depp, získal titul Top Money Making Star – tedy hvězdy, která vydělává kinům nejvíce peněz. Takzvaný Quickleyho žebříček, který se v Americe propočítává rok co rok už tři čtvrtě století, vyhrál Depp díky Pirátům podruhé za sebou. Koho nechal loni v zádech?\nNa druhém místě skončil Will Smith, hrdina sci-fi Já, legenda, které stačil měsíc, aby se čtyřmi sty miliony dolarů pronikla do stovky nejvýnosnějších děl historie.\nTřetí skončil George Clooney, který se slavně navrátil s Dannyho parťáky, čtvrtý Matt Damon, kterému kromě téhož snímku vyšlo Bourneovo ultimátum, a pátý hrdina Amerického gangstera Denzel Washington. Mimochodem, dva z pěti hereckých "strojů na peníze" jsou tmavé pleti.\nVedle hvězdných jmen znamenají záruku hlavně nová pokračování hitů. Ne náhodou se loni do vedoucí dvacítky filmové historie vedrala hned čtyři.\nNa páté místo pokročila "trojka" Pirátů, na šesté nejnovější Harry Potter s podtitulem Fénixův řád a rovněž, se skoro miliardovými výnosy, na jedenácté komiks Spider-Man 3 a na dvacáté animovaný zlobří král neboli Shrek Třetí.\nAle do první padesátky se vešly rovněž úspěšné solitéry jako akční podívaná odvozená z mechanických hraček Transformers nebo animovaný příběh krysího šéfkuchaře Ratatouille.\nZvláštní kapitolu pak tvoří Simpsonovi ve filmu; zatím jim více než půl miliardy dolarů ze vstupného stačí na padesáté místo.\nDvě stě milionů? Nic extra\nDonedávna se za úspěch považovaly tržby kolem dvou set milionů dolarů. Ovšem dnes už se této sumě blíží i některé rozpočty filmů a v tržbách ji loni překročily desítky snímků: kromě již zmíněných třeba Zlatý kompas, Pan Včelka, Prázdniny pana Beana, Kouzelná romance nebo druhý díl Lovců pokladů, který se do zdejších kin teprve chystá.\nNa porážku Titaniku odborníci moc nevěří ani letos. A pokud ano, vidí jedinou možnost: Indiana Jones.\nTémata: Karibik, peníze, Denzel Washington, George Clooney, Harry Potter, hračky, Indiana Jones, Johnny Depp, Jurský park, Konec světa, Leonardo DiCaprio, Matt Damon, Pán prstenů, Shrek, Spider-Man, Will Smith\nV oscarovém velkofilmu Titanic (1997) se bezmezně milovali, jejich lásku ale překazil ledovec. Po jedenácti letech se...


Společenství vlastníků domu Špálova 31, IČO: 29248051, 8. 12. 2019 - Obchodní rejstřík | Peníze.cz\nSpolečenství vlastníků domu Špálova 31\nod 11. 11. 2010 do 26. 1. 2015\nSpolečenství pro dům Špálova 31\nŽďár nad Sázavou - Žďár nad Sázavou 7, Špálova 1661/31, PSČ 591 01\nod 11. 11. 2010 do 11. 10. 2016\nŽďár nad Sázavou, Špálova , PSČ 591 01\nSpisová značka 8251 S, Krajský soud v Brně\n- Právní poměry spolčenenství upravují stanovy schválené 6.10.2010.\nMILOSLAV MUSIL - předseda výboru\nMARIE KUNEŠOVÁ - místopředseda výboru\nZDENĚK BLAHA - člen výboru\nod 26. 1. 2015 do 15. 3. 2019\nden vzniku členství: 20. 11. 2014 - 14. 11. 2018\nden vzniku funkce: 20. 11. 2014 - 14. 11. 2018\nden vzniku funkce: 6. 10. 2010 - 20. 11. 2014\nZa společenství jedná navenek předseda výboru, v době jeho nepřítomnosti nebo zaneprázdnění místopředseda výboru. Je-li pro právní úkon předepsaná písemná forma, je nezbytný podpis předsedy nebo místopředsedy a dalšího člena výboru. Podepisuje-li předseda spolu s místopředsedou, je podpis místopředsedy považován za podpis člena výboru.\nSpolečenství vlastníků domu Špálova 31, IČO: 29248051, 8. 12. 2019 - Obchodní rejstřík - Mobilni verze


Piss sex | Femina.cz\nFemina.cz > sex a vztahy > Vše o sexu > Piss sex\nJeště donedávna jsem nevěděla, co to slovo znamená. Až mi jednou přes internet cizokrajný mladík tento způsob sexu navrhoval. Poslal mi odkaz na stránky s videi tohoto druhu. Se zděšením jsem je shlédla, byly to záběry žen – sexuálních pracovnic, jak si nechávají načůrat do úst od nadržených samců a netvářily se u toho zrovna dvakrát nadšeně!\nZvedal se mi z toho žaludek, návrh od dotyčného jsem rychle zavrhla. Okamžitě jej vymazala ze seznamu potencionálních milenců. Brr, tak do toho nikdy nejdu. Četla jsem sice něco o léčbě močí – urinoterapii, ale to bych fakt musela být na smrt nemocná.\nZa nějaký čas jsem se seznámila a začala na vážno chodit s Karlem, který rád v sexu experimentuje. Ať je to používáním erotických pomůcek, focením při milování, tak i jiné způsoby uspokojování se. Ten den, kdy se to stalo, probíhal v pohodě. Bylo vedro k padnutí, měli jsme volno a strávili jsme jej na pivku v hospůdce nedaleko od Karlova bytu. Ochlazení pivem příliš nezabralo, a tak společná sprcha proběhla hned po návratu z občerstvení.\nAle pivní mok udělal své. Chtělo se mi na malou, ale Karel mě ze sprchy nepustil. Sedl si do vany tak, aby měl mou přeplněnou mušličku přímo u úst. „Dej mi ji, dej mi svou zlatou šťávičku“ žadonil. Byla jsem z toho poněkud překvapená a docela silně proud moče v sobě zadržovala, stud mi nechtěl dovolit takovou úchylnou věc udělat. Ale Karel mě silně vybízel a hecoval. „Nezadržuj to! Vím, že se ti chce, buď moje hodná holčička, jo dej mi ji!“\nByl to můj vnitřní zápas, šíleně moc se mi chtělo a zároveň mi to přišlo takové nenormální. Ale Karla miluji a v jeho experimentech mu důvěřuji jako nikomu. Jeho dech a jemné přejíždění prsty, to už se nedalo zadržet! Byl to takový vnitřní boj. Zápas předsudků a živočišnosti. A ta živočišnost ve mně nakonec na celé čáře zvítězila! Po troškách jsem se vyprazdňovala na jeho žádostivé tělo.\nZároveň s pomalým přerušovaným, ale silným proudem se dostavilo neskutečné vyvrcholení. A to se mě Karel dotýkal jen lehounce. Byl to tak zvláštně krásný vnitřní a intenzivní orgasmus. Skrápěla jsem ho od hlavy až na břicho. Nepolykal, ale prostě se nechal ode mě pořádně počůrat. Maximálně si užíval moje doznívající vyvrcholení. Chvěla jsem se, úplně se mi z toho točila hlava. Po společném sprchování a vzájemném utírání jsme se přesunuli do ložnice a oba sladce uspokojeni usnuli.\nMožná za to mohla dávka alkoholu v krvi, možná touha zažít něco nového. Ale rozhodně toho nelituji, protože toto byla ta nejintimnější chvilka nás obou a žádný z nás tento experiment nikdy s nikým nepodnikl. Byl to experiment z lásky. Odevzdávání se a příjímání.\n14.6.2013 12:00| autor: Vanesa Meyer\nVíce o tématu: erotický příběhinternetpisssexsprcha


tak trochu vyzobaná slunečnice: ježíš, kdo to objednal?!\nJeště, že je blbost věčná, jinak by se člověk ani nesmál.\nJá se nejvíc zasměju své vlastní blbosti, i když přiznávám, že tady jsem se v první chvíli nesmála.\nZasmála jsem se, až jsem to vyprávěla mému muži a rozebírali jsme, jak se mi to mohlo stát.\nNa tenhle balík kreativních sešitů jsem se fakt těšila.\nDoma už došla zásoba, a i když děti dlouho nepřijedou, tak abych to tady měla.\nKdyž jsem balík rozbalila, vykřikla jsem, proboha, co mi to poslali?!\nJá jsem to teda vykřikla ještě trochu jinak. Doplňte si sprosté slovo sami.\nKterý kretén tohle objednal?!\nJdu si zkontrolovat svoji objednávku do emailu, tohle tam přece nemůže být.\nVyměnili balík nebo co.\nTen kretén jsem já!\nNa webu jsem vybírala a přebírala asi hodinu, aby to bylo pro předškoláky i školáky. Přemýšlím, jestli jsem v té době nebyla pod vlivem.\nJako správný Moravák se rozhodně vína nezříkám, ale v té době jsme díky omezeným nákupům neměli doma už týden ani hlt.\nTak co se proboha stalo?\nObjednala jsem, kráva, dva sešity naprosto stejné, jeden sešit pro školáka a všechny ostatní pro předškoláky.\nKde je sakra to, co jsem měla v úmyslu koupit???\nTo není možné. Je pravda, že mi furt vypadával internet, ale to není omluva.\nNormálně před odesláním všechny objednávky kontroluju a tohle se mi ještě nestalo.\nNo nic. Prd se stalo a tady se stejně využije úplně všechno.\nI moje staré vizitky.\nA věčně slyším: a babi, nemáš tohle dvakrát?\nBroučku, a víš, že mám...\nDoufám, že mi to nezůstane 😂\nJo a abych nezapomněla, třeba se bude někomu hodit.\nKreativní sešity nakupuju různě. Minule jsem sešity Malý princ nakoupila v Megaknihy, tentokrát mě tam nic nezaujalo, tak jsem nakoupila v Levných knihách, kde také občas nakupuju.\nKoupila jsem i nové ořezávátko, páč babi, to ořezávátko je na nic.\nDoufám, že tohle ořezávat bude. Ještě jsem ho po tom svém karambolu nezkoušela...\nNechám si naději, že aspoň tuhle blbost jsem nakoupila správně.\nMějte zdravý den s úsměvem na tváři.\nA snad jsem svojí blbostí k tomu úsměvu aspoň trochu přispěla.\nA usmějte se. Úsměv je vidět i ve vašich očích i přes roušku.\nblondýna 20. března 2020 7:40\nNebyla bych tak přísná, chybovat je lidské a zlomená noha je horší.\nRůža 20. března 2020 7:50\nMarti, pobavila jsi mne. A smála jsem se nahlas. Jak říká náš syn, může se stát...Sešity určitě využijete, Alánek je na řadě.\nVija 20. března 2020 7:58\nUsmála jsem se, využijete vše je to vidět v minulých postech :o)\nPřeji také zdravý den. J.\nJára D. 20. března 2020 9:28\nTakové sešity se dají využít různě. Já jsem měla dlouhé roky schované staré nedomalované omalovánky po svých synech a pak je "dorazila" vnoučata. A jak se to při hlídání hodilo!\nHelena Davidová 20. března 2020 11:33\nNebuď na sebe tak tvrdá, člověk nadělá horší kopance! Určitě zužitkujete vše!\nAnonymní 20. března 2020 14:28\nMarti, když to nebudeš zkoušet s těmito sešity na dospěláky, až někdo dorazí na návštěvu, tak by se nic stát nemělo?\nZdravím a mějte se fajn. Jiřina z N.\nStáňa 20. března 2020 15:14\nMarti, člověka vždycky pobaví, když zjistí, že není jediný, komu se občas povede nějaká blbost :).\nHezký den (s úsměvem) i tobě\nSignora 20. března 2020 15:36\nMarti, opravdu se usmívám. :-D\nChybička se občas vloudí. Jsem knihomol a od roku 1991 členem Knižního klubu. Pravidelně si tedy jezdím pro knížky buď na Václavák do Luxoru a nebo na Smíchov. To, že se mi "povedlo" si koupit jednu knihu, kterou už jsem doma měla, mě donutilo k tomu, že jsem všechny knihy zapsala hezky do počítače, kde je mám řazené podle autora a ve druhém souboru podle názvu. No, stalo se .... knihu jsem věnovala o něco málo později snaše a ta můj dar ocenila.\nDle mého muže, který téměř nečte, nepočítám-li různé motoristické magazíny, utrácím za knihy moc peněz. Od určité doby mě do knihkupectví doprovází pod záminkou, abych se s tím nedřela. Jak je průhledný. Ale budiž. Při poslední návštěvě knihkupectví jsem měla papírek s třemi tituly, které jsem "nutně potřebovala". :-D Vybrala jsem si je v regálu, vystála frontu u pokladny a zaplatila. Pak se mně pokladní zeptala, proč tu knihu mám dvakrát.... Naštěstí byli tak ochotni stornovat paragon a já si tu knihu mohla jít vyměnit. Ale prý to dělají jen výjimečně. Takže, nejsi v tom sama. :-D\nDáša F. 20. března 2020 19:55\nMarti, to je hned, u mně je někdy ruka rychlejší než hlava a pak se také divím. Jako včera: aktualizovala jsem si záložku: S kým ráda cestuji a jeden klik a záložka se 73 oblíbenými blogy nikde. Naštěstí jsem měla blog otevřený ještě na jedné stránce, kde záložka zatím nezmizela. Takže jsem každý blog postupně otevřela, zkopírovala a opět vložila do oblíbených. 73x.\nVěřím, že dva stejné sešity se dětem budou hodit, každý si ho zpracuje podle sebe.\nMartina z Českého ráje 20. března 2020 20:57\nJé Marti, to vše využijete.Až přijedou vnoučátka ,bude se to hodit.Krásný večer všem třem.Martina\nEma 20. března 2020 21:52\nI taková věc se občas přihodí. A když se nestalo nic horšího, tak jde o houby.:-D\nTaké ráda nakupuji na Megaknihách.:-)\nPřeji klidný víkend.:-)\nVěraŠ. 21. března 2020 0:16\nno, tak tohle znám. A fakt kolikrát zírám, co jsem objednala. Naše generace byla zvyklá nakupovat v "kamenném" obchodě. Ale teď to bohužel nejde. Já se teda vždycky tvářím tak, že jsem to "přesně takhle chtěla". Nemám v podstatě ráda internetové nakupování, ale když oni to u nás v obchodě fakt nemají. Nebavím se o tom, že dnes to ani nesmí prodávat, to je jiné téma.\nvyzobaná slunečnice 21. března 2020 6:37\nAhoj všichni, tak vidím, že tenhle příspěvek se mi asi moc nepovedl. Mělo to být vtipné hahahaha :-) Jasně využijeme vše, ale vzhledem k tomu, že nakupuju všechno přes net víc než deset let, trochu mě to překvapilo :-) Dáši, připomněla jsi mi jednu hrůzu ještě z práce. Už večer jsem psala několikastránkovou analýzu snad na deset stránek a byla unavená a na konci místo uložení jsem si ji smazala! Mějte krásný den.


Salvia nemorosa Šalvěj hajní\nVzpřímená, hodně větvená trvalka, původem z Evropy až střední Asie. Listy jsou vejčité či kopinaté, jemně vrásčité, středně zelené. Od léta do podzimu kvete fialovými, nachovými, růžovými či bílými květy. Jsou vhodné ke...\nSalvia x superba Šalvěj\nTrsnatá vzpřímená, hustě větvená trvalka. Listy jsou kopinaté, podlouhlé, středně zelené, naspodu mírně chlupaté. Od poloviny léta do podzimu kvete fialovými až nachovými květy. Jsou vhodné pro skupinovou výsadbu na...\nSantolina chamaecyparissus Svatolina cypřiškovitá\nKeřovitě rostoucí trvalka, původem ze Středomoří. Listy jsou podlouhlé, úzce zubaté, šedobílé a aromatické. V polovině léta kvete jasně žlutými květy. Jsou vhodné pro skupinovou výsadbu i na skalky. Na zimu je dobré krýt...\nSatureja montana Saturejka horská\nZakrslý polokeř, původem z jižní Evropy. Listy jsou čárkovité, kožovité, tmavě šedavě zelené a silně aromatické. V létě kvete levandulově růžovými až fialovými květy v hustých vzpřímených klasech. Jsou vhodné pro...\n<434445 46 47>


archiweb.cz - Telehor - reprint avantgardního časopisu\nŠvýcarské nakladatelství Lars Müller Publishers vydalo v rozmezí let 2011 a 2013 reprint avantgardního časopisu, jenž vznikl ve spolupráci s curyšským nakladatelem Hansem Girsbergerem v roce 1936 na půdě první československé republiky. Jedná se o unikátní, první a zároveň poslední dvojčíslo časopisu Telehor, věnovaného jeho editorem, brněnským architektem Františkem Kalivodou cele dílu avantgardního maďarského výtvarníka László Moholy Nagye. Přínosné pro tento počin se stalo především to, že vyšly obě mutace – s barevnou obálkou, jako originál dobového Telehoru i černobílou obálkou se zasvěcenými komentáři historiků umění Klemense Grubera a Olivera A. I. Botara, kteří časopis, jednak začleněním do historických událostí, ale i komparací s dobovou západní produkcí uvádějí do celkového mezinárodního kontextu. Ve svém výzkumu využili i materiály uložené ve sbírce architektury a urbanismu Muzea města Brna.\nTelehor – mezinárodní časopis pro vizuální kulturu by pravděpodobně nevznikl bez spolupráce tří osobností – Moholyho Nagye, švýcarského historika architektury Siegfrieda Gideona a Františka Kalivody, zaangažovaných rovněž do příprav a organizací kongresů mezinárodní architektury CIAM. Časopis vyšel v Brně pouze v jednom dvojčísle, takže ho potkal podobný osud jako dřívější Kalivodův projekt Ekran. Gruber s Botarem podtrhují výjimečnost tematického zaměření Telehoru - podle nich i přes vysokou popularitu Moholyho díla a názorů v Německu, mu nebyla v té době věnována obsáhlejší publikace a upozorňují na souvislost mezi názvem časopisu Telehor (z řečtiny), Moholyho aktivitami na poli vizuálních médií a prací maďarského vědce a inženýra Mihályho von Dénese. Ten svůj první koncept televize nazval „telehor“ a Moholy se s ním mohl setkat na demonstračním předvedení roku 1919 v Budapešti. V roce 1923 vyšla v Berlíně Denésova kniha Das Elektrische Fernsehen und das Telehor.\nTelehor, především jeho druhá mutace s černým přebalem a bílým groteskem, byl dlouhou dobu považován za katalog k výstavě, která v Brně proběhla již v roce 1935. Kalivodovi se publikaci podařilo vydat až 28. února 1936, tedy těsně před zahájením výstavy v Českých Budějovicích. Známější barevná verze Telehoru má na titulní straně reprodukci Moholyho olejomalby Konstrukce „z 7“ , druhá mutace má pouze černou obálku s textem: l. moholy-nagy. Časopis je tištěn cele malopisem Futurou německého typografa P. Renera, obě mutace jsou formátu A4 v kroužkové vazbě s průhledným přebalem chránícím titulní stranu. Kalivoda byl jeden z mála, kdo používali i v textu malopis a bezpatkové písmo. Gruberovi s Botarem se podařilo nalézt Moholyho dopis Kalivodovi ze srpna 1935 s jeho vlastní představou návrhu na přebal publikace, díky čemuž se domnívají, že více než o katalog se mělo jednat o antologii Moholyho díla. Sám Kalivoda však v textu přiznává, že chtěl především poukázat na vývojové cesty vizuálního umění, a že cílem publikace nebylo vytvořit monografii, ale zaměřit se na specifický problém světla. Tímto tematickým zaostřením na určitou výtvarnou problematiku Kalivoda překonal po obsahové stránce publikace tištěné po roce 1929, kdy vyšla kniha Foto-Auge Franze Roha a Jana Tchicholda, a jimiž se formálně zajisté inspiroval.


ZEL(e)NÉ LISTY - Werbář - sukulenty - Graptopetalum saxifragoides\nÚvod » Werbář - sukulenty » Graptopetalum saxifragoides\nGraptopetalum saxifragoides Kimnach (1977)\n3. Rostlina s novým květenstvím (Plant with new inflorescence)\nPoprvé jsem tuhle drobnou rostlinku držela v ruce, když jsme rozbalovali dárky od jednoho pražského pěstitele kaktusů a sukulentů. Z ubrousku vypadly dvě drobné modře ojíněné růžičky, které jsem v první chvíli tipovala na kousek z rostliny Sedum morganianum. Chvilku jsem byla maličko zklamaná, protože tohle sedum je sice krásné, ale jen do okamžiku, než jím nechtěně zatřesete. Pak nacházíte jeho listy na všech možných a nemožných místech, většinou už se slušnými kořínky nebo dokonce novým drobným stonečkem. Navíc dnes už nepatří mezi nějakou vzácnost, najdete ho v lecjaké sukulentní sbírce.\nSpojené růžičky nevelkých sukulentních listů putovaly do substrátu a po čase bylo jasné, že se krátké stonky nebudou dál prodlužovat. Sláva, S.morganianum vypadlo ze hry. Nezbylo než čekat, až se rostlinka nějak víc projeví. Tvar květenství měl napovědět, zda se jedná o miniaturní rostlinu rodu Echeveria, Pachyphytum či Graptopetalum. Kytička s námi naštěstí nelaškovala dlouho, mezi listy se objevil příslib nového poznávacího znaku – květenství. Nevysoká stopka s několika palisty se na konci rozdvojovala do dvou větví s několika málo květy. Když se poupata lépe vyvinula, okázaly se červenavé konce korunních lístků. Po otevření prvního květu bylo jasno – Graptopetalum! Krásné, modře ojíněné, miniaturní graptopetalum s nejstaršími listy, zbarvujícími se do růžovočervena. Květy byly bělavé s tmavěčervenými skvrnkami, slévajícími se až do tmavých plošek na koncích korunních listů. Prošla jsem si stránky, věnované čeledi Crassulaceae a nakonec našla nejpodobnější rostlinu – Graptopetalum saxifragoides v. farinifera.\nZákladní G.saxifragoides má žlutozelené, ojíněné listy s přechody do oranžovočervené barvy. Roste ve mexickém státě Durango ve velkých nadmořských výškách (asi jako na vrcholcích slovenských Tater). Vytváří veliké skupiny růžic na skalnatých svazích a podle osvitu slunečním zářením se také zabarvují listy. Teprve nedávno (2003) byla autorem základního popisu objevená další varieta G.saxifragoides – v.farinifera v mexickém státě Zacatecas. Od základního druhu se liší právě zbarvením – listy jsou modravě ojíněné a některé se zbarvují do růžovočervené. Jinak je vše podobné.\nDnes už je rostlinka odvetlá, květenství uschlo a odlomilo se. Je skvělé, že péče o rostlinu není vůbec náročná, stačí jednou za týden zalít a když zapomenete, vůbec nic se nestane. G.saxifragoides, podobně jako kolegové z rodu v období sucha ( u nás přes zimu) obětují nejstarší listy, aby jejich energii přečerpaly do těch nejmladších. Na jaře stačí zaschlé listy opatrně odlámat. V budoucnu očekávám, že drobné růžičky listů budou asi pomalu přibývat a rostlinka časem zaplní plochu květináčku. Vůbec to nevadí, hezkých miniaturek a ještě k tomu přímo z Mexika není nikdy dost. R.\nDetermination and experience with growing of Mexican Graptopetalum saxifragoides from family Crassulaceae.\n1. Kvetoucí G.saxifragoides v.farinifera


Nenechte si dluhy přerůst přes hlavu. Řešením více úvěrů je jejich sjednocení. – Jak na půjčky – Vše o půjčkách\nNenechte si dluhy přerůst přes hlavu. Řešením více úvěrů je jejich sjednocení.\nPosted On : 03/03/2016 Published By : Hedy\nŽivot plyne a my pořizujeme. Nejdříve je to bydlení na hypotéku, poté provedení rekonstrukce prostřednictvím překlenovacího úvěru, následovat může auto pořízené na leasing, nějaký spotřebitelský úvěr na sezónní vybavení, jako jsou lyže, příp. dovolenou a další. Ani se nenadáme a splácíme několik splátek měsíčně, každou jiné společnosti a přeplácíme i několik tisíc korun na úrocích.\nUšetřit můžete velmi jednoduše. Stačí obrátit se na společnost, která umožňuje konsolidaci úvěrů, přijala by x našich smluv, sjednotila je do jedné a my spláceli jednu, sice vyšší, ale určitě výhodnější splátku.\nSjednocení co nejvíce úvěrových smluv\nJestliže máte různé druhy úvěrových smluv – revolvingovou, spotřebitelský úvěr, leasing, hypotéku… budete se muset poohlédnout po společnosti, která přijímá pro konsolidaci všechny typy produktů. Většinou jsou společnosti ochotny sjednocovat ne úplně všechny typy produktů, záleží na tom, jak vysoký nový úvěr jsou ochotny poskytnout.\nI tak se však vyplatí, dojde-li ke sjednocení např. 4 úvěrových smluv do jedné a z původních vám ke splácení zůstane např. leasingová smlouva na auto.\nUrčitě se neobracejte jen na jednu společnost. Informujte o své situaci více bankovních nebo nebankovních společností a nechte si vypracovat nabídku. Možná budete překvapeni, jak se mohou nabídky, které obdržíte, lišit.\nDobré je najít si i recenze osob, kterou podobnou situaci řešili před vámi. Můžete se tak dozvědět, zdali konsolidace proběhne dostatečně rychle, jako potřebujete a jak vám daná společnost slíbí, zda se nemusíte obávat skrytých zádrhelů a která z firem je solidní, nebo které byste se měli raději vyhnout.\nProstředním konsolidace skutečně ušetříte. Stačí jen obrátit se na několik společností a informovat se, jak vám mohou pomoci ve vaší tíživé finanční situaci.\nPosted in: PůjčkyTagged : konsolidace