PČR, PS 2017-..., 12. schůze, část 246 (19. 4. 2018)\nMinistr průmyslu a obchodu ČR Tomáš Hüner Děkuji za slovo. Jenom velmi krátkou reakci. Děkuji panu poslanci Zahradníkovi nejenom za příspěvek, ale za celou dobu spolupráce, kterou s MPO v dané oblasti vedeme, a doufám, že bude ku prospěchu konečného zákazníka a občanů ČR.\nMístopředseda PSP Tomio Okamura: Děkuji, pane ministře. Nyní dávám slovo poslanci Václavu Klausovi, který byl vylosován na druhém místě, k přednesení ústní interpelace na ministra školství, mládeže a tělovýchovy Roberta Plagu, kterého tady však nevidím, takže vám pan ministr odpoví v souladu s jednacím řádem písemně do 30 dnů. Připraví se paní poslankyně Jana Krutáková. Prosím, pane poslanče, máte slovo.\nPoslanec Václav Klaus: Vážený pane ministře nepřítomný, já bych využil tuto interpelaci, abych vám připomenul vaši zodpovědnost za českou vzdělávací soustavu, protože jste hlavou exekutivy ve školství. Vím, že jste zdědil svůj resort ve velice neblahém stavu legislativně, věcně, chápu, že nevíte dne ani hodiny, jak dlouho zůstanete ještě ve funkci, nicméně vaší povinností je konat. Včera jste se přidal k tomu, že jste z politických důvodů zamítl novelu, která jistým způsobem vylepšovala, nebo vracela některé špatné věci v české legislativě týkající se školství. Z politických důvodů jste se rozhodl, že poslechnete politický tlak a uvrhnete české školství do chaosu od září, od října tohoto roku. Dobře. Tak to nechme být.\nNicméně jedna věc už je jasná a odborná, a dokonce i politická veřejnost se na ní shoduje, a to je obrovský problém, který vyvolala plošná inkluze. Vy jste sliboval, že v tom budete konat. Myslím, že v tom děláte málo. Já jsem připravil podrobnou změnu vyhlášky číslo 27/2016 (ukazuje několik papírů), dal jsem vám to i v písemné interpelaci. Takže prosím reagujte, změňte to. Samozřejmě nemusíte to změnit doslova tak, jak to uvádím já ve spolupráci s Asociací speciálních pedagogů, ale konejte. Strčit hlavu do písku nebo ani nepřijít do Sněmovny skutečně není to, co české školství potřebuje. A vyzývám vás tady takto od pultíku. Děkuji.\nMístopředseda PSP Tomio Okamura: Děkuji panu poslanci Václavu Klausovi. Jak jsem již sdělil, pan ministr není přítomen, proto vám odpoví v souladu se jednacím řádem písemně do 30 dnů.\nNyní dávám slovo paní poslankyni Janě Krutákové ve věci protierozní vyhlášky. Bude se jednat o interpelaci na ministra životního prostředí Richarda Brabce, který však není přítomen a je řádně omluven, takže opět platí, že vám písemně odpoví v souladu s jednacím řádem písemně do 30 dnů. Paní poslankyně, máte slovo. A připraví se pan poslanec Pavel Jelínek.\nPoslankyně Jana Krutáková: Děkuji za slovo. Vážený nepřítomný pane ministře, v červnu loňského roku jsem zaregistrovala v meziresortním připomínkovém řízení návrh vyhlášky o ochraně zemědělské půdy před erozí, tzv. protierozní vyhlášky. Tento návrh jsem velmi přivítala, protože hrozbu půdní eroze vnímám jako velký problém a tento návrh měl právě stanovit pravidla pro hodnocení stavu ohrožení půdy erozí a nápravná opatření. Dle vypořádání připomínek měla tato vyhláška nabýt účinnosti již od 1. července letošního roku. Při pohledu do legislativní knihovny eKLEP je stav tohoto návrhu stále ve fázi připomínkové řízení ukončeno a ani webové stránky ministerstva tuto vyhlášku neevidují mezi platnými právními předpisy. Tento stav je vzhledem k blížící se navrhované účinnosti vyhlášky velmi znepokojující. Při představení tohoto návrhu jsem očekávala velký odpor zemědělské lobby a obávala jsem se, že právě tato lobby celý návrh vyhlášky zablokuje. Byla bych velmi ráda, kdybych se mýlila a tato vyhláška byla připravena k tomu, aby vešla v platnost, a nikoli aby zůstala někde schovaná v šuplíku.\nMám tedy dotaz. V jaké fázi je nyní návrh vyhlášky o ochraně zemědělské půdy před erozí neboli protierozní vyhlášky? Děkuji za odpověď.\nMístopředseda PSP Tomio Okamura: Děkuji. Jak jsem již sdělil, pan ministr vám odpoví v souladu s jednacím řádem písemně do 30 dnů, jelikož je nepřítomen a řádně omluven.\nNyní dávám slovo poslanci Pavlu Jelínkovi, aby přednesl interpelaci na ministryni Karlu Šlechtovou, která však není přítomna, takže opět platí, že vám, pane poslanče, odpoví v souladu s jednacím řádem písemně do 30 dnů. Pane poslanče, máte slovo.\nPoslanec Pavel Jelínek: Vážený pane místopředsedo, děkuji za slovo. Vážené dámy, vážení pánové. Vážená nepřítomná paní ministryně, obracím se na vás s interpelací ve věci rizika a ohrožení expertních agentur v resortu obrany aplikací kariérního řádu. Armáda České republiky a resort obrany jako celek má dlouhodobě problémy sehnat odborníky na IT. Zároveň je Armáda České republiky ohrožena nedávnou aplikací kariérního řádu tak, že přijde o odborníky, které už má. V minulosti několikrát Armáda České republiky při reorganizaci citelně zasáhla do odborného personálu a odliv zkušených lidí několikrát představoval velký problém a obvykle trvalo řadu let a promarněných příležitostí efektivně modernizovat informační technologie, než se armáda dostala zpět na úroveň, kde byla před tím, než se odborníků zbavila. Nábor nových lidí z civilu pro informační technologie je v poslední době stále komplikovanější, což je způsobeno konkurenčním prostředím na trhu práce. Armáda není schopna nabídnout odborníkovi v IT plat, kterým by konkurovala civilním firmám. V Praze a v Brně vůbec ne. A například na Olomoucku se plat vojáka z povolání v hodnosti nadporučíka či kapitána pohybuje těsně nad nástupním platem studentů do IT firem. Co se týče občanských zaměstnanců, nelze o konkurenceschopnosti mluvit vůbec. Co je horší, nyní už platům vysokoškolsky vzdělaných občanských zaměstnanců IT odborníků začínají konkurovat profese jako pokladní v Lidlu nebo skladník v Kauflandu.\nMoje otázky znějí, zda resort bude i nadále prosazováním kariérního řádu u expertních agentur devastovat počty odborníků (upozornění na čas), jak bude resort obrany naplňovat odborníky v oblasti IT, a nejen do části Vojenského zpravodajství, ale i do provozu armády, a zda má resort obrany jasno v možnostech vyrovnávání platů IT odborníků v resortu obrany a civilní sféře. Děkuji.\nMístopředseda PSP Tomio Okamura: Děkuji. Žádám poslance o dodržování času. Jak jsem již sdělil, tak vám, pane poslanče, odpoví paní ministryně Šlechtová v souladu s jednacím řádem písemně do 30 dnů.\nDalší v pořadí mám paní poslankyni Olgu Richterovou. Paní poslankyně, prosím, předneste svoji interpelaci na ministryni Jaroslavu Němcovou ve věci změny počtu dětí do tří let v ústavní péči. Nicméně i tady platí, že paní ministryni nevidím, takže vám odpoví v souladu s jednacím řádem písemně do 30 dnů. Prosím, paní poslankyně, máte slovo.\nPoslankyně Olga Richterová: Děkuji za slovo, pane předsedající. Já bych měla takovou docela pozitivní interpelaci, to nebývá zvykem, a sice ve věci toho, že čísla, která jsme znali do dneška, byla horší. (Ministryně Němcová vchází do sálu.) Moc vás vítám. Paní ministryně přišla, to je skvělé.\nČísla ohledně dětí v ústavní péči v naší zemi byla horší z toho, jak vypadala ze statistik, než jaká je realita. A to je něco, co je skutečně v téhle věci moc dobře, protože jsme se tady na půdě Sněmovny v minulých měsících už mnohokrát bavili o tom, že bychom si nejvíc ze všeho všichni přáli, aby žádné děti v ústavech samozřejmě být nemusely.\nChci přitáhnout pozornost k zjištění, která naproti číslům okolo 1 037 dětí v ústavní péči za rok 2016 ukazují, že do tří let věku to je patrně polovina, ne-li ještě o něco méně. Organizace Lumos nám všem, kteří jsme ve výboru pro sociální politiku, poslala do mailu informaci na základě žádosti o informace, a ukazuje se, že dneska je zhruba 440 dětí bez matek do tří let věku v ústavních pobytových zařízeních.\nMoje otázka je na Ministerstvo práce a sociálních věcí, do jaké míry se plánuje posílení sociálně aktivizačních služeb a dalších potřebných služeb pro rodiny, aby se posílila prevence, aby i tohle číslo mohlo být ještě menší, a stejně tak jestli MPSV plánuje výrazněji pracovat s velkými rozdíly mezi kraji, které ten dokument také ukazuje, a jestli je nějaký plán, jak posílit dobrou praxi, která už leckde funguje.\nMístopředseda PSP Tomio Okamura: Paní poslankyně, děkuji za perfektní dodržení času. Mezitím se paní ministryně práce a sociálních věcí Jaroslava Němcová dostavila, to je výborné. Požádám tedy paní ministryni o vyjádření. Prosím, paní ministryně, vašich pět minut. ***


Krosová kola : Kola-onix.cz\nElektrokola Náhradní díly k elektrokolům Zrychlení elektrokola Horská kola Silniční kola Krosová kola Pánská krosová kola Dámská krosová kola\nDětská kola Gravely / Štěrkolety Komponenty na kolo Příslušenství na kolo Oblečení Cyklistické brýle Cyklistické tretry a obuv Cyklistické helmy Batohy, tašky, deštníky Sportovní výživa Běžecké lyžování DÁRKOVÉ POUKAZY\nÚvodní stránka > Krosová kola\nJste cyklistický nadšenec, ke kterému kolo neodmyslitelně patří? Využíváte jízdu na kole místo dopravního prostředku, ale rádi vyrážíte i na projížďky do přírody? Hledáte všestranné kolo, pro veškeré své jízdy a stále si nevíte rady? Pak nám dovolte, abychom právě Vám představili níže uvedenou nabídku, která odhaluje krosová kola v plné kráse. Tyto stroje jsou kompromisem mezi silničními horskými koly. Právě proto se v poslední době stávají stále více a více populárními a nacházejí si stále více svých příznivců. Krosová kola nabízí vysoký komfort při náročné a dlouhé jízdě díky posazení cyklisty, který má vzpřímenější posez než u klasického horského kola, což je jistě znát. Tato kola jsou vhodná jak pro pevné cesty, jako jsou městské cyklistické stezky, či okrajově silnice, tak především pro zpevněné lesní cesty a jiné přírodní cyklostezky, kterých je v naší zemi nespočetně. Pokud i Vy milujete jemný vítr ve vlasech a vyhlídkové, pohodové vyjížďky v sedle kola, je pro Vás jistě tento výběr tím pravým. Krosová kola nabízí variabilitu, kterou ocení jak ženy, tak i muži. Moderní design kol s mnohdy odpruženou přední vidlicí si zamiluje snadno každý cyklistický nadšenec, který do sedla svého kola usedá právě pro dobrý pocit ze samotné jízdy. Pozor však na náročné a neupravené terény. S tímto kolem se jim raději zdaleka vyhněte. Krosová kola se v nezpevněných a neupravených terénech stávají méně ovladatelnými a Vy tak riskujete své zdraví, což jistě není na místě. Jinak jsou tato kola oblíbená především pro svou variabilitu a především cenové rozmezí, ve kterém se pohybují. Opět můžete vybírat na základě parametrů, či můžete využít našeho personálu, který Vám vždy poskytne ty nejlepší rady při volbě nového modelu kola.\nDámské krosové kolo CTM JESSIE 28" 2022 White/purple\nSpecifikace Hi Ten, M (16"), L (18") Suntour M3010, 700C Shimano…\nDámské krosové kolo CTM MAXIMA 2.0 28" 2022 Red/green\nSpecifikace ALU 6061, M (16"), L (18") Suntour NEX, HLO DS 63mm 700C…\nDámské krosové kolo KROSS EVADO 2.0 28 2022 Black/mint\nKross Evado je dámské crossové kolo pro cyklistky, které používají kolo…\nDámské krosové kolo CTM MAXIMA 1.0 28" 2022 White/tyrkys\nKrosové kolo CTM STARK 2.0 28" 2022 Grey/silver\nKrosové kolo CTM TRANZ 1.0 28" 2022 Titan/grey\nL - termín naskladnění na upřesnění XL - termín naskladnění na upřesnění\nKrosové kolo CTM TRANZ 3.0 28" 2022 White/black


Vysoké technické školy a nauka o elektřině v českých zemích - PDF\nVysoké technické školy a nauka o elektřině v českých zemích\nDownload "Vysoké technické školy a nauka o elektřině v českých zemích"\n1 Vysoké technické školy a nauka o elektřině v českých zemích Od svých počátků v polovině 80. let 19. století elektrotechnické školství tvořilo součást pražské vysoké technické školy, jedné z nejstarších v Evropě. Elektrotechnika se však nevyučovala jen na pražské technice. V českých zemích ji bylo možno studovat celkem na šesti vysokých školách: na pražské české (F. A. Petřina) či německé (E. Mach) univerzitě v rámci studia fyziky nebo na postupně vznikajících elektrotechnických katedrách na pražské české (K. V. Zenger, K. Domalíp) nebo německé (A. Waltenhofen, F. Niethammer, I. Puluj) technice a na brněnské české (J. Sumec, V. List) či německé (K. Zickler, O. Srnka) technice. Tento systém souběžného elektrotechnického studia na českých a německých vysokých technických školách převzalo kvůli početné německé menšině i Československo. Karel Václav Zenger ( ) byl prvním z těch, kteří začali na pražské české technice přednášet v rámci technické fyziky pro strojnický odbor i poznatky o elektřině podle publikace Štěpána Doubravy Nauka o elektřině. Od školního roku 1884/1885 se na pražské české technice vypisovala tříhodinová nepovinná přednáška Elektrotechnika 1 s jednohodinovým cvičením. Přednáška zahrnovala především výklady o elektrických a magnetických jevech. Vedl ji absolvent matematiky a fyziky na pražské univerzitě, bývalý asistent Adalberta Waltenfofena ( ) na pražské německé technice a středoškolský profesor, poté univerzitní docent a profesor, Karel Domalíp ( ). 2 K. Domalíp se nejprve habilitoval pro teoretickou fyziku roku 1874 na německé technice v Praze a pak v roce 1877 pro elektrotechniku na české technice v Praze. Domalíp ve svých výkladech navázal na znalosti o elektřině profesora fyziky Františka Adama Petřiny ( ) z pražské univerzity. Teprve po sedmi letech nepovinných přednášek, ve školním roce 1891/1892, vznikla na pražské české technice katedra pro elektrotechniku. 3 Katedra pracovala ve složení: mimořádný profesor K. Domalíp, asistent Karel Novák ( ) a jeden sluha. Dalším rozšířením elektrotechnické výuky bylo zřízení stolice pro stavbu strojů se zřetelem k elektrotechnice 4 ve školním roce 1898/1899. Vznikla tak v podstatě katedra pro konstruktivní elektrotechniku. Do jejího čela se postavil bývalý\n2 Domalípův asistent a poté vrchní inženýr Elektrických podniků města Prahy a od roku 1907 profesor konstruktivní elektrotechniky na české technice Karel Novák. 5 Elektrotechnika organizačně stále patřila do rámce strojního inženýrství 6 a to i v době, kdy měla již dvě samostatné katedry. K. Domalíp vedl tříhodinovou povinnou přednášku pro 2. ročník s názvem Elektrotechnika I., která obsahovala teorii elektrických strojů a elektrických sítí a elektrická měření. Ve 3. ročníku na ni navazovala nepovinná dvouhodinová přednáška Elektrotechnika II., zaměřená na návrhy točivých elektrických strojů a transformátorů. Kurs Konstruktivní elektrotechnika ve 4. ročníku přednášel K. Novák. Později tuto přednášku nahradily samostatné celky Stavba elektrických strojů, Elektrovodné sítě a instalace a Elektrárenství a elektrická zařízení. Navíc byl ve školním roce 1909/1910 zaveden předmět Elektrické dráhy jako dvouhodinová přednáška. Pro tento obor se habilitoval Ludvík Šimek ( ). Následující školní rok 1910/1911 přinesl rozšíření elektrotechnické výuky o další mimořádné předměty: Komutátorové motory a rotační konvertory, které vedl Václav Pošík ( ), a Zabezpečování vozby vlakové a telegrafii a telefonii, jež přednášel Jaroslav Klika ( ). V roce 1910/1911 došlo k rozdělení původně strojního inženýrství na dva směry, strojnický a elektrotechnický, se společnými prvními dvěma ročníky. K. V. Zengerovi a K. Domalípovi se v souvislosti s rozšířením rozsahu učiva podařilo zřídit samostatný Fyzikální a elektrotechnický ústav 7 ve dvoře nově postavené budovy české techniky v letech Ignácem Ullmannem ( ) na Karlově náměstí v Praze, kde původně stál Dienzenhoferův kostelík. Do doby výstavby nového ústavu se laboratoře pro fyziku a elektrotechniku nacházely ve Zderazském křídle české techniky. Ústav začal pracovat v září Koncepce ústavu byla promyšlena na základě poznatků Domalípova asistenta Ludvíka Šimka z jeho zahraničních cest po podobných ústavech při vysokých školách v Berlíně, Curychu, Karlsruhe a Darmstadtu. V budově v patrech byly umístěny laboratoř pro měření základních veličin, odporů indukcí kapacit, kompenzačního měření železa a pro praktika z 1. běhu elektrotechnických studií, laboratoř pro vysoká napětí, laboratoř pro speciální měření, laboratoř pro fotometrii, cejchovna, mechanická dílna, chemická a fotografická komora, strojovna, čtyři kabinety a velká posluchárna (tzv. Zengerova) společná pro fyzikální a\n3 elektrotechnické výklady. V suterénu se nacházely místnosti pro zkoušení kabelů, akumulátorovna a transformátorovna. Podle Šimkova i Listova doporučení měla vzniknout i tzv. elektrotechnická dohlídka - zkušebna, na níž však nezbyly finanční prostředky. Ústav byl napojen na městskou elektrickou síť. Hlavním úkolem ústavu byla výuka a laboratorní práce s posluchači a jejich seznamování se základními teoretickými jevy elektrotechniky, s vlastnostmi strojů a přístrojů užívaných v elektrotechnické praxi. Učitelé konali též vědecké a praktické práce v elektrotechnickém oboru, o něž byli požádáni firmami a výrobci. Ludvík Šimek, Domalípův asistent, se koncem roku 1909 stal jeho nástupcem. Šimkovi se podařilo dále rozšířit výuku elektrotechniky ve svém kursu Elektrotechnika teoretická a experimentální. Prohloubil partie, zabývající se střídavými proudy, zavedl přednášky o teorii vícefázových soustav a asynchronního motoru a doporučil nový kurs Základy vysokofrekvenční techniky a telegrafie bez drátu, zavedený od školního roku 1914/1915. Kromě toho L. Šimek přednášel Elektrické dráhy a Nauku o měření elektrickém, 8 kde zavedl i laboratorní cvičení. Od školního roku 1914/1915 probíhala i doporučená tříhodinová přednáška Elektrotechnologie za vedení Zdeňka Vejdělka ( ). Poznámky: 1/ Archiv ČVUT v Praze (AČVUT), Zasedání profesorského sboru 1883/1884, č. 12 c, bod 9 - žádost profesorského sboru o povolání Domalípa k výuce, a Zasedání profesorského sboru dne 29. května 1883, č. 13, bod 10 - schválení přijetí Domalípa. Srv. Též Lomič, V. a Horská, P. Dějiny Českého vysokého učení technického. Díl 1, sv. 2. Praha: SNTL, 1979, s , , / Národní archiv (NA), Fond Presidia místodržitelství (PM), 1884, k. 3688, sg , rozhodnutí o přednáškách Domalípa na české technice v Praze ze dne 3. března Srv. též Šimek, L., Padesát let přednášek o elektrotechnice na české technice v Praze. In: Elektrotechnický obzor 23, 1934, s ; Kučera, B., K. Domalíp. In: Almanach České akademie věd a umění 20, 1909, s ; Efmertová, M., Osobnosti české elektrotechniky. ČVUT, Praha 1998, s ; Královská česká společnost nauk. Seznam členů. Praha / (RCS), Samostatný elektrotechnický odbor na C.k. české vysoké škole technické v Praze. In: Elektrotechnický obzor 1, 1910, s\n4 4/ AČVUT, Fond Programy přednášek na C.k. české vysoké ěkole technické 1898/ / NA, Fond PM , 27/5/11/1b, 3. března 1900; AČVUT, Osobní spisy profesorů a docentů ČVUT : K. Novák; Efmertová, M., Osobnosti české elektrotechniky. ČVUT, Praha 1998, s ; Sborník k sedmdesátinám prof.dr.h.c. Karla Nováka. ESČ, Praha / AČVUT, Fond Programy přednášek na C.k. české vysoké škole technické Srv. též Mayer, D., Rozvoj vysokých škol elektrotechnických v Československu. In: Elektrotechnický obzor 77, 1988, s / AČVUT, Zasedání profesorského sboru 12. listopadu 1901, protokoly, k. 4 - Domalípem požadované technické vybavení Ústavu elektrotechnického ve výši K; NA, Fond PM , 27/25/3, k technické a materiální vybavení Fyzikálního a elektrotechnického ústavu, k plány a schvalovací řízení při kolaudaci ústavu; Šimek, L., Několik slov o historii a nynějším zaměření Ústavu teoretické a experimentální elektrotechniky na české technice v Praze. In: Ptáček, V. (ed.), Elektrotechnika v Praze. K 12. sjezdu ESČ. ESČ, Praha 1930, s / Šimek, L., Padesát let přednášek o elektrotechnice na české technice v Praze. In: Elektrotechnický obzor 23, 1934, s , České vysoké učení technické v Praze, Vysoké učení technické v Brně, české a německé univerzity a jejich elektrotechnické ústavy a fakulty v první ČSR Výuka na vysokých školách po vzniku Československé republiky byla upravena zákonem číslo 135/1920 Sb. z a n. ČSR, tzv. Malým školským zákonem. Podle něho vzniklo České vysoké učení technické v Praze se šesti samostatnými vysokými školami. 1 Jednou z nich byla Vysoká škola strojního a elektrotechnického inženýrství, která se vnitřně členila na dvě oddělení, tj. strojního a elektrotechnického inženýrství. Od roku 1919 bylo možno na strojní a elektrotechnické obory přijímat i absolventy průmyslových škol a ženy. Týdně se přednášelo od pondělí do pátku asi 34 až 43 povinných kursů a cvičení. V sobotu se chodilo na nepovinné exkurse. V elektrotechnickém oddělení pracovalo již ve školním roce 1921/1922 několik elektrotechnických ústavů. 2 Byl to Ústav elektrických strojů Karla Nováka, Ústav teoretické a experimentální elektrotechniky Ludvíka Šimka, 3 jež se podílel i na vzniku zkušebny elektrických strojů, Ústav elektrických sítí a elektráren Emila Navrátila a Ústav elektrických pohonů a drah Zdeňka Vejdělka ( ). 4 Ústavy obstarávaly výuku ve svém elektrotechnickém zaměření a vypisovaly přednášky povinné, doporučené a\n5 cvičení. Vedle těchto uvedených kursů bylo možné navštěvovat i další, například Elektrotechnologii a mechanickou technologii Jaromíra Jiráka ( ) 5 od roku 1924/1925 a od roku 1927 Stavbu strojů pro elektrotechniky, na níž participovali učitelé dvou nových ústavů: Ústavu strojů pro elektrotechnické oddělení Václava Krouzy ( ) 6 a Ústavu obecné elektrotechniky Leopolda Šrámka ( ). 7 K dalším nepovinným přednáškám a seminářům ve 20. a 30. letech 20. století patřily Šimkovy přednášky z vysokofrekvenční elektrotechniky rozšířené o Úvod do vysokofrekvenčního praktika a o Vybrané statě z teorie střídavých proudů. Kurs Vybrané statě z oboru elektrických strojů řídil Bohuslav Závada ( ) 8 a Jaroslav Kučera ( ). 9 Na počátku 30. let vznikl ještě Ústav výroby a rozvodu elektrické energie Josefa Řezníčka ( ) 10 a nový Ústav vysokofrekvenční elektrotechniky Josefa Stránského ( ). 11 Na elektrotechnickém odboru hrála významnou úlohu i katedra matematiky, fyziky a technické mechaniky, jíž vedl Karel Brunhofer ( ), původně konstruktér čerpadel u firmy Breitfeld a Daněk například pro Káranský vodovod a vodárnu Braník a později profesor ČVUT se zaměřením na lícování, technickou mechaniku, strojnické kreslení a pracovní stroje. Velmi důležitou pro studenty elektrotechniky byla též katedra pružnosti a pevnosti, kde působili Karel Spála ( ) a Robert Nejepsa ( ). Od školního roku 1923/1924 bylo studium na obou odděleních koncipováno jako devítisemestrové. 12 Členilo se na základní, do první státní zkoušky, a specializované, od sedmého až devátého semestru. Studijní plány obou oddělení se však zpočátku příliš obsahově nelišily. Navíc na elektrotechnickém inženýrství převažovaly i ve třetím a čtvrtém ročníku přednášky se strojnickým zaměřením. Elektrotechničtí inženýři byli tedy vychováváni spíše jako konstruktéři silnoproudých zařízení, což odpovídalo i tehdejší orientaci elektrotechnického průmyslu. Teprve ve druhé polovině 20. let byl zaveden ve třetím a čtvrtém ročníku kurs Elektrotechnika slabých proudů v Ústavu elektrotechniky slabých proudů Adolfa Šubrta ( ), 13 ve školním roce 1937/1938 bylo možno zvolit jednosemestrový postgraduální Kurs pro radiotechniku 14 a ve specializovaném studiu si vybírat mezi silnoproudým a slaboproudým zaměřením. Na ČVUT v Praze bylo ve školním roce 1948/1949 provedeno rozdělení studia elektrotechniky od 3. ročníku na\n6 směr silnoproudý a slaboproudý, 15 což již v polovině 20. let 20. století uskutečnil na české brněnské technice reformátor elektrotechnického studia Vladimír List. Na ČVUT v Praze se ve školním roce 1932/1933 uplatnila nová koncepce učebních plánů. 16 Podle nich se nově osmisemestrové elektrotechnické inženýrství od prvního ročníku studia důsledně oddělilo od strojnického inženýrství a výrazněji se rozšířily všechny dosud vyučované elektrotechnické předměty a k nim se přidaly již uvedené nové kursy. Studenti skládali první a druhou státní zkoušku a během studia absolvovali více než 40 prospěchových zkoušek. 17 K jejich složení museli zvládnout 320 hodin přednášek a cvičení, což při osmisemestrovém členění výuky bylo v průměru 40 hodin týdně. 18 Přesto, že studium bylo náročné nejen duševně, ale i fyzicky, hlásilo se na něj v rozmezí let v průměru tisíc studentů ročně. Doktorskou hodnost, udělovanou od roku 1901, však nezískalo ani celé jedno procento úspěšných absolventů oboru. 19 Následující tabulky ukazují obecný zájem o studium na technických vysokých školách v Praze i v Brně mezi lety a zájem o strojní a elektrotechnické inženýrství v letech\n7 Celkové počty studentů na jednotlivých vysokých technických školách v Praze a v Brně v letech Školní roky ČVUT VUT Něm. technika Něm. technika v Praze v Brně v Praze v Brně 1869/ / / / / / / / / / / / / / / / / / / / / / / / / / / / /\n8 Pramen: zpracováno podle Vrba, J., Vývoj, dnešní stav, organisace a snahy vysokého školství technického v Československu. In: Mansfeld, B. (ed.), Průvodce světem techniky. Praha 1937, s a Vrba, J., Sedmdesát let ve vývoji inženýrské výchovy a uplatnění. In: Stocký, J., Ženatý, E. (eds.), Sedmdesát let technické práce. Praha 1935, s Počty studentů na oborech strojního a elektrotechnického inženýrství v letech v Praze Školní rok Stroj. a el. ing. Stroj. a el.ing. česká Praha německá Praha 1918/1919 společ / / / / / / / / / / / / / / / / / / Pramen: zpracováno podle Vilikovský, V., Vývoj českého vysokého učení technického v Praze. In: Mansfeld, B. (ed.), Průvodce světem techniky. Praha 1937, s. 145; a Birk, A., Německá vysoká škola technická v Praze. In: Mansfeld, S., Průvodce světem techniky. Praha 1937, s. 247; A - ČVUT, studijní programy\n9 Nauka o elektřině se začala vyučovat ve školním roce 1901/1902 na České technice Františka Josefa I. v Brně, a to ve čtyřhodinových přednáškách týdně teoretické fyziky univerzitního profesora Františka Koláčka ( ), 20 jehož asistentem byl František Záviška ( ). Oba později odešli na pražskou univerzitu a jimi vybudované pracoviště obecné a technické fyziky převzal Vladimír Novák ( ) za asistentsví Bedřicha Macků ( ). Roku 1902 založil profesor Josef Sumec ( ) 21 katedru obecné a speciální elektrotechniky. Koncem roku 1908 přišel do Brna Vladimír List, dřívější šéfkonstruktér Křižíkových pražských závodů, který zde uvedl v život katedru konstruktivní elektrotechniky. V Brně na české technice vznikly i další ústavy, 22 a to Ústav slaboproudé elektrotechniky a Ústav technické elektrochemie. Po 1. světové válce škola podle organického statutu z roku 1920 svůj název změnila na české Vysoké učení technické. Studium elektrotechniky zde bylo organizačně přičleněno ke strojnímu inženýrství. Obsah výuky byl však poněkud odlišný od pražské techniky. Důraz byl kladen na laboratorní, výpočtová a projekční cvičení a na prázdninové exkurze a praxe v Československu, Polsku, Francii, Švýcarsku, Rakousku a Velké Británii. Pro elektrotechniku pracovaly čtyři ústavy: 23 elektrotechniky obecné a speciální (přednosta J. Sumec), konstruktivní elektrotechniky (V. List), slaboproudé elektrotechniky (Karel Budlovský?, Václav Bubeník, ) a elektrochemie (Jan Šebor, ). Jednotlivé ústavy vypisovaly své povinné a nepovinné přednášky a cvičení. Obecnou elektrotechniku, Elektrické měření a oscilace, Střídavé proudy a oscilace a Elektrické sítě a osvětlení vedl J. Sumec za spolupráce Milana Krondla ( ) a A. Bláhy. Stavbu elektrických strojů vyučoval Ladislav Cigánek, Telefonní automatiku Štipák a Elektrizační právo Dominik. Slaboproudou elektrotechniku měl na starosti K. Budlovský a V. Bubeník, Encyklopedii elektrochemie J. Šebor a Elektrické stroje a přístroje, Elektrická zařízení, Elektrické dráhy a Hospodaření elektrických podniků V. List. Elektrotechnické obory využívaly odborných zkušeností významného matematika Matyáše Lercha ( ), který v Brně působil v letech , jež zprostředkovával technice výsledky spolupráce s francouzským matematikem Ch. Hermiteem ( ) v oblasti matematické analýzy a jež získal Velkou cenu Francouzské akademie.\n10 Na Listův návrh zavedla brněnská česká technika ve školním roce 1925/1926 moderní koncepci elektrotechnické výuky, 24 tj. členění předmětů na teoretické, praktické a pomocné, a po první státní zkoušce umožňovala studentům zvolit další odbornou orientaci ze tří směrů: silnoproudého, slaboproudého a provozního neboli projekčně - hospodářského. 25 Vladimír List ( ) byl vedle svých dalších aktivit v oblasti konstrukční elektrotechniky, elektrifikace, elektrotechnické normalizace, elektrické dopravy, desetinného třídění věd a reprezentace československých elektrotechnických organizací považován za významného československého reformátora elektrotechnické výuky mezi dvěma světovými válkami. List sám vystudoval strojní inženýrství na české technice a zamiloval si Domalípovy přednášky o elektrotechnice. 26 Zengerovu fyziku doplňoval studiem u Čeňka Strouhala na univerzitě, kam chodil bez zápisu a tajně. Vadilo mu, že česká technika byla vybavena skoro muzeální technikou, a proto v každé volné chvíli doháněl praktické poznatky návštěvami továren a prázdinovými cestami po elektrotechnických střediscích v Rakousku a v Německu. Už během studií působil v Jednotě matematiků a k aktívnímu životu pozvedl tehdy skomírající studentský Spolek strojního inženýrství. Na studia si přivydělával kondicemi u Antonína a Otakara Dvořákových, potomků hudebního skladatele Antonína Dvořáka, který se se svou rodinou vrátil z Ameriky a jehož synové potřebovali doplnit své znalosti matematiky a fyziky. Roku 1899 složil Vladimír List na technice státnici a musel narukovat k dělostřelectvu do Chorvatska. Po návratu z vojny se domluvil se svým přítelem Ottou Podhajským, 27 že si oba na rok 1900 podají žádost o Gerstnerovo stipendium do zahraničí. Oběma vyšel Institut Montefiore v belgickém Liège, kde společně strávili dva roky. V Institutu Montefiore se List přiučil, jak vést moderní výuku: 28 málo přednášek, dobrá skripta a hlavně spousty seminářů a cvičení i praktické výroby potřebných, například měřicích, přístrojů. V Liège se List naučil dokonale francouzsky a čtením novin a skript anglicky. Vstup do praktického života byl u Lista trochu poznamenán zklamáním. Vrátil se ze studijního pobytu v Liège a skoro na jisto počítal s asistentským místem u Karla Domalípa na české technice v Praze. Ten však dal přednost mladšímu Ludvíku Šimkovi, a tak List vzal roku 1902 za vděk místem u nestora českých elektrotechniků Františka\n11 Křižíka. 29 U jeho firmy se soustředil na projekty elektráren a roku 1903 se podílel na konstrukci pantografů pro vozy lokální Křižíkovy elektrické dráhy z Tábora do Bechyně. Ta byla známa v celé Evropě svým netradičním řešením s odvážným napětím 1400 V. V rámci připravovaného splavnění českých řek navrhl List pro Labe v úseku od Mělníka po Jaroměř kaskádu menších jezových elektráren, propojených mezi sebou sběrným vedením a doplněných rezervní parní elektrárnou. Z vedení chtěl směřovat odbočky do měst a vesnic. To bylo pro české země nevídané řešení, neboť v té době se stavěly jen malé soukromé elektrárny většinou při mlýnech. List byl u Křižíka velmi úspěšný, a proto byl delegován do České národohospodářské společnosti při Obchodní komoře. Pro komoru k výročí 60. leté vlády Františka Josefa I. v roce 1908 zpracoval vývojový přehled české energetiky. 30 Při této práci získal cenné podklady pro pozdější návrh soustavné elektrizace českých zemí. Znalost národohospodářské problematiky a jazyků předurčila Lista i k tomu, že byl vybrán jako hospodářský a technický expert pro přípravu podkladů pro československou politickou delegaci, vedenou Edvardem Benešem, při mírových jednáních v Paříži a ve Versailles v roce 1919 a Ještě před tímto prvním mezinárodním vystoupením odešel roku 1908 List z šéfkonstruktérského místa u Křižíka za prací na brněnskou českou techniku, kde byl v prosinci 1909 jmenován profesorem konstrukční elektrotechniky. 32 Pedagogické činnosti pro brněnskou českou techniku zasvětil Vladimír List celý svůj další život. Zpočátku po sňatku s Helenou Gebauerovou zavládl v nové rodině trochu strach z Brna, neboť Listovi i jeho manželce bylo jasné, že vstupují spíše do německy mluvící společnosti. Většina podnikatelů, ředitelů elektráren, státních úředníků a kolegů na německé i české technice byli Němci. List se proto rozhodl při svých přednáškách orientovat na potřeby českých elektrotechniků v moravském průmyslu a zejména na hospodárné navrhování strojů a elektrotechnických zařízení. Na počátku své pedagogické kariéry roku 1909 se List musel postarat o vybavení svého Ústavu konstruktivní elektrotechniky, 33 který zaměřil na stavbu elektrických strojů, přístrojů, elektrických drah a elektrického zařízení. Pro posluchače svých přednášek napsal a přeložil základní skripta: Stejnosměrné stroje, Alternátory, Transformátory,\n12 Asynchronní motory, Regulátory, Elektrická zařízení a Tabulky elektrických drah. Přednášky doplňoval exkurzemi do okolí Brna, k nimž připravil Technické průvodce. I když pro českou brněnskou techniku byla postavena nová budova, List nebyl spokojen s rozvržením a množstvím místností, které pro svůj ústav získal. Měl k dispozici 2 kabinety pro sebe a asistenty, rýsovnu a 2 laboratoře o 300 m 2. Zejména laboratoře musel nechat přestavět, aby vyhovovaly jeho požadavkům. Ze 200 m 2 velké místnosti nechal vytvořit 10 boxů, v nichž byly namontovány stroje a přístroje pro určitou elektrotechnickou úlohu. Studenti pak mohli v malých skupinách v boxech samostatně pracovat od 6,00 do 18,00 hodin. V zadání praktické úlohy (například určit a zapojit impedanční ochranu na určité vedení, paralelně spojit přes určité vedení trojfázové generátory a společným spojením zatížit trojfázový motor, studovat rozběh, doběh a brzdění velkého setrvačníku, ap.) 34 bylo samostatně najít určité řešení zapojení přístrojů a strojů a měřením zvolené řešení ověřit. To nutilo studenty k promýšlení několika variant řešení a k systematickému postupu. Listův způsob výuky byl pro období před a těsně po 1. světové válce netradiční. Studenti nejdříve vyslechli přednášky Josefa Sumce z měření, prostudovali skripta Elektrická měření přeložená z francouzštiny a němčiny (Mesures électriques, Maschinenelemente) a Listovy Tabulky stejnosměrných strojů, Předpisy a normálie z elektrotechniky a Mechaniku venkovních vedení, a pak teprve mohli nastoupit k cvičením. Listův systém cvičení byl výhodný nejen pro studenty, ale i pro personál. Novost byla v tom, že pomocný personál mohl vykonávat i jiné činnosti než jen dohlížet v laboratořích. Mechanik nemusel stroje neustále přemísťovat a mohl pomáhat při konstrukci nových přístrojů. Asistenti nebyli zatíženi dozorem, fungovali spíše jako poradci a mohli se v laboratořích také věnovat své odborné práci. Studenti praktikovali v těchto laboratořích samostatně, získávali zručnost a jistotu v zacházení s přístroji, experimentovali a na měření hleděli jako na přímou praktickou přípravu. V. List tak propagoval týmovou práci, což bylo velmi moderní pojetí výuky, s nímž se sám setkal na stáži v Belgii v Elektrotechnickém institutu Montefiore v Liège. Vedle vlastní odbornosti kladl V. List důraz na všeobecné vzdělání, zejména na technickou správovědu, elektrotechnické normy, patenty, dokumentaci, statistiku, ale i na historii, hospodářský\n13 zeměpis a jazyky, a na otázky právní a hospodářské, spojené s elektrotechnikou. 35 Zavedl proto od roku 1927 přednášky z Elektrizačního práva a od roku 1934 Hospodaření elektrických podniků. V souvislosti s rozvojem praktické elektrotechniky navrhl v roce 1932 V. List vybudování Elektrotechnického pavilonu na brněnské české technice, který by jako svou součást měl zkušebnu vysokého napětí na kv a úzkokolejnou trať pro zkoušení elektrické vozby. Vzhledem k hospodářské krizi se pavilon nepodařilo realizovat. V. List zůstal na technice až do 1. března 1948, kdy mu akční výbor komunistické strany zakázal vstup do školy a k 1. říjnu 1948 byl penzionován. 36 Naopak výrazem úcty k Listovým pedagogickým schopnostem před 2. světovou válkou bylo trojí zvolení děkanem (1911, 1920 a 1939), 37 jedno rektorské období ( ), 38 promování na čestného doktora brněnské techniky (1947) 39 a státní uznání za propagaci české elektrotechniky v zahraničí. Při příležitosti Listových šedesátin byla v Elektrotechnickém svazu československém zřízena jeho nadace 40 se základním jměním Kč, která sloužila studentům k získání stipendií pro studijní cesty do zahraničí. Je až s podivem s jakým úsilím se vedle své běžné denní pedagogické práce dokázal Vladimír List věnovat odborným otázkám a také je prosadil do praxe. Z množství jeho skvělých odborných prací je těžké vybrat ty nejdůležitější. Určitě k nim však patří návrh soustavné elektrizace Československa, projekt stavby pražského metra, předložený v roce 1926 a prosazený koncem 60. let 20. století, a v neposlední řadě jeho zásluhy o mezinárodní přijetí československé elektrotechniky. Odborné znalosti, průbojnost, schopnost demokraticky řídit a rozhodovat, organizační a koncepční dovednosti, výborné jazykové vybavení a společenská oblíbenost způsobily, že V. List byl vyhledávanou osobností do vedoucích funkcí rodících se mezinárodních elektrotechnických organizací. 41 Dokládá to například jen pouhá chronologie Listova vstupu do nich, která ukazuje nejen jeho účast na vývoji světové elektrotechniky, ale i jeho snahy začlenit českou elektrotechniku do světového rámce. V roce 1921 byl zvolen místopředsedou Mezinárodní konference velkých elektrických sítí. O dva roky později se na Listův popud stal ESČ členem Mezinárodní elektrotechnické organizace (IEC). V roce 1925 vstoupil V. List do Mezinárodního svazu elektráren, kde\n14 byl též zvolen místopředsedou. V říjnu 1928 se v Praze konala konference, na níž byla ustavena Mezinárodní federace národních normalizačních společností (ISA). V roce 1931 se List stal jejím předsedou. Předsednictví držel až do roku 1934, kdy za svou činnost na sjednocování rozměrů elektrotechnických součástek, kvalitativních norem a pracovních podmínek obdržel mezinárodní ocenění, sochu Le Débarder. Ve stejném roce byl přizván k členství v Société Française des Electriciens (SFE, Francouzská společnost elektrotechniků). Úctyhodnou řadu účasti na mezinárodní elektrotechnické práci doplňují členství v zahraničních technických akademiích (Švédsko, Belgie) 42 a nepřeberné množství Listových odborných publikací (přes 600 titulů). 43 Na německých vysokých školách technických v Praze a v Brně elektrotechniku také přednášeli významní učitelé a výborní praktici. Na německé technice 44 v Praze položil základy elektrotechnickému oddělení profesor A. Waltenhofen ( ) 45 roku 1881 a poté Ferdinand Niethammer (1874-?), 46 který byl do Prahy přeložen z Brna příkazem vídeňského ministerstva školství v roce 1916 a který začal vyučovat ve školním roce 1918/1919 stavbu strojů, vedení a přístrojů a elektrická zařízení a dráhy. V roce 1920 byli jmenováni další profesoři: 47 Ernst Siegel (1886-?), kterého do Prahy povolal jako svého dlouholetého brněnského asistenta F. Niethammer. Siegel vedl výuku základů elektrotechniky, elektrického měření, osvětlení a topení a telegrafie. Dalším byl Carl Breitfeld (1868-?), jež vystudoval v Curychu a jež vyučoval výpočty dálkových vedení a úvod do matematiky střídavých proudů, a dále Ivan Puluj ( ), Karl Leitenberger (1879-?), Heinrich Kafka (1886-?), Eric Grünwald (1903-?) a Rudolf Raab. Se značnými náklady vznikly na pražské německé technice v Husově ulici rozsáhlé laboratoře. Elektrotechniku pro strojní oddělení na brněnské německé technice od roku 1891 přednášel profesor Karel Zickler. 48 Roku 1902 zde bylo založeno jako první v Rakousku- Uhersku elektrotechnické oddělení se dvěma ústavy včetně laboratoří. 49 Elektrotechnický ústav I. byl teoretický (všeobecná elektrotechnika) a vedl ho K. Zickler. Elektrotechnický ústav II. měl praktické zaměření (elektrická měření, osvětlování, topení ap.) za řízení F. Niethammera. V rámci těchto ústavů byly zřízeny docentury pro elektrochemii, pro stavbu elektrických strojů a elektrických zařízení a drah a pro telefonii a signalizaci. V roce 1921 byl ustaven ještě Elektrotechnický ústav III. pro slaboproudou\n15 techniku v čele s Oskarem Srnkou. K dalším významným učitelům patřili August Jaumann a Rudolf Czepek. Samostatné stolice elektrotechniky nevznikly na pražské univerzitě české a německé, ale nauka o elektřině měla místo ve výkladech fyziky. Na české univerzitě je vedl především František Adam Petřina. 50 F. A. Petřina sám vystudoval na pražské univerzitě a stal se tam i asistentem suplujícího profesora Karla Wersina ( ), který vedl přednášky z fyziky po odchodu Halaschky roku 1833 do Vídně. Když i K. Wersin opustil Prahu a odešel na lyceum do Lince, stal se F. A. Petřina suplentem fyziky na univerzitě. Po krátším působení v Linci byl F. A. Petřina roku 1844 jmenován řádným profesorem pro fyziku. Petřina byl předně výborný demonstrátor, který studentům předváděl jím vyrobené elektrické přístroje (telegrafy, telefony, dálnopisy, měřící přístroje ap.), o nichž psal do odborných časopisů. Například roku 1848 napsal do Časopisu českého muzea o elektromagnetickém dalekopisu a o podstatě elektřiny - mluna, publikoval v oblíbené Živě. Své přístroje prezentoval i dvoru Ferdinanda V. Dobrotivého ( ). Na Petřinovy fyzikální přednášky s ohledem na nauku o elektřině navázali další učitelé 51 matematik, redaktor Časopisu pro pěstování matematiky a fyziky, František Josef Studnička ( ); fyzik, který vypracoval elektromagnetickou teorii rozptylu světla, František Koláček ( ); experimentální fyzik, zakladatel moderního Fyzikální ústavu při univerzitě, Vincenc (Čeněk) Strouhal ( ); fyzik studující pomocí kapkové elektrody povrchové napětí polarizované rtuti, Bohumil Kučera ( );, fyzik zabývající se refrakcemi plynů a fluorescencí, Václav Posejpal ( ) a experimentální fyzik, spoluobjevitel magnetronu, August Žáček ( ) a mnozí další. Také Německá univerzita v Praze dávala možnost pedagogického a vědeckého působení, i když někdy jen nakrátko, významným fyzikům. Nestorem fyzikální výuky se zde stal Ernst Mach ( ) 52 E. Mach se roku 1867 přihlásil do konkursu na pražskou polytechniku na místo profesora fyziky. Ve své žádosti uvedl, že se narodil na Moravě, že umí česky a že jeho žákem byl C. Bondy, člen tehdy vlivné pražské podnikatelské rodiny. Mach však na polytechniku nebyl přijat. Příliš mu však tento\n16 neúspěch nevadil, neboť již v dubnu 1867 získal profesuru na pražské univerzitě, kde vyučoval německy, kde setrval plných 27 let a kde vychoval množství výborných fyziků. Výsledky Machových studií i pedagogické práce se zúročily zejména v roce 1883, kdy vydal německy filozoficky laděnou Analýzu počitků. Podle ní jsou reálné jen počitky, které věda zpracuje matematickými metodami. Ve stejném roce publikoval také v němčině Mechaniku vyloženou historicko-kriticky ve svém vývoji, 53 kde kromě analýz základních fyzikálních pojmů nastínil východiska své pozitivistické filozofie. Na německé univerzitě působili i další významní učitelé: 54 profesor matematické fyziky, vedoucí oddělení pro vědu v německém spolku Gesellschaft zur Förderung deutscher Wissenschaft Kunst und Literatur in Böhmen Ferdinand Lippich ( ), profesor experimentální fyziky Anton Lampa, fyzik Ivan Puluj, který přednášel koncem 19. století i na německé technice jako profesor dvouhodinového kursu z elektrotechniky s tříhodinovým cvičení. V létě 1911 na doporučení E. Macha zavítal do Prahy Albert Einstein ( ), který se zde nakrátko stal profesorem teoretické fyziky. 55 O jeho příjezdu informovaly všechny pražské německé deníky. Prager Tagblatt prozradil dokonce Einsteinův plat korun a bydliště v Třebízské ulici 1215, dnešní Lesnické 7, v Praze na Smíchově. A. Einstein byl spokojen s vybavením Fyzikálního ústavu německé univerzity, ale již méně se svými studenty. Jejich počet kolísal mezi a odpovídal celkově malému množtví posluchačů německé univerzity. Lepší zkušennosti měl s vystoupení před pražskou veřejností v německém přírodovědeckém spolku Lotos, 56 kde přednášel o principu relativity. A. Enstein navštěvoval i pražskou židovskou, německy mluvící komunitu, která se scházela v kavárně Louvre (na dnešní Národní třídě). A. Einstein napsal v Praze 11 odborných článků, avšak již za rok 25. července 1912 pražskou německou univerzitu opustil. Vysoké technické školy sehrály podstatnou úlohu ve formování moderní technické inteligence v českých zemích a v Československu, ale výraznou zásluhu na výchově elektrotechniků měly i střední a nižší školy elektrotechnické většinou přičleňované ke strojnickým středním školám. 57 Nejstarší školou tohoto typu byla dvouletá škola elektrotechnická, založená roku 1901 v Praze. I střední průmyslové školy s\n17 elektrotechnickými odděleními využívaly obou vyučovacích jazyků, českého a německého. Elektrotechnická oddělení vznikla při středních českých školách v Praze, na Kladně, v Brně a ve Vítkovicích. V Praze existovala od roku 1903 vyšší průmyslová strojnická škola v Praze na Smíchově s elektrotechnickým základním oddělením čtyřletým, s třemi třídami mistrovské školy, se speciálními kursy pro tovaryše se zaměřením na elektrotechniku silnoproudou a s kursem pro zaměstnance státních drah. V Praze byla dále otevřena i soukromá čtyřletá odborná elektrotechnická škola J. Horkého a V. Macháčka. Na Kladně pracovala elektrotechnická dvoutřídní mistrovská škola se speciálním kursem ve třech třídách pro hornickou mechaniku. Brno mělo od roku 1906 státní průmyslovou školu čtyřletou s elektrotechnickým oddělením, jednotřídní mistrovskou školu elektrotechnickou a speciální kurs elektrotechniky pro mistry a pomocníky. Speciální elektrotechnické kursy pro mistry a pomocníky byly otevřeny také ve Vítkovicích a dvouletá průmyslovka zaměřená na slaboproud v Kutné Hoře. Německé střední školy s elektrotechnickým zaměřením byly založeny v Brně (vyšší průmyslová škola čtyřletá s elektrotechnickým oddělením a se speciálními kursy od 1917), Liberci (kurs pro elektrotechniky), Chomutově (kurs pro elektrotechniky), Plzni (speciální kurs pro elektrotechniky a obsluhu v elektrotechnických provozovnách), Děčíně (speciální kurs pro elektrotechniky), Ústí nad Labem (speciální kurs pro elektrotechniky), Českých Budějovicích (státní odborná škola pro instalatéry s veřerním kursem elektrotechniky) a Lanškrouně (státní odborná škola tkalcovská se speciálním kursem pro elektrotechniku). Slibný rozvoj českých i německých středních i vysokých technických škol byl narušen událostmi podzimu 1938, nacistickou okupací v roce 1939 a uzavřením českých vysokých škol na podzim Technickou výuku zajišťovaly v době 2. světové války německé techniky a Slovenská vysoká škola technická, která našla v roce 1939 své sídlo v Bratislavě. 58 Dělila se do šesti odborů s jedenácti odděleními. Jedním z šesti odborů byl i odbor strojní s elektrotechnickým oddělením. Studijní osnovy byly obdobné českým osnovám prvorepublikové pražské techniky.\n18 Po skončení 2. světové války byla v Československu obnovena výuka na českých technikách a univerzitách v červnu 1945, německé techniky a univerzity byly zrušeny podle Dekretu presidenta Československé republiky číslo 122/1945 (německá univerzita v Praze) a číslo 123 (německá Vysoká škola technická v Brně a v Praze). Bylo nutné zrekonstruovat laboratoře, zajistit přednáškové sály a zvládnout nebývale velký počet studentů. Proto byl rozšířen pedagogický sbor, do něhož nastoupila celá nová generace profesorů. V Praze na technice k nim patřil Zdeněk Trnka ( ), 59 který přednášel Fyzikální základy elektrotechniky, Elektrotechniku teoretickou a experimentální a Elektrická měření, Josef Bartoloměj Slavík ( ), 60 který vedl Technickou fyziku, Jan Bašta ( ), 61 zabývající se Teorií elektrických strojů, Jaroslav Kučera ( ), 62 který vyučoval Stavbu elektrických strojů, Antonín Kouba ( ), 63 který měl kurs Elektrické pohony a Antonín Beneš ( ), 64 který vedl Elektrotechnologii. Dále zde působili Josef Stránský s Vysokofrekvenční elektrotechnikou, František Rieger ( ) 65 se slaboproudou elektrotechnikou a později také Ladislav Haňka (1911), významný český znalec teorie elektromagnetického pole, spoluzakladatel (1948) a také ředitel ( ) Výzkumného ústavu silnoproudé elektrotechniky v Běchovicích i vedoucí katedry elektromagnetického pole na Elektrotechnické fakultě ČVUT ( ). Obdobně se formovala nová profesorská generace na brněnské technice. Koncem 40. a v 50. letech byla síť elektroinženýrských škol rozšířena. Například ve školním roce 1949/1950 byla založena Vysoká škola strojní a elektrotechnická v Plzni, ve stejném období na návrh J. Řezníčka vznikla samostatná Elektrotechnická fakulta ČVUT v Praze, roce 1951 Elektrotechnická fakulta na Vysoké škole báňské v Ostravě, roku 1952 Elektrotechnická fakulta na Vysoké škole dopravy a spojov v Žilině a Elektrotechnická fakulta Vysoké školy technické v Košicích. Další úpravy vysokoškolské technické výuky přinesly školské reformy v letech 1953, 1960, 1976, 1980, 1990 a Poznámky: 1/ Lomič, V., Vznik, vývoj a současnost Českého vysokého učení technického v Praze. ČVUT, Praha 1982, s. 78, 86-87; O výuce elektrotechniky po roce 1918: Beneš, A.,\n19 Stránský, J., Vývoj studia elektrotechniky na ČVUT v Praze. In: Elektrotechnický obzor 46, 1937, s ; Beneš, A., Hebký, A., Rieger, F., Stránský, J., Dějiny Vysoké školy strojního a elektrotechnického inženýrství při ČVUT Část I. In: Acta polytechnica 16 (VI, 3), 1986, s a Část II. In: Acta polytechnica 8 (VI,3), 1987, s ; Novák, K., Rozvoj elektrotechniky. In: Sedmdesát let technické práce. SIA, Praha 1935, s / AČVUT, Katalogy Vysoké školy strojního a elektrotechnického inženýrství při ČVUT v Praze. Školní léta 1920/ / AČVUT, Fond OS L. Šimek; ČVUT , s. 55, 58; Studijní programy ČVUT 1926/1927, s / AČVUT, Fond OS Z. Vejdělek; Seznam osob na ČVUT 1933, s / AČVUT, Fond OS J. Jirák; Seznam osob na ČVUT 1933, s / AČVUT, Album reprezentantů všech oborů veřejného života v Československé republice. Praha V. Krouza. 7/ AČVUT, Fond OS L. Šrámek; Seznam osob na ČVUT 1933, s. 25; ČVUT , s / AČVUT, Studijní program ČVUT 1926/1927, s B. Závada. 9/ AČVUT, Studijní programy ČVUT 1947/1948, s J. Kučera; Elektrotechnický obzor 61, 1972, s / Malý, K., Akademik profesor Dr. Josef Řezníček. In: Acta Polytechnica VI, 1, 1969, s / AČVUT, Fond Rektorátu, osobní karty - J. Stránský; Studijní program F3 1969/1970, s. 30; Efmertová, M., Osobnosti české elektrotechniky. ČVUT, Praha 1998, s / Beneš, A., Hebký, A., Rieger, F., Stránský, J., Dějiny Vysoké školy strojního a elektrotechnického inženýrství při ČVUT Část II. In: Acta polytechnica 16 (VI, 3), 1986, s. 35, / AČVUT, Fond: OS A. Šubrt; Dvacetpět let fakulty elektrotechnické. Praha 1975, s / AČVUT, Programy výuky ČVUT 1937/ / Lomič, V., Vznik, vývoj a současnost Českého vysokého učení technického v Praze. ČVUT, Praha 1982, s / Beneš, A., Hebký, A., Rieger, F., Stránský, J., Dějiny Vysoké školy strojního a elektrotechnického inženýrství při ČVUT Část II. In: Acta polytechnica 16 (VI, 3), 1986, s. 35, 39.\n20 17/ AČVUT, Katalogy Vysoké školy strojního a elektrotechnického inženýrství ČVUT 1932/ / Tamtéž. 19/ Beneš, A., Hebký, A., Rieger, F., Stránský, J., Dějiny Vysoké školy strojního a elektrotechnického inženýrství při ČVUT Část II. In: Acta polytechnica 16 (VI, 3), 1986, s / Památník C. k. české vysoké školy technické Františka Josefa v Brně. Brno 1911, s / Pozůstalostní fond J. Sumce. Technické muzeum Brno; Bárta, V., Profesor Sumec, český elektrotechnický badatel. In: Elektrotechnický obzor 46, 1957, s ; Mayer, D., Profesor J. Sumec, významný český elektrotechnik. In: Dějiny věd a techniky 18, 1985, s. 1-9; Efmertová, M., Osobnosti české elektrotechniky. ČVUT, Praha 1998, s / Památník C. k. české vysoké školy technické Františka Josefa v Brně. Brno 1911, s / Tamtéž, s ; Franěk, O. Dějiny České vysoké školy technické v Brně. 1. díl, Do roku vyd. VUT, Brno, s ; List, V., Strnad, J., Vývoj elektrotechnického studia na Vysokém učení technickém v Brně. In: Sborník VUT 1960/ 1-2, Brno 1960, s / List, V., Paměti. Český elektrotechnický svaz v Ostravě, Ostrava 1992, s ; List, V., Úvod do studia elektrotechniky. In: Elektrotechnický obzor 20, 1931, s (s koncepcí elektrotechnického studia a s doporučenou dobovou literaturou k jednotlivým studijním etapám). 25/ Mayer, D., Rozvoj vysokých škol elektrotechnických v Československu. In Elektrotechnický obzor 77, 1988, s / K problematice života a díla V. Lista je k dispozici Listova pozůstalost v ANTM, Fond V. Lista (pozůstalosti), prozatímní inv. č. 694, zatím k. č. 2, 3, 4, 7, 11 - výkazy ze studií, diplomy, zájmy, odborná činnost mimo studium, osobní korespondence, Listem zpracované vlastní C.V. Dále k osobnosti a dílu V. Lista vybírám některé práce: Efmertová, M., Osobnosti české elektrotechniky. ČVUT, Praha 1998, s ; Tůma, Jan, Vladimír List. In: Přemožitelé času 14, Praha 1989, s ; Osolsobě, Jan, K sedmdesátinám prof. ing. V. Lista. In: Elektrotechnický obzor 36, Praha 1947, s ; Prof. ing. Vladimír List. In: Elektrotechnický obzor 11, Praha 1922, s ; několik jubilejí. In: Elektrotechnický obzor 26, Praha 1937, s / List, V., Paměti. Český elektrotechnický svaz v Ostravě, Ostrava 1992, s / ANTM, Fond V. Lista (pozůstalosti), prozatímní inv. č. 694, k. 1 - postgraguální studium v Liège v Belgii. 29/ Tamtéž, zatím k. 1 - zaměstnání u F. Křižíka (výkazy).


Pro nastávající maminky - Těhotenská móda jaro 2014 — LUXURYMAG\nPro nastávající maminky - Těhotenská móda jaro 2014\n16. února 2014, těhotenská móda, těhotenské oblečení, maternity, květinové vzory, jaro 2014, riflovina\nAni jedno z nejkrásnějších období v životě žen se neobejde bez problémů. I když se jedná o méně závažný problém, problém to je. Řeč je o těhotenské módě. Upřímně, mnoho specializovaných obchodů s dobrým výběrem těhotenské módy není, a když už takový naleznete, nejde zrovna o levnou záležitost. Těhotné ženy pak tento problém řeší tak, že si kupují o jedno až tři čísla větší oblečení. A to není to nejideálnější řešení. Věřte nebo ne i dostupné módní značky mají svou mini kolekci těhotenské módy a letos na jaře přicházejí s novými trendy kolekcemi. Můžete být tedy in a ještě ke všemu v oblečení, které vám sedne.\nJednou z takových značek, která má na skladě těhotenskou módu, je H&M. Tato značka je svou módou pro nastávající maminky proslulá a má mnoho stálých zákaznic. Je to jednak pro to, že se jedná o dostupnou značku s levnými produkty. H&M nabízí ,,těhulkám" veškerý sortiment oblečení od strečových kalhot a legín po blůzy a topy. Dokonce i noční košilky a spodní prádlo. Můžete si být jisté, že těhotenské oblečení H&M pro jaro 2014 jde s dobou, a proto se zde objevují trendy květinové vzory či riflovina.\nA co říkáte na módní značku Next? Vytříbená móda, která se líbí snad všem ženám, má pro těhotné též připravenou maternity (těhotenskou, mateřskou) kolekci. Mezi kolekcemi Next pro těhotné a ne-těhotné ženy není vůbec žádný rozdíl, a pokud by modelky maternity wear neměly zakulacená bříška, tak by jste to ani nepoznali. V těhotenské kolekci Next se uplatňují klasické jarní květinové vzory a také vzory geometrické, které rafinovaně zakrývají vypouklé bříško. Každá šťastná maminka bude mít z tohoto výběru radost.\nA pokud jste si nedokázaly vybrat mezi oblečením H&M a Next, tak internetový obchod Asos vám určitě zlepší náladu. Těhotenskému oblečení zde nestojí v cestě vůbec nic, a ještě ke všemu je poštovné do všech světových zemí zadarmo! Vybírat můžete ze všeho. Veškeré barvy, střihy a druhy oblečení. Postačí k tomu jen základy angličtiny nebo dobrý česko-anglický slovník. Pak už jen hurá na nákupy!


Pozitivní noviny › Ivan Kott: Humor i důležité informace\nKnížka povídek a fejetonů\nJAROSLAVA HAŠKA, podle slov Vánočního fejetonu nazvaná\nKDYŽ BOLŠEVICI ZRUŠILI VÁNOCE, vyšla v nakladatelství Modrý stůl již koncem loňského roku a měla takový úspěch, že během předvánočního období takřka zmizela z knihkupeckých pultů. Proto dochází v těchto dnech k dotisku tohoto titulu, který přináší texty z několika zdrojů. Jedním z nich je časopis Karikatury, z něhož pochází úvodní text knihy nazvaný Cenzor uvažuje na počátku nového ročníku Karikatur, který je připomínkou toho, že Haškovo dílo bylo v průběhu let stále cenzurováno. Každé době vadilo něco jiného, pro tu poúnorovou, která se z Haška snažila udělat spisovatele téměř rudého, byly určitě nepřijatelné jeho příspěvky do kyjevského časopisu Čechoslovan, kam psal v roce 1917.\nPatří sem zmíněný Vánoční fejeton, kde autor připomíná slova koledy Narodil se Kristus Pán a k závěrečným veršům má připomínku: Pardon! Pomalu s tím „z rodu královského“! My chceme republiku! V dalším z textů z Čechoslovanu Psaní prvnímu pluku ostře kritizuje Lenina za jeho paktování s císařem Vilémem, a ve Fejetonu srovnává cenzurní soustavu rakouskou s cenzurou bolševiků petrohradských. Je jasné, že v Sebraných (pramenných) spisech vydávaných (velmi liknavě) od r. 1955, nemohly vyjít nejen texty z Čechoslovanu, ale třeba i báseň Jan Nechyba, dítě revoluce, v níž si autor utahuje z pivních revolucionářů. Ta byla otištěna v ú\nnoru 1910 v Karikaturách, odkud pochází i další texty. Povídka Zázračné dítě poněkud připomíná současné hledání superstar, požadavky delegace trestanců z povídky Telegramy jako by byly v současnosti vyslyšeny, a Příběh chalupníka Petra Vomáčky je dokladem, že se metody hloupého předvolebního boje příliš nezměnily.\nV knize je důležitý doslov Petra Kovaříka, v němž jsme informováni o tom, že cenzura řádila v Haškově díle za Rakouska, v období první republiky, a jak již bylo řečeno, i v době budování socialismu. Dále se tu dozvídáme o vydávání Haškových sebraných spisů u nakladatele Adolfa Synka (1924-29), i o snaze uskutečnit jejich nové, rozšířené vydaní po 2. světové válce Vlastou Synkovou, vdovou po nakladateli, který se svým synem zahynul v koncentračním táboře.\nZačátek vydávání byl stanoven na rok 1948, kdy uplynulo 60 let od Haškova narození a 20 let od jeho smrti. Z pochopitelných důvodů ukončilo soukromé nakladatelství svoji činnost a materiál shromážděný někdejším Haškovým kyjevským spolupracovníkem Břetislavem Hůlou přešel posléze do rukou Zdeno Ančíka, který byl vydáváním sebraných spisů později pověřen. Je samozřejmé, že v této edici byla zdůrazněna Haškova propagandistická činnost v Rudé armádě a zamlčeny jeho texty z kyjevského Čechoslovana, které kritizovaly poměry v porevolučním sovětském Rusku a podporovaly politiku T. G. Masaryka. V ediční poznámce připojuje Petr Kovařík stručný komentář ke každému z pětadvaceti zařazených textů, v němž uvádí údaje o jeho původním veřejném publikování, a u titulů vycházejících v časopisech pod pseudonymem dokládá Haškovo autorství. Text je doplněn kresbami Haškova přítele a spolupracovníka Josefa Lady.\nKniha v sobě spojuje Haškův humor s velmi zajímavými informacemi nejen o autorově životě a tvorbě, ale i poměrech panujících v české literatuře před 2. světovou válkou a hlavně po ní. A navíc nám dokazuje, že Jaroslav Hašek byla osobnost velmi složitá, rozporuplná a dosud asi ne zcela pochopená.\nDobrou zprávou je, že nakladatelství Modrý stůl má již připravenou další knihu textů Jaroslava Haška, které se do Ančíkových "pramenných" spisů nedostaly, a ani dříve většina z nich knižně nevyšla.\nKnihu můžete koupit v internetovém knihkupectví KOSMAS:


Strip bar se změnil v kostel. Na místě tyčí tanečnic dnes stojí kazatelna | Zprávy | Tiscali.cz\nAutor: Tiscali.cz | Datum: 1. srpen 2021 08:50\nTyče tanečnic nahradila kazatelna. Ilustrační snímek | zdroj: Profimedia\nLinda Duneganová věří, že při přeměně někdejšího klubu Fantasies na páté ulici na baptistický kostel Open Door sehrálo roli božské vnuknutí. Díky němu se podle ní podařilo změnit jeviště ve svatostánek a nahradit tyče tanečnic kazatelnou.\n„Tento kostel se zrodil, protože jsem se pět let modlila,“ řekla Linda Duneganová, která se už dříve pokoušela budovu odkoupit, ale svého plánu se vzdala - tehdy si myslela, že nadobro - když se nedokázala dohodnout s majitelem. Ten ale pak dal realitní kanceláři týden na to, aby jeho nemovitost prodala, a navrhl, aby zkusili zavolat Lindě. Tentokrát se dohoda podařila.\n„Bůh na mě byl velmi hodný,“ říká Duneganová. „Dal mi rodinu, úžasného manžela, jídlo na stůl a místo k životu.“\nZ dívky z vietnamské vesnice realitní investorkou\nPříběh, jak se dívka sotva přežívající v rodném Vietnamu z jedné misky rýže denně, změnila na americkou realitní investorku s 19 nemovitostmi ve třech amerických státech, zní skoro nepravděpodobně. Duneganová vyrůstala v malé vesnici nedaleko kambodžské hranice, kde většina domů stála na kůlech a okolní vodu všichni používali jako místo k lovu ryb, i jako toaletu.\nSňatek její matky a otce domluvili jejich rodiče. Manželství se ale rozpadlo, když matka neporodila mužského dědice a manžel ji poslal zpátky do její rodné vesnice i s oběma dcerami.\nMatka nastoupila jako servírka do baru, kde se seznámila s Američanem, který se později stal jejím druhým manželem a pomohl celé rodině utéct v dubnu 1975 z válkou zpustošené země. Lindě Duneganové bylo tehdy osm let. Rodina měla finanční problémy a hodně se stěhovala – z Los Angeles na Havaj, Floridu, do Arizony a po celém východním pobřeží.\nTak trochu jiný bar\nZačátkem 80. let se matka s nevlastním otcem rozvedli. Přátelé matku povzbuzovali, aby se přestěhovala na Aljašku, kde si podle nich může vydělat slušné peníze jako servírka v některém z barů plném zaměstnanců z ropného průmyslu. V Anchorage, největším aljašském městě, ale matka rychle zjistila, že víc peněz se dá vydělat tancováním v tak trochu jiných barech.\nJako dítě se Linda Duneganová utíkala k literatuře a četla jednu knížku denně. Pilně studovala, dostala se na vysokou a získala doktorát. Téměř tři desetiletí sloužila v armádě a mezitím se seznámila a provdala za Garryho Dunegana, přístavního dělníka, se kterým společně vybudovali své realitní impérium.\nJejí cesta oddané křesťanky začala v dětství po přestěhování do Ameriky, kdy se jí ujala žena v jednom z kostelů, kam Lindina rodina chodila jen kvůli jídlu zdarma. „Byla jsem špinavá, neupravená a ona mě vzala do obchodního domu Sears a koupila mi troje šaty,“ vzpomíná Duneganová. „A já se to teď všechno snažím vrátit.“\nAno, tohle může být kostel\nBoží vnuknutí za plánem otevřít v Anchorage vidí také pastor Kenny Menendez, který říká, že ho k tomuto úkolu povolal Bůh – jen netušil, že se přitom bude muset probírat pozůstatky striptýzového klubu.\nKdyž do budoucího kostela přišel poprvé, nefungovala elektřina, ale světlo z mobilních telefonů z temnoty vykusovalo černo-červený koberec, soukromé předváděcí kóje, taneční tyče, molo, pódium, velké barové stoly a halloweenské dekorace, které tu zůstaly, když klub ukončil činnost.\n„Díval jsem se na to a říkal jsem si: ‚Ano, tohle může být kostel‘,“ vzpomíná Menendez. „Jen ho musíme upravit.“ Teď chodí na každou nedělní bohoslužbu průměrně 45 lidí, což je slušná účast vzhledem k tomu, že jeho kostel soupeří o přízeň věřících zhruba se třemi desítkami dalších baptistických svatostánků v Anchorage.\nzahraničí kuriozity Spojené státy erotika zajímavosti a kuriozity víra a náboženství striptérky


UKLÍZEČ/-KA (Jakartovice) – Úřad práce Opava\nZámek Dolní Životice, příspěvková organizace nabízí v obci Jakartovice volnou pracovní pozici "UKLÍZEČ/-KA". Nástupní mzda je 12 800–14 330 Kč.\n12 800–14 330 Kč\nKO: p. Alena Pola Sglundová, tel.: 604 222 673, e-mail: vedoucijd@zamekdz.cz.\nPřihláška musí obsahovat: strukturovaný životopis.\nZpůsob a místo podání přihlášky: poštou, elektronicky, nebo osobně na adrese: DOZP Jakartovice - Deštné 68, 747 55 Litultovice. Na obálku uveďte "Neotvírat, výběrové řízení č. 10/2018". Lhůta pro podání přihlášek: do 12.11.2018 do 12,00 hod. Životopisy doručené po stanovené lhůtě budou vyřazeny a skartovány.\n- úcta a respekt k lidem s postižením\n- vhodné i pro osoby bez praxe.\n- úklidové práce v domově 6 hodin, venkovní prostory 2 hodiny\n- manipulace s prádlem.\nJednosměnný provoz: pondělí - pátek od 7,00 do 15.30 hod. Plný úvazek na dobu určitou 1 roku s možností prodloužení. Pracoviště: DOZP Jakartovice - Deštné 68 a 78, 747 55, nástup možný ihned, nebo dle dohody.\n2. kolo - osobní pohovory s vybranými uchazeči dne 16. listopadu 2018.\nPoslední změna: 27.10.2018


A co tahá za uši Vás? - jazykový koutek\nA co tahá za uši Vás?\nDnes bude výjimečně řeč o češtině. Mrkneme se na nová módní slova a zejména na ta, která se nadužívají – to znamená, že se používají i tam, kde to není úplně nezbytné nebo třeba tam, kde se to nehodí vůbec. Bují nám to tady novými výrazy, což je dobře, jazyk se přece neustále vyvíjí. Jenže když ono to někdy tak tahá za uši…\nBabi, prosím tě, to se teď takhle v Praze řiká\nJak poznat, co je opravdu módní a trendy? Nejlepším měřítkem je Vaše babička. Hlavně pokud bydlí na venkově co nejdál od města. Jakmile Vám přestává rozumět, zbystřete – Něco nehraje.\nPokud Vaše babička vysílá nechápavé signály, znamená to zřejmě dvě věci.\n1) Použili jste právě výraz, který jste si dovezli z Prahy, Brna apod. a na venkově ho neznají.\n2) Neodhadli jste rejstřík – je přece jasné, že v práci a v hospodě budu používat jiný slovník, než když přijedu k babičce. A možná jste to udělali schválně. Možná jste se prostě chtěli na babičku trochu vytahovat a použít slovo, které nezná. Ale o tom ještě později.\nTakže o jakých slovech je tu vlastně řeč\nDneska musíte kreativně žít, myslet, jíst a zřejmě i spát. Všechny tipy, návody, kampaně, recepty, kombinace, přístupy MUSÍ být kreativní. Kreativně musíte přistupovat k práci, výchově dětí i volnému času. Jen abychom všichni ten tlak na kreativitu přežili.\nPo období působení energií a pozitivních či negativních vibrací, tu máme synergii, tedy spolupráci, součinnost. O synergii se ale také mluví tehdy, pokud jste s partnerem nebo zaměstnavatelem podobně naladěni. Ve firemním prostředí se slovem synergie nahrazuje součinnost čehokoliv (například synergie stolu a židle).\nTermín subkultura pochází ze sociologie. Klasické subkultury jsou třeba gothici nebo hipsteři (v našem prostředí se používá také označení kmeny). Všimli jste si ale, že poslední dobou tohle slovíčko prší odevšad? Prostě jakákoliv „skupina“ je najednou subkultura (viz příklady z tisku: Na gay pride se představily zejména subkultury z prostředí LGBT komunity. Jak jsou v motorkářské subkultuře vnímány ilegální aktivity? nebo Bezdomovci tvoří specifickou pražskou subkulturu.\nO českém undergroundu se najednou také začalo psát jako o subkultuře. Ono to sice tak je, ale už je toho slova všude až až. Je prostě in říkat subkultura a je prostě in k nějaké patřit.\nNo a když se mluví o subkultuře korporátních zaměstnanců (tak ano, jinak se oblékají, jinak mluví, mají jiné hodnoty), tak už se mi to zdá trochu moc.\nKdo se nechce brát v kostele či na radnici, hledá alternativu. Kdo si nechce vzít hypotéku, hledá alternativu. Možná jste se dnes v rodině neshodli na programu na dnešní večer a nezbývá než hledat…\nA pak tu máme alternativní vzdělávání, alternativní zdroje, alternativní bydlení …\nAsap odkomunikuj svůj čelinž\nZ korporací se nám nenápadně pomalu, ale jistě dostávají do slovníku slova jako čelinž (výzva, prostě úkol), benefit (stravenky, vstup do fitka apod.), dedlajn (termín), asap (as soon as possible, tedy co nejdříve), keš (hotovost), kůl (ano, nebudete tomu věřit, ale tohle slovo se pořád ještě dost používá) nebo odkomunikovat/vykomunikovat (říct, napsat).\nProjekt, filozofie a další\nA pak tu máme slova jako projekt nebo filozofie. Neptejte se mě, odkud se to šíří, mám podezření na příručky osobnostního rozvoje a kouče, ale i tady platí presumpce neviny… V tramvaji se paní středních let svěřovala svojí kamarádce se svým novým projektem – zhubnout. Projekt se často používá místo slov předsevzetí, plán, úkol, práce apod.\nŽivotní filozofie to bych ještě nějak skousla, ale filozofie záměru nebo filozofie firmy to už je na mě moc. Když k tomu přidáte filozofie naší farmaceutické firmy nebo filozofie naší politické strany, tak to už se Platon obrací v hrobě.\nPodezření na stejný zdroj – tedy příručky osobnostního rozvoje, které přece nikdo nečte, ale přesto se to tak dobře prodává… – mám se slovy komfortní zóna. I když uznávám, že tohle se tolik nepoužívá, měli byste se nad sebou zamyslet, jestli dostatečně často vystupujete ze své komfortní zóny. Rozumí se samo sebou, že tímto projektem byste zapracovali na své kreativitě! A pravidelné vystupování z komfortní zóny by se mělo stát součástí Vaší filozofie.\nA poslední z tohoto ranku: zpětná vazba nebo trochu těžší kalibr fídbek. Dáváte si doma dostatečnou zpětnou vazbu s rodiči, sourozenci a dětmi? A co ve škole a v práci? Dostáváte kvalitní zpětnou vazbu? A jakou zpětnou vazbu Vám poskytli sousedi po té narozeninové oslavě minulý týden?\nRůzné procesy, které vedou k obohacování lexika a zavádění nových slov, jsou v lingvistice dobře popsány. Pokud jde o nadužívání těchto a jiných módních výrazů, je pravděpodobně zásadní\n1) podvědomá tendence mluvčího k expresivitě (viz například Charles Bally). Mluvčí chce prostě mluvit zajímavě, přitáhnout na sebe pozornost, být něčím výjimečný. Některé expresivní neologismy svou expresivní povahu postupně ztrácejí a neutralizují se a mají tak naději probojovat se až do standardního jazyka.\n2) potřeba sounáležitosti s určitou skupinou. Všichni chceme přece někam patřit. Nejlépe k nějaké té subkultuře.\nA co ta babička?\nVrátíme-li se k situaci s babičkou, není vyloučeno, že celá věc probíhala následovně.\nV pracovním kolektivu nějaké korporace se nám uchytí slovo čelinž. Když ho použijete v hospodě před tuplákem (No to je teda čelinž), většina lidí kolem, i kdyby nepracovali v korporaci, pochopí význam toho slova. Není vyloučeno, že toto slovo později také použijí právě proto, aby byli zajímaví. Jeden z těch Pepíků, kteří seděli u stolu s Vámi, může slovo použít, když ho babička požádá, aby jí spravil kohoutek nebo třeba ledničku.\nNaštěstí babička je natolik normální (alespoň zatím), aby tohle slovo zarazila. Tak trošku si vlastně zahraje na akademika ve chvíli, kdy tohle slovo už dál nešíří mezi své kamarádky v domově důchodců.\nNapadají Vás další příklady?\nPak budu ráda, když mi napíšete na luciegramelova@gmail.com. Už si brousím zuby na být sám sebou a jít svou vlastní cestou. Jsou to výrazy, které se častým používáním významově ztrácejí, vyprazdňují. Jsou to prostě jazyková klišé. Takže příště se můžete těšit právě na ně!\nVáš jazykový rejstřík\n23. 6. 2015 vložil/a\tLucie Gramelová | rubrika: čeština, Články, Jazykové zajímavosti\npředchozí článek: Jeden Řek mi jednou řek…\nnásledující článek: Jak se mluví v Madridu


Třetí linka z Prahy do USA. Na Ruzyni začaly létat United Airlines - Zdopravy.cz\nPraha má od dnešního dne další přímé spojení s USA. Na Ruzyni dnes přistál první let společnosti United z Newarku,\nPraha má od dnešního dne další přímé spojení s USA. Na Ruzyni dnes přistál první let společnosti United z Newarku, letiště v New Jersey na jižním okraji New Yorku. Podobně jako ostatní dvě linky do USA je spojení zatím jen sezónní.\nUnited Airlines, které jsou podle počtu cestujících čtvrtou největší aerolinkou na světě, na linku nasazují Boeing 767-300 ve verzi pro 214 cestujících. (30 sedadel ve třídě United Polaris Business, která lze sklopit do zcela vodorovné polohy, 49 míst v cestovní třídě United Economy Plus a 135 míst v cestovní třídě United Economy). Na první let nasadily United do Prahy 28 let staré letadlo. Po 7 hodinách a 34 minutách letu přistálo letadlo v 8:20 na Ruzyni.\nNová linka je zatím plánována do 4. října, pak bude provoz přerušen. Podle odhadů letiště by mohlo linku využít v obou směrech přibližně 43 tisíc cestujících za rok.\nLinka do Newarku byla v případě United překvapením, dlouhodobě se mluví hlavně o lince stejné společnosti do Chicaga, kde mají United i hlavní sídlo. United letos rozšířily nabídku destinací v Evropě ještě o Neapol a Amsterdam.\nTagy EWR letiště praha Praha - Newark prg united airlines


Jak správně využít prostor při zařizování garsonky? - Deliving.cz\nJak správně využít prostor při zařizování garsonky?\nRedakce Deliving 8. 9. 2021 Leave a comment\nCeny nemovitostí neustále stoupají, hypotéky jsou čím dál méně dosažitelné, a proto stále více lidí investuje do garsonek. U těchto bytů je potřeba prakticky využít každý centimetr a to si často říká o netradiční řešení a kreativní myšlení. Jste jedním z lidí, kteří zvolili malý rozměr bytu? Nezoufejte, protože pokud se budete řídit několika jednoduchými radami, které vám představíme v tomto článku, dokážete proměnit několik desítek metrů čtverečních ve váš domov snů.\nKlíčovou roli hrají barvy a dostatek světla\nNepodceňujte důležitost prostoru pro spánek\nDosáhněte optické čistoty místnosti\nPři pobývání v místnosti na nás nejvíce působí celková atmosféra prostoru kolem nás. A právě tu z největší části ovlivňuje osvětlení a zvolená barevná paleta. Proto je podstatné využít co nejvíce přírodního světla, i kdybyste měli oželet žaluzie či mohutné záclony, a v jeho nepřítomnosti zvolit stropní zrcadlo s bezbarvou žárovkou a prostor doplnit i o několik doplňkových zdrojů světla. Doporučujeme volit světlé odstíny barev – vhodná je bílá či jemné tóny neutrálních barev, které stejně jako zrcadla prostor opticky zvětší a provzdušní.\nPři zařizování garsonky je dobré vyhradit si místo pouze pro spaní, tedy pro vaši postel. Pokud pro ni opravdu nemáte dostatek prostoru, vždycky je tu varianta volby rozkládací sedačky. Abyste dosáhli vytouženého komfortu, budete muset zainvestovat do těch, jejichž součástí je matrace určená přímo ke spaní, jinak byste mohli ohrozit své zdraví a kvalitu spánku.\nZa předpokladu, že máte místo určené ke spánku, ale není ho dostatek pro klasický rozměr postele, zvažte pořízení si lůžka menších rozměrů (např. 160 x 200 centimetrů).\nAčkoli dekorace vdechnou vašemu bytu trochu života, útulnosti a také jeho osobní kouzlo, je třeba se řídit příslovím všeho s mírou. Nejprve se soustřeďte na výběr a umístění klíčových částí nábytku, tedy postele pohovky a jídelního stolu. Poté začněte prostor doplňovat o skříně, komody a podobně. Skvělým řešením, jak získat co nejvíce úložného prostoru, je pořídit si na míru vyrobenou vestavěnou skříň.\nAbyste si mohli dovolit kvalitní nábytek, který vám pomůže udělat z garsonky váš vysněný domov, může vám pomoci půjčka ihned.\nDůležitým krokem je zbavit se všech nadbytečností. Ujistěte se, že všechny věci kolem vás jsou funkční, potřebné a esteticky příjemné. Doporučujeme také volit raději úložné prostory s plnými dvířky, které zakryjí všechny věci, které nedotvářejí charakter místnosti. Tímto nejen provzdušníte váš prostor, ale také se vám v něm bude mnohem lépe fungovat. Garsonka má tedy kromě útulnosti i další světlé stránky.


HC DYNAMO PARDUBICE – Reportáž ze zápasu: Dynamo Pardubice - Berani Zlín 2:3 – Neproměněné šance mrzely, Pardubice nestačily doma na Zlín\nNeproměněné šance mrzely, Pardubice nestačily doma na Zlín\nPARDUBICE — Smolný zápas sehráli v dnešním 7. kole nadstavby hokejisté HC Moeller Pardubice. Ti prohráli s celkem RI Okna Zlín v domácí hale 2:3. Východočeši doplatili zejména na špatnou koncovku, nedokázali využít ani těch největších šancí. Moeller sice dostal Jiří Cetkovský ve 13. minutě do vedení, ale poté Zlínští třemi brankami otočili skóre. Domácí sice poslal do naděje minutu a půl před koncem Libor Pivko, ale na plichtu Moeller přes půlminutovou hru bez brankáře nedosáhl.\nO2 extraliga, UDR7, pátek 21.3.2008, ČEZ Arena Pardubice\nBranky a nahrávky: 12:10 Cetkovský (Semorád), 58:11 Pivko (Koukal) – 12:49 Hlavačka (Okál), 32:11 M. Pšurný (Lučka), 43:13 R. Pšurný (Hlavačka). Rozhodčí: Hribik – Kis, Padevět. Vyloučení: 7:10. Využití: 0:2. Diváci: 2110. Střely na branku: 42:23. Průběh utkání: 1:0, 1:3, 2:3.\nDynamo Pardubice: Hylák – Snopek, M. Šeda, Koma, Havíř, Linhart, Nikolov – Tvrdík, Rákos, Rolinek – Cetkovský, Semorád, Somík – Pivko, Koukal, Starý – Kolář I, Blažek, Bláha. Trenéři: Jiří Šejba a Ladislav Lubina.\nBerani Zlín: Murín – Hamrlík, Lučka, Nosek, Ďurák, Hlavačka, Klouček – Balaštík, Leška, Rachůnek - Okál, Mokrejš, Andrašovský – Stejskal, Balán, Záhorovský – M. Pšurný, R. Pšurný, Kubiš Trenéři: Rostislav Vlach a Stanislav Přikryl.\nVstup do utkání měli lepší Okenáři, kteří hned v první minutě rozpohybovali několika ranami Alexandra Hyláka. Dále se už hrálo spíše podle pardubických not, navíc domácím pomohla série přesilových her, kdy hned v 5. minutě hry dostali k dispozici od sudího Hribíka 41 vteřin dvojnásobné přesilovky. Krom dvou pokusů od modré čáry se ovšem nic světoborného neudálo.\nMoelleru to přesto stačilo k rozehřátí a Murín se měl co ohánět. Proti Linhartovi mu pomohla tyč, Snopkovi s Rákosem chyběly ke skórování centimetry. Pak už se sympaticky neustále povzbuzující ochozy dočkaly. Semorád našel zpoza branky kanonýra posledních týdnů Cetkovského a ten v pádu propasíroval kotouč mezi Murínovými betony – 1:0.\nRadost vydržela Pardubicím pouhých 39 vteřin. Hlavačka vypálil do skrumáže a nadvakrát tečovaný puk si to namířil přesně mezi chrániče přesouvajícího se Hyláka – 1:1. Početní převahu si mohli vyzkoušet i hosté. Nejprve zahrál nedovoleně holí Hylák, 12 vteřin před vypršením trestu navíc fauloval Rákos a Zlín měl dobrou příležitost. Moravanům se ovšem vedlo stejně nedobře jako předtím domácím.\nPardubice navíc hned záhy dostaly na revanš dalších 92 vteřin luxusní výhody dvou mužů v poli a gól visel na vlásku. Cetkovský svůj blafák ale nedotáhl, Rolinek zblízka přestřelil. Jestli byli domácí v první třetině v aktivnější, tak v prvních deseti minutách druhé části hry nepůjčili soupeři prakticky puk. Do tyče pálil Nikolov, po rozborce zlínské obrany vytáhl Murín Pivkovu střelu hřbetem lapačky. V další tutovce nepřehodil ležícího gólmana hostí ani Rákos.\nZlínu musela k náznaku šance pomoci nakonec chyba. Nikolov ztratil puk a M.Pšurný nechal vyniknout také Hyláka. Odpověď Moelleru byla rázná. Tečovaná střela Cetkovského znovu lízala tyč, Koma po slalomu mezi protihráči pálil zblízka nad a další závar nezužitkoval Rolinek s Tvrdíkem. Přišel tak zákonitý trest. Při vyloučení Rákose nechala pardubická obrana dokonale zakrýt výhled Hylákovi a M.Pšurnému stačilo zamířit do volného koutu – 1:2.\nMožnost vyrovnat měli domácí jak jinak než ve dvojnásobné přesilovce, tentokrát dokonce dvouminutové. Ani to ovšem dokonale impotentním střelcům Pardubic nestačilo. Pivko sice orazítkoval břevno, to ale byla z celé přesilovky jediná skutečně branková příležitost.\nTo Okenáři se ukázali být skromnější, zároveň ale mnohem efektivnější. Klasickou výhodu 5 na 4 při vyloučení Komy potrestal vteřinu před návratem hříšníka na led hbitou tečí Hlavačkovy rány druhý z bratrů Pšurných Roman – 1:3. Tempo hry poté poněkud opadlo, na vině byla i série vyloučení, která hru zbytečně kouskovala. Zlínští začali kontrolovat hru a Pardubice se najednou nedostávaly do střeleckých pozic.\nHostům navíc hrála do karet nedisciplinovanost mladých pardubických hráčů, kteří prakticky znemožnili svým spoluhráčům usilovat o kontakt. To se povedlo až dvě minuty před třetí sirénou Liboru Pivkovi, jenž střelou po ledě k tyči zužitkoval tandem Koukala a přeci jen zdramatizoval koncovku utkání – 2:3. Víc už domácí nestihli a pouze tak potvrdili letošní neoblíbenost slavícího soupeře.\nLadislav Lubina (HC Moeller Pardubice): „Dostali jsme lekci z produktivity. Zlín ukázal, jak se proměňují šance, a dával góly. Ukázalo se, že někdy optická převaha neznamená úspěch. My jsme o jednogólové vedení lehkovážně přišli a nevyužili jsme ani dvouminutovou přesilovku pět na tři. A to se většinou pak nevyhrává.“\nRostislav Vlach (RI Okna Zlín): „Bylo to otevřené utkání, zpočátku měly více šancí Pardubice, které ale neproměňovaly svoje šance. My jsme naopak z naší strany vytěžili maximum příležitostí, a proto jsme vyhráli. Byl to vyrovnaný zápas a my jsme dnes měli i víc štěstí.“\nAlexandr Hylák 59 0 20 3\nPáteční Zvon přinese informace o?


Vrácení peněz, reklamace nebo výměna zboží | CEL-TEC\nVrácení peněz, reklamace nebo výměna zboží\nStručný postup reklamace:\nVyplnit reklamační formulář - ke stažení ZDE\n(pokud nemáte možnost tisku, prosíme, uveďte v ručně psaném průvodním listu všechny informace z formuláře)\nPřidat kopii dokladu o koupi\nVše odeslat na adresu VARNET s.r.o., U Obůrky 823/5, 674 01 Třebíč nebo osobně zanést na jakoukoliv naši pobočku,\nPřijetí reklamace nijak nepotrvrzujeme (úspěšné doručení lze sledovat pomocí zvoléno přepravce). Budeme vás kontaktovat pouze v případě nutnosti konzultace opravy nebo na základě vašeho požadavku (např. nacenění opravy apod.).\nUkončené reklamace automaticky odesíláme zpět na požadovanou adresu / pobočku, informace o doručení dostanete od přepravce.\nPokud chce zákazník reklamovat zboží koupené v internetovém obchodě https://www.cel-tec.cz, zašle jej s vyplněným reklamačním formulářem a kopií dokladu o koupi na centrálu VARNET v Třebíči. Možné je taktéž osobní předání na jakékoliv naší pobočce. Je vhodné zboží zasílat v originálním obalu nebo vyhovujícím přepravním obalu, protože dodavatel neručí za případné mechanické poškození před přijetím zboží. V případě oprávněné reklamace má zákazník právo na náhradu poštovného v nejnižší nutné výši k bezpečnému doručení (nutné doložit doklad k této přepravě). V případě neoprávněné reklamace nemá spotřebitel nárok na náhradu svých nákladů spojených s vyřízením reklamace a současně ani dodavatel nemá nárok na náhradu nákladů, které vznikly na jeho straně (pokud se ze strany spotřebitele nejednalo např. o opakovanou bezdůvodnou reklamaci, u které se již dá dovozovat, že se z jeho strany jednalo o zneužití práv spotřebitele).\nOdstoupení od smlouvy - vrácení peněz\nPostup v případě odstoupení od smlouvy - vrácení peněz\nVzhledem k tomu, že v případě odstoupení se smlouva od počátku ruší, vrátí nebo nahradí dodavatel zákazníkovi a zákazník dodavateli veškerá přijatá plnění. Zákazník může od smlouvy odstoupit tak, že tuto skutečnost oznámí dodavateli, a to elektronicky na emailovou adresu obchod@varnet.cz (a.bocek@varnet.cz) nebo písemně v jakékoliv provozovně dodavatele. Při odstoupení je nutné uvést číslo objednávky, variabilní symbol a datum nákupu a předložit originál dokladu o koupi zboží. Pokud již zákazník zboží obdržel a převzal, zašle zboží zpět do provozovny dodavatele, kde dodavatel bez zbytečného odkladu posoudí stav vráceného zboží. Zboží zaslané zpět dodavateli musí být v neporušeném stavu, nepoškozené, kompletní (včetně příslušenství a všech poskytnutých dokladů včetně dokladu o koupi). V případě, že je zboží vráceno dodavateli v jiném než neporušeném stavu, je zákazník povinen nahradit zejména náklady související s uvedením zboží do původního stavu a vzniklou škodu na zboží. Úhrada těchto nákladů a škody proběhne tím, že kupní cena, která je dodavatelem v případě odstoupení vrácena, je o tyto náklady a škodu odpovídajícím způsobem snížena. Pokud zákazník splní všechny výše uvedené podmínky pro odstoupení od smlouvy, dodavatel mu vrátí již zaplacenou kupní cenu nebo její část, a to nejpozději do 30 dnů po vrácení zboží. Dodavatel vrací finanční prostředky na účet kupujícího po podpisu dobropisu.


Tichý zubař - Zubní implantáty, zubní ordinace Praha 5\n222 522 910\n257 111 333\n739 093 216\nZubní centrum Tichý zubař s.r.o. je zubní ordinace na Praze 5 se zaměřením na zubní implantáty a dentální chirurgii. Dále provádíme preventivní péči, včetně akutního ošetření, estetickou stomatologii, dentální hygienu, endodoncii a péči o dětské zuby. Máme i svou zubní laboratoř pro včasné a přesné dodání protetických prací. Nově jsme schopni u nás zhotovit také CT vyšetření.\nVeškerá péče o zuby tak probíhá na jediném specializovaném pracovišti.\nNaše ordinace nemá smlouvy se zdravotními pojišťovnami. V ordinaci poskytujeme kvalitní a trvanlivé ošetření s použitím spolehlivých materiálů a moderních postupů. Systém úhrady zubní péče zdravotními pojišťovnami tuto kvalitu bohužel nemají. Zjednodušeně řečeno naši pacienti přijdou jen o plnou úhradu za preventivní prohlídku, lokální anestesii, RTG a vytržení zubu. Ostatní výkony s použitím námi používaných postupů a materiálů pojišťovny nehradí.\nNabízíme: kvalitní, léty prověřenou zubní péči, profesionální tým , nejmodernější vybavení zubní ordinace, široké spektrum ošetření, příjemné prostředí\n12 let zkušeností se zubními impantáty. Zubní centrum má plně vybavený chirurgický sál, kvalitu naší práce máme ověřenou řadou pozitivních reakcí našich pacientů. Ceník zubních implantátů.\nDokonalá estetická stomatologie za použití nejmodernějších stomatologických metod při maximální šetrnosti ošetření.\nDentální hygiena je podstatná součást komplexní stomatologické péče. Kvalitní dentální hygienou lze mnoha problémům předejít a tím i ušetřit – naříklad za zubní implantáty.\nZkušený tým, chirurgický sál, možnost ošetření v analgosedaci nebo celkové anestezii. To vše nabízí dentální chirurgie v zubním centru Tichý zubař.\nČištění zubních kanálků za použití mikroskopu (Endodoncie), dlouholeté zkušenosti, preciznost a profesionalita zákroků.\nProhlédněte si náš ceník stomatologických výkonů a ceník dentální hygieny. Nemáme smlouvy se zdravotními pojišťovnami čímž naši pacienti přichází jen o plnou úhradu za preventivní prohlídku, lokální anestesii, RTG a vytržení zubu.\nVlastní zubní laboratoř pro včasné a přesné dodání protetických prací bez nutnosti dojíždět do vzdálených laboratoří, opakované kontroly barevnosti a zdlouhavých úprav...\nMožnost zhotovení CT snímku na nejmodernějším přístroji značky NewTom. Na základě snímků se zhotoví implantační šablona, která zajistí přesnost umístění implantátu, bezpečnou preparaci, šetrný způsob operace i rychlejší hojení.\nOd února 2015 můžete zhlédnout, v prostorách centra Tichý zubař, výstavu pana Miroslava Zítka. Přijďte se podívat i bez objednání k zubaři :)\nZubatého 5 (vchod z ulice Štefánikova 43a)\nTelefon: +420 222 522 910\nTelefon: +420 257 111 333\nMobil: +420 739 093 216\nOC Tesco Anděl, Arbesovo nám.\n6, 9, 12, 20, 58, 59\nCopyright 2008-18, Tichý zubař s.r.o., Všechna práva vyhrazena.


Fotografování úlovku | Vranka.cz\nZveřejněno: 18.11.2017 v 10:18 , Autor: Ivo Novák\nDruhý díl o fotografování, tentokrát úlovků.\nToto téma bych hned na začátku rozdělil na dvě části a to proto, že něco jiného je pokud jsme se rozhodli, že ulovenou rybu si ponecháme a odlišně je třeba se stavět k tomu, když náš úlovek chceme po vyfotografování pustit zpět. V tomto případě musíme brát zřetel na to, abychom rybě neublížili a dali jí šanci na přežití. Když někdy vidím fotografii vyválené oschlé ryby, které stéká pramínek krve z žaberních oblouků a pod ní poznámku, že ryba byla vrácena vodě, myslím si o tom své. To jsem uvedl extrémní příklad. Taková ryby moc šancí nemá. Rybář to možná myslel ve svém nitru dobře a rybě třeba i daroval svobodu, ale asi už ne život, ale spíše utrpení.\nFotografování ryby zapsané v úlovcích\nI když jsme se rozhodli, že si rybu ponecháme, měla by fotografie vypadat důstojně a tak bychom měli k fotografování přistupovat. Ideální je rybu vyfotit bezprostředně po ulovení venku u vody na místě kde jsme rybu ulovili s pěkným pozadím a aranži by se mělo věnovat alespoň trochu času. Jen při pohledu na pěknou fotografii se vám vybaví hezké vzpomínky. Znamená to, že když už chcete ryby fotit, musíte počítat s tím, že by se mohlo štěstí na vás usmát a být na fotografování připravení. Přemýšlet kde a jak rybu vyfotit se dá už při zdolávání. Ideální je k tomuto fotografování přistupovat stejně jako když byste se hodlali rybu vrátit vodě, aby se ryba zbytečně netrápila na souši. Druhou variantou je rybě vzít to co jí je nejdražší a pak si jí můžete fotit, jak dlouho chcete. K patřičnému zákroku je třeba ale přistupovat tak, abyste vizuálně rybu nepoškodili na tolik, aby rána na hlavě nepůsobila odpudivě. Rozhodně by se ale ryba měla fotit u vody a ne doma v kuchyni, na zahradě kde máte v pozadí plot, nebo dokonce v garáži s rybou zavěšenou na háku s kaluží krve na podlaze. Pak můžete u ryby pózovat a usmívat se jak chcete, ale většině rybářů bude při pohledu na takové foto spíš smutně a místo aby váš úlovek obdivovali, raději otočí stránku, nebo nekliknou jinam. Určitě lépe vypadá fotografie, když je úlovek focený v trávě, nebo přímo u vody v mělčině, na mokré podložce, na síti podběráku. Je mi jasné, že jsou situace, kdy není nikdo po ruce, kdo by zmáčknul spoušť fotoaparátu a každý sebou k vodě nenosí s fotoaparátem stativ, aby se vyfotil sám sebe s úlovkem. Zamyslet se ale nad kompozicí snímku je potřeba, jak při výběru scény u vody, tak případně doma na zahradě. S fotografií se dají dělat v různých programech kouzla. Dá se vyměnit pozadí, různé rušivé věci vymazat, zaretušovat, zamaskovat, ale to je všechno práce na víc a na fotce, která má vyvolat vzpomínky je autentičnost žádaným prvkem. Když už svěříte fotoaparát do ruky přítele, který se vás hodlá fotografovat, musíte mu alespoň zkráceně vysvětlit jak. Buď nechat vše na automatice, nebo k úlovku postavit kamaráda a nastavit hodnoty jak je třeba, teprve pak fotoaparát předat. Krátká, rychlá instruktáž také není na škodu. Měl by alespoň vědět kde zmáčknout spoušť fotoaparátu a že v záběru by měla být celá ryba a celý rybář. Následovat by měla bezprostřední kontrola, zda se dílo podařilo. Lepší je pro jistotu pořídit několik snímků pro případ že by ostrost nebyla ta pravá. Vadí, i kdyby chyběl jen kousek ocasní ploutve. V tu chvíli je po pěkné fotce. Samozřejmě záleží, z jakého úhlu fotku fotíte. Pokud si budete pořizovat záběr hlavy úlovku, ocasní ploutev v záběru samozřejmě mít nebudete. Pozor je třeba si dát na stíny, nebo přesvícená místa. V takových případech může pomoci buď vestavěný, nebo externí blesk. V silném světlu bude ale třeba nastavit manuální ovládání, podexponovat snímek a prosvětlit ho bleskem. Na snímku by neměly být přepaly, což jsou bílá místa, ze kterých díky špatné expozici zmizely detaily. Ten kdo chce fotit, měl by vědět jak s fotoaparátem pracovat a vědět jak co ovládat. Když už si pořídíte fotoaparát, vyzkoušejte si fotografování v praxi. A nemusí to být jen fotografování ryb. Naučit se to dá i na běžných věcech. Předejdete tak zklamání až ulovíte rybu svých snů a díky neznalosti by se vám nepodařilo pořídit pěknou fotografii. Pozor je třeba si dát i na drobné detaily. Ryba by měla být čistá, bez trávy, bez krve. Před fotografováním rybu opláchněte, nebo alespoň polijte vodou. Dobré je se i naučit rybu správně uchopit. Prsty by neměly být rušivým elementem. Tím že při fotografování úlovku s rybářem natáhnete ruce s rybou směrem k fotoaparátu, se velikost ryby vizuálně zvětší a mohlo by se zdát, že tím fotce prospějete, ale není dobré to nějak přehánět. Všem co se na fotografii podívají, je samozřejmě jasné, o co vám šlo. Záběr pak vypadá i nepřirozeně. Malinká hlava rybáře v pozadí a obří kapr v popředí. Pořiďte si fotky ryby z různých úhlů. Fotit by se mělo tak, aby fotoaparát byl v rovině s rybou. Když bude rybář klečet a vy ho fotografovat z výšky je všechno špatně. Snímek bude vypadat nepřirozeně. Stín fotografa by neměl zasahovat do fotografie. Detaily je dobré upravit samozřejmě i na rybáři. Čisté ruce, upravené vlasy, brýle na očích a kšiltovka také nejsou to pravé ořechové.\nFotografování ryby, kterou pouštíme zpět\nÚplně ideální je si rybu vyfotit u břehu přímo ve vodě a vůbec na ní nesahat ani jí nevylovovat podběrákem ven z vody. Ošidíte se o snímek, kde budete s rybou vyfoceni, ale je to nejšetrnější způsob. Několik snímků z poslední fáze zdolávání, pak jen rychlý hmat, který uvolní háček bez protihrotu a ryba se vrací zpět. Při zdolávání sice ztratila hodně síly, ale dokáže se z toho bez velkých potíží vyrovnat. Trochu jiné to je, pokud třeba vytáhnete rychle candáta, nebo i jinou rybu z velké hloubky. Pak ryba trpí dekompresí a s tou se vyrovnává poměrně těžko. Pak jde o to zvážit, jestli má cenu vůbec rybu pouštět zpět. Když už nedokážeme oželet fotografii, na které by chyběla u úlovku naše postava, je třeba přistupovat k focení s velikou opatrností. Podobně jako v předešlém odstavci budete muset spoléhat na kamaráda, který odvede práci za vás. Čeho se vyvarovat a čemu předejít, jsem už uvedl. Zde bych jen poukázal na několik prvků, kterým je třeba se věnovat. Ryba by měla být na souši co možná nejkratší dobu. Hledat fotoaparát zandaný na dně v batohu je velikým prohřeškem. Ten by měl být po ruce a připravený. Tak trochu ve mně pění krev když jsem svědkem fotografování a někdo pronese větu: Došly mi baterky, nevíš, kde jsou jiné? Nejsem ani zastáncem uchovávání ryby ve vezírku po dobu než budou lepší světelné podmínky pro focení ať už je vezírek sebe lepší, nebo přivazování sumců na provazy aby se udělala skupinová fotografie, kdy sumce bude mít každý účastník zájezdu. To jsou podle mého prohřešky. Ryba ve vezírku je rybou ponechanou a musí být zapsána jako ponechaná a v případě že má víc jak 7 kg je třeba lov ukončit. To že je ryba ve vezírku jen za účelem fotografování, není tím správným argumentem. Kdo chce ryby fotit a pouštět musí sebou vozit podložku na ryby. Tu před položením ryby navlhčit a rybu po vyfotografování bezprostředně pustit šetrně zpět do vody. Osobně mám z fotografování ryby a mé postavy depresi. Velká ryba se těžko drží, Pokud se jí nechce fotografovat a má snahu se zbavit rybářovo rukou je problém jí udržet. Každé přimáčknutí k tělu jí poškozuje a zbavuje ochranného slizu, Pád z rukou by jí mohl poškodit, proto focení by mělo probíhat buď ve vodě, nebo těsně nad zemí s podložkou pod rybou. Dobrá fytotechnika a proškolená obsluha je zde podmínkou, aby nebylo třeba fotografování několikrát opakovat. Sepsal jsem vlastně takové ty základy, co by měl každý, kdo se snaží ryby fotit vědět a samozřejmě se jimi řídit. Zřejmě se na mě za některé názory snese hromada kritiky ze stran rybářů, ale napsal jsem to, jak se na věc dívám já. Nikomu svůj názor nenutím.\nNa Pálavě začali hloubit tůně. Mají udržet vodu v krajině a zabránit suchu\nJak si uvázat lury\nDenní unikátní návštěvnost 937, [V:0.02s,D15]


Nabídka truhlářských služeb. Výroba kuchyňských linek, nábytku a příslušenství do bytu a zahrady.\nKutná Hora-Vnitřní Město , tel.: 775 149 192\nVyrábíme kuchyně a vestavěné skříně. Zajišťujeme dopravu i montáž včetně spotřebičů. Navrhujeme nábytek na zakázku.\nLiteň , tel.: 777 206 285\nZakázková výroba kuchyňských linek, vestavěných skříní, nábytku z lamina a masivu.\nLibeř, tel.: 608 730 685\nNábytek z masivu. Nabízíme repliky starého stylového nábytku z různých států světa. U nás najdete stejný nábytek jako v předních světových hotelích či světových rekreačních střediscích. Veškerý nábytek je vyroben z masivu a za příznivé ceny.\nÚstí nad Labem - Klíše , tel.: 602 959 141\nPraha - Hostivař , tel.: 776 046 448\nKuchyně atypické,kuchyně DYNAMIC SPACE, zaměření, návrh, poradenství, výroba, doprava, montáž. To vše přímo od výrobce.\nVelký Beranov, tel.: 605 299 328\nJsme prodejce a výrobce kuchyní a dodavatel spotřebičů. Nabízíme levné a kvalitní kuchyňské linky. Výroba atypických kuchyní na zakázku. Poskytujeme grafický návrh, montáž a dopravu zdarma. Dále nabízíme levné dřezy, baterie a vestavěné spotřebiče.\nPříbram, tel.: 775 119 118\nJiří Fontén - F & F\nTýnec nad Sázavou, tel.: 603 836 057\nRakovník II , tel.: 313 502 833\nNymburk, tel.: 604 640 091


Radioterapeutické přístroje / Dorotík\nNázev: Radioterapeutické přístroje\nNakladatel: Lékařská fakulta OU\nAnotace: Předkládané učební texty se zabývají přístrojovou technikou, která je využívána na radioterapeutických pracovištích. Text je členěn do logických funkčních celků sledujících obvyklý postup práce. Studujícím se tak dostává do rukou text, který nemá v českém písemnictví obdoby, protože až dosud si museli potřebné informace zjišťovat v různých učebnicích, v nichž bývají tyto přístroje popisovány náhodně a neúplně, a to spíše z funkčního hlediska. Zde jsou přístroje popsány technicky, jazykem přístupným čtenářům ne-technikům.\nText je provázen řadou fotografií a schémat doplňujících text do logického komplexu. Získané informace umožní studentům teoretickou přípravu před tím, než začnou na přístrojích pracovat v praxi, ať už na svých pregraduálních povinných praxích, anebo studujícím postgraduálně při zaměstnání, kteří sice znají funkce přístrojů, ale budou si chtít rozšířit své znalosti do větší hloubky. Těm, kdo chtějí jít do ještě větší hloubky, přináší text navíc přehled nejdůležitějších fyzikálních vzorců.\nčtenáři textu jistě ocení i doporučení provádění pravidelných povinných testů přístrojů kontrolujících provozní stálosti přístrojů. Součástí textu jsou rovněž pokyny při možných haváriích přístrojů. Pro zájemce je v závěru textu uveden výčet současně platných legislativních norem a doporučení významných světových a evropských organizací regulujících práci a zajišťujících kvalitu a bezpečnost práce na pracovištích využívajících ionizující záření.\nVšichni pracovníci s ionizujícím zářením si musejí být vědomi toho, že tato práce vyžaduje od pracovníků velkou přesnost, poctivost a důslednost. Žádný člověk totiž nedokáže na sobě posoudit přesnost podané dávky, protože nemá pro ionizující záření žádné receptory (na rozdíl od receptorů pro viditelné světlo, zvukové vlny nebo infračervené záření), a proto se musí na přístroje spoléhat.\nPrimum non nocere je základním požadavkem v medicíně. Předpokladem naplnění tohoto požadavku v radioterapii je tedy perfektní stav přístrojů, na něž se lze s důvěrou spoléhat. Právě proto je nutno přístrojům věnovat pozornost nejen v zájmu pacientů, ale také v zájmu pracovníků, kteří s nimi pracují po dobu mnohem delší, než je doba nutná kléčení. Znalost přístrojů, jejich konstrukce, funkcí a možností je prvním předpokladem svědomité práce s nimi, ekonomického provozu i bezpečného dosahování léčebných výsledků. Bylo zjištěno, že nové postupy v radioterapii, využívání nových idejí mají v současné době daleko menší vliv na výsledky než vzorně pečlivá práce s perfektně fungujícími přístroji. To je poslání, které musí mít čtenář na mysli, když bude studovat předkládaný text. Totiž, že znalosti přístrojů a jejich správné využívání j sou základními předpoklady úspěšné léčby.\nText, který držíte v ruce, vám bude při vaší přípravě neocenitelným pomocníkem.\nVyskotová Jana: Přístrojová technika v rehabilitaci pro fyzioterapeuty\nTato skripta jsou určena studentům oboru fyzioterapie jako doplňující pracovní text k výuce předmětu Fyzikální terapie a balneologie 1 a 2. a Rehabilitační propedeutika. Slouží jako pracovní materiál k výuce a praktickým ukázkám přímo v praxi. Lze je využít pro vepsání vlastních poznámek z přednášek a praktických cvičení.\nPřístrojová technika prodělává neustálý vývoj a inovace. Nelze proto poskytnout univerzálně platný přehled přístrojů vyskytujících se na našem trhu a v našich léčebných zařízeních. Další informace lze aktuálně získávat a prohlubovat na odborných školeních, kurzech, výstavách přístrojové techniky (Pragomedica, Hospimedica apod.), v odborných časopisech a prostřednictvím internetu.\nZáznam vložen: 10. 10. 2006