EGG batoh Anthracite 2019 - BabyStyle / EGG / Oyster - Přebalovací batohy - Malvík.cz\nKočárky a příslušenství » Doplňky ke kočárkům » Přebalovací batohy » EGG batoh Anthracite 2019\nBabyStyle / EGG / Oyster - EGG batoh Anthracite 2019\nBabyStyle / EGG / Oyster » Kočárky a příslušenství » Doplňky ke kočárkům » Přebalovací batohy\nZnačka EGG představuje zbrusu nový přebalovací batoh v několika limitovaných edicích.\nTento stylový a praktický batoh je skvělou alternativou přebalovací tašky. Je ideální pro moderní rodiče, kteří nezapomínají na styl, i když jsou pořád na cestách.\nBatoh Egg je vyrobený z měkké a odolné textilie. Je vybaven nastavitelnými popruhy pro snadné přenášení na zádech, ale i dvěma popruhy pro uchycení k rukojeti kočárku. Součástí je nejen polstrovaná přebalovací podložka, ale i skladovací pytel, aby baťůžek zůstal čistý, když se nepoužívá. Díky prostorným a praktickým kapsám uvnitř i vně poskytuje dostatek úložného prostoru pro všechny nezbytnosti.\nBatoh má několik vnějších kapes, které rychle a bezpečně uzavírá vysoce kvalitní zip ve tvaru vajíčka. Uvnitř se nachází velká hlavní přihrádka a několik menších kapes na zip.\nMěkká a odolná vnější textilie\nOdpovídá designu kočárku\nStylový kvalitní zip\nSoučástí je polstrovaná přebalovací podložka\nObsahuje skladovací pytel proti prachu


ŽIVĚ: V Praze vrcholí svatojánské slavnosti Navalis. Velká podívaná na Vltavě bude letos bez ohňostroje\n15. 5. 2019 20:03:19\nNávštěvníci svatojánské slavnosti, která se koná v předvečer svátku Jana Nepomuckého, mohli rakouská plavidla zahlédnout už v pondělí dopoledne. Zille spolu s benátskou barokní válečnou lodí bissonou byly velkım jeřábem položeny na hladinu Vltavy a v úterı se ve vzácnıch lodích mohli zájemci povozit.\nHlavní program však začal až dnes o půl druhé, kdy se slavnostně zdobili koně, podobně jako při slavné slovácké jízdě králů, která je zapsaná v UNESCO. O půl šesté pak byla zahájena speciální mše v Chrámu sv. Víta na Pražském hradě, kde jsou uložené ostatky nejslavnějšího českého patrona Jana Nepomuckého.\nŽivě z Navalis můžete sledovat zde:\nO hodinu později vyrazilo svatojánské procesí na Karlův most k místu, kde měl bıt Johánek z Pomuku svržen do vody. V osm hodin večer začne hlavní program, kdy se lidé mohou těšit na seskok parašutistů, plavbu otužilců a závod lodí. Samotnı velkolepı koncert s osvětlenımi a ozdobenımi gondolami a dalšími plavidly, kterıch by mělo bıt letos přibližně 80, začne v devět hodin a měl bıt zakončenı ohňostrojem, kterı byl ale zrušenı.\nMezi stálou benátskou posádku, která jezdí do Prahy kvůli Navalis, patří i Leo (73?). Prahu má moc rád a sám o sobě říká, že se narodil na lodi. Letos ho spolu s dalšími zkušenımi gondoliéry uvidíte v akci, a že ovládat gondolu skutečně umí! „Už jako malı jsem chodil na ryby, dalších 30 let jsem kotvil lodě v přístavu a pak jsem šel do důchodu. Kdykoliv jsem měl volnı čas, zúčastnil jsem se závodů. Největší čest byla soutěžit v závodu Regata Storica, což je nejznámější závod v Benátkách. To je můj život, žiju u vody celı život. Kdyby mi vzali tohle, tak by mi vzali část rodiny. Doufám, že na té lodičce také umřu,“ říká s nadsázkou Galileo, kterému v Benátkách neřeknou jinak než zubatı Leo. „Kdybyste mě v Benátkách hledali jako Galilea, tak by nikdo nevěděl,“ směje se sympatickı Ital.\nLetos bez ohňostroje\nO barokní ohňostroj, kterı měl bıt dnes večer vrcholem svatojánskıch oslav Navalis, návštěvníci akce neuvidí. Zrušen byl kvůli tlaku veřejnosti. Na facebooku to dnes odpoledne uvedli organizátoři slavností. Na škodlivost ohňostrojů pro ptactvo upozorňují pravidelně ornitologové. U příležitosti dnešního ohňostroje při svatojánskıch oslavách se obrátili na primátora Zdeňka Hřiba, kterı na twitteru uvedl, že ohňostroj byl organizátory zrušen.\n19. 8. 2019 20:27:41\nNeštěstí na kolejích. Vlak v Praze srazil osobu: Některé spoje jezdí jinudy


Levné ubytování Bonifacio - hotely Bonifacio, Dovolená\nNejlevnější ubytování Bonifacio\nLevné hotely Bonifacio\nVyberte si nejlevnější ubytování Bonifacio. Zarezervujte si levný hotelový pokoj nebo postel v hostelu (ubytovně) za nejnižší cenu. levne-ubytovani-online.cz ve spolupráci s Booking.com nabízí velmi výhodné ceny za ubytování ve všech typech hotelů ve městě Bonifacio. Velice jednoduše a bez zbytečného vyřizování si přímo online vyplníte rezervační formulář a zadáte i údaje o vaší kreditní kartě. Transakce proběhne přes zabezpečený server Booking.com a částka vám z účtu bude odečtena až po skončení vašeho ubytování v Bonifacio.\nHlavním městem Francie - Korsika je Ajaccio a tato země je známá dlouhou tradicí kultury, umění a místních zvyky. Na cestování po této zemi volí mnoho turistů vlastní dopravu, aby mohli v klidu a nerušeně poznávat její krásy. Klima zde vládne mírné středozemní s chladnými zimami a horkými léty. K levné ubytování Bonifacio neodmyslitelně patří nejrůznější hotely, studia a apartmány. Luxusní apartmány Bonifacio s panoramatickým výhledem se skvěle hodí pro výletníky všech generací. Do mnoha zemí Evropy se hravě dostanete vlastním automobilem, ani dovolená ve Bonifacio není výjimkou.\nLevné hotely v Bonifacio\nDovolená Bonifacio láká turisty především nádhernými písčitými a oblázkovými plážemi, průzračným blankytně modrým mořem a příjemným klimatem. V horských oblastech se daří horolezectví, pěší turistice i cyklistice. Na dovolená ve Bonifacio si užijete nakupování v obchůdcích, buticích i gigantických obchodních domech. Bonifacio je destinací pro turisty, kteří chtéjí zažít akční rodinnou dovolenou a přitom si odpočinout v příjemných ubytovacích zařízeních. Pokud uvažujete o dovolené u moře, nejvhodnějším obdobím jsou letní měsíce. Na jaře sem většina návštěvníků jezdí za památkami kdy nejsou teploty ještě tak vysoké. Typ levného ubytování v Bonifacio: Apartmány, Hotely, Aparthotely, Hostely, Penziony. Levné ubytování ve Francie - Korsika za nejlepší cenu.\nMnohým se při zmínce o dovolené ve Bonifacio vybaví hlavně dovolená na pláži a relaxace u moře, ale levné ubytování Bonifacio nabízí mnohem více. Ve všechn těchto městech ale i v okolí nabízíme útulné ubytování, kde budete moc strávit svou dovolenou. Vybrat si můžete z našich apartmánů nebo i rekreačních domů. Toto je orientační nabídka nejvíce rezervovaného ubytování v Bonifacio za poslední dobu. Je řazena podle ceny, od nejlevnějšího ubytování až po nejdražší hotely. Opravdu nejjednodušší způsob ubytování v Bonifacio a bez ztráty času, nemyslíte? Hoďte všechny starosti za hlavu a vydejte se na dovolenou do Bonifacio.\nHotely v Bonifacio - Najděte nejnižší ceny hotelů v Bonifacio, Francie - Korsika\nLevné hotely Bonifacio, garance nejnižší ceny, žádné rezervační poplatky. Pokud vyrážíte do země za odpočinkovou dovolenou nabízí se vám hned několik vynikajících letovisek. Do překrásné krajiny této živé, vášnivé a velice pohostinné země. Stále populárnější pobyty v Bonifacio s vlastní dopravu se staly žádanými hlavně kvůli nízkým cenám za ubytování a další doplňkové služby a též možnosti vyrazit z Čech po vlastní ose. Levné ubytování Bonifacio, pestrobarevná země plná překvapení. Ať už se rozhodnete pro luxusní apartmán, levné hotely, anebo ubytování Bonifacio u moře, nikdy nešlápnete vedle. Před jízdou si zkontrolujte cestovní doklady, řidičský průkaz, technický průkaz a zelenou kartu. Pro usnadnění nalezení ubytování odpovídajícího Vašim představám jsme připravili samostaté stránky jak pro levné apartmány, tak pro levné hotely Bonifacio.


Alarm für Cobra 11 :: Zobrazit téma - Big Brother se vrací\nBig Brother se vrací\nZaslal: 17.10.2007 20:08\n„...Dobrý večer, vážení diváci. Ode dnešního večera budete mít tu skvělou šanci sledovat druhou řadu oblíbené televizní reality show Big Brother!\nTi, kteří sledovali první řadu moc dobře vědí, že se hlasuje celý týden a každý pátek se hlasování uzavře a je vybrán ten, jež nás opustí. Ti, co to nevěděli se to právě dozvěděli! Hlasovat můžete pouze pomocí ankety, nijak jinak. Každý ze soutěžících je v anketě zastoupen jedním písmenem.\nA naši soutěžící? Jsou jimi: Andrea Schäfferová, Anna Engelhardtová, Dieter Bonrath, Frank Traber, Niels Hartmutt, Horst Herzberger, Jan Richter, Semir Gerkhan, Sussana von Landitzová a Tom Kranich! “\nEh, no to měl být pokus o jakýsi úvod...\nSychravé podzimní večery jen málokomu přinášejí dobrou náladu. Spadané listí hnije na hromadách, kam je posbírali ti, jež si své přestupky odpykávají vykonáváním veřejně prospěšných prací. Vítr se prohání v holých větvích, tráva zesvětlala a snad celý svět se ponořil do odstínů černé nebo šedé. Toto jsou výborné podmínky pro pesimismus. A co teprve, když se v tomto prostředí ocitne ublížená duše s pokroucenými představami o spravedlnosti? V její myslí se nemůže zrodit nic dobrého. Vůbec nic dobrého. A to je zlé. Zlé pro viníky, pro ty, jež zapříčinili nynější situaci zoufalého a po pomstě toužícího člověka. Představoval si, co všechno jim udělá, až se mu dostanou do spárů. Jeden po druhém. Na všechny dojde, nikdo neunikne. On byl nyní jejich Osudem. Byl Osudem deseti lidí, jež si v posledních několika dních v klidu pracovali na služebně dálniční policie. Osud umí být velmi krutý.\nRáno bylo pošmourné tak, jak tomu byl již několik dní. Mlha se dostávala snad do každého zákoutí a Kolín obklopila bílá tma. Vidět bylo snad jen na pět kroků dopředu, víc ne. Doprava v městě naprosto zkolabovala. Většina řidičů buď raději nevyjela a hodně z těch, kteří se odvážili vyjet se svými plechovými miláčky skončili po několika křižovatkách v nehodě s dalšími odvážlivci. Naštěstí nikdo nejel příliš rychle, takže se téměř pokaždé jednalo jen o pokroucené plechy karosérií. Pak tu byla ale určitá skupina lidí, kteří jet autem museli. Jako příklad mohu dát policisty pracující na dálničním oddělení. Nebylo snad jedinného člena, který by nejel do práce autem. Všichni do svého cíle dorazili. Tedy až na jednoho. Tím jedním byl Dieter Bonrath.\nKolem sedmé hodiny se jako vždy vypravil do práce, nasedl do auta a vydal se směrem na dálnicim po které chtěl přijet a na stanici. První část jeho cesty vedla okreskami. Jak jel mlhou, neviděl, že ke křižovatce, kterou projížděl, se blíží velkou rychlostí jiné auto. Že je něco špatně si uvědomil, až když ucítil silný náraz, jak ho přijíždějící auto sestřelilo ze silnice. Vinou setrvačné síly se uhodil hlavou o volant a ztratil vědomí. Už necítil, jak někdo vytahuje jeho bezvládné tělo z pomačkaného auta. Stejně tak necítil, že mu někdo svazuje kotníky a ruce zkroucené za zády a že ho táhne do již přistavené dodávky.\nZamžikal, aby se ujistil, že to, co vidí, se mu opravdu nezdá. Přišlo mu to velmi zvláštní. Vždyť poslední, co si pamatoval, byla jízda autem a poté silný náraz. Nic z toho však nevysvětlovalo, jak se ocitl uprostřed...co to vlastně bylo, to nedokázal říct. Jediné co viděl, byl neprostupný živý plot, jež se tyčil do výšky snad tří metrů. Tento plot lemoval uličku asi metr širokou. Takže by to bylo... bludiště? Co to má znamenat? Co se to děje? Proč tu jsem? Tyto všechny otázky se mu honily hlavou. Byl dokonale zmatený. Nic nechápal.\nNejistým krokem se vydal podél keře. Usmyslel si, že na každé křižovatce půjde doprava. Takhle někdy bude muset dojít k východu, který tu přeci určitě musí být. A co když nemusí? ozval se otravný, podlý hlásek někde vevnitř. Co když nemáš ani nejmenší šanci se dostat ven, hm? Kušuj, okřikl ho Dieter. Teď rozhodně nebyla vhodná doba na pochybnosti. Postupoval dál. Už třikrát se na křižovatce dal zvoleným směrem. Sice už šel dobře deset minut, ale až ted si všiml jedné věci. A to, že nezaslechl jediný zvuk, který by nevydal on. Všechno bylo ponořeno v úplném tichu, které narušoval jen svými kroky a občasným šustěním listí, když o ně při chůzi zavadil. Musel být na hodně opuštěném místě. Jako by už tak nebyl dost rohozený. Věděl, že když zůstane stát, k ničemu dobrému to nepovede. Proto se tedy vydal dál.\nBloumal bludištěm dobře hodinu a půl když našel první známku po lidské civilizaci. Bylo jí album s fotografiemi. Dieter netušil, co to tu dělá, ale stejně ho ze zvědavosti otevřel. Byla v něm série fotek dvou bratrů, nejprve štastní s rodiči, později, ve starším věku, stále s rodiči, a nakonec několik nekvalitních fotografií, kdy jsou mnohem starší. Také tam našel několik policejních fotek, a jednu sadu fotek, jaké se pořizují ve vězení – zepředu a z obou profilů. Ty ovšem ukazovaly už jen jednoho z dvojice. Dieter takových fotek už viděl spousty, přesto se mu ale zdálo, že tyto snímky už někde viděl. Jen matně si vybavoval případ malého zloděje aut, který kradl, aby zajistil pro sebe a bratra alespon životní minimum. Pamatoval si, že ho nakonec stejně chytli a on šel z mříže. Dál se už dlouhán o případ nezajímal. Byl uzavřen.\nDieter album zavřel, ale nezahodil ho zpět na zem. Nechal ho u sebe a šel dál. Doufal, že by třeba v tom mohl najít nějaké vodíko, jak se odsud dostat ven. Dlouhé a dlouhé hodiny chodil po labyrintu, stále nenalézaje východu. Několikrát našel prázdnou lahev, obal od tyčinky a dokonce i účtenku z obchodu. Všechno to byl jen výsměch jeho hladu a žízni. Několikrát měl pocit, že na druhé straně plotu zaslechl šumění otevírané lahve minerálky, ale když se zaposlouchal, žádný další zvuk se už neozval. Už nedokázal říct, zda se mu to všechno jenom nezdá. Stmívalo se. Byl rád, že vůbec šel. Najednou zakopl. Když se sebral ze země, uviděl, že je to podélný balík ležící napříč cesty. Dyž ho rozbalil, našel v něm láhev vody a nějaké pečivo. Zázrak! Jeho vyhladovělý žaludek mu ani nedovolil přemýšlet o tom, proč to tu je. Hltavě všechno během okamžiku snědl a vypil. Z ničeho nic se mu rozostřilo vidění. Když se začalo vracet zase k normálu, už neviděl bludiště, ale obrazy ze své minulosti. Spatřil se, kdy mu bylo deset let a spolužáci se mu smáli, protože díky své výšce byl dosti neobratný, takže nestačil na jejich hry... O několik let později na policejní akademii, tehdy měl průšvih se záškoláctvím. To ho málem vyhodili. Hrozně toho litoval, a pak se už nikdy nezpozdil... U dálniční policie, jednou se s Hottem pohádali a nemluvili spolu. Pak když měli kontrolovat dodávku, jeden ze zločinců Horsta postřelil. Kdyby nebyl stál na druhé straně auta, jistě by se to nestalo... Opět u dálniční policie, jeden z prchajících lupičů chtěl zastřelit Horsta, ale on rychle vytáhl svou zbraň a střelce zastřelil. Pak to vypadalo, že to tak vůbec nebylo. Skoro nikdo z vyšetřujících mu nevěřil. Opět ho málem vyhodili a co víc, nebyl daleko od jití do vězení... Průšvih se sešrotováním nového Porsche. Chtěl to s kolegou napravit, ale dostali se do pasti a málem je ten padouch rozpustil v kyselině sírové... Takové a podobně špatné vzpomínky se mu míhaly hlavou. Nebyl schopen je vystrnadit. Nemohl si vzpomenout ani na jednu příjemnou a veselou příhodu. Chytil se za hlavu. Zaskučel jako týraný pes. Potácel se ze strany na stranu, v jeho hlavě se stále rychleji a rychleji ukazovaly místa, která by nejraději vymazal. Bylo to šílené. Tak moc ho z toho bolela hlava. Omdlel. Toho dne se už neprobudil.\nNa Kolín nad Rýnem už dávno padla noc, vlastně se pomalu blížil nový den, když se únavou shrbená postava policisty plahočila po schodech ke svému bytu. Na stanici měli dost rušno, práce nad hlavu a kromě toho, Dieter vůbec nepřišel, neohlásil se, nic. Nikdo ho nedokázal sehnat. Všichni věřili, že se zase objeví.\nJeho mozek sám navedl ruku s klíči k zámku tak, jak už to dělal dlouhá léta. Odemkl, vešel do předsíně, ale když se sehnul, aby rozvázal tkaničky jeho černých polobotek, všiml si, že pode dveřmi někdo musel prostrčit papírek. Zvedl ho a začal číst: Přežila jsem! E. Čelist mu poklesla o několik centimetrů níže, dech se mu zastavil. Znovu a znovu pročítal to kratičké oznámení. Málem slyšel, jak v jeho nejdůležitějším orgánu secvakly spoje. Nedokázal uvěřit, že by to mohla být pravda, že by mohla jeho láska přežít. Jeho milovaná, jediná, kterou opravdu miloval a které chtěl dát veškerou svou lásku. Byla zpět.\nTom se zachvěl. Musí jí hned vidět. Jako by mu v tom mobil chtěl pomoci, rozezvonil se jednoduchou melodií. Mrknul na displej, ale zobrazilo se mu jen, že přišla zpráva od skrytého čísla. Ale stejně palcem zmáčkl ošoupané tlačítko pro přečtení esemesky. Chci Tě hned vidět, už déle čekat nedokážu. Prosím, přijď za mnou. Čekám na Tebe na nábřeží, u té restaurace, kde jsme spolu naposledy večeřeli. Stále Tě miluji. E.\nTom na nic nečekal, opět si obul boty a vyrazil. Veškerá únava z něj jako zázrakem spadla. Po schodech běžel tak rychle, nestíhaje ani vnímat jednotlivé kroky. Skočil do auta a tryskem se vydal do centra. V mysli se mu odehrávaly jejich společné okamžiky. A nakonec se mu do očí zařízl obraz vybuchujícícho auta. Trhnul hlavou, tuhle vzpomínku chtěl z hlavy přímo vyhnat.\nSmyken zastavil na parkovišti, kousek od místa, kde se měli sejít. Vyběhl z auta, po chvilce rozhlížení ji uviděl. Stála tam v jednoduchém, přesto ale velmi slušivém, kostýmku, držela se zábradlí a pozorovala osvětlenou katedrálu, dominantu města. Policista okamžitě věděl, že to musí být ona, rozběhl se k ní, takže ani nespatřil, když se těsně před tím, ve výšce jeho lýtek, napjal tenký drát, o který o zlomek vteřiny později zakopl a po hlavě letěl dopředu. Letmý pohyb jeho těla byl zastaven až sloupkem zábradlí. Vysoká postava vrchního komisaře Kranicha sde zhroutila pod sebe, nedávajíc najevo známky života.\nŽena opírající se o zábradlí zmizela. Vlastně to ve skutečnosti žena ani nebyla. Jen pouhá figurína se stala návnadou. To ovšem Tom nemohl vědět, protože neviděl, jak muž ve středních letech popadl postavu a jednoduše ji odnesl do připravené dodávky. Pak přišel k ležícímu komisaři, přehodil si ho přes ramena a odnesl za jeho kráskou, kde mu ještě spoutal ruce. Pro jistotu.\nKranichovo probuzení nebylo příjemné. Jak by také mohlo, když seděl spoutaný v křesle, smysly stále ještě omámené nedobrovolným spánkem. Přímo před ním stála Elena. Nehnutě stála a koukala se na něj. Viděl ji rozmazaně, ale jeho oči něchtěly poslouchat a zaostřit pohled na ženu. Spatřil, jak z boku přišel nějaký člověk. Udeřil Elenu do tváře. Ta se skácela k zemi a Tom stěží rozeznal, že má svázané ruce i kotníky silným lanem. Tak proto ta prknennost, pomyslel si. Muž chytl ženu za její dlouhé vlasy a vytáhl ji nahoru. Tom zamumlal něco ve smyslu, ať nechá Elenu být, ale jako odpověd přišla rána. Do podbřišku jeho milé. Nech jí!!! zavřískl. Chtěl se vtrhnout z vůastních pout, ale nemohl se téměř hnout. Ženská postava se sesunula na zem. Muž pokračoval v jejím bytí, což dovádělo Toma k šílenství. Nesnesl ten pohled. Proč má trpět někdo, kdo si svůj trest nezasloužil. To nebylo fér. Znaven svým řevem a bolestí, propadl se do bezesných mdlob.\nOnen muž se spokojeně usmál. Přesně tak se mu to líbilo. Pořádně ho vydeptat. Sehnul se pro ležící figurínu, odvázal od ní tenounké vlasce, jež s ní pohybovaly a se zlým smíchem nechal komisaře samotného v jinak prázdné místnosti.\nTo, že se ráno Kranich nedostavil do služby, by nebral nikdo moc vážně. Všichni by si mysleli, že jen zase zaspal. Teď byla ale situace jiná. Včera nepřišel Dieter a stále o sobě nedával vědět a už jen fakt, že Dieter se nikdy nezpozdil a ani se nestalo, že by do služby vůbec nepřišel. Vždy dával dostatečně předem vědět, že jde například k zubaři. Toto všechno už začínalo být podezřelé. Proto šéfová svolala dopoledne poradu, kde se chtěla svěřit kolegům se svým podezřením. Zatím neměla nic určitého, jen to, že asi má na ně někdo spadeno. Přesto považovala za důležité své podřízené informovat a důrazně varovat, co by se mohlo stát. Porada ještě nezačalo, čekalo se, až přijde i Frank, který se stále nedostavil. Je to jen podivná shoda náhod nebo se potvrzuje moje teorie? napadlo Annu. Traber se nepřihlásil ani za půl hodiny, takže se Engelhardtová rozhodla řešit nastalý problém.\nO tři hodiny dříve\nZkontrolovat, zda je zbraň bezpečně zajištěná v pouzdře, zda je průkaz v náprsní kapse bundy, zda klíče od auta v jiné kapse téhož kusu oblečení, ještě prohrábnou vlasy, přejet rukou po strništi a vyzkoušet do zrcadla několik obličejů, aby se ujisitil, že vypadá stále dobře a vše je tak, jak má být. S pískotem seběhl ze schodů, vyšel z vchodových dveří domu a namířil si to ke svému vozítku. Jak zahýbal za roh domu, něco ho praštilo přes hlavu. Chtěl se začít bránit, ale útočník mu nedal jedinou šanci. Zkroutil mu ruce za záda, kde je spoutal jeho vlastními želízky, do úst mu narval roubík a přes oči uvázal černou pásku. Pak dotlačil a dostrkal vzpínajícího se policistu ke svému autu, dal ho do nákladového prostoru, kde mu spoutáním několika dalších částí těla znemožnil sebemenší pohyb.\nFrank za kabinou řidiče neležel, dle svého mínění, moc dlouho. Když byl opět vytažen na světlo, zdálo se mu, že ještě nemůže být ani poledne, ale v tuhle roční dobu se to špatně dalo určit a navíc přes černou pásku pronikalo jen minimum denního světla. Zeptal se, co se to děje, ale muž mu hrubým hlasem odpověděl, ať drží hubu a že se vše včas dozví. Cítil, že je tažen do nějaké budovy, pak dolů po chodech, nejspíše do sklepa a nakonec do nějaké místnosti se studenou kamennou podlahou. Tam mu jeho věznitel sundal pouta na rukou, vyndal roubík a stáhl pásku. Jedině kotníky mu nechal sevřené v okovech, aby je mohl připojit ke kruhu ve zdi. Frank se chtěl podívat tomu muži do tváře, ale stejně toho moc neviděl: v místnosti bylo šero. Zahlídl jen akorát pár z jeho rysů. I přes to málo co viděl, měl pocit, že ho zná, že ho zná velmi dobře. Ten pocit vůbec nebyl příjemný.\nRozhlédl se kolem sebe, jen aby zjistil, že je v nevelké cele, s malým zamřížovaným okýnkem téměř u stropu. V protějším rohu uviděl lahev s vodou. Nátáhl se pro ni, ale zjistil, že na ni nedosáhne. I když se doplazil co nejdál, až kam mu to krátký řetěz spojující jeho pouta a kruh ve zdi dovoloval, a natáhl všechny části těla, pořád chyběly k lahvi pouhé dva centimentry. Možná, kdyby se dokázal ještě více natáhnout, třeba by už na ni dosáhl. Avšak jeho snažení bylo marné. Jako kdyby si věznitel přesně spočítal, kde je ta hranice, za kterou nedosáhne.\nNevěděl, jak rychle plyne čas. Hodinky sice měl, ale při ranní bitce s mužem se rozbily, takže mu teď byly na nic. Takže ani nevěděl, kdy se znovu otevřely dveře, aby mu jeho dozorce hodil polštář. Frank se po něm natáhnul, přitáhnul si ho pod hlavu a usnul. Však byl také pořádně vyčerpaný. Jenže sotva se propadl do říše snů, dveře opět vrzly, polštář mu byl vyrván zpod hlavy a ještě schytal kopanec do holeně. To se opakovalo ještě několikrát, vždy podle úplně stejného scénáře: dveře se otevřely, ruka hodila dovnitř polštář, který si Traber dal pod hlavu a jakmile usnul, už mu ho někdo zase bral a kopnul nebo uhodil do některého citlivého místa. Když se opět vchod do jeho cely otevřel a na hlavu mu přiletěl polštář, ani se nesnažil si ho vzít. Raději si místo na něj lehl na své vlastní ruce. Ty mu aspoň nikdo nemohl vzít...\nStanice dálniční policie byla potopena v tichu. Každý myslel jen to, že postupně mizí jeho kolegové a jednou přijde de, kdy beze stopy zmizí i oni. Byly to snad jen únosy? Nebo dokonce vraždy? Nikdo nevěděl. Nebylo čeho se chytit. Byli jako slepci tápající v cizím světě. Spíše než hledáním viníka se zabývali bezpečnostními opatřeními. Byla ale dostatečná? Opět další věc, kterou nevěděli. Těch věcí, co nevěděli, už bylo příliš mnoho.\nPro šéfku dálniční police Annu Engelhardtovou to bylo obzvláště zničující. Vždyť jako velitel měla dohlídnout na to, aby se jejím podřízeným nic nestalo. Povzdechla, zvedla telefon a dala se do zařizování jejich ochrany. Bylo jen těžko uvěřitelné, co všechno musela vytelefonovat, aby se bezpečnosti její i jejích kolegům dostalo náležité pozornosti. Po několika vyčerpávajících rozhovorech se sesunula do svého křesla. Ačkoli ráno, když vstávala, byla svěží a plná energie, nyní, po dopolední stráveném marným hledáním Franka Trabera a polovině odpoledne, kdy stále někam volala, byla už velmi unavená.\nZavřela oči a zároveň děkovala své prozřetelnosti, která jí během dne poradila zatáhnout žaluzie, takže nyní její kolegové neviděli, jak žena, která má být jejich oporou, sedí zhroucená za svým stolem. Jakmile se její oči úplně zavřely, přišel odpočinek dobíjející energii pro zbytek dne. Ten byl ale vykoupen otupením smyslů.\nProto ani šéfová neslyšela, jak se téměř nehlučně otevřelo okno a do místnosti vklouzl člověk v černé kombinéze s kuklou na hlavě. Přešel k napůl spící Engelhardtové, vytáhl z kapsy malou lahvičku s výmluvným názvem Chloroform, ze které navlhčil kapesník, a ten přitiskl Anně na nos a ústa. Ani o tom nevěděla. Pak šéfové spoutal ruce za zády a odtáhl ji k oknu a z něj ven. Vše proběhlo v maximální tichosti. Jak s ní překonával okenní parapet, vypadlo mu něco z kapsy. Možná si toho nevšiml, možná to tam nechal schválně.\nO deset minut později vtrhl do šéfčinny kanceláře Semir, že ho napadl nějaký nápad, jak by se mohli lépe společně ubránit. Zarazil se ve dveřích, když nikde svou nadřízenou neviděl. Najednou mu bylo naprosto jasné, co se stalo a v duchu nadával na svou neschopnost, že si ani ničeho nevšiml, když někdo šéfku unesl. Pak jeho pozornost upoutal malý předmět ležící pod oknem. Byl to malý notýsek. Jeho zvědavost mu nedala a sešit otevřel. Byl to deník, hodně starý deník.\nJak Anna procitla z omámení nebezpečnou látkou chloroformem, okamžitě si uvědomila, že něco není dobře. Vlastně, že vůbec nic není dobře. Už nebyla ve své kanceláři, kde jí únavou padala víčka. Teď byla ve studené místnosti s kamennou podlahou.\n„Ale, naše paní vrchní komisařka se nám probudila,“ ozval se muž v černém drsným hlasem.\n„Vždyť mé jméno přeci znáte, paní komisařko. A krom toho, jména nejsou důležitá.“\n„P-p-popovídat? O čem? A to jsme si nemohli popovídat třeba u mě v kanceláři?“\n„Ne, nemohli. Protože tady já jsem na své domácí půdě.“ odvětil.\nEnglehardtová lehce přikývla a čekala, co bude dál.\n„Vzala jste mi rodinu, paní komisařko. Ano vy! Vy a ti vaši kolegáčkové! Ale teď jsem na tahu já. A víte co, uděláme to jako to bylo psáno v Chamurabiho zákoníku: oko za oko, zub za zub. V našem případě to bude rodina za rodinu. Vím, tohle vaše pravá rodina není, ale to nevadí, i tak to svůj účel splní“\nŠéfka, celá vyděšená, si konečně uvědomila, o co tady jde. Je to jen obyčejná pomsta. Oni zatkli někoho jemu blízkého a on tak ztratil svůj pevný bod, svou oporu.\n„Co byste řekla tomu, kdybych si sem přitáhl ty dva vaše nejlepší lidi, hm? Toho Kranicha a Gerkhana? Jak by se vám to líbilo?\n„Vy máte i Gerkhana?“ zastavilo se šéfce málem srdce.\n„Ne,“ řekl a Anna si viditelně oddechla, „ale co není, může být,“ dokončil zlověstnou větu.\n„Ne, prosím,“ vzlykla\n„Ale to není vše. Představte si, že bych je postavil před vás a dal vám na vybranou, kterému z nich zlomím, pro začátek, například malíček na jedné ruce. Koho byste mi vydala na milost? Ano, s Gerkhanem se znáte déle a již několikrát vám zachránil život, ale dokázala byste se dívat na to, jak Kranichův malíček udělá „KŘUP“?“ lusknul prsty, „a co teprve vědomí, že za jeho bolest můžete vy, hm?\n„Ne, přestaňte už!“\n„Tohle se vám nelíbí? Takže by vám bylo milejší, kdybych si sem vzal toho Turka a přelomil mu třeba zápěstí. Už vidíte ten pohled plný bolesti v jeho hnědých očích? Počkat! Nevidíte tam i něco jiného? Že by se za bolestí skrývaly výčitky, proč má trpět právě on?\n„Proč to všechno říkáte? Jaký to má vůbec smysl?“ zavřískla.\n„Vy to ještě nevíte? A to jsem si myslel, že vám to dojde. K tomu všemu, co jsem vám tady nastínil, může velmi snadno dojít.“\nVšichni, kdo ještě zbyli na prořídlé stanici se nahrnuli k Turkovi, který teď v rukou držel ušmudlaný notes a četl v něm.\n12.4. dneska sme se přestěhovali k babičce. Říká že je to jen na nějakou dobu. Když se brácha zeptal proč nejsme doma s tátou a s mámou, řekla mu že odjeli na dlouhý výlet někam do hor. Prej se vrátěj až za hodně dlouho. Ale brácha si myslí že nám neřiká pravdu. A já mu věřím protože se on má dycky pravdu...\n16.4. Přišla pro nás nějaká paní která nás odvedla pryč od babičky. Teď sme v malym pokoji s dalšíma deseti klukama. Chci domů za mámou a tátou.\n20.4. Ani mě ani bráchovi se tu nelíbí. Chceme odtud pryč ale něchtějí nás nechat jít.\nNásledovalo několik volných stránek, než se objevil další zápis.\n6.5. Dneska sme konečně utekli. Hledají nás, ale my sme odjeli daleko pryč. Nasedli sme do prvního vlaku, co smu uviděli stát na nádraží. Teď sme v Kolíně nad Rýnem. Nevím co budem dělat, ale brácha určitě něco vymyslí.\nZase spousta volného místa, které nebylo porušeno jedinnou čárkou. Semir musel otočit dobře desítku stran, než se dostal ke vzpomínkám na mnohem mladší datum, než bylo to poslední.\n11.12. Dneska mám narozeniny a tak mi brácha sehnal dárek. Krásnej loveckej nůž. Prej ho výhodně sehnal. Myslim že ho sehnal tak jako scháníme šechno ostatní. Kradem abysme měli co jíst.\n26.6. Brácha si sehnal dobrej kšeft. Konečně budem mít dost prachů na normální život.\n2.8. Ty šmejdi fízlovský! Sebrali mi mýho bráchu! Je zavřenej v lochu a já ani ted za nim nemůžu.\n17.10. Odsoudili ho na vosumnáct let! Bylo jim jedno že nic neudělal! Akorát si několikrát pučil několik aut a postřílel pár těch policajtskejch hajzlů, ale jinak nic. Byl sem za ním. Vypadal hrozně. Byl celej domlácenej. Na čele měl tři šrámy o které se nikdo moc nestaral. Prej mu to udělali bachaři.\n26.10. Před chvílí mi byla doručena zpráva že prej „můj bratr umřel ve své cele na následky zranění kerý si způsobil při pádu na dlaždičky ve sprchách“. Pche! To tak! Nevěřim jim ani slovo! To si ale ještě odskáčou...\nTady deník skončil úplně.\n„A je to jasné,“ Turek svěsil hlavu, pak rozhodnutý tohle martýrium co nejdříve ukončit pokračoval, „a Andreo, najdi mi spisy ke všem případů, co by se mohly na tohle hodit! A dělej!“ nařídil jí.\n„Jasně, ale bude to chvilku trvat,“ omlouvala se.\n„Co budem dělat?“ zajímal se Hotte.\n„Nejprve musíme počkat, až nám Andrea najde ten správný případ.“\n„A to jako nebudeme zatím dělat teda nic? To v tom chcete nechat naše kolegy a hlavně šéfovou?!?“\n„Hotte, je mi to líto, ale opravdu nám teď nezbývá než čekat.“\n„Tak to teda ne!“ zvedl se rozčíleně ze židle, nasadil odhodlaný výraz a odsupěl.\n„Hotte! Ne, nechoď! Copak to nechápeš?!? Vrať se! To se chceš nechat chytit?!? Nebo rovnou se nechat zabít?! Tak pojď zpátky!“ řval na něj Turek, ale Herzberger se nevracel. „Vrať se, to je rozkaz!!!“ Malý komisař zuřil. Nechápal, jak někdo může být takhle zabedněný a neuvědomuje si vážnost situace. To s tím rozkazem mu nebylo moc příjemné. Nikdy nebyl donucen využít faktu, že má vyšší hodnost. Stejně se už ale nedalo nic dělat. Semir se za ním rozběhl, doufaje, že ho ještě zastihne na parkovišti, ale poslední co viděl byla obrysová světla Porsche, jak velkou rychlostí míří na dálnici a pak se ztrácejí v záplavě aut.\n„Hotte, vždyť vůbec nevíš, kde začít hledat,“ povzdechl si.\nHerzberger se hnal vysokou rychlostí pryč od své služebny. Zprvu ani nevěděl kam jet, ale najednou mu svitlo. Jako znovu převíjený film se mu v mysli vybavilo to místo, kde před lety jejich oddělení ukončilo jistý případ zlodějů aut. Bylo to staré a dávno opuštěné sídlo s obrovskými pozemky. Kdysi tam snad mohla bydlet šlechtická rodina, ale teď dům zarůstal břečťanem a stával se čím dál tím víc nepřístupný. Nebylo zase tak moc daleko.\nKdyž přijel k hlavní bráně, všechno vypadalo tak jako tehdy, kdy tu byl naposled. Strčil do železných tepaných vrat, které se kupodivu bez jediného zaskřípání otevřely. Protáhl se jimi dovnitř. Jeho pozornost upoutalo několik věcí. Jednak vysoké keře na jeho levé straně: byly ostříhané a udržované. Jak to, když by tu teoreticky nikdo neměl být. A stejně tak, co tu dělá ten červený Transit na příjezdové cestě před vchodem?\nSáhl po zbrani v pouzdře na opasku, potichu ji vytáhl a odjistil ji, připraven na nejhorší. Plížil se kolem obvodové zdi ruiny. Jakmile míjel okno, nahlédl dovnitř. K jeho překvapení neuviděl staré a zaprášené místnosti, ale zcela evidentně často používaný pokoj, do jisté míry i slušně vybavený. O kousek dál byly už i dveře, a tak jimi vešel dovnitř. Nikde nebylo vidět ani živáčka. Najednou ho ale něco štíplo do krku. Okamžitě po něm natáhl ruku v domnění, že přistihne nějaký malý hmyz, jak mu pije krev. Jenže skutečnost se od předpokladu lišila. Komár to opravdu nebyl. To, co držel v ruce byla malá šipka s hrotem napuštěným nějakou látkou.\nZnenadání se podlaha pod jeho nohama začala jakoby naklánět na všechny možné strany. Horst přeběhl ke zdi, kde hledal oporu. Opřel se o ní a na chvilku zavřel oči v pomyšlení, že až je znovu otevře, vše bude jako dřív. Ale nebylo. Spíše naopak: protější zeď se nepříjemně přibližovala. Vykřikl a rozběhl se kolébavým krokem ze zužujícího se místa. Jak běžel, zdi se za ním více a více svíraly. Jakmile dosáhl rohu skutečných zdí, zesinal. Ačkoli klaustrofobik nebyl, z tak těsné přítomnosti na první pohled neprostupných zdí se mu udělalo mdlo. Čím víc se tiskl do rohu s cílem se od přisouvajících se přepážek co nejvíce oddálit, tím víc se na něj tlačily. Sevřen vlastními představami, pomalu se složil na zem.\nŽivotnost velitelů dálniční policie z Kolína nad Rýnem nebyla v těchto dnech příliš velká. Nejenže se o tom přesvědčili všichni její členové, ale hlavně a především dotyčný policista, co nyní zastupoval již chybějící šéfovou. Sám byl překvapen, jak rychle se všechno seběhlo a stal se najednou snadnou kořistí pro velmi nebezpečného lovce. Lovce lidí.\nStál na parkovišti před služebnou a pozoroval vzdalující se Porsche řízené Herzbergrem. Za sebou zaslechl přibližující se kroky, ale v domnění, že za ním přišel někdo z kolegů se neotočil. A to byla pro něj fatální chyba. Možná poslední chyba, kterou kdy stihl udělat.\n„Turečku hloupý, sám prosazuješ, že byste měli zůstávat všichni pohromadě a teď uděláš takovou blbost. Nemysli si, na to jsem čekal celou dobu.“\nSemir se otočil, ale už nestihl zabránit tomu, aby ho postava, co už stála těsně u něj neomráčila ranou pažbou pistole do hlavy. Popadl bezvládné tělo komisaře, odtáhl si ho do auta a vydal se zneškodnit jednoho tlouštíka, co jel k němu na návštěvu.\nNejprve se zbaví šmejdícího Herzbergra a pak se bude moci plně věnovat malému tureckému komisaři. Už se na to moc těšil. Však byl Gerkhan přímo u toho, když mu zatýkali bráchu.\nJsou situace, kdy je nevědomost ceněna zlatem. Jako například nezáviděníhodná pozice Semira Gerkhana, který se právě probíral z mrákot, do kterých se realita dostat nedokázala. A jak se jeho mysl oprošťovala od bezvědomí, postupně jí docházely jednotlivé fakty situace. Tma, sice ne zcela neprostupná, ale i tak nebylo vidět dál než na tři metry. Místnost, ve které procitl ani tak nebyla místností, jako spíše kamenným sklepem nebo středověkou celou. Jakmile se Turek pokusil vstát, došla mu další nepříjemná skutečnost. Že se nemůže ani hnout. A to doslova. Ať vyzkoušel pohnout jakoukoliv částí těla, vždy se setkal s neúspěchem. Ruce, lokty, kotníky, kolena pevně připoutané lanem k tělu a znemožňující tak jediný pohyb. Zkusil se zavrtět, ale nebylo to nic platné. Ani hlavu nemohl zvednout a tak stále zíral do tmy pod sebou, jak ležel na břiše.\nK jeho uším doléhal zvuk kapající vody, který v jinak naprostém tichu vynikal až nepřirozenou silou. Kap! Kap! Kap! Kap! Kap! A tak stále dokola, bez přestání. Netěsnící kohoutek začal pomalu Turka iritovat. Potichu zaskučel. Kap! odpověděla kapka padající na kamennou podlahu. Semir zkusil prsty dosáhnout na nějaký uzel, ale všechny byly mimo jeho dosah. Pln hlubokého pokoření si musel přiznat, že se z toho sám nedostane. Kap! Kap! Posmívaly se mu malé kapičky. A Turek jako by opravdu slyšel jejich hlasy. Kiš kiš, teď jsi bezmocný, co? Semir věděl, že tohle je jen šílená hra, kterou s ním hraje jeho mozek bránící se neutuchajícímu dotěrnému zvuku. Snažil se zaměstnat nějakou formou přemýšlení, zkoušel se plně soustředit na tep svého srdce, jen aby vytěsnil to příšerné kapaní. Kap! Kap! Kap!\nTo skoro zní, jako kdyby odpočítávaly nějaký čas, napadlo ho. V právě tutu chvíli se dobral celého rozsahu jeho aktuálního problému. Nejenže byl tak svázaný, že se ani nemohl hnout, nejenže ho kapání skoro dovádělo k šílenství, ale teď už věděl co a proč to kape a proč se tak divně cítí, když by měl ležet na zemi, jak předpokládal. Vůbec neležel na zemi, ale visel v provazech nad černou dírou, snad studní. A nebyl to špatně těsnící kohoutek, jak si předtím myslel, ale měch na vodu s dírkou umožňující velice pomalý odtok vody. Škubl sebou, s cílem si uvolnit alespoň hlavu, aby se mohl podívat kolem sebe. Kupodivu se mu to povedlo, ale vzápětí toho začal litovat. To co spatřil mu na náladě opravdu nepřidalo: důmyslný mechanismus s blyštící se nabroušenou čepelí, která se blížila k lanu, provlečeném několika kladkami, co drželo Turka nad hlubinou. S každým ukápnutí jedné malé kapky se čepel přiblížila napnutému provazu o nepatrný kousíček. Podle zbývající vzdálenosti k lanu se mu zdálo, že tam bude viset ještě hodně dlouho. Kap! Kap! Vypětím znavený Semir se opět propadl do velmi neklidného a odpočinek nepřinášejícího spánku.\nNa Andreině počítači se rozblikala ikonka upozorňující na nově přijatý e-mail. Dvojitým kliknutím ho otevřela. Očima přeletěla první řádky textu a zarazila se.\n„H-hej! Pojďte sem! Píše ten šílenec!“\n„Proboha,“ zvolala Sussana a rychle se běžela podívat k sekretářce.\nJan, který stál za Andreiinými zády, začal číst zprávu nahlas. „Nazdárek lidi! Už vás tam moc nezbývá, že? Jeden, dva, tři... áááá... a ještě jeden na KTU... Už jste ho varovali? Ne? No to je ale chyba! Velká chyba! Jen aby kvůli vám nedopadl špatně. Už tolik vás zaplatilo za své omyly. A každá chyba musí být následována přiměřeným trestem! Spravedlnost pro všechny!“ udělal malou pauzu a pak zase pokračoval, „ale dám ještě vám šanci vše napravit. Zrovna teď, kdy všichni čtete tenhle mail, tak se právě vydávám na malou procházku k vám. Pokud budete dobří, chytíte mě. Tak lovu zdar!\n„Co to má znamenat?“ podivila se Andrea.\n„Hraje si s náma,“\n„To víme od začátku, Sussano!“ ujelo Janovi.\n„Co na mě vyjíždíš? Tečou ti snad nervy? Nejde přece jen o tebe!“\n„Klid už! Nikdo se tu nechce hádat! Prosím,“ snažil se uklidnit situaci. Udělal chybu.\n„Áááá... pán se nechce hádat, jo?!? No tak ne! Ale zatímco se tady tak úporně snaží o smír, tak kousek od nás venku běhá ten psychopat! A já si ho podám!“\n„Tak to ne! Nikam se nejde! Chce nás jenom vylákat z relativního bezpečí!\nStáli proti sobě a z očí jim sršely blesky. Andrea se jen velmi nerada postavila mezi ně, aby hádku přerušila. „Prosím vás oba, uklidněte se. Teď se nemůžeme dovolit tyhle výlevy.“\n„Dobrá, dobrá. Ale co podnikneme?“\n„Nic!“ řekl bez rozmýšlení Jan.\n„Ale něco udělat musíme nebo tu budeme žít jako zvířata v kleci. Sotva budeme mít dost odvahy jít ven. A bude to tím dál tím horší, čím déle tu budeme!“\n„A máš nějaký nápad, Sussano?“\n„Mohli bychom třeba společně odjet odsud pryč. Kamkoli, kde se nebude odvažovat zaútočit. Takže na hodně rušné místo. Navrhuji nějaký velký hotel v centru Kolína.“\n„To beru,“ souhlasil Jan a i Andrea přikyvovala.\nStříbrný Mercedes vezoucí tři uprchlíky dálniční policie se řítil po dálnici. Sussana, která řídila, měla pocit, že až podezřele dlouho za nimi jede jakási červená dodávka. No tak! Už jsi paranoidní, okřikla se. Auto po chvilce sjelo z dálnice na odpočívadlo a ona si oddechla. Svým kolegům nic neříkala, nechtěla je zbytečně děsit. Sussana sice viděla, jak dodávka odbočila pryč, ale bohužel pro ní už neviděla, jak odpočívadlem pouze projíždí a opět se zařazuje do dálničního provozu.\nZa své útočiště si zvolili velký hotel plný turistů, kteří, ač už byl studený podzim, stále toužili obdivovat krásy Kolína. Jejich hotelové pokoje byly velmi slušně vybavené, i když na tom jejich současným obyvatelům pramálo záleželo. Každý měl jednolůžkový pokoj sám pro sebe, ale stejně většinu doby trávili společně. Ať už na jídle v hotelové restauraci nebo u někoho v pokoji, kdy řešili, jak se ubránit a co dělat dál. Právě po jedné takové sešlosti se večer vraceli do svých pokojů. Sussana, která jako jediná měla svoje ubytování za rohem chodby, měla nejdelší cestu. Andrea i Jan už zamykali své dveře a ona slyšela, jak cvakají zámky.\nKdyž došla ke svým dveřím a začala hledat klíče, přiblížil se k ní jeden ze zaměstnanců hotelu, kteří se mají neustále starat o pohodlí klientů. Zastavil u ní a vypadal, že se jí zeptá dávno naučenou frází, zda něco nepotřebuje, ještě navíc doplněnou pravým americkým úsměvem. Pak ale najednou ji silou udeřil zezadu do hlavy a ona se zhroutila pod sebe. Jemně ji sebral ze země, a pak vydávající se za obětavého člena hotelové služby ji podpíral a vedl k východu, jako by potřebovala ven na vzduch.\nCo ale nečekal bylo, že Sussanu čerstvý vzduch opravdu osvěžil a probral ji z omráčení. Vytrhla se mu ze sevření a rozběhla se pryč. Utíkala směrem k parkovišti a ke svému autu. Naskočila do něj, nastartovala a bleskurychle vyrazila pryč. Ve zpětných zrcátkách kontrolovala, zda někde za sebou neuvidí svého pronásledovatele. Nikde nebyl vidět. Jen se za ní opět navěsila ona červená dodávka, kterou viděla dnes na dálnici.\nSešlápla plynový pedál až na podlahu, nedbaje na to, že jede městem a že by tudíž měla dávat velký pozor na provoz, semafory a chodce. Auto za ní udělalo naprosto to samé. Dokonce ještě víc a přiblížilo se na minimální vzdálenost. Chyběl jen malý kousek, aby jí v příštím okamžiku narazil do nárazníku a vytlačil ji někam mimo silnici. Zuřivě zatroubila na chodce, který se odvážil přejít ulici.\nNa křižovatce smykem odbočila vpravo a málem vlítla do auta jedoucího před ní. Zoufale se ohlédla za sebe, jen aby viděla, že pronásledovateli se manévr prudkého odbočení povedl a je stále za ní. Prokličkovala mezi auty a dál uháněla městem, míříce si to na dálnici, kde by mohla plně využít výhod svého vozu, oproti Transitu.\nNa chvilku se jí zdálo, že ho setřásla, ale pak zaskučela, jakmile se auto opět zařadilo za ni, neustále se přibližující. Sotva se jí povedlo mu trochu ujet, hned byl zpátky. Stále dorážel a nenechával ji na pokoji. Zběsilá honička městem se dost protáhla, když jí velmi zdařile blokoval cesty k přivaděči na dálnici.\nHlavou se jí honily nejrůznější plány na útěk, ale ani jeden nebyl proveditelný. Zrychlený tep i dech ji po už tak náročném dnu teď ještě více braly energii a síly, ač by tomu mělo být naopak. V žilách jí kolovalo mnohem více adrenalinu, než je obvyklé za normálního stavu. Náhle ztratila kontrolu nad svým vozem v důsledku prudkého nárazu červené dodávky do jejího nárazníku. Byla tlačena několik metrů jinak ztichlou ulicí, jejíž klid byl rušen uširvoucím skřípáním plechů. Sussana visela v pásech a už se vzdala jakékoliv snahy o ovládání svého Mercedesu. Zcela vyčerpaná už jen čekala, kdy zastaví. Stalo se tak po dalším prudkém nárazu do cihlové zdi obklopující dětské hřiště. Nebyla to žádná velká rána, ale byla dostatečně silná na to, aby zdeformovala auto a aby se v něm vzpříčily dveře a nešly otevřít. Komisařka von Landitzová se udeřila hlavou o okénko a ztratila vědomí. Už ani necítila, že byla z auta vyproštěna a odvezena pryč. Nebyla to ale záchranná služba, ale tajemný a pomstychtivý člověk.\nRanní probuzení Andrey Schafferové nevypadalo tak, jak si ho představovala. Hlava jí třeštila, jako kdyby se včera zpila do němoty. A to by přeci neudělala. Vždyť řešila s Janem a Sussanou tak důležité věci, které by neměly být brány na lehkou váhu. Sotva se rozkoukala, zjistila, další nepříjemnou věc: nebyla na tom samém místě, kde včera usínala. Hotelový pokoj byl vymalován světlými teplými barvami, kdežto místnost, ve které se právě nacházela nebyla vymalována dobře již desítku let.\nRukou si chtěla prohrábnout vlasy, které si spánkem určitě přeležela, ale když se její ruka přiblížila k hlavě, strnula. Z hrdla se jí vydral přiškrcený výkřik, jakmile se rukou dotkla holé lebky. Někdo jí v noci musel omámit nějakým anestetikem a pak ji oholit hlavu. Nebylo divu, že se jí nyní zdálo, že má hlavu o něco lehčí. Vzlykla. Litovala svých dlouhých kudrn, které padly za oběť nějakému šílenci. Jak dlouho bude trvat, než jí znova narostou?\nRozhlédla se kolem sebe. Holé zdi na ní jakoby padaly. Strohost byla narušena jen matrací na zemi, jež Andree měla sloužit jako provizorní lůžko. Jak jí pohled klouzal po prázdných stěnách, podlaze i koutech, zastavil se v rohu, v jehož blízkosti se Andrea krčila s koleny skrčenými pod bradou. Spatřila tenoulinké stříbrné nitky splétající se do sebe a tvořící jemnou síť, která se stává posledním místem života nejedné mouchy. Sekretářka ještě neviděla majitele této pavučiny. Doufala, že je zalezlý někde ve škvírách ve stěně a také že tam ještě hodně dlouho zůstane.\nJejí přání nezůstalo dlouho vyplněno. Jestliže bylo opravdu ráno, když se probudila, tak nyní přicházelo poledne. Andrea za celou tu dobu jen seděla na matraci a zkoumala okolí. Najednou v koutě něco téměř neslyšitelně zašustilo. Trhla hlavou a natočila se směrem, ze kterého zvuk přicházel. V tu chvíli také uviděla jeho příčinu. Uprostřed pavučiny seděl velký chlupatý pavouk. Sklípkan. Nebylo možné ho nepoznat. Jeho typické zabarvení i štětinky na jeho hlavohrudi i zadečku ho jasně prozrazovaly. Andrea jen strnule hleděla na pavouka, který se v klidu zabýval muškou uvízlou v síti. Jakmile byl proces s mouchou ukončen, jal se pavouk obhlídnout nové objekty ve svém království a hbitě se na svých osmi nohách vydal směrem k Andree.\nZaječela a vrhla se do protějšího rohu místnosti. Hlavou se opřela o studenou zeď a s prázdným pohledem opět dál zírala na sklípkana. Zezadu na rameni ucítila sotva znatelné dotyky dalšího pavoučka, tentokrát z mnohem menšího a nijak nebezpečného podřádu pavouků. Ač to byl jen malý neškodný pavouk, opět se s řevem vymrštila na nohy a začala běhat kolem dokola. Už se bála si kamkoli sednout v domnění, že jsou tam na ní připraveny stovky smrtelně jedovatých pavouků lačnících po jejím mase.\nVrcholem všeho byl moment, kdy se v zoufalém běhu kolem místnosti dokola zamotala hlavou do pavoučí sítě visící ze stropu. S posledním vypjatým výkřikem se složila na zem, stále ještě vnímaje sklípkana, jež si šel stavět novou pavučinu mezi Andreinými chodidly.\nJan zlehounka zaťukal na dveře Andreiného pokoje a čekal až se ozve typické „kdo je?“. Nic takového ale nepřišlo. Zkusil to znova, silněji, co kdyby jenom Andrea předchozí klepání neslyšela, ale odpověď byla stejná jako předtím, tedy žádná. Jan, v duchu si přejíc, aby třeba byla ve sprše a nebo jenom hluboce spala, se zkusmo opřel do dveří. Ty ale nepovolily. Ustoupil tedy krok dozadu, aby měl dostatek místa a vykopl dveře. Z koupelny se neozývaly žádné zvuky, stejně tak postel byla prázdná. Peřiny byly rozházené, ale když se jich Richter dotkl, ucítil, že už je to dlouho, co někoho naposledy přikrývaly. Když viděl, že tady stejně není už nic platný, vrátil se do svého pokoje, kde složil hlavu do dlaní. Se svěšenou hlavou se vydal sdělit zprávu Sussaně. Na náladě mu vůbec nepřidalo, když ani z jejího pokoje se nikdo neozýval. Jak sklopil zrak k zemi, spatřil na koberci malou rudohnědou skvrnku. Ne, ne, ne!!!\nNebylo mu nejlépe, když věděl, že zůstal on sám. Nemohl si být jistý ani tím, že všechno nenabralo tak velkou rychlost a že Hartmuttovi se ještě nic nestalo. To se mu zdálo velmi nepravděpodobné. Popadl mobil, aby mohl technikovi z KTU zavolat. Vytočil číslo, ale příjemný hlas operátorky mu sdělil, že volaný účastník je momentálně nedostupný. Do háje! Vypnutý Hartmuttův mobil mu vůbec nepomohl v jeho přemýšlení. Klidně mohl přístroj vypnout ten šílenec. Jan se bezmyšlenkovitě vrhl pro svůj kabát a vyrazil ven. Když na parkovišti nenašel Sussanin Mercedes, přešel k silnici a mávnul si na taxíka. Byl tak zoufalý, že ho vůbec nenapadaly rizika s tím spojená. Někdo po nich vytrvale šel a využíval každé příležitosti, kdy byli sami, aby se jich zmocnil. Možná, kdyby se nad tím jen na chvilku pozastavil, nejspíš by to nedopadlo tak, jak to dopadlo.\nSotva dosedl na sedadlo taxíku, daly se věci do pohybu tak rychle, že bylo mimo jeho síly tomu zabránit. Zámek dveří se zamkl a vůz vyrazil tak rychle kupředu, že policistu to hodilo do sedadla. Zběsilá a rozhodně ne přímá cesta s ním cloumala ze strany na stranu. Několikrát se málem uhodil hlavou o dveře. Zakřičel na řidiče, ať zastaví, ale ten vůbec nereagoval. Najednou se ocitli v tunelu a auto zastavilo v místě rozšíření vozovky k nouzovému východu. Prudké sešlápnutí brzd způsobilo, že Jan, který se stále neměl šanci si zapnout bezpečnostní pás proletěl mezerou mezi sedadly. Ve snaze o zpomalení letu chňapnul po řidiči, ale dosáhl jen toho, že se prsty zachytil o jeho pás, což způsobilo, že přední sklo nerozbil hlavou, ale bokem. To mu zachránilo život. Nebyl si ale jistý, že je to dobrá zpráva. Svíjel se v bolestech na studeném asfaltu a ani se nijak nebránil, když mu jeho únosce svazoval ruce za záda a vlekl ho únikovou chodbou ven. Zpátky na denní světle ušli necelých dvě stě metrů k dalšímu vozidlu, jehož nákladový prostor Jan poznal z větší blízkosti, než by mu bylo milé.\nŠok, který utrpěl z událostí několika poslední dní mu sebrala veškerou energii. Nechal se zvednout a odtáhnout do malé komůrky, kde byl osvobozen z pout. Šílenec za ním zabouchl těžké dveře, které se od všech ostatních lišily v jedné, pro jeho situaci dosti důležité, věci. Naprosto perfektně pasovaly do futer, takže nikde nebyla ani škvírečka, kterou by mohlo cokoli prolézt. Tento fakt zjistil během okamžiku, kdy ucítil první kousnutí na kotníku, které bylo začátek velmi nepříjemných chvil. Další kousance následovaly v rychlém sledu. Nyní uvolněné ruce se pokusily o chabý odpor. Proti světlé odkrvené kůži konečně spatřil svoje tyrany. Byli jimi sice malí tvorečkové, milimetr velcí, ale jejich hnědá barva ostře kontrastovala s kůži a Jan mohl jasně poznat, co je to za druh hmyzu. Jeho společníky byly malé blešky, které využívali příležitosti nového hostitele. Tmavovlasý policista se podrbal na loktě, kde malý kousanec začal svědit.\nOvšem loket nebyl jediné místo, kde pociťoval ten šílený pocit svrbění. Díky své velikosti se malí paraziti snadno dostali i pod všechny kousky oblečení. Jan věděl, že drbání, škrábání i mnutí kůže by mu nepomohlo, ale navíc zhoršilo. Přál si, aby tak, jak člověk může zavřít oči, když se nechce na něco dívat, mohl vypnout nervová zakončení v kůži. Chvilku se mlel na zemi ve snaze dotěrné tvorečky rozmáčknout než ho přemohla celková únava a dlouhodobý stres.\nDo budovy vkročila postava oblečená tmavých kalhotách, potrhané a zpocené béžové košili a tmavě hnědé kožené bundě. U jednoho boku mu visela pistole a u druhého dlouhý bič, jež používal mnohem raději, než střelnou zbraň. Na hlavě měl nasazený široký klobouk, který už určitě zažil lepší časy. Ačkoli ho měl stažený hluboko do čela, pořád bylo vidět, jak jeho modré oči těkají po místnosti a hledají jakoukoliv známku života. Ačkoli cíl jeho dnešní mise nebyl artefakt nevídané historické hodnoty, jak to bylo obvyklé, byla jeho přítomnost zde neméně závažná. Musel najít všechny své kolegy, kteří zde byli vězněni. Konečně Niels spatřil dveře, které se od zbytku dlouho neobývaného domu odlišovaly tím, že nikde na nich nebylo ani smítko prachu a kromě toho k nim vedla vyšlapaná cestička na zaprášených parketách.\nSešel po schodech do sklepení a ocitl se v chodbě, ze které vedly patery dveře. Většina z nich byla jen na závoru. Odstrčil první a nakoukl do místnosti. Chvilku mžoural do tmy, dokud si jeho oči nepřivykly světelným podmínkám, a litoval, že se nevybavil i baterkou. Tedy až potom zjistil, že kouká do prázdné malé komůrky. Popošel k dalším dveřím, jejichž závora byla více ošoupaná a evidentně častěji používaná. Po otevření těchto dveří nemusel ani mít baterku, aby věděl, že je někdo uvnitř. O pravdivosti tohoto faktu ho přesvědčilo několikeré hlasité dýchání. V porovnání s předchozí byla tato místnost obrovská a rozdělená na menší kamennými příčkami a dalšími dveřmi. Jak postupně otevíral tyto malá dvířka, objevoval za nimi své přátele. Toma, Franka, Anna, Hotte, Dieter, Andrea a v poslední Sussana. Všichni vypadli hrozně. Bledí, vyhublí, s černými kruhy pod očima a třesoucíma rukama. Ještě jednou přejel všechny pohledem. Nutně potřebovali pomoct, ale také tu byli další, které ještě nenašel a vůbec netušil, v jak špatné situaci se nacházejí. Také tu ale nemohl své přátele nechat jen tak bez dozoru. Vždyť vůbec nevěděl, kde se skrývá úhlavní nepřítel.\nJeho dilema bylo vyřešeno v tom okamžiku, když za sebou zaslechl kroky sestupující po kamenných schodech do sklepa. O jednu starost méně, pomyslel si a pravou rukou sevřel rukojeť svého koženého biče. Vyšel ven z místnosti do chodby a v šeru před sebou rozpoznal blížící se postavu. Tak to je on? Hartmutt se lehounce zhoupnul na špičky a napjal svaly připraven odrazit útok. I v přítmí chodby dokázal rozlišit velký nůž, který na něj pomstychtivý muž vytáhl. Práskl bičem poprvé. Únosce se sice na chvilku zarazil, ale pak se dal opět do pohybu a pomalu se přibližoval k Nielsovi. Ten práskl podruhé, aby mu v zlomku vteřiny vyrazil nůž z ruky.\n„Vzdejte se! A propusťte mé přátele! Nic vám přeci neudělali!“ křikl na něj.\n„Pche! Nic neudělali! Víš ty vůbec, co to povídáš?!“ odsekl, „díky nim jsem přišel o bratra, o všechno! O bratra, kerej mi nahrazoval naše dávno mrtvé rodiče! To kvůli nim jsem skončil sám na ulici! Nebýt jich, mohl brácha vydělat ňáký prachy a my si mohli v klidu žít! To oni-“ rozohňoval se stále víc a víc dokud ho Hartmutt rázně nezarazil.\n„To je lež! Váš bratr si za to mohl sám. Kdyby nepřekročil zákon, nic z toho se nemuselo stát. Vzdejte se, nemá cenu utíkat. Dřív nebo později vás stejně chytíme my nebo naši kolegové kdekoliv jinde,“ naléhal na něj Niels.\n„Nikdy!“ Zařval a dal se do běhu směrem k východu ze sklepa.\nNiels jen zvedl oči v sloup, ještě jednou, naposledy práskl bičem a jeho koneček se omotal okolo únoscova kotníku. Ten se natáhl jak široký a dlouhý. Hrdina k němu došel pomalý krokem a vytáhl ho za límec na nohy. Tomu šílenci to stále ještě nestačilo a praštil Nielse pěstí do břicha, který zavyl bolestí. Okamžitě mu to vrátil ranou pěstí do brady a únosce se zapotácel a druhou ránu schytal od stěny. Svezl se na zem a už se nezvedl.\nNáhle Hartmuttovu pozornost upoutaly masivní dveře na konci chodby. Zalomcoval s nimi, ale ani se nehly. Podle motta, co nejde silou, půjde ještě větší silou se na ně pověsil a pomalu je začal otvírat. To, že tohle měl prozkoumat jako poslední, ho napadlo až když ho kousla první bleška z Janova vězení. Ksakru... měl jsem si vzít i repelent! Co teď? Přece ho tu v tom nenechám... Ale zase nevystavím ostatní invazi blech... No taaak... Uch... Sorry Jane, tohle fakt nebude příjemné a věř mi, ani já z toho nemám žádnou radost. Pak vešel za policistou stáhl z něj skoro všechno oblečení a hodil je do kouta. Hodil si ho na ramena a co nejrychleji ho vynesl ven před budovu a tam ho položil na zem. Sorry, teď ti víc pomoct nemůžu, ale hlavně jsme se zbavili většiny blech. Pohled na skoro nahého Jana se mu příliš nelíbil, a tak mu aspoň kolem ramen hodil svojí koženou bundu, aby tolik neprochladl.\n„Ne abys mi ji zablešil,“ houkl za ním, když se pouštěl do zahrady, aby našel posledního chybějícího.\nJak tak bloumal prázdným parčíkem přiléhajícím k domu, spatřil v odlehlém koutě kašnu. Jeden jediný pohled dovnitř ho ujistil o tom, že našel co hledal.\n„Semire?“ zkusil na něj zavolat. Ani ho nepřekvapilo, že se mu nedostalo odpovědi.\nČlověk aby je pořád tahal z bryndy...\nPostupně se dal do rozvazování uzlů na provazech, které malého Turka držely ve vzduchu a zároveň musel dávat pozor, aby ostrá čepel, které zbývalo už jen pár pouhých centimetrů k přeříznutí lana a snědý policista by se zřítil do ledové vody pod sebou, se dostala z dosahu Turka i provazů. Jakmile uvolnil hlavní lana, vytáhl Semira z kašny a začal ho vymotávat z jeho vězení.\nKdyž byl konečně každý zachráněn, vysvobozen z moci muže, jež se mstil a vzkříšen, přišli všichni k Nielsovi a začali mu děkovat, pak ho zvedli na ramena a začali mu provolávat slávu. „Sláva Nielsovi, který nás zachránil!!! Sláva!!! Ať žije Harmutt!!! Ať žije - “\nNáhle se postavy kolem něj rozplynuly a jeho smysly zaslechly hlas, který si v tomto momentě přál slyšet úplně nejméně. Rychle si strhl brýle promítající obraz a z rukou stáhl speciální rukavice, které zaznamenávaly jeho pohyby.\n„Pane Harmutte! Můžete mi laskavě vysvětlit, co to tady děláte?“ zahřměl přísný hlas státní návladní Schrankmannové.\n„Ehm.. no... totiž... já...“ koktal Niels zaskočen jejím náhlým vpádem\n„Ano?“ Více jízlivosti do toho jediného slůvka už ani nemohla dát.\n„Já tady testuji tréninkový trenažer,“ vyhrkl první věc, co ho napadla, ačkoli nebyla příliš daleko od pravdy. Opravdu něco testoval. Virtuální realitu. Respektive program, který sám psal po dlouhých přesčasech, kdy už nemělo cenu chodit domů se vyspat.\n„Nevykládejte mi tady blbosti a radši se honem rychle vraťte ke své práci nebo budete testovat, jaké to je pracovat v té nejmenší vsi v Německu!“\n„Ano, jistě, omlouvám se, už se to nikdy nestane,“ pokorně drmolil Niels, ale v duchu řešil něco úplně jiného: „Jo, jsem dobrej!!! Zvládl jsem to! Jo! Dokázal jsem je zachránit!!! Jo! Jóóó!!!“\n„To doufám,“ prohlásila Schrankmannová a odešla.\n„Uf, ta mi dala,“ povzdechl si zrzavý technik. Náhle ho ale napadl geniální nápad. „příště, příště to schytáte taky, milá paní návladní,“ usmál se ošklivým úsměvem, jež nevěstil nic dobrého...\nZaslal: 17.10.2007 20:11\nA nyní malý bonus pro ty, co to dočetli až do konce :\nZaslal: 19.10.2007 21:01\nS chutí jsem se do povídky vrhla znovu, a jakmile začal konec (opravdu přesné označení, viď? ) tak šlo jedno překvapení za druhým. Ovšem Hartmutt s bičem, ten neměl chybu, jako bych ho viděla, opravdu úžasný zážitek....Hartík s bičem,..jak tě to napadlo? super!\nA jinak, ke všem odporným a promyšleným způsobům, jsem s už vyjadřovala,připomněla jsi mi Poa (hlavně Jámu a kyvadlo, brrr) a vůbec jsem moc ráda, že tvůj styl nemohu označit za naturalistický, ovšem o těch blechách jsem ještě neřekla to podstatné: No fuj, to je hrůza, z toho bych se asi zbláznila!\nKaždopádně finish neměl chybu, díky, Ami!\nZaslal: 19.10.2007 21:05\nNo, co se týče Harmutta jako Indiana Jonese... na to mě přivedl jeden díl (ted nevím jak se jmenoval), ale Harty byl se Semirem a Tomem na opuštěném stadionu... všude ticho jak v hrobě a najednou do toho mu začal zvonit mobil - a jako melodii měl hlavní motiv z Indyho...\nno jo, E. A. Poe, vzhledem k tomu, že jsem ho četla nedávno předtím, než jsem to psala, tak připouštím, že jsem se nechala místy inspirovat, přestože Jáma a kyvadlo není moje úplně nejoblíbenější z jeho děl...\nZaslal: 20.10.2007 7:36\nNo panečku, tak ten díl bych chtěla vidět (ještě tak vědět, že někde zase jede Kobra, nějak jsem televizi vypustila ).\nJá Poa mám rozečteného (už asi půl roku ) a nejoblíbenější povídkou jsou pro mne zatím vraždy v ulici Morgue. Každopádně tvoje dílko bylo síla:)\nZaslal: 22.10.2007 20:42\nNeeeeeeeeeeeeeeeeeeee! Tys dala Indianu Hartmutta i sem! Copak si to, chuděrka, zasloužil?\nVýtečné dílko, jsem moc ráda, že hrdinou našeho příběhu je jedinečný Maestro Hartmutt, chachachachacha\nAmrodel: Ten díl se jmenuje Explosiv, po našem Výbušnina a je z IX. série\nZaslal: 25.10.2007 5:04\nBýt tu musí, páč je ten obrázek pecka\nA povídka je skutečně mooooc povedená, pointa mě naprosto dostala a stala se jedním z mála ,,vtipů", kterým se směji\nJá se o packu tak bála... dostala jsi mě, Ami nemáš tu hlasování, ale dávám imaginární jedničku\nZaslal: 1.1.2008 15:30\nobrázek je booooooooží........\na ta povídka, ty jo četla jsem to jedním dechem a ten konec mě dostal. Fakt výborně promyšlený\nhartymu to pozvedlo sebevědomí co??? oni mu děkovali, oni, velcí detektivové\nZaslal: 1.1.2008 18:49\nReeR: Hartíček to vyloženě potřebuje, chudáček malý, utiskovaný. Kdybych měla za zády Isolde tak si ty nervy taky masíruji takovýmto způsobem\nZaslal: 21.9.2008 13:46\nteda to bylo úžasný\na ten obrázek je taky skvělej


Výstava Jan Vaněk 1891–1962. Civilizované bydlení pro každého - Vila Tugendhat\nProhlídky a vstupenky\nCo navštívit po vile\nTiskové zprávy a media\nPutovní výstava VT\nDomů Výstava Jan Vaněk 1891–1962. Civilizované bydlení pro každého\nVýstava Jan Vaněk 1891–1962. Civilizované bydlení pro každého\nOd 3. března do 22. srpna 2010 probíhá v hlavní budově Muzea hl. města Prahy na Florenci repríza výstavy Jan Vaněk 1891–1962. Civilizované bydlení pro každého. Tento výstavní a publikační projekt, realizovaný v roce 2008 v Muzeu města Brna autorem Jindřichem Chatrným, poprvé souhrnně představuje životní a tvůrčí „příběh“ architekta Jana Vaňka.\nJan Vaněk svým dílem podstatně ovlivnil meziválečnou pokrokovou avantgardu v celé koncepci interiérové tvorby a nábytkového designu, a to nejen jako umělec a realizátor, ale také teoretik, publicista, pedagog a podnikatel. Spolupracoval s Le Corbusierem, Adolfem Loosem i Ludwigem Miesem van der Rohe. Vaňkova firma Standard bytová společnost (S.B.S.) téměř současně realizovala vnitřní vybavení Miesovy vily Tugendhat a Loosovy Müllerovy vily.\nVýstava v Muzeu hlavního města Prahy má nové architektonické a grafické řešení s řadou exponátů, které nebyly z prostorových důvodů prezentovány při brněnské premiéře. Specielně pro pražskou reprízu vytvořil filmový režisér Tomáš Řehořek dokumentární pásmo „Životní a tvůrčí cesta Jana Vaňka v proměnách času“.\nsamostatné oddělení Muzea města Brna\nOtevřeno denně kromě pondělí 10.00–18.00.\nPoslední vstup v 17.30.\nVstup do interiéru pouze s platnou vstupenkou.


Křišťálová pryskyřice v odpadkoártu | Centrum Mandala\nKřišťálová pryskyřice v odpadkoártu\nAutor: Zuzana Řezáčová Lukášková, zveřejněno 10. 1. 2013\nkovová víčka z lahví\nkřišťálovou pryskyřici (seženete ve výtvarných potřebách)\nobrázky do víček (z časopisu, internetu nebo podle vlastních nápadů)\nlepidlo na decoupage [čti: dekupáž]\nnádobku na míchání pryskyřice a lžičku (plastová)\npárátko (na propichování případných bublin)\nSežeňte si kovová víčka od lahví a změřte jejich vnitřní průměr, abyste si podle toho mohli sehnat správnou velikost obrázků. Na internetu se dají koupit různé motivy a velikosti. Pokud chcete nějaký motiv z časopisu, tak můžete víčko obkreslit přímo na stránce s vybraným motivem. Ve výběru motivů s vlastní tématikou máte zcela volnou ruku, jen si dávejte pozor na ubrousky, které sají vlhkost a tedy na ně spotřebujete větší množství pryskyřice. Často se stává, že nerovnosti se ukáží až po zaschnutí, po té je potřeba přilít novou tekutinu.\nPotom, co seženete a vystřihnete vybraný motiv, přichází na řadu lepidlo. Nejlépe se pracuje s lepidlem na decoupage, ale použít můžete i herkules (požívejte herkules jen z jedné strany, z té, ze které přilepíte obrázek k víčku). Lepidlem na decoupage přilepte obrázek k víčku a motiv následně ještě potřete a nechte zaschnout (viz galerie).\n2. Práce s křišťálovou pryskyřicí\nVíčko s motivem nám již zaschlo, a proto si připravíme křišťálovou pryskyřici, kterou tvoří dvě složky. Dvě nádobky obsahují různé roztoky, které po spojení vytvoří speciální tekutinu, která po zaschnutí vytvoří tvrdý průhledný povrch. Nádobky jsou označené písmenky A a B. Pečlivě se podívejte do návodu, který je uveden na obalu. Většinou platí, že tekutiny z větší nádobky se dává více. Po odměření správného množství je potřeba, abyste roztok zamíchali. Ale dávejte si pozor, abyste ho míchali velmi pomalu a opatrně, aby v něm nevznikly bublinky.\nTIP: Doporučujeme si připravit více víček, abyste roztok mohli využít a nevylévali ho. I malé množství postačí na několik víček.\nVzniklý roztok nabereme lžičkou (lepší nabrat méně) a opatrně ho nalijeme do víčka (viz galerie). Tekutina se bude pomalu rozlévat k okrajům. Ničemu nevadí, když nalijete silnější vrstvu. Jen si hlídejte, aby tekutina nepřetekla (pak by se víčka mohla přilepit k podkladu). Pokud zahlédnete bublinu, tak ji propíchněte párátkem. Po zaschnutí by mohla působit jako kaz.\nVíčka již máme všechna zalitá a je potřeba, abychom pro ně měli místo, které je rovné, aby tekutina nestekla k jedné straně. Pryskyřice potřebuje odpočívat 24hodin, aby se vytvořila tvrdá vrstva. Dříve rozhodně nezkoušejte, zda už vše zaschlo. Pryskyřice se táhne a mohli byste v ní zanechat obtisky a poničit vzhled (krom toho se dlouho odstraňuje z rukou).\nPokud po zaschnutí shledáte, že jste použili málo tekutiny, není problém přilít další množství. A opět počkat celý den, než vše zaschne.\nTIP: Hotová víčka můžete provrtat a zavěsit na kroužek. Posloží tak jako přívěsek nebo náušnice.


Pension RODOS Hlučín - ubytování na jezeře za rozumnou cenu\nÚvod • Služby • Rezervace • Kontakt\nGPS: 49°53'29.698"N, 18°10'39.4"E\nTel: +420 595 041 273\nMobil: +420 739 038 208\nKapacita: 10 pokojů - 18 lůžek\nCena za lůžko: 280-400 Kč / noc\n• Pension RODOS Hlučín - Ubytování na jezeře\nPension RODOS se nachází v krásném prostředí hlučínského jezera u komunikace Hlučín - Ostrava-Poruba. Jeho historie začala v roce 1991, kdy byl bývalý objekt štěrkoven zrekonstruován na ubytovací zařízení. Od této doby poskytuje pension celoroční ubytování pro 18 hostů v sedmi dvoulůžkových pokojích, dvou jednolůžkových pokojích a v jednom dvoulůžkovém apartmá.\nVybavení pokojů je standardní se společným sociálním zařízením, s výjimkou apartmá.\nHosté pensionu mají k dispozici společenskou místnost s 20 místy u stolů a kompletně vybavenou kuchyňku.\nCeny za lůžko se pohybují od 280,- Kč do 400,- Kč za noc (dle vybavení pokoje).\nParkování vozidel je přímo před pensionem.\nV letní sezóně je přímo u pensionu sezónní bufet s venkovním posezením. Nedaleko pensionu jsou celoročně otevřeny dvě restaurace. K rekreaci mohou hosté pensionu využít přírodní koupaliště, půjčovnu loděk, minigolf nebo jen tak lenošit na travnatých plážích.\nSportovně založení hosté si mohou vyzkoušet své schopnosti na vodních lyžích nebo wakeboardu na vodním lyžařském vleku. Bližší informace o vodním lyžování lze získat na webových stránkách www.ski.hlucin.com\nchaussures salomon femme soldes\tchaussures salomon femme soldes\tair jordan future\tair jordan future\tair jordan future\tair jordan future\tnew balance 420\tnew balance 420


Propadlá silnice v Žernosekách bude nadále uzavřena - Litoměřický deník\nPropadlá silnice v Žernosekách bude nadále uzavřena\nVelké Žernoseky - Jedna z hlavních silnic ve Velkých Žernosekách, kterou ve čtvrtek 4. září poničil projíždějící nákladní automobil kolem 15. hodiny odpolední, je stále neprůjezdná a čeká ji rozsáhlá rekonstrukce.\nPříčiny, které vedly k vytvoření otvoru v povrchu vozovky, odhalila Správa a údržba silnic Ústeckého kraje před několika dny. „Zjistilo se, že závada je na kanalizaci. Zátěžová situace silnice zapříčinila její poškození. Připravujeme tedy úplnou uzavírku daného úseku a s odborem dopravy řešíme objízdné trasy. Opravy se uskuteční o víkendu, ale přesný termín dokončení stavby zatím není znám," uvedla starostka Velkých Žernosek Ludmila Pafelová.


Novostavby a nové byty v Pardubicích i pro lidi z lokality Dolní Ředice\nChcete klidné bydlení Dolní Ředice mimo spěch města, ale s veškerým komfortem? Nabízíme cenově výhodné novostavby Dolní Ředice a nové byty v Dolní Ředice a blízkém okolí s dobrou dostupností. V místech proto nechybí napojení na MHD, občanská vybavenost a hodně zeleně vhodné pro rodiny s dětmi. Prohlédněte si námi realizované projekty.\nPořiďte si komfortní a moderní bydlení Dolní Ředice - zvolte rodinný dům s velmi nízkými náklady na bydlení.\nProjekt Jesničánky - dostupné moderní bydlení i pro lidi z Dolní Ředice\nProjekt Pardubičky, Pod Kopečkem - dostupné moderní bydlení i pro lidi z Dolní Ředice\nMáte zájem o bydlení v Pardubicích a jste z Dolní Ředice ? Kontaktujte nás!


Bella Vista - apartmán na prenájom, Wengen | Avander\nČíslo objektu: CH81761\n"Apt.No.08", 4-pokojový byt 130 m2 v 1. patře. Prostorné, moderní a osobité zařízení: velký obývací pokoj/jídelna s otevřený krb, kabelová TV, rádio, CD a DVD. 1x pokoj s 1x dvoulůžko (1 x 160 cm, v délce 200 cm). 2x pokoj, v kazdem pokoji s 2x lůžko (90 cm, v délce 200 cm). Otevřená kuchyně (trouba, myčka, 4 plotýnky - sklokeramická deska, elektrický kávovar, kapsle do kávovaru (Nespresso) extra). Sprcha/WC, koupelna/sprcha/WC. Velký balkon. Balkónový nábytek. Nádherný panoramatický výhled na hory. K dispozici: žehlička, vysoušeč vlasů, dřevo (extra). Internet (Wireless LAN [WLAN], zdarma). Pozor prosím: nekuřácký byt.\nBytový dům, ideální pro pobyt s dětmi. "Bella Vista", rok výstavby 2006. 200 m od centra Wengen, ve svahu, skvělá lokalita přímo v centru a přesto klidná. Společné: udržovaná zahrada (oplocená). Dětské hřiště (skluzavka, houpačka). V domě: výtah, ústřední topení. Možnost zajištění nákupů před příjezdem. Obchod, supermarket 200 m, restaurace 50 m, bar, pekárna 200 m, centrum dostupné pěšky během 3 min. Nádraží "Wengen" 200 m, koupaliště 600 m. Visutá lanovka 250 m. Pozor prosím: rekreační komplex bez možnosti vjezdu automobilů. Příjezd k objektu je pomocí lanové dráhy. V tomto domě se nacházejí ještě další byty k pronájmu. Příjezd je možný pouze vlakem z Lauterbrunnenu – doba jízdy 14 minut.\n19.1.2019 25.1.2019 7 EUR 1 621\n26.1.2019 1.2.2019 7 EUR 1 563\n2.2.2019 15.2.2019 7 EUR 2 644\n16.2.2019 8.3.2019 7 EUR 3 119\n9.3.2019 22.3.2019 7 EUR 2 023\n23.3.2019 5.7.2019 7 EUR 1 709\n6.7.2019 19.7.2019 7 EUR 2 023\n20.7.2019 9.8.2019 7 EUR 2 170\n10.8.2019 16.8.2019 7 EUR 2 023\n17.8.2019 18.10.2019 7 EUR 1 709\n19.10.2019 29.11.2019 7 EUR 1 600


Dětský batoh Junior batůžek - FC Barcelona 5291134122996 | BScom.cz\nBScom.czArchivDětský batoh Junior batůžek - FC BarcelonaDětský batoh Junior batůžek - FC Barcelonas přední kapsou pro předškolní děti s rozměry 270 x 250 x 120 mm (5291134122996). Více informací\nKód produktu0477605Kód výrobce (PN)5291134122996VýrobceSunCeZáruka24 měsíců\nHlídat cenuPřidat k porovnáníPotřebujete poradit?Doporučit známémuVytisknoutPrůměrné hodnocenínehodnoceno0×0×0×0×0×Ohodnotit produktZobrazit recenze (0)PopisTechnické parametryPodrobnostiDiskuze FC Barcelona je jedním z nejúspěšnějších klubů fotbalové historie, za který hraje jeden z nejlepších hráčů světa Lionel Messi. Právě tento fotbalový génius vybíhá ze zadní strany batohu pro malé fanoušky FC Barcelona. Krásný fotbalový batoh s jednou velkou kapsou na zip a menší kapsou na zip vpředu, bude skvělým kamarádem pro vaše předškolní dítě. Ideální polohu na zádech umožňují nastavitelné a polstrované popruhy. S praktickým poutkem můžete batůžek jednoduše přenášet nebo zavěsit.Klíčové vlastnostiBatoh pro předškolní dětiDesign s hvězdami klubu FC BarcelonaJedna velká a jedna menší kapsa na zipNastavitelné a polstrované popruhy Barva BarvaModrá Rozměry a hmotnost Délka12 cm Šířka25 cm Výška27 cms přední kapsou pro předškolní děti s rozměry 270 x 250 x 120 mm (5291134122996)Diskuze k produktuMáte otázku? Zajímá vás konkrétní detail? Zeptejte se nás.Položit dotazNový dotazVaše jméno:Váš e-mail:(E-mail nebude zveřejněn)Nadpis:Text příspěvku:Zeptat seVaše jméno:Váš e-mail:(E-mail nebude zveřejněn)Text příspěvku:Přidat reakci


Chci se uvolnit! - Zing\nAhoj čtenáři vítám vás u mé první blogové práce. Tato práce je o hře, kterou byste mohli mít na svém herním prostředku z důvodu rychlého uvolnění. Taky bych vás chtěl požádat jestli byste mohli dát bažantovi jako jsem já nějaké užitečné rady do budoucna. Teď se posaďte a v klidu si něco přečtěte o Larva mortus.\nLarva mortus-je horrová hra z ptačího pohledu.Výrobce hry je Rake in Grass.Jak jsem jednou napsal hra má hororový děj takže nečekejte žádné víly, ale kostlivce,zombie,upíří a další kreatury, kterých se budete muset zbavit.\nHra se odehrává po celém světě a hledáte artefakty. Budete li na mapě herního světa můžete si všimnout více možností kampaní. Jedna z kampaní je hlavní příběhová linie a ostatní jsou jenom doplňkové mapy, které doporučuji vyvraždit do poslední žijící kosti nebo přízraku. na to aby jste se dokázali ze stvořeními ze záhrobí a bůh ví odkud ještě ještě bude te mít v arzenálu od obouručního meče až po krásný kulomet či kanón a věřte něco si s těch zbraní vyberete. Ku pomoci budete mít vždy nějaký ten dynamit, který vám taky svými účinky zahrání váš život.\nCelkově je LM jednoduchou hrou na případné uvolnění kdy opravdu příjdete utahaní domů a chcete si něco zahrát, ale nechcete si pustit hru u které by jste neměli klid dokud by jste nedokončili kolo. To u této hry nehrozí zde jedna kampaň trvá cca deset krásných minut, během kterých zbavíte světa spousty monster. na co bych vás měl připravit jsou jednoduché animace různých monster buď ze středu vašeho krásně naleštěného monitoru nebo malých oček po straně vašeho monitoru a věřte nebo ne občas se můžete i leknout, ale nebojte se i když je LM považována za hororovou hru je to jenom slabý odvar toho co budu psát ve svém dalším čísle, ale to až někdy jindy teď si prosím vychutnejte obrázky z této hry.


Zlatý prsten Tricolor 8,15 g 14 Kt :: Mistři Zastavárny\nZlatý prsten Tricolor 8,15 g 14 Kt\nZlatý prsten značky Brand, kolekce Tricolor pochází z dílny Jitky Kudláčkové a byl vyroben na zakázku. Velikost prstenu 54, kombinace růžové, bílé a žluté zlato, ryzost 14 Kt. K tomuto prstenu je možno zakoupit i přívěsek ze stejné dílny a stejné kolekce. Více\nZlatý přívěsek Tricolor 4,66 g 14 Kt\nZlatý přívěsek značky Brand, kolekce Tricolor pochází z dílny Jitky Kudláčkové a byl vyroben na zakázku. Průměr 1,7 cm, kombinace růžové,…\nZlatý prsten značky Brand, kolekce Tricolor pochází z dílny Jitky Kudláčkové a byl vyroben na zakázku. Velikost prstenu 54, kombinace…


Krém na nohy s propolisem Honey Therapy 50 ml\nKrém na nohy s propolisem Honey Therapy účinně ošetřuje kůži na nohou. Redukuje ztvrdlou pokožku na patách, intenzivně ji zjemňuje a hydratuje. Díky 67% obsahu propolisu má antibakteriální, protiplísňové a antivirové účinky. Zároveň zklidňuje podráždění a urychluje hojení ran. Krém na nohy s propolisem Honey Therapy má svěží vůní zeleného čaje. Již po...\nPeelingové mýdlo Honey Therapy 100 g\nPeelingové mýdlo s přídavkem mletých skořápek arganových ořechů, květového pylu, obohacené pohankovým medem. Účinně zvlhčuje, regeneruje a vyživuje pokožku. Zlepšuje krevní oběh a stimuluje obnovu pokožky. Pomáhá s odstraňováním odumřelých kožních buněk. Díky tomu působí pokožka svěžejším dojmem, je hladší a měkčí. Pravidelné používání zlepšuje barvu...\nSůl do koupele s květovým pylem Honey Therapy 350 g\nSůl do koupele s přídavkem včelího květového pylu a skořice je dokonalou kombinací přírodních éterických olejů, výživné síly včelího pylu a hřejivé skořice. Doporučeno pro relaxační koupele, podporuje biologickou regeneraci těla. Vyživuje, regeneruje, zvlhčuje a jemně vyhlazuje pokožku. Skořice pokožku zpevňuje a činí ji pružnější. Díky svým zahřívacím...


Připojení klávesnice,flešky k tab.Goclever m703g\nNa dotaz: Libor Blažek 2118 zobrazení Tablety\nKoupil jsem synovi tablet Goclever m703g a přes microUSB mi nefunguje jiné připojení než s PC.Chci se někoho zeptat jakou máte zkušenost s připojením jiných zařízení přes microUSB jako klávesnice,fleška apod.\nNic se mi při připojení nepodaří zobrazit(přitom goclever prodává klávesnice s pouzdrem i pro tento typ).Poslal jsem ho do aut.servisu a přišla mi odpověď že “dle výrobce se jedná o slave microUSB,které slouží pouze pro propojení s počítačem”.Jakou máte někdo zkušenost?Děkuji.\nZkuste USB OTG kabel, přes něj by to mělo jít, klávesnice a myš určitě, flashky nezaručuji 🙂\npokud vám v servisu řekli, že tablet USB OTG nepodporuje, tak jej nejspíše opravdu nepodporuje. To, že k němu existuje specializované příslušenství, nic neznamená.\nMůže totiž komunikovat po vlastním protokolu a nebo může být dokonce připojené přes Buetooth.


Volejbalové Karlovarsko posílí vlajkonoš z Evropských her - Aktuálně - A-tým - VK ČEZ Karlovarsko\nVolejbalové Karlovarsko posílí vlajkonoš z Evropských her\n22. 6. 2017 (zdroj: text: red, foto: svf.sk, komentářů: )\nRadoslav Prešinský v dresu národního týmu Slovenska\nBlokař Radoslav Prešinský se posouvá dál na západ. Loňskou oporu Aera Odolena Voda si vybral finalista národního poháru Volejbalový klub ČEZ Karlovarsko.\n"Patří v České republice mezi top kluby, to byl hlavní důvod, proč jsem nabídku Karlovarska akceptoval," svěřil se dlouholetý slovenský reprezentant.\nOsmadvacetiletý rodák z Nových Zámků patřil v uplynulém ročníku extraligy k nejproduktivnějším středovým hráčům, celek Odoleny Vody dovedl do čtvrtfinále. Prešinský ale míří výš. "Karlovarsko má nejvyšší ambice, já věřím, že se naplní a že budeme hrát o nejvyšší příčky," prohlásil.\nV novém angažmá se Radoslav Prešinský potká s druhým nejvíce bodujícím blokařem extraligy Estoncem Henrim Treialem. Trojici na středu sítě doplňuje nejzkušenější z nich Tomáš Široký. "Budeme v týmu tři výborní blokaři, já udělám všechno pro to, abych byl v základní sestavě," ujistil Prešinský.\nVe slovenské reprezentaci působí od roku 2012, ve stejné sezoně pomohl ke čtvrtému místu v Evropské lize a předloni slavil pátou pozici na premiérových Evropských hrách. Při závěrečném ceremoniálu v Baku byl dokonce vlajkonošem slovenské výpravy. "Naše páté místo nebylo tak očekávané, a tak měl manažer výpravy za úkol vybrat někoho z volejbalistů," vzpomínal Prešinský. "A zvolil mě. Bral jsem to jako obrovskou čest."\nLetos se Radoslav Prešinský podílel na postupu slovenské reprezentace do závěrečné kvalifikace o postup na mistrovství světa.\nRADOSLAV PREŠINSKÝ (*14. ledna 1989 Nové Zámky)\nKariéra: Nitra, Svidník, Prievidza, Odolena Voda; reprezentace Slovenska od 2012\nKlubové úspěchy: vicemistr Slovenska\nReprezentační úspěhy: 4. místo v Evropské lize (2012), 5. místo na Evropských hrách (2015)\nVěděli jste? Radoslav byl vlajkonošem slovenské výpravy při závěrečném ceremoniálu Evropských her 2015 v Baku.


Testování českého bezpilotního letounu Primoco UAV One 150 pro potřeby Armády ČR | ArmadniNoviny.cz\nPrimoco UAV One 150 / Foto: Primoco UAV SE (Zvětšit)\nPrimoco UAV One 150; větší foto / Foto: Primoco UAV SE\nZávěrečného dne zkoušek se osobně zúčastnili náčelník generálního štábu armádní generál Ing. Aleš Opata a náčelník štábu generálporučík Ing. Miroslav Hlaváč, kteří byli seznámeni s průběhem zkoušek a také s bezpilotním letounem a systémem jeho provozu, včetně pozemní ukázky prvního vojenského letounu One 150M, který je již registrován ve vojenském leteckém rejstříku Ministerstva obrany.\nNáčelník generálního štábu během ukázky především pozitivně hodnotil schopnosti českého průmyslu: „Pro Armádu ČR jsou klíčoví čeští dodavatelé, kteří dokážou efektivně a rychle řešit naše požadavky i v případě mimořádných situací. Možnost spolupráce s českým leteckým průmyslem, včetně společnosti Primoco UAV vítám, neboť je přínosem pro obě strany, a tato ukázka byla toho důkazem. Zkoušky komunikačních systémů byly zcela naplněny a ukazují, že koncepce rozvoje systémů spojení založených na ad-hoc manetových sítích přijatá naší armádou je správnou cestou. Jde i o ověření, že strategie rozvoje systémů velení a řízení byla zvolena správě a její očekávané rozšíření o prostředky vzdušného spojení povyšuje schopnosti armády jako celku na novou úroveň.“\nNáčelník Generálního štábu Armády České republiky generál Aleš Opata v diskuzi o možnostech stroje; větší foto / Foto: Primoco UAV SE\nJsem rád, že se Českému výrobci daří.\nNa druhou stranu pro AČR o zadnou revoluci nejde, v podstatě zavádí novou Sojku :)\nTo se hrube mylite. Toto se sojkou nema vubec nic spolecneho.\nVí někdo důvody vyřazení Sojky? Ne že bych byl její fanda, jen mě to zajímá, protože mi přijde, že přežila v AČR docela krátký čas.\nzastarala koncepce. Sojka byl vlecny terc. Nema smysl se tim dal zabyvat.\nTo nebyl krátký čas, Sojka III byl příklad projektu, kde vývoj trval mnohem déle, než nakonec stroj sloužil v armádě. Ale bylo to letadlo poplatné své době.\nZ pohledu AČR přichází toto letadlo o 15 let později než mělo přijít. V Afghánistánu by se hodilo.\nPodle mě naopak v čas. V příštích letech bude AČR vybírat dva typy, menší průzkumný na úroveň prapor, větší průzkumně-bojový na úroveň BÚÚ. Tu první kategorii by mohl právě ...Zobrazit celý příspěvek\nPodle mě naopak v čas. V příštích letech bude AČR vybírat dva typy, menší průzkumný na úroveň prapor, větší průzkumně-bojový na úroveň BÚÚ. Tu první kategorii by mohl právě naplnit ONE 150MSkrýt celý příspěvek\nNerozlišoval bych moc podle toho, jak velká jednotka a tím i území má dron pokrýt, ale co vše a jakými prostředky má pokrýt. Ideálním stavem je nasazení více druhů dronů pro ...Zobrazit celý příspěvek\nNerozlišoval bych moc podle toho, jak velká jednotka a tím i území má dron pokrýt, ale co vše a jakými prostředky má pokrýt. Ideálním stavem je nasazení více druhů dronů pro vzdušný průzkum a jejich integrace do míst velení a řízení. De facto, takový vícevrstvý deštník pokrytí různými druhy průzkumu.\nPříklad, menší kategorie pouze s optickým průzkumem může být nedostatečná pro nevýhody například z hlediska počasí nebo maskování a bude třeba nasadit větší dron s lepším SAR radarem, než IMSAR zkoušený na Primoco. Jiný příklad, i když bude prapor vést činnost proti vyspělému nepříteli, tak stejně bude potřebovat mimo optický průzkum i výsledky z ELINT, SIGINT, ... a takové informace dávají až dražší větí drony.Skrýt celý příspěvek\nVšak to rozdělení není dogma. Je to jen základní představa.\nSnad dojde na test IMSAR radaru, stojí to za to má rozlišení až 10 cm. https://www.eenewswireless.com... Chtělo by to ...Zobrazit celý příspěvek\nSnad dojde na test IMSAR radaru, stojí to za to má rozlišení až 10 cm.\nChtělo by to investice do vývoje většího dronu, výškový dostup a vytrvalost stále zaostává. S možností udržet na orbitální stroj ve větší výšce 24/7 se plány operaci mohou dále posunout .Skrýt celý příspěvek\nA právě data/přenosy z takových dronů by se mohly sbíhat na palubě F-35. Naše armáda už začala přemýšlet nad nahradou stávajícíh Gripenů. Budu se modlit, aby si vybrali F-35 a ne ...Zobrazit celý příspěvek\nA právě data/přenosy z takových dronů by se mohly sbíhat na palubě F-35. Naše armáda už začala přemýšlet nad nahradou stávajícíh Gripenů. Budu se modlit, aby si vybrali F-35 a ne novější Gripeny. Jako přechodový model z ruských letadle dobré, ale pokud to naše armáda s modernizací a hlavně digitalizací myslí vážně, bude třeba letadlo 5. generace. V něm se budou sbíhat informace právě z takových dronů a z dalších zdrojů a drony navíc mohou i označovat cíle pro letadla, dělostřelecto, popř. taktické raketomety.Skrýt celý příspěvek\nJsem rád že Primoco a MO si k sobě konečně našli cestu. Pro AČR je nejdůležitější získávat zkušenosti, to znamená provozovat drony. Co nejvíc, co nejčastěji, a i různé druhy. Ta ...Zobrazit celý příspěvek\nJsem rád že Primoco a MO si k sobě konečně našli cestu. Pro AČR je nejdůležitější získávat zkušenosti, to znamená provozovat drony. Co nejvíc, co nejčastěji, a i různé druhy. Ta 150 i když potřebuje VPD, pořád bude pro ty kluky velkým přínosem. Navíc by neměl být problém pro takovou firmu v případě poptávky vyvinout systém umožňující vzlet a záchyt i bez použití VPD, to je si myslím ta jednodušší část, záležitost čistě mechanická, kde řada řešení již existuje a není potřeba vymýšlet nic nového. Ta složitější část jsou jedničky a nuly, a tam myslím si vedou dobře.Skrýt celý příspěvek\nPan majitel již změnil názor na vojenské využití dronů Primoco ? :-)\nDle mě nezměnil. Pokud si dobře vybavuji, tak spolupráci s armádou nezatracoval a jen říkal že nechce aby bylo toto letadlo ozbrojeno. Já osobně jsem potěšen že armáda začíná ...Zobrazit celý příspěvek\nDle mě nezměnil. Pokud si dobře vybavuji, tak spolupráci s armádou nezatracoval a jen říkal že nechce aby bylo toto letadlo ozbrojeno.\nJá osobně jsem potěšen že armáda začíná spolupracovat s domácím výrobcem a navzájem se obohacují. Užitek to může přinést oběma stranám.Skrýt celý příspěvek\nŘelk že jejich UAV nebudou nikdy nosit zbraně. Ne že nebude prodávat armádě.\nSe zatížením do 30 kg žádnou zbraň neunese, takže může být klidný.\nŠkodí sám sobě, takhle to prodá armádě někdo jiný. Nebo se spokojí s tím, že má klienty v Rusku?\nJe to podmínka investorů.\nTak do toho musí investovat více MO :-)\nJen opravim text aby hrusky a jablka nebyly v oddeleni zeleniny. Puvodni: Letoun One 150 s maximální vzletovou hmotností 150 kg byl vybaven speciálními prostředky rádiového a ...Zobrazit celý příspěvek\nJen opravim text aby hrusky a jablka nebyly v oddeleni zeleniny.\nLetoun One 150 s maximální vzletovou hmotností 150 kg byl vybaven speciálními prostředky rádiového a datového spojení v podobě radiostanice od společnosti L3 Harris a datalinků ANW2C od společnosti Persistent Systems zvolenými specialisty Armády ČR, které jsou kompatibilní se zavedenými typy.\nLetoun One 150 s maximální vzletovou hmotností 150 kg byl vybaven speciálními prostředky rádiového spojeni v podobe taktickeho, senzorickeho a technologickeho datalinku zastoupeneho v podobě radiostanic společnosti L3 Harris s vlnovou formou ANW2C a datalinku od společnosti Persistent Systems s vlnovou formou WaveRelay, ktere urcili specialiste Armády ČR, které jsou kompatibilní se zavedenými typy a prostredky v ACR.Skrýt celý příspěvek\nLetadélko pěkný jediný, že potřebuje letišťátko k provozu. Jako doplněk scan eaglu a pro spojaře asi dobrý. Dronů máme málo takže proč ne.\nV teto chvili schopnost retranslace MANET siti na bojiste cestou UAV neni v ACR implmentovana i presto ze napr Scan Eagle jak tvrdi vyrobce by WaveRelay mel umet po dodani embedded ...Zobrazit celý příspěvek\nV teto chvili schopnost retranslace MANET siti na bojiste cestou UAV neni v ACR implmentovana i presto ze napr Scan Eagle jak tvrdi vyrobce by WaveRelay mel umet po dodani embedded modulu MPU-5 umet. Otazkou je jaka verze scan eagle a kolik by stala prestavba. Z tohoto pohledu se jevi Primoco jako idealni prostredek pro retranslace vsech tri datalinku a tim schopnost podpory MANET siti na bojisti naplnit.Skrýt celý příspěvek\nJo, systém je to zajímavý, drtivá většina součástek je z ČR, už na něm do konce testují malý AESA radar (z USA), ale ta nutnost pevné VPD to trochu kazí. Ale uvidíme.\nNěkdo nějaké nové informace o Cantas od NST?\nUAV s pevnym podvozkem mohou nest kvalitnejsi optiky nebo radary. UAV vystrelovane napr. Scan Eagle je super technika, ale kvalitnejsi kamery ktere maji gyra to proste nedaji. ...Zobrazit celý příspěvek\nUAV s pevnym podvozkem mohou nest kvalitnejsi optiky nebo radary. UAV vystrelovane napr. Scan Eagle je super technika, ale kvalitnejsi kamery ktere maji gyra to proste nedaji. Takze shrnu kratce kazdy sestem ma sve plusy a minusy pro ACR by melo byt stezejni naplneni schopnosti dle CT a tudiz si musi rict co potrebuje.Skrýt celý příspěvek


Nová řada kosmetiky Payot - My Payot | Moderní žena - Magazín každé moderní ženy\nJste zde: Moderni Zena » Krása » Kosmetika » Nová řada kosmetiky Payot – My Payot\nŘada My Payot obsahuje:\nMy Payot Jour – výživný denní krém se Superovocem\nMy Payot Regard – rozjasňující oční gel v roll-onu. Lehký oční gel obohacený o jemnou perleť okamžitě vyhladí a rozzáří unavené oční okolí. Navíc zmírňuje otoky a tmavé kruhy pod očima. Aplikátor ve tvaru roll-onu efektivně zapracuje aktivní složky výrobku hluboko do pokožky.\nMy Payot Tonique – čistící pleťová voda 2 v 1\nMy Payot Fluide – nemastný denní fluid se Superovocem.Rozjasňující nemastný fluid každé ráno osvěží a hydratuje Vaši pleť, zatímco respektuje potřeby smíšené až mastné pleti.\nMy Payot Nuit – regenerační noční péče se Superovocem\nMy Payot Masque – intenzívní rozjasňující maska Intenzivní maska pro okamžité rozzáření. Máte před sebou důležitý večírek? Anebo máte po bouřlivém večírku? Pro všechny případy je tu osvěžující maska, která Vás zbaví nedokonalostí a pleť bude zářit zdravím.\nKompletní řada je k dispozici ve vybraných salónech a prodejnách kosmetiky Payot.\nNovou řadu zakoupíte také ve vybraných internetových eshopech.\n« Hýčkejte si svou pokožku, vlasy i nehty s přírodní kosmetikou\nBeauty & Heath Days v Atrium Flora »


ŠKOLNÍ ŘÁD ( ČÁST 1,2,3,4,5) :: .\nÚvodní stránka > ŠKOLNÍ ŘÁD ( ČÁST 1,2,3,4,5)\nŠkolní řád Základní umělecké školy Valašské Klobouky vydává na základě zákona č. 561/2004 Sb., Zákona o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon), § 30, odst.1, ředitel školy.\n2) Seznámení žáků se školním řádem provádějí učitelé hlavního předmětu vždy na začátku nového školního roku. Školení žáků se uskuteční v rozsahu vypracovaném vedením školy. V třídní knize se provede o školení zápis. Školní řád je vyvěšen ve škole na veřejně přístupném místě – v šatně pod schodištěm.\n6) Na informace podle odstavce 4 písm.b) mají v případě zletilých žáků právo také jejich rodiče, popřípadě osoby, které vůči zletilých žákům plní vyživovací povinnost.\nd) účinkovat na veřejných i interních akcích školy a navštěvovat vybrané koncertní a kulturní akce a výstavy, které jsou součástí základního uměleckého vzdělávání.\ne) v případě delší nemoci žáka podat učiteli hlavního předmětu do tří dnů zprávu o jejím pravděpodobném trvání,\nZákladní umělecká škola Val.Klobouky je příspěvkovou organizací (školskou právnickou osobou) zřízenou krajem. Jejím statutárním orgáne je ředitel školy, kterého jmenuje zřizovatel školy.\na) jako svůj poradní orgán uměleckou radu, jejíž činnost a volby členů se řídí Statutem umělecké rady (tento statut si vypracuje každá škola sama, vzor je přílohou),\nb) vedoucí předmětových komisí\nc) další jmenování je možné rozšířit dle potřeb a způsobu organizace školy (např. vedoucí detašovaného pracoviště apod.).\na) hospodářka (ekonomka, zástupce ředitele pro ekonomické záležitosti),\nb) referent/ka (odborná referentka, samostatná referentka, asistentka, sekretářka apod.),\nc) správce budov,\nd) školník (školník údržbář, domovník, vrátný apod.),\nf) nepřijde-li vyučující do 10ti minut po začátku výuky do třídy, oznámí žáci tuto skutečnost zástupci ředitele nebo jinému přítomnému učiteli,\nc) jednotlivé vyučovací hodiny mohou být slučovány do lekcí :\nb) rodiče žáků čekají na žáky na určeném místě. Pobyt na chodbách z hygienických a bezpečnostních důvodů jim není povolen,\nd) jízda na kole v areálu školy není dovolena, do školní budovy není dovoleno kola ukládat,\n8) Při akcích konaných mimo místo kde právnická osoba vykonává činnost školy, zajišťuje bezpečnost a ochranu zdraví žáků na předem určeném místě 15 minut před dobou shromáždění. Po skončení akce končí zajišťování bezpečnosti a ochrany zdraví žáků na předem určeném místě a v předem určeném čase.\n10) Žákům není povoleno v prostorách školy kouřit, nosit do školy větší částky peněz, cenné věci a nevhodné předměty, které rozptylují pozornost a ohrožují bezpečnost ostatních. Žákům je zakázáno nošení, držení, distribuce a užívání návykových látek v prostorách školy.\n1) Žáci řádně pečují o majetek školy, zapůjčené (pronajaté) hudební nástroje, notový materiál a jiné učební pomůcky a plně za ně odpovídají.


Kabely a nabíječky pro mobilní zařízení - krater.cz\nKabely a nabíječky pro mobilní zařízení\nVysokorychlostní USB nabíječka se zabudovanou powerbankou. Nabíječka obsahuje vyměnitelné koncovky pro EU, UK, US a AU/NZ zásuvky. Po vytažení nabíječky ze zásuvky můžete pokračovat v nabíjení vašeho zařízení na cestě díky zabudované powerbance.\nCena s DPH: 1350,00 Kč\nKabel Leitz Complete Lightning na USB XL, 2 m, bílá\nExtra dlouhý vysokorychlostní kabel. K nabíjení ho lze připojit do jakéhokoliv USB portu a synchronizuje Vaše iOS zařízení rychle a bezpečně. Zkompletujte své zařízení.\nKabel Leitz Complete Lightning na USB XL, 2 m, černá\nKabel Leitz Complete Lightning na USB, 1 m, černá\nVysokorychlostní kabel. K nabíjení ho lze připojit do jakéhokoliv USB portu a synchronizuje Vaše iOS zařízení rychle a bezpečně. Zkompletujte své zařízení.\nKabel Leitz Complete Lightning na USB, 1 m, bílá\nKabel Leitz Complete Lightning na USB, 30 cm, bílá\nKabel Leitz Complete Lightning na USB, 30 cm, černá\nNabíjecí stojánek Leitz Complete, bílá\nJiž nikdy Vám nedojde baterie během sledování filmu nebo brouzdání na internetu pomocí Vašeho tabletu. Univerzální stojánek a nabíječka s možností položení tabletu do ideálního úhlu pro sledování obrazovky nebo psaní. Zkompletujte si své zařízení!\nNabíjecí stojánek Leitz Complete, černá\nElegantní vysokorychlostní nabíječka pro nabíjení současně až 2 zařízení. Univerzální nabíjecí stanice je plně kompatibilní s Vaším iPhone a ostatními zařízeními. Uvnitř obsahuje cívky na kabely pro uchování pořádku na vašem stole. Ukažte svůj smysl pro detail.\nCena s DPH: 1580,00 Kč\nPropracovaný kompaktní napájecí zdroj pro současné napájení až 3 zařízení. Univerzální nabíječka je plně kompatibilní s iPhone, iPad a dalšími zařízeními. Stylový a elegantní design se hodí perfektně na Váš stůl. Ukažte svou cit pro detail.\nCena s DPH: 1320,00 Kč\nStolní organizér s indukčním nabíjením Leitz WOW, Šedá\nCena s DPH: 760,00 Kč\nPopisovatelné, transparentní záložky. Jsou průhledné, takže nezakrývají text. 40 lístků z každé barvy. Rozměr záložky 20...\nObchodní taška s plátnem B4\nKřížové dno šíře 3cm Hnědá barva. Tuhý papír. Rozměry 250x353 mm...\nSešit 545 - A5 čtverečkovaný\nŠkolní sešit A5, bezdřevý papír, čtverečkovaný, 40 listů....\nSnadno použitelný laminátor ochrání a uchová dokumenty i fotografie. Formát A3. ...\nErgonomický, umožňuje opravy s přirozeným držením ruky. 4,2 mm x 15 m....\nEtikety na diskety, CD-ROM, etiketovače\nMyši a klavesnice\nPodložky pod myš a ke klávesnici\nMateriál pro jehličkové tiskárny


Aktuality k činnosti – Junák – český skaut, přístav ORION Karlovy Vary\nZákaz organizovaných aktivit pro děti je obnoven od 18. prosince\nVláda ČR rozhodla 14. prosince na PES 4 a vydala mj. usnesení č. 1332, kterým s platností od pátku 18. prosince zakazuje skautskou a obdobnou činnost.\nStejně jako v období říjen až listopad je opět výslovně zakázána naše běžná činnost. Tímto jsou zakázány všechny družinové, oddílové a střediskové schůzky, výpravy i podobné aktivity pro osoby ve věku 6 až 18 let. Výkonná rada důrazně doporučuje stejně přistoupit i k aktivitám pro děti mladší šesti let.\nOmezení je aktuálně platné do 23. prosince, ale pokládáme za vysoce nepravděpodobné, že tato konkrétní omezení skončí ještě v roce 2020. Pokud bude v novém roce třeba obnovit činnost opět výlučně distanční podobě, všechny zdroje na skaut.cz/skautingdoma jsou nadále k dispozici.\nNa ostatní aktivity se vztahují podmínky platné pro běžnou veřejnost, mj. maximální velikost skupiny 6 osob, zákaz poskytování ubytovacích služeb apod. Přehledně by se platná omezení měla od 15. prosince objevovat na https://covid.gov.cz/.\nOd 3. prosince se vracíme k prezenční skautské činnosti\nKončí zákaz běžné skautské (a obdobné) činnosti, platný od 9. října. Se vstupem do PES úrovně 3 je od 3. prosince naše činnost umožněna za stejných podmínek, které platí pro běžnou veřejnost, potvrdil ministr zdravotnictví Jan Blatný. V článku přinášíme shrnutí platných opatření a doporučení Výkonné rady pro skautskou činnost v prosinci 2020.\nZa jakých podmínek může od 3. 12. probíhat skautská činnost:\nUvnitř se může potkat skupina až 10 osob. Roušky vždy.\nVenku se může potkat skupina až 50 osob. Roušky v zástavbě vždy, mimo zástavbu povinně při kontaktu bližším než 2 metry.\nV rámci skupiny (uvnitř i venku) je doporučeno udržovat odstupy. Povinné nejsou.\nPro další podmínky čtěte níže uvedená aktuální Skautská koronavirová doporučení, až na výjimky se vracíme do situace před 9. říjnem.\nDalší podrobné informace a doporučení jsou uvedeny v článku na Skautské křižovatce. Obnovení činnosti oddílů a její konkrétní podoba je na rozhodnutí kapitánů a vedoucích jednotlivých oddílů při dodržení uvedených podmínek.\n← Zemřel Ivo Slavíček – Thor


Noxi Bratislava 2014, 1. vydání, 288 stran, papírový přebal v dobrém stavu, mírně ušpiněná zadní deska, uvnitř velmi dobrý stav. (X1455)\nDeanna Maddenová alias Jessica Reillyová je přitažlivá mladá žena, která si na živobytí vydělává poskytováním virtuálního sexu na internetovém livechatu. U klientů je oblíbená a na svou finanční situaci si díky lukrativní práci rozhodně nemůže stěžovat. Ale Deanna ve skutečnosti není tou rozvernou slečnou, za kterou ji její online známosti považují. Už tři roky se nikoho nedotkla, už tři roky neopustila svůj byt. Už tři roky volí dobrovolné uvěznění a minimální kontakt s vnějším světem, protože jen tak dokáže ovládat nutkání, se kterým se musela naučit žít. Nutkání zabíjet. Temný erotický thriller začínající autorky, který čtenářům nabízí možnost nahlédnout do života i myšlenek ženy stižené zhoubnými vražednými touhami a současně poodhalit roušku obklopující výnosný a přesto mimo hranice branže téměř neznámý svět virtuálních erotických služeb, si získal mnoho příznivců po celém světě díky neotřelému ústřednímu tématu a čtivému stylu, jenž čtenáře vtáhne do děje a nepustí až do poslední stránky.\nVáš dotaz Torreová - Dívka z 6E (2014)\nPodívej se na https://www.antikvariat-olomouc.cz/torreova-divka-z-6e-2014/


V sobotu 16. 6. a v neděli 17. 6. 2012 proběhne v Košticích tradiční Antonínská pouť, tentokrát obzvláště slavnostní. Koštice totiž získaly Zlatou stuhu a titul Vesnice roku 2012 Ústeckého kraje. Hlavní atrakcí poutě bude otevření koštického minimuzea Vesnická světnice. Ukáže návštěvníkům obyčejný život na vsi před 40 až 100 lety, jaký byl nábytek, hračky, oblečení, nádobí.\nNa konkrétních exponátech a fotografiích poznají návštěvníci život svých skutečných předků, historii exponátů a návaznost na dnešní život. A hlavní atrakcí muzea jsou obnovené středočeské kroje, které se nosily zhruba před 160 lety, včetně krojů dětských. Dále pak originální kyjovský kroj, který je zapůjčen místní občankou. Muzeum bude otevřeno po oba dny. Pro děti bude zajímavá sobotní výstava IQ parku - i s dospělými můžou na vlastní oči vidět a vyzkoušet přírodní zákonitosti.\nMinimuzeum Vesnická světnice v Košticích\nV sobotu bude celý den obcemi Vojničky, Vojnice, Koštice a Želevice projíždět výletní vláček.\nPo oba dny budou sehrána fotbalová utkání starých i mladých, bude otevřena místní palírna i mlýn. Nechybí samozřejmě představení pro děti a pouťové stánky a atrakce.


Sněmovní výbory nepodpořily zrušení klecových chovů. České zemědělství nemá nakročeno do 21. století, varuje Pošvář – FeedIT.cz\nPoslanci Zemědělského výboru bohužel nepodpořili ani návrh místopředsedy Zemědělského výboru Radka Holomčíka, který navrhoval zákaz mrzačení mláďat ptáků. „Velice mě mrzí, že tento návrh neprošel. Je absurdní, že chceme zamezit ptákům létat. Je to jako kdybychom chtěli rybám zamezit plavat,” okomentoval výsledek hlasování Radek Holomčík. Současná právní úprava umožňuje do tří dnů mrzačit křídla.\nPředchozí příspěvekPoslanci ANO potopili zákaz klecových chovů slepic, Babiš čelí veřejné výzvě\nNásledující příspěvekVybíráme sluchátka na sport