4 Licence a Povolení, Jídlo Nákladní auta Potřebují k Provozu | SKÓRE | Image & Innovation\n4 Licence a Povolení, Jídlo Nákladní auta Potřebují k Provozu\nNěkteré aspekty podnikat s mobile food truck, mají tendenci být stejné pro většinu podnikatelů. Pokud se rozhodnete sledovat potravinářský vůz jako startup, budete se muset postarat o několik aspektů, například:\nnavrhnout obchodní plán.\nzjistěte, co je v nabídce-a pokud jste dostatečně kvalifikovaní, abyste tyto nabídky vytvořili.\nVyberte jméno a logo pro potravinářský vůz a zaregistrujte se jako ochranná známka.,\nzačlenit potravinářský vůz nebo tvoří LLC.\nUrčete financování, včetně toho, zda si pronajmete nebo zakoupíte potravinový vůz a jak zaplatíte za nákupy a dodávky potravin.\nOblečení s jídlem uvnitř i vně, od instalace varné zařízení k vytvoření zábavné, poutavé vzory a kresby, které inzerují svůj jídlo vůz a jeho nabídky pro spotřebitele.\npřihlaste se k řádnému pojištění potravin.\npotravinářské vozy také vyžadují určité obchodní licence a povolení., Tyto dokumenty jsou nezbytné k tomu, aby potravinářský vůz fungoval a podnikal.\nLicence a povolení se může lišit v závislosti na vašem food truck je místo a město, kraj a stát podniká, takže to není nikdy dobrý nápad, že vaše licence a povolení bude přesně stejný jako to, co je požadováno v jiných potravin kamiony. Nejlepší věc, kterou musíte udělat, je zkontrolovat u místního ministra zahraničí, abyste zjistili, které licence a povolení vyžadují, aby potravinářské vozy získaly před provozováním podniku.,\nať už se rozhodnete spustit potravinářský vůz, většina podniků je povinna získat určité typy licencí a povolení.\nzde jsou nejčastější dokumenty, které by potraviny měly mít před dodávkou jídla na kolečkách.\nBěžně známý jako základní obchodní operace licenci, to je povolení, které umožňuje provozovat občerstvení v požadované město, kraj nebo stát.\nmít obchodní licenci pomáhá vládě identifikovat podnikání., Jakmile máte obchodní licenci, mohou identifikovat podnikání a sledovat činnosti potravinářského vozu pro daňové účely. To také ověřuje legitimitu vašeho potravinářského vozu. Obchodní licence ujišťuje veřejnost, že váš potravinářský vůz splnil určité požadavky na dodržování předpisů a pomáhá chránit veřejné zdraví.\npřed podáním žádosti o obchodní licenci se obraťte na místního státního tajemníka. Dají vám vědět, pokud existují nějaké další požadavky a poplatky spojené s vaší aplikací., Zeptejte se také na obnovení, takže vám náhodně nevzniknou žádné pokuty za provoz s vypršenou obchodní licencí.\nplánujete najmout zaměstnance, dokonce i na částečný úvazek, aby pracovali u vašeho potravinářského vozu? Pokud ano, budete muset vyplnit žádost o identifikační číslo zaměstnavatele (EIN).\nein je Federální daňové identifikační číslo vydané IRS k identifikaci podnikatelského subjektu. Je to trochu jako číslo sociálního zabezpečení, ale mnohem méně citlivé na používání dokumentů., Ať už jste začlenili food truck jako LLC nebo partnerství, obecně se doporučuje, aby se většina podnikatelů zaregistrovala na EIN. Mít EIN vám umožní otevřít obchodní bankovní účet a vytvořit úvěrový profil.\nCo když se rozhodnete proti najímání zaměstnanců, s úmyslem jednat jako one-person show pro vaše jídlo kamion? Stále se doporučuje, abyste získali EIN. Jakmile je podnik začleněn, jste považováni za jeho „zaměstnance“.’IRS bude potřebovat, abyste měli EIN, aby mohli sledovat potravinářský vůz a ujistěte se, že zůstává v souladu.,\npotravinový vůz nemůže parkovat podél ulice v sousedství a zůstat tam měsíce na konci. Většina měst má určitá územní omezení, která umožňují potravinovým vozům parkovat pouze v konkrétních oblastech, kde mají povolení.\ntyto zákony mají tendenci se lišit v závislosti na městě a státu, ale měli byste získat parkovací povolení pro váš potravinový vůz. Obraťte se na okresního úředníka pro úplný seznam míst, kde jsou potraviny kamiony a není dovoleno zaparkovat., To je také rozumné se zeptat, jestli je nutné platit metru nebo sledujte parkování znamení pravidel, takových zákazů v rámci vaší oblasti (například, jak úzce ital food truck může park v blízkosti italské cihel a malty zařízení), a pokud budete potřebovat pro ukládání potravin vozíku v kantýně za parkování přes noc.\nbez ohledu na to, jakou kuchyni podáváte zákazníkům, musí Ministerstvo zdravotnictví provést kontrolu vašeho potravinářského vozu, zkontrolovat a schválit.,\nto, že získání zdravotní oddělení pobytu kouzla velký problém pro vaše podnikání v krátkodobém a dlouhodobém horizontu. Koneckonců, kdo se cítí pohodlně jíst z potravinářského vozu, který nedostal ověření „A“? Potravinářský vůz, který byl vyšetřen Ministerstvem zdravotnictví a schválen, je schopen ukázat světu, že bezpečně připravují a udržují jídlo pro zákazníky.\nproces podávání žádostí a poplatky se jako vždy mohou lišit od města k městu, ale mít roční zdravotní povolení je nezbytné pro úspěch každého potravinářského vozu., Jakmile získáte zdravotní povolení, můžete začít hledat další související povolení, jako je povolení k obsluze potravin pro zaměstnance a povolení k mobilním potravinářským zařízením. Nezapomeňte pravidelně obnovovat svá povolení-a pokud nevíte, jak často byste měli tyto dokumenty Obnovit, poraďte se se svým místním státním tajemníkem.\n10 Faktů, které Jste Pravděpodobně Nikdy Neslyšeli O 'Tuk'\ntajemství severozápadního průchodu: minulí a současní průzkumníci\nJak se Rozloučit v Japonštině


ŽENA-IN - Propadněte kouzlu malování na hedvábí a udělejte si veselou hedvábnou vitráž.\nPropadněte kouzlu malování na hedvábí a udělejte si veselou hedvábnou vitráž.\nV dnešním rychlokursu zpříjemňování domácnosti se zaměříme na malování na hedvábí – obor, jenž zaznamenal ohromnou konjunkturu, pravděpodobně největší od dob dynastie xy, kdy na hedvábí malovali dávnověcí čínští mistři. Protože je oborem vskutku populárním, není problém sehnat si všechno, co budete potřebovat.\nKupte si: Hedvábí,na vitráž je nejlepší hedvábí o nízké gramáži s hladkou vazbou – doporučuji nejlevnější možné hedvábí v metráži. Barvy na hedvábí– stačí vám 3 (žlutá, červená a modrá), zbytek si z nich můžete namíchat. Rám v požadované velikosti a napínáčky nebo speciální úchytky – poraďte se v obchodě s výtvarnými potřebami. Akvarelové štětce, protože jsou dost drahé, kupte si jen dva v různých velikostech + jeden obyčejný levný štětec na klovatinu. Klovatinu neboli arabskou gumu.\nPřed započetím vlastní práce doporučuji na zbytku či odstřižku hedvábí vyzkoušet, jak látka na barvu reaguje, jak se barvy do sebe zapouštějí a podobně. Máte vyzkoušeno – tak honem do práce.\nNejprve vypnete hedvábí na rám. Obyčejným levným štětcem pak nakreslíte vzory – to jsou místa, která vám nakonec zůstanou bílá.\nPo zaschnutí klovatiny opatrně vyplňujte plochy barvami – můžete je do sebe zapouštět, vrstvit jednu na druhou – vše podle vlastní fantazie. Je třeba dbát jen na dvě věci: 1. snažte se nepřetahovat barvu na klovatinu a 2. barva není krycí, což znamená, že světlejší přes tmavší nikdy nepřekryjete.\nJestli máte domalováno a zaschnuto, opatrně sejměte hedvábí z rámu, přes papír je vyžehlete (teplota jako na bavlnu) a vyperte ve vlažné vodě – tím odstraníte z textilie zaschlou klovatinu. Pak už jen zbývá zalepit do papírového rámu nebo natlouci dvě lištičky – a vaše okno se může honosit veselou vitráží.\nŤapina — #5 jo jo take si to pamatuji\nŤapina: mě ale ty přelohy ne vždy baví, klidně si vytvořím i vlastní\nŤapina: byla strašně řídká, že?\nKlovatinu si pamatuju z výtvarné výchovy, vůbec se s ní nedalo pracovat\nTaky moc malovat neumím, pouštím se jenom do věcí, u kterých lze použít předlohu.\nLandriel: musíš zvolit hodně abstraktní vzory a cokoli nevyjde ani tak podle tvých představ, vydvat zásadně za tvůrčí záměr :-)))\nLandriel: Tak to jsme dvě\nTohle je moc pěkné. Ale asi je potřeba, aby člověk uměl aspoň trochu malovat. A to já neumím...


257/2016 Sb. Zákon o spotřebitelském úvěru /Zákon o spotřebitelských úvěrech/\n257/2016 Sb. Zákon o spo\ndalší video v pořadí «Zákon o spotřebitelských úvěrech»\nZákladní přehled právní úpravy - BBH .\nNovinky 2016: trhem zatřese zákon o úvěrech pro\nTuto oblast by nový zákon měl upravit asi nejvíce. Nyní dostane mikropůjčku každý. Nyní to bude tak, že i u této půjčky bude poskytovatel muset ověřit schopnost splácet úvěr. Mělo by tak dojít k výraznému zlepšení kvality služeb a ochrany spotřebitelů, jelikož peníze už nedostanete jen tak, když si vzpomenete, ale budete muset prokazovat, že jste schopni dluh splácet.\nSpolečenství vlastníků jednotek často pronajímají společné části domu za účelem umístění reklamy nebo společné prostory domu jakou jsou bývalé sušárny, prádelny a kočárkárny.\nV zákoně je celkem zásadní paragraf 8 odst. 6 písm. b. Tam je ustanovení, které říká, že zprostředkováním spotřebitelského úvěru se rozumí mimo jiné i nabízení možnosti sjednat spotřebitelský úvěr nebo příprava směřující ke sjednání spotřebitelského úvěru či poskytování doporučení, které by mohlo vést ke sjednání nebankovní půjčky. Pokud máte v eshopu možnost platby na splátky nebo financování spotřebitelským úvěrem, zákon se vás týká.\n„Díky novým opatřením by již nemělo docházet k současné praxi klamání a zneužívání spotřebitelů, která se děje u nebankovních poskytovatelů,“ zdůrazňuje přínosy nové úpravy Andrej Babiš.\nVše bude zabezpečeno sjednocením licencování a dohledem pod Českou národní bankou. Česká národní banka bude mít nově dohled nad celým finančním trhem. Ministerstvo financí si myslí, že je to velmi systematické opatření a věří, že to bude mít za následek zkvalitnění tohoto dohledu. Díky těmto změnám by měl výrazně klesnout počet firem, které nabízí půjčky. A to z desítek tisíc na pouhé desítky či stovky.\nNa konci minulého týdne schválila Poslanecká sněmovna nový zákon o úvěru pro spotřebitele. Ten zásadním způsobem promění trh s půjčkami , a to nejen se spotřebitelskými úvěry , ale i s hypotékami , v tom tedy bude mít širší dosah než dosavadní zákon o spotřebitelském úvěru. „Udělali jsme velmi důležitý krok v boji s lichvou. Díky tomuto zákonu dojde k výraznému posílení ochrany práv spotřebitelů,“ pochvaloval si po pátečním hlasování premiér Bohuslav Sobotka. Kritici zákona ale oponují, že nová legislativa zbytečně komplikuje život věřitelům a dlužníky před skutečnou lichvou stejně neochrání.\nZákon o úvěru pro spotřebitele také výrazně zpřísnění postih za to, že si věřitel před půjčením peněz dlužníka dostatečně neprověřil. „Je na poskytovateli, zda tuto odbornou péči prokáže například potvrzením o příjmech žadatele o úvěr (které samo o sobě také nemusí stačit), ověřením příjmů u zaměstnavatele nebo požadavkem na výpis z registrů dlužníků. Je také třeba si uvědomit, že například u banky, která úvěruje svého dlouholetého klienta, kterému na účet v bance chodí pravidelně výplata, případně již bance několik úvěrů splatil, je jiná situace než u poskytovatele, který půjčuje osobě, kterou nezná,“ vysvětluje Kateřina Vaidišová z Ministerstva financí.\nZa zprostředkování by se tak považovaly případy, kdy zájemce přistoupí ke kontaktování vybraného poskytovatele spotřebitelského úvěru za účelem poptávání konkrétního produktu, pro který se rozhodl na základě zprostředkovatelem poskytnutých informací, přičemž tomu předcházelo například zanalyzování produktu (zejména pokud byly zohledněny individuální charakteristiky zájemce) a produkt byl přímo či nepřímo doporučen. Takovéto zprostředkování může mít např. formu odkazu na internetové stránky poskytovatele nebo formu kontaktního formuláře.\nbanky , česká národní banka , daniel hůle , fixace , hypotéky , licence , lichva , ministerstvo financí , odborná péče , pavel staněk , petr němec , poplatky , poskytovatelé úvěrů , předčasné splacení , půjčky , regulace , sankce , spotřebitelské úvěry , tomáš sokol , zákon o spotřebitelském úvěru , zákon o úvěru pro spotřebitele\nSnížení nabídky úvěrů na regulovaném trhu automaticky neznamená snížení počtu předlužených osob nebo exekucí. Spotřebitelé, kteří nesplní podmínky licencovaných poskytovatelů, budou svoji poptávku uspokojovat mimo regulovaný trh. V důsledku toho se možná sníží počty uvedené v oficiálních statistikách, rozhodně se však nezlepší reálná situace dlužníků.\n«Zákon o spotřebitelských úvěrech» - obrázky. Další obrázky «Zákon o spotřebitelských úvěrech».


Isla de Margarita neboli ostrov Svaté Markéty - Venezuela\nsla de Margarita (ostrov Svaté Markéty) je součástí jižní větve Malých Antil. Na západ od něho se nacházejí Nizozemské Antily (Curaçao a Boniere), na severovýchod Grenada. Východojihovýchodě pak ostrovní republika Trinidad a Tobago a na jih ve vzdálenosti necelých 50 kilometrů je venezuelské pobřeží.\nRozloha ostrova je 948 km2, žije zde na 375 000 obyvatel (2005). Roční přírůstek obyvatel je asi 20 000. Ostrov objevil Kryštof Kolumbus na své třetí plavbě dne 15. srpna 1498. Na této plavbě použil jižnější trasu než v letech 1492, 1493 a 1502, neplul přes Kanárské ostrovy, ale přes Kapverdy a pak jihozápadně k dnešnímu Trinidadu, Grenadě a Venezuele. Sám netušil, jak blízko byl od jihoamerické pevniny o které zřejmě nevěděl (podle určitých pramenů měl prý k dispozici při svých objevných plavbách náčrtky map Vikingů, které naznačovaly ostrovy a pevninu ve tvaru srpu Měsíce až k obratníku Raka).\nKolumbem pojmenovaný ostrov Isla de Margarita - "Perla" dostal jméno pro svoji krásu, bohatství a také díky perlorodkám Pinctacia Margaritifera. V současnosti zde ekonomice ovšem dominuje především bezcelní zóna zejména u města Porlamar (220 500 obyvatel), zem. poloha 10 ° s. š., 64 ° z. d., kterou mimo zahraničních turistů hodně navštěvují také Venezuelci z pevniny.\nGeologicky jde vlastně o ostrovy Margarita a Macanao, spojené úzkým písečným hrdlem v oblasti mangrovové laguny La Restinga. Ostrov se nachází na severovýchodě Venezuely a spolu s ostrovy Isla Coche, Isla Cubagua, Los Frailes, La Sola a Los Testigos tvoří spolkový stát Nueva Esparta. Jižně od tohoto Estada leží jeden z dalších jednadvaceti venezuelských států - Sucre.\nDruhým největším městem na ostrově je La Asunción se 16 000 obyvatel. Mezinárodní letiště, kde jsem přistál a odkud jsem se také vracel zpět leží poblíž města Porlamar na jihu ostrova. Západ ostrova tvoří strmá skaliska, písečné duny a polopoušť, východ patří písečným plážím (Playa Caribe, Playa Parguito, Playa Pedro Gonzales, Playa el Agua, Playa Guacuro, Playa El Tirano).


Chalupa České Švýcarsko - Jetřichovice LH 0021 | InterBohemia\nPes povolen Pro děti Krb TV Pračka Restaurace do 1 km WiFi Bez účasti pronajímatele Oplocený pozemek\nPřímo v jedinečném národním parku České Švýcarsko, v Ústeckém kraji, 18 km severovýchodně od Děčína a 40 km od Ústí nad Labem. Chalupa leží v srdci Českého Švýcarska, v horské vesničce Jetřichovice, odkud můžete podnikat výlety k mnohým památkám v blízkém okolí. Většina z nich je dobře dostupná i na kole a patří k nim například CHKO Labské pískovce, skalní převis Dutý kámen (3,5 km), největší skalní most v Evropě – Pravčická brána (12 km) a řada dalších přírodních útvarů s vyhlídkami a typických staročeských chalup. V soutěskách Kamenice (11 km) mohou turisté zažít originální plavbu na pramicích v jedné z nejzachovalejších částí Českého Švýcarska. Doporučujeme navštívit také město Děčín (18 km), kde najdeme zoologickou zahradu, unikátní akvárium nebo zámek s barokní zahradou.\nVzdálenosti: Základní potraviny (Jetřichovice) 300 m, restaurace a pošta (Jetřichovice) do 500 m, supermarket a bankomat (Česká Kamenice) 14 km, letní koupaliště (Jetřichovice) 900 m, cyklostezky a turistické trasy přímo v obci, Hopsárium a Aquapark (Děčín) 20 km, les 300 m.\nSamostatně stojící chalupa s vlastní zahradou. Vstup, chodba, kuchyně se sklokeramickou varnou deskou, troubou, mikrovlnnou troubou, lednicí s mrazákem, kávovarem, rychlovarnou konvicí a nádobím. Velká obývací místnost s jídelním stolem pro 10 osob, pohovkou, krbem a LCD televizí se satelitem. Koupelna se sprchou, umyvadlem a pračkou. Samostatné wc. V podkroví první dvoulůžková ložnice, odkud je vstup do druhé ložnice se dvěma lůžky. Třetí ložnice se dvěma lůžky a umyvadlem. Čtvrtá ložnice se dvěma lůžky a umyvadlem, odkud je vstup do páté ložnice se dvěma lůžky. Druhá koupelna se sprchou a wc. Objekt je vytápěn elektrickým ústředním topením a krbem. Hosté mají k dispozici kompletně oplocenou zahradu s posezením v zastřešené pergole, zahradní gril a uzamykatelné uskladnění kol. Parkování u objektu až pro 4 vozidla.\nDomácí zvířata povolena (30,-Kč/zvíře/noc). V ceně je zahrnuto WiFi připojení a lůžkoviny. Vratná kauce 1 000,- Kč. Poplatek za závěrečný úklid 500,- Kč. Poplatek z ubytovacích kapacit a spotřeba energie v ceně pobytu. Objekt je vhodný pro maximálně 10 osob.


Rada dětí a mládeže kraje Vysočina - Strana 14 z 15 - střešní organizace dětí a mládeže\nPropagujte svoje aktivity na novém webu\nVe virtuálním prostoru se objevil nový web. Jeho adresa je www.volnycas-vysocina.cz a provozuje ho Rada dětí a mládeže kraje Vysočina. Dětské organizace i další subjekty na něm mohou zdarma propagovat nekomerční aktivity pro děti a mládež na Vysočině. “Jedním z našich cílů je pomáhat organizacím v propagaci a zviditelnění jejich činnosti,” …\nJan Burda 10.5.2016 10.5.2016 Nezařazené 0\nTábory dětí a mládeže v ČR\nVážená paní, vážený pane, Česká rada dětí a mládeže (ČRDM) realizuje ve spolupráci s odborem pro mládež Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy (MŠMT)mapující studii na téma „tábory dětí a mládeže v ČR“. Cílem je lépe porozumět vývoji v této oblasti a zprostředkovat reálná data, která dále napomohou lepší propagaci a informovanosti pro veřejnost, …\nRDMKV 6.5.2016 8.1.2017 Nezařazené 0\nMohou pořadatelé postavit dočasný stanový tábor na zemědělské půdě, aniž by majitel, tedy zemědělec, byl krácen na dotacích? Odpověď zní: ano, mohou. Tak proč o tom píšeme, když je to tak jednoduché? Protože letos opět vyvstal problém se zamítnutím letních táborů na soukromé zemědělské půdě. Je tedy dobré si zopakovat argumenty, které hovoří pro naše …\nJan Burda 26.4.2016 26.4.2016 Nezařazené 0\nZ dílny ministerstva zemědělství přichází rozsáhlá novela zákona o myslivosti. Tato informace by sama o sobě pravděpodobně nebyla pro veřejnost nikterak zajímavá. Pakliže však odpovíte kladně alespoň na jednu z níže položených otázek, měli byste rozhodně zpozornět. Navrhovaná úprava se totiž zdaleka netýká jen myslivců. Venčíte své psí miláčky ve volné přírodě …\nJan Burda 19.4.2016 25.4.2016 Nezařazené 0\nBlíží se valné shromáždění RDMKV\nValné shromáždění RDMKV bude tentokrát spojeno se setkáním členů KOUS Vysočina – sekce volný čas dětí a mládeže. Členské organizace RDMKV a členské organizace KOUS se sejdou v pondělí 11. dubna v 18 hodin v Havlíčkově Brodě v kanceláři Českého červeného kříže. Kromě schválení výroční zprávy za rok 2015 a …\nJan Burda 31.3.2016 31.3.2016 Nezařazené 0\nMládež kraji – 26 nápadů z celého kraje\nPodporu mladých lidí a jejich nápadů bereme jako skvělou investici do budoucna. Jsme proto moc rádi, že se nám do letošního ročníku programu “Mládež kraji” sešlo 26 skvělých nápadů mladých lidí z celého kraje. Máme z toho velkou radost. Proti 14 realizovaným projektům minulý rok je to skvělý nárůst. Je …\nJan Burda 23.3.2016 23.3.2016 Nezařazené 0\nZapojte se do soutěže o návrh projektového dne!\nDům zahraniční spolupráce vyhlašuje soutěž o návrh na uspořádání projektového dne na téma “Umění žít spolu”. Hlavním úkolem soutěže “Umění žít spolu” je sestavení návrhu programu projektového dne, který umožní veřejnosti a zejména mladým lidem seznámit se s problematikou inkluze a kulturní rozmanitosti v daném regionu. Přihlaste se do 31. …\nRDMKV 10.3.2016 8.1.2017 Nezařazené 0\nSKUTEK ROKU – NOMINACE PRO KRAJSKOU RADU\nDo tradiční ankety Kraje Vysočina SKUTEK ROKU byl nominován předseda představenstva RDMKV Jan Burda za organizaci projektu Volný čas není nuda. “Projekt Volný čas není nuda je tradiční akcí, kterou neděláme pro sebe, ale jako propagační akci pro celou řadu dětských organizací. V minulém roce se jí účastnilo 56 organizací, …\nJan Burda 2.3.2016 2.3.2016 Nezařazené 0\nPROJEKT MLÁDEŽ KRAJI MŮŽE FINANČNĚ PODPOŘIT I TVŮJ NÁPAD\nKraj Vysočina – Téměř šedesátka mladých lidí z Vysočiny v minulém roce zrealizovala své vlastní nápady, kterými vylepšili svou obec nebo zorganizovali nějakou akci pro veřejnost. Projekt Mládež kraji celkově využilo čtrnáct neformálních skupinek mládeže. Podle hodnocení zástupců měst byl zájem mladých lidí docela příjemně překvapující a lze jeho první ročník hodnotit …\nRDMKV 19.2.2016 8.1.2017 Tiskové zprávy 0\nOCENĚNÍ ZA PROJEKT “VOLNÝ ČAS NENÍ NUDA”\nVčera jsme obdrželi ocenění od Zdravého města Třebíč za projekt Volný čas není nuda. I když projekt probíhá již několik let ve všech okresních městech Vysočiny, v Třebíči vznikl a jeho třebíčská část je největší. “Volný čas není nuda” není akce, kterou bychom realizovali sami pro sebe, umožňujeme dětským a …\nRDMKV 18.2.2016 8.1.2017 Nezařazené 0


Prodej vozů ve Velké Británii se snížil | — Zavolantem.cz\nProdej vozů ve Velké Británii se snížil\n08. 09. 2008\t11:30\nPro velkou Británii se letošní srpen stal v prodeji vozů nejslabším za posledních 12 let. Podle statistického úřadu britská ekonomika v současné době stagnuje a to se projevuje na trhu s automobily. Britský svaz výrobců a prodejců motorových vozidel SMMT uvedl, že takto nízký prodej vozů byl naposledy zaznamenán v roce 1996.\nK nejprodávanějším značkám se ve Velké Británii řadí Ford, Vauxhall a Volkswagen. Česká Škodovka si na britském trhu drží stálou pozici. Mezi nejoblíbenějšími modely jednotlivých značek najdeme Ford Focus Vauxhall Corsa, Vauxhall Astra, Ford Fiesta, Volkswagen Golf.\nSvou oblibu nacházejí také některé specielní značky, jako například Perodua či Proton. Jejich prodej se ale počítá měsíčně jen na desítky kusů a do celkové ekonomiky nijak výrazně nezasahují.\nMeziroční pokles prodeje vozů v Británii se snížil o 18,6% a nyní se pohybuje na 63 225 prodaných vozů. Celkové snižování zájmu o automobily se ale projevuje i jinde v Evropě. S nižším odbytem se potýkají také v Německu, Francii a Itálii.


Volební programy recept na dostupné bydlení nemají | Ekonomický Magazín\nDostupnost bydlení je zejména pro mladé rodiny velmi omezená. Nedostatek bytů zvýšil jejich cenu o tolik, že střední vrstva může na vlastní bydlení prakticky zapomenout. Před nadcházejícími volbami se strany vytasily s tradičními volebními programy, které ale otázku dostupnosti bydlení řeší většinou naprosto nevhodně. Místo příčiny nedostupnosti bytů se zaobírají jen populistickým hašením následků. Ze všech stran se skloňují hesla jako sociální a startovací byty či nájemní a obecní bydlení. Naprosto ale chybí podpora výstavby, která by vysokou poptávku uspokojila a ceny srazila na přijatelnou úroveň.\nÚředníci na stavebních úřadech dnes musí vyřešit jak žádost o povolení stavby malé garáže, tak žádost o povolení bytového projektu se stovkami bytů. Nemají na větší projekty dostatek časového prostoru, a čelí proto zbytečně velkému tlaku. Řešení by přitom mohlo být velmi snadné. Jak na nedávném kulatém stolu Central Group uvedla Renáta Pintová Králová, členka České společnosti pro stavební právo, vyššímu tempu při povolování větších staveb by pomohlo, kdyby rozhodoval pouze jeden specializovaný úřad na úrovni hlavního města Prahy. Tím by byla zajištěna jednotnost názoru a vysoká odbornost při rozhodování. Byla by tak zároveň posílena nezávislost úředníků, kteří jsou dnes bohužel velmi často pod vlivem politických zástupců městských částí, jichž jsou stavební úřady součástí.\nVšichni vědí, že stavebnictví významně a nenahraditelně ovlivňuje stav a rozvoj naší ekonomiky. Jen tento obor vytváří přibližně sedm procent hrubého domácího produktu, zaměstnává přes osm procent osob v civilním sektoru a vykazuje značný multiplikační efekt na celou řadu dalších odvětví. Jenže zřejmě ani toto nejsou dostatečné argumenty pro naše politické strany. V jejich programech je tento významný sektor smrštěn do věty typu „podpoříme výstavbu významných staveb“. Ale jak? To už se nedozvíme. Přitom skomírající stavebnictví by místo čekání na evropské dotace mohlo být už dávno nastartováno podporou rezidenční výstavby. Investice by se pozitivně odrazily v naší ekonomice a příliv nových bytů na trh by jednoznačně zvýšil dostupnost bydlení. Na vlastní byt by tak dosáhla i průměrně vydělávající rodina. Přestože se trh s bydlením snaží, jak může, stále jsme v počtu nových bytů hluboko za aktuální poptávkou. Za celý loňský rok bylo v Praze zahájeno jen 1 700 bytů, prodáno však bylo 6 650. Meziročně šlo o pokles vydaných povolení o 56 procent.\nPokud by se alespoň část uvedených opatření převedla do praxe, mohli bychom brzy zapomenout na přehazování horkého bramboru a chození od čerta k ďáblu. Mohli bychom pak třeba dohnat v pomyslném žebříčku země, které jsou našimi vzory více než Čad a Papua – Nová Guinea.\nPředchozíSpolečnost Travel Service bude majoritním vlastníkem ČSA\nNásledujícíPoslanci „mlátičce“ neprošlo trestání za hanobení prezidenta\nNovodobí kolchozníci dělají z našich polí čerpací stanice biopaliv\nPoradna: Jak dosáhnout na hypotéku s nízkým daňovým základem


Jindřich Jules Bourbon-Condé – Wikipedie\n11. listopadu 1686 – 1. dubna 1709\n29. července 1643\n1. dubna 1709\nLudvík Jindřich Bourbon\nAnna Marie Bourbonská\nJindřich Jules Bourbon-Condé (29. července 1643, Paříž – 1. dubna 1709, Paříž) byl od roku 1686 do své smrti knížetem z Condé. Ke konci života trpěl klinickou lykantropií a byl považován za choromyslného.\nJindřich Jules se narodil v létě 1643 jako syn knížete Louise, známého jako Grand Condé. Byl o pět let mladší než král Ludvík XIV. Byl jediným dědicem ohromného bohatství a majetku rodu Condé, včetně Hôtelu de Condé a zámku Chantilly. Jeho matka, princezna Claire-Clémence de Maillé-Brézé, byla neteří kardinála Richelieu. Pokřtěn byl v den svého narození v kostele svatého Sulpicia v Paříži. Do tří let, zatímco byl jeho otec vévodou z Enghienu, byl u dvora znám jako vévoda z Albret.\nČtyři přeživší dcery Jindřicha Julese, Pierre Gobert.\nPo smrti svého dědečka získal otcův zdvořilostní titul vévody z Enghien. Jako člen vládnoucího rodu Bourbonů byl princezm královské krve s titulaturou Monsieur le Duc.\nPo většinu svého života byl Jindřich Jules psychicky nestabilní. Byl to malý, ošklivý, zhýralý a brutální muž, nejen "odpudivý", ale "prokletý tak násilnou povahou, že bylo nebezpečné mu odporovat".\nV roce 1673 ukončil vojenský výcvik a byl nominálně pověřen vedením rýnské fronty. Funkce však byla jen nominální, nikdy ji nevykonával, protože postrádal vojenské schopnosti svého otce. Byl vzdělaný, ale měl zlomyslnou povahu. Za vhodnou manželku pro něj byla považována jeho vzdálená sestřenice Alžběta Markéta Orleánská, dcera Gastona Orleánského. Sňatek se však neuskutečnil.\nV prosinci 1663 se nakonec v Palais du Louvre v Paříži oženil s o pět let mladší Annou Henriettou Bavorskou, dcerou prince Eduarda Falckého a známé politické společnice Anny Gonzagové. Manželé měli deset dětí. Mladá princezna byla známá svou zbožnou, velkorysou a laskavou povahou. Mnozí u dvora ji chválili za velmi příznivý přístup k jejímu nepříjemnému manželovi. Navzdory jejím dobrým vlastnostem však Jindřich Jules, který byl náchylný k velkým vztekům, svou tichou manželku často bil.\nJindřich Jules měl navíc nemanželskou dceru s Françoise-Charlotte de Montalais. Dítě bylo známé jako Julie de Bourbon, Julie de Gheneni nebo Mademoiselle de Châteaubriant.\nJindřich Jules zemřel 1. dubna 1709 ve věku 65 let. Jeho nástupcem se stal jeho syn Ludvík III. Bourbon-Condé.\nZa čtyřicet šest let manželství se manželům narodilo deset dětíː\nMarie Tereza Bourbonská (1. února 1666 – 22. února 1732)\nJindřich Bourbon (5. listopadu 1667 – 5. července 1670)\nLudvík III. Bourbon-Condé (10. listopadu 1668 – 4. března 1710)\nAnna Bourbonská (11. listopadu 1670 – 27. května 1675)\nJindřich Bourbon (3. července 1672 – 6. června 1675)\nLudvík Jindřich Bourbon (9. listopadu 1673 – 21. února 1677)\nAnna Marie Bourbonská (11. srpna 1675 – 23. října 1700)\nLuisa Benedikta Bourbonská (8. listopadu 1676 – 23. ledna 1753)\nMarie Anna Bourbonská (24. února 1678 – 11. dubna 1718)\ndcera (17. července 1679 – 17. září 1680)\nFrançois III. du Plessis de Richelieu\nV tomto článku byl použit překlad textu z článku Henri Jules, Prince of Condé na anglické Wikipedii.\nObrázky, zvuky či videa k tématu Jindřich Jules Bourbon-Condé na Wikimedia Commons\nLouis, Grand Condé 1686–1709\nJindřich Jules Bourbon-Condé Nástupce:\nAutoritní data: GND: 143958674 | ISNI: 0000 0001 1872 3301 | VIAF: 2463606\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Jindřich_Jules_Bourbon-Condé&oldid=19460327“\nStránka byla naposledy editována 9. 2. 2021 v 18:43.


Česká stopa ve Frankfurtu: Nový model Hyundai i30 | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\n13. 9. 2011 15:04 / 2 minuty čtení\nHyundai Autosalon ve Frankfurtu\nVozy domácí provenience nenesou jen okřídlený šíp značky Škoda. V severomoravských Nošovicích se vyrábí Hyundai i30. Vůz, kterého se podařilo prodat přes 350 tisíc kusů, vyjíždí po čtyřech letech s novým vzhledem.\nHyundai i30 představila ve Frankfurtu nový vzhled. Ten navazuje na nový designový směr značky, který její marketingové oddělení označuje za "fluidní". Jednoduše řečeno: Její vozy mají mít vlnité křivky, které lákají pohledy a evokují dynamické svezení.\nPodobný vzhled už má například kompaktní MPV Hyundai ix20, nebo sedan a kombi střední třídy Hyundai i40. Charakterizuje ho rozměrná šestiúhelníková maska vozu, daleko protažené světlomety, vystupující blatníky, klínovitý profil i sportovně tvarované nárazníky s hluboko usazenými mlhovkami.\nInteriér do značné míry vychází z nové i40, středová konzola je štíhlá, není však prohnutá ve tvaru přesýpacích hodin, jako ve větším modelu. Oproti minulé generaci se výrazně zlepšily použité materiály, ergonomie ovladačů a tím i celkový vzhled kabiny. Sedadla by měla nabídnout pohodlné svezení.\nŽivě z Frankfurtu: Nové UFO od Hondy, BMW M5 a podivný Citroën - čtěte ZDE\nPřímočarost a mladistvost, to je MissionL - nový model Škody ve Frankfurtu - čtěte ZDE\nPod kapotou Hyundai i30 se objeví šestice motorů s objemem 1,4 a 1,6 litru ve výkonnostním rozmezí 66 až 99 kW. K převodu síly na přední kola poslouží šestistupňová manuální převodovka, nebo automat se stejným počtem rychlostí. Lze si vybrat ke všem motorizacím.\nNová Hyundai i30 se začne vyrábět v Nošovicích na začátku roku 2012.\nFotogalerie Hyudai i30\nNa večírku Volkswagenu ve Frankfurtu plameny olizovaly nové Lamborghini - čtěte ZDE\nFotogalerie\tZatímco v oblékání a účesech jsou osmdesátá léta považována za asi nejhorší období dvacátého století, v automobilovém průmyslu naopak vznikala...\nUž v úterý vypukne automobilové šílenství jménem 63. mezinárodní automobilová výstava ve Frankfurtu (IAA). V rozlehlém areálu, kde se...


Gebrüder Weiss dokončil rozšíření centrály v Jenči u Prahy. | eLogistika.info\nDomů Zprávy Logistika Gebrüder Weiss dokončil rozšíření centrály v Jenči u Prahy.\nDatum: 6. října 2021 Rubrika: Logistika, Zprávy, Zprávy týdneŽádné komentáře\nV souladu se svými plány dokončil Gebrüder Weiss práce na rozšíření překládkového skladu svojí centrály v Jenči u Prahy. „Překládkový a logistický sklad v areálu Jeneč jsme z původních 18 000 m2 rozšířili o 3 700 m2, celková plocha bude mít tedy nově rozlohu 21 700 m2. Nový sklad zahrnuje i 24 nakládkových můstků. Z toho polovina jich je prodlouženého typu, který usnadňuje nakládku nižších vozidel pro doručování v režimu „home delivery“, říká Karel Šindelář, oblastní ředitel Gebrüder Weiss pro Čechy.\nVýstavba v Jenči přinesla Gebrüder Weiss zhruba 3700 m2 nové skladové plochy. Nová část haly slouží primárně překládce, nově vytvořené kapacity zároveň uvolnily další prostor pro rozšíření logistické části provozu. „Polovina nových překládkových ramp našeho centrálního terminálu v České republice je uzpůsobena pro snadnější nakládku malých vozidel, tedy zejména B2C zásilek. Díky rozšíření plochy a nárůstu celkového počtu ramp o 24 zvýšíme jednak rychlost odbavení zásilek, ale také počet vozidel, která jsme schopni odbavit v jeden okamžik. Zároveň nám to umožní odbavit větší počet zásilek, který před Vánocemi nadále narůstá. S dalším zvýšením kvality a efektivity našich služeb nám pomáhají také moderní technologie,“ vysvětluje Jan Kodada, ředitel obchodu a marketingu Gebüder Weiss ČR.


Zažijte netradiční Den kraje! - Svitavský deník\nZažijte netradiční Den kraje!\nPardubice – Máte dost stereotypních pracovních dní? Chcete zažít netradiční středu? Tak přijďte 16. dubna do centra Pardubic a oslavte Den Pardubického kraje!\nNa své si přijdou všichni návštěvníci. Malé děti, jejich rodiče i prarodiče, pro ty všechny jsou na Komenského náměstí, v budově krajského úřadu, v knihovně i na pardubickém zámku připraveny netradiční zážitky.´\nI kapka adrenalinu\nPodívat se budete moci do míst, kde zasedají radní a zastupitelé kraje, a pak s nimi třeba zajít na šálek čaje o páté. Nebo si odpočinout u filmu Obchodníci, jenž byl natáčen v Pardubickém kraji a který bude promítán v budově bývalé reálky celý den zdarma.\nTrochu adrenalinu a také vzdělání naopak přinesou akce na Komenského náměstí, kde se kromě opilých brýlí, které simulují jeden a půl promile alkoholu v krvi, naučíte, jak a kdy poskytnout první pomoc.\nProhlédnete si také, jaké vybavení musí mít zdravotnická záchranná služba, co potřebují ke své práci hasiči a jak vypadá speciální vozidlo koordinačního centra Policie České republiky a k čemu vlastně slouží.\nŽe by se mohly nejmenší děti trochu nudit? Ale ne! Pro ty totiž pardubičtí hasiči připravili soutěž v kreslení.\nDen plný zábavy bude zakončen slavnostně.\nOceněny totiž budou osoby, které se zasloužily o rozvoj Pardubického kraje.


Marie Sidorová (1919)\nPartyzán, Protinacistický odbojář, Spolupracovník sovětské tajné služby, Veterán z 2. světové války, východní fronta, Zdravotník během druhé světové války\nVznik Slovenského státu,\tSlovenské národní povstání\nVedoucí kojeneckého ústavu\n„Ředitel mě pozval a řekl: ‚Nastoupíte tady jako vedoucí kojeneckého domova Červeného kříže.‘ A já jsem nastoupila a měla jsem tam devět batolat a čtrnáct kojenců. Já jsem tam nastoupila ještě trošku dřív, než se to (Slovenské národní) povstání stalo, dva měsíce jsem tam už pracovala. A teď, když to povstání vypuklo, tak co. Když se 4. září 1944 dostali na Vrútky Němci, tak už začali ostřelovat Martin, a jelikož ta fronta se přesunula do té ulice, po celé délce a šířce toho města se udělala fronta. A nám pod oknama zůstali ti vojáci, co bojovali. To bylo hrozné. Prostě miny, bomby, všecko padalo tam do té ulice. Tam nám to kus z toho našeho baráku, toho dětského kojeneckého ústavu, uvalilo – celý roh! Já jsem právě byla s Viktorkou, to byla ta nejstarší schovanka, protože dole byli. Ke mně už do práce nepřišel nikdo, žádná moje sestra, která tam pracovala, nepřišla, protože toho čtvrtého, když se tam Němci usadili, tak naši vyhlásili evakuaci. Dole byl sirotčinec, tam bylo šestnáct školou povinných dětí, ty děti přišly nahoru ke mně, když viděly, že tam jsem. Třicet devět dětí jsem měla pod svou ochranou. Teď bylo spoustu raněných. No a teď já se musela postarat o svoje děti. No, první, co bylo, jsem se musela postarat o moje kojence, protože jeden za druhým byly nálety a já s dětmi nemohla jít do krytu. Protože kryt byl uzamčený a klíče nebylo. Sklad potravin byl zamknutý a my jsme do něho nemohli. Já jsem musela prostě sekyrou rozbít zámek a dveře, abysme mohli do toho skladu – sebrat, alespoň co tam bylo, čokoládu a takové věci jako cukr kostkový, protože to jsem děckám nacpala do oblečení. A to, co tam bylo, tak z toho jsme vařili, že. Takže já jsem i vařit musela, Viktorka mi pomáhala. Já jsem neměla jinou možnost, já bych musela děti nechat. A to jsem nemohla udělat… Tak jsem se musela prostě s tím smířit, když nebylo nikoho, žáden dospělý. Všichni šli do úkrytu, všichni se vystěhovali, všichni šli prostě do bezpečí. A teď, když byly ty nálety, tak co s nima. Ty děti školou povinné mi pomáhaly vynášet batolátka a kojence jsme nechali tak v pokoji. Co jsme měli dělat? A ti, co byli školou povinní, tak jsme si všichni sedli takhle dokola a všichni kolem mě, tak jsme se dívali a rovnou nad námi byla ta linie německých bombardérů a to pořád takhle nad námi… No, já jsem měla strach, protože jsem si říkala, jestli to vůbec vydržím, ale děti měly také strach a bylo jim ještě k tomu zima. Strachem i hrůzou též se třásly. Nakonec vydrželi jsme nálet jeden, vydrželi jsme druhý, třetí, vydrželi jsme další nálety… A já jsem pak zařídila – šla jsem do nemocnice za primářem Murtinem, našla jsem ho a poprosila jsem ho, jestli může přijmout kojence na své oddělení. On s tím souhlasil, že dobrý, že přijme kojence všechny. Takže jsem byla hrozně, hrozně šťastná, že odešli… že děti jsou… kojenci že jsou v bezpečí…“\n„Už byly vytvořené partyzánské skupiny pod hoľami. Martin je pod hoľami, (Martinské) hoľe se jmenují ty vrchy, že. A já, když jsem přišla domů, tatínek mi řekl, že je už v odboji, to bylo ještě ticho, to se o tom ještě nesmělo mluvit. Tak já jsem říkala, no jo, tak to oni teďka potřebují nějaký materiál, protože se zakládaly lesní tábory a do těch lesních táborů potřebovali mít zbraně, ty tam potřebovali mít. Léky tam potřebovali mít, obvazový materiál, všecko, co je zapotřebí, a museli tam mít také jídlo, které nepodléhá zkáze, jako sardinky, cukr, rýže a toto. No a to všecko se tam muselo nějak donést do toho skladu. To byly vlastně sklady, aby měli zásobu nějakou jídla nebo všecko, co bylo zapotřebí. A já jsem začala chodit do nemocnice za primáři a ptala jsem se, jestli můžu vzít to a to, a oni mi řekli –, oni byli všichni proti Němcům. Teda možno nějaký lékař byl s nima, ale já jsem za nima nechodila, já jsem chodila jenom za primáři, protože ty mě učili. Takže jsem šla za nima a oni mi dovolili… takže co jsem potřebovala léky, všecko mi nechali napsat, všecko mi dali: obvazy, ty dlahy, injekce, stříkačky, svorky na sešívání hlav, ty se sešívaly takovými železnými svorkami, na rány tržné a sečné. A takže to jsem potřebovala a to všecko jsem tam teda dostala. Byl tam ještě jeden náš dobrý soused, který – prostě jsme se znali jako malé děcka – a on byl lékař. On šel na medicínu a já jsem šla na zdravotnickou školu a bydlel hned za areálem nemocnice, tak ten mi také pomáhal, všecko mi prostě to... A pak primář Murtin – jeho bratr pracoval jako důstojník v Bratislavě a oni mi dávali vojenské dalekohledy. Protože Češi museli odejít a česká armáda neexistovala už, protože jim to sebrali všecko, zbraně, všecko, a ty zbraně, on to měl od některých. A on mi to teda dával a já jsem to nosila a napřed jsem to schovávala pod matračky.“\n„Tatínek prostě šel do Sovětského svazu, vstoupil do legií. Tam byly československé legie, že jo. I Masaryk to tam založil. A tak tam se prostě tatínek poznal v Rusku s maminkou. A tak se vzali, válka skončila a zůstali tam. Maminka byla učitelka, ale ona prostě neučila, protože tehdy ženy nemusely učit, že jo. Tehdy muž musel tu ženu zaopatřit, ne jako dneska, že žena musí dřít na toho chlapa! To neexistovalo! Tehdy se muži starali o svou ženu a děti sami. Bylo nás pět, dvě zemřely a tři jsme zůstali. No, já jsem v Kyjevě nechodila do školy, adoptovat mě chtěla jedna profesorská rodina. Takže jako jsem u nich bydlela a oni mě učili všemu soukromě. Oni byli bezdětný, a tak požádali tatínka a maminku, aby jednu dceru jim jako dali. No a oni s tím souhlasili, protože to bylo dosti těžké období, to bylo těšně po válce. Tak opravdu bylo těžko se starat jako o tři děvčata. I když se tatínek velice staral. To byli jako Ukrajinci a oba dva byli profesoři. Doma se mluvilo rusky. S maminkou rusky, s tatínkem česky, a tak jsme uměli rusky a česky. No, to jsem měla asi 5 roků. Starali se o mě jako o své. Velice, velice dobře. Oni mě vedli k literatuře, hlavně k básničkám. A já měla ráda básničky, i dnes je mám ráda. No, tak někdy jsem aj vymýšlela. Někdy jsem vymýšlela pohádky a básničky, což mi prostě tatínek říkal: ‚Ty vymýšlíš, ty vymýšlíš, ale je to dobrý!‘ Bylo mi jako smutno za sestrami, ale nakonec jsem si zvykla, protože jsem tam měla všechno, co jsem třeba ani doma neměla. A tam jsem zůstala až do té doby, kdy tatínek najednou dostal telegram – a že jeho sestra, která tady zůstala ještě jako naživu, ho chtěla dostat zpátky do Československa. Začal tesknit po své vlasti a chtěl prostě zpátky do Československa, a tak jsme v tom dvacátém osmém roce jako odjížděli. To přišel tatínek potom tam a řekl: ‚Ne, bez ní nejdeme. Tak musíme si ještě vzít tu naši Máňu.‘“\nVe zpravodajské službě\n„To přijel autobus s těmi raněnými, protože my jsme šli dopředu a ti ranění přijeli za námi. A ten autobus nás pak sebral jako a jeli jsme pod Prašivú. Pod tou Prašivou Němci, pole. To pole bylo zaminované před tou Prašivou. To je kopec Prašivá. Ale to pod tou Prašivou, to jsme se tam v lese – jako tam jsme prostě zůstali stát. A teď prostě začala palba. Ale taková hrozná… to jenom takové červené jazýčky lítaly kolem nás! No, já jsem prostě byla mezi pacientama v tom autobuse, teď to všechno začalo vyskakovat, rozbíjeli okna, vyskakovali přes ty okna autobusu, protože dveřma všichni nestačili. Tak já také vyskočila, ale nevzala jsem si plášť, protože mi ho někdo vzal – vojenský plášť. A byla zima! A teď, jak jsem vyskočila z toho autobusu, tak pode mnú to bylo takové, jako když se houpete na …struně nebo tak… furt já jsem běžela, až jsem si uvědomila, že to jsou ti, co nemohou vstát, takže to bylo všechno mrtvé, a některý vás za nohu chytnul, protože křičel ‚Pomoc, pomoc!‘, ale nedalo se nic dělat, protože byla strašná tma, pršelo a mlha se dala krájet… Takže já jsem doběhla až k tomu, jak se už šlo na kopec. A jsem si řekla – před nepřítelem na rovině nemůže člověk utéct, musí běžet na kopec. Tak já jsem běžela na ten kopec, jenže došla jsem asi do poloviny kopce a tam jsem na jedné takové planince nahmatala nákladní auto. A teď tak jsem si říkala – do kabiny nemůžu, protože nevím, kdo tam je. Tak jsem prostě – zezadu to bylo – jsem nahmatala, co tam je, a tam byly kůže, prostě jako na boty. No a tak já jsem zvedla jednu tu kůži a tam jsem se vpíchla, protože pršelo a zima byla. Kolem půlnoci, tak nějak to muselo být, já jsem slyšela nějaké hlasy. Tak jsem si říkala, kdo to může být... No a tak jsem naslouchala a tak si říkám – půjdu za těma hlasama. Já jsem vylezla z toho auta a šla jsem tak potichu, jo, ale to člověk měl strach i dýchat! Protože naráz bylo strašné ticho! Ta palba hrozná, která byla… už jsme nevěděli, kdo na koho střílí, jestli Němci to střílejí, nebo naši. Protože naši vojáci, který nebyli zvyklí partyzánskému životu, který byli v kasárnách, přišli teď do lesa a nevěděli, co mají dělat. Začali střílet své představené. A tak to byla mezi námi ta palba i ještě z toho Německa. To bylo něco příšerného! Potom, když to utichlo, naráz to tak zmlklo všecko. A mě úplně pojala hrůza z toho ticha, protože jenom prostě ty kapky deště tak spadaly po těch listech a to ticho bylo takové mrtvé. Já jsem dostala takový strach. Horší mi bylo, než když se střílelo.“ „A tak jsme tam prostě trhaly to kvítí. A on tudy jel a my věděly, jak vypadá tatíček Masaryk. On vždycky na tom koni, že jo. Takže my jsme prostě říkaly: ‚Á, tatíček jede, teď ho pozdravíme.‘ Bylo devět hodin dopoledne a my jsme tam prostě šly před tím, než půjdeme do kostela. Tak jsme pozdravily, že. Já jsem pozdravila rusky, ona pozdravila slovensky. No a to jsem ještě neuměla pořádně česky. Tak jsme pozdravily a tatíček Masaryk se najednou podivil a on říká: ‚Ty umíš rusky?‘ A já říkám: ‚No ano.‘ A tak se mě hned začal vyptávat jak a co po rusky. A potom ledacos jsme mluvili a on nás potom pozval: ‚Děvčata, víte, kde já bydlím?‘ A my říkáme: ‚Ano, na Bystričke.‘ Tak říká: ‚Tak přijďte ke mně na ovoce, my máme máslovky.‘ A my říkáme: ‚My přijdeme, ale tatíčku, nás tam nikdo nepustí.‘ A on říká: ‚Ale pustí. Jenom jim řekněte, že jsem vás pozval, oni vás pustí.‘ No, a tak jsme si říkaly, no tak dobře. My jsme hned byly ochotné tam jít, že jo, no tak co. Tak my jsme tam šly, a tak jsme tam začaly chodit každý den, protože to bylo o prázdninách a tatíček Masaryk měl dovolenou. Poprvé, když jsme tam přišly před tu bránu, my jsme byly malé. Teď klika tam není, tak co jsme měly dělat? Tak jsme začaly klepat na tu bránu, ale to se normálně nezdálo, že by se to ozývalo, protože jsme nevěděly. Nahoře, jo, tak tam najednou vykoukl přes zeď voják a říká: ‚Co vy tu chcete, děvčata?‘ A my říkáme: ‚My jdeme navštívit tatíčka Masaryka.‘ A on říká: ‚No jo, to ale nesmíte. To já vás nemůžu pustit.‘ A my říkáme: ‚To jen se zeptejte, to on nás pozval. Běžte se zeptat.‘ Tak říká: ‚Tak já už se jdu zeptat.‘ Šel tedy a za chvíli přišel a říká: ‚No dobře, a víte – umíte to obejít tady tu ohradu až dozadu?‘ A my říkáme: ‚Ano.‘ A on říká: ‚Tak když to obejdete, tak tam je ještě jedna branka, tak tam zaklepte a my tam přijdem.‘ No a tak jsme jako teda šly a obešly jsme to. To je dost velké, ten objekt, to tam je park, to tam mají kolem velký. A už tam byli dva vojáci a ten jeden říká: ‚Děvčátka, my vám otevřeme bránu, ale dneska dovnitř nesmíte jít, protože tatíček má práci.‘ Tam byla košatinka, i ten stůl z košatinky i křesla. ‚Tak se na něho jenom podíváte.‘ A tak se sebrali a přinesli nám plný koš hrušek a švestek, krásné, takové ty modré. Tomu se říkalo jugoslávské švestky, sladké, vynikající. ‚No a co máte? Do čeho vám to dáme?‘ No a tehdy se nosily halenky, které měly gumičku dole. A tak jsme říkaly: ‚Jo, máme to kam dát.‘ A tak jsme to naházely takhle kolem sebe úplně. To jsme byly malé a ty hrušky byly takové velké – máslovky! A teď jsme poděkovaly a pokývaly jsme tatíčkovi a tatíček nám také pokýval. No a pak jsme chodily každý rok, pokud tatíček žil a pokud tak přijel, tak jsme tam vždycky chodily.“\nSetkání s TGM\n„A tak jsme tam prostě trhaly to kvítí. A on tudy jel a my věděly, jak vypadá tatíček Masaryk. On vždycky na tom koni, že jo. Takže my jsme prostě říkaly: ‚Á, tatíček jede, teď ho pozdravíme.‘ Bylo devět hodin dopoledne a my jsme tam prostě šly před tím, než půjdeme do kostela. Tak jsme pozdravily, že. Já jsem pozdravila rusky, ona pozdravila slovensky. No a to jsem ještě neuměla pořádně česky. Tak jsme pozdravily a tatíček Masaryk se najednou podivil a on říká: ‚Ty umíš rusky?‘ A já říkám: ‚No ano.‘ A tak se mě hned začal vyptávat jak a co po rusky. A potom ledacos jsme mluvili a on nás potom pozval: ‚Děvčata, víte, kde já bydlím?‘ A my říkáme: ‚Ano, na Bystričke.‘ Tak říká: ‚Tak přijďte ke mně na ovoce, my máme máslovky.‘ A my říkáme: ‚My přijdeme, ale tatíčku, nás tam nikdo nepustí.‘ A on říká: ‚Ale pustí. Jenom jim řekněte, že jsem vás pozval, oni vás pustí.‘ No, a tak jsme si říkaly, no tak dobře. My jsme hned byly ochotné tam jít, že jo, no tak co. Tak my jsme tam šly, a tak jsme tam začaly chodit každý den, protože to bylo o prázdninách a tatíček Masaryk měl dovolenou. Poprvé, když jsme tam přišly před tu bránu, my jsme byly malé. Teď klika tam není, tak co jsme měly dělat? Tak jsme začaly klepat na tu bránu, ale to se normálně nezdálo, že by se to ozývalo, protože jsme nevěděly. Nahoře, jo, tak tam najednou vykoukl přes zeď voják a říká: ‚Co vy tu chcete, děvčata?‘ A my říkáme: ‚My jdeme navštívit tatíčka Masaryka.‘ A on říká: ‚No jo, to ale nesmíte. To já vás nemůžu pustit.‘ A my říkáme: ‚To jen se zeptejte, to on nás pozval. Běžte se zeptat.‘ Tak říká: ‚Tak já už se jdu zeptat.‘ Šel tedy a za chvíli přišel a říká: ‚No dobře, a víte – umíte to obejít tady tu ohradu až dozadu?‘ A my říkáme: ‚Ano.‘ A on říká: ‚Tak když to obejdete, tak tam je ještě jedna branka, tak tam zaklepte a my tam přijdem.‘ No a tak jsme jako teda šly a obešly jsme to. To je dost velké, ten objekt, to tam je park, to tam mají kolem velký. A už tam byli dva vojáci a ten jeden říká: ‚Děvčátka, my vám otevřeme bránu, ale dneska dovnitř nesmíte jít, protože tatíček má práci.‘ Tam byla košatinka, i ten stůl z košatinky i křesla. ‚Tak se na něho jenom podíváte.‘ A tak se sebrali a přinesli nám plný koš hrušek a švestek, krásné, takové ty modré. Tomu se říkalo jugoslávské švestky, sladké, vynikající. ‚No a co máte? Do čeho vám to dáme?‘ No a tehdy se nosily halenky, které měly gumičku dole. A tak jsme říkaly: ‚Jo, máme to kam dát.‘ A tak jsme to naházely takhle kolem sebe úplně. To jsme byly malé a ty hrušky byly takové velké – máslovky! A teď jsme poděkovaly a pokývaly jsme tatíčkovi a tatíček nám také pokýval. No a pak jsme chodily každý rok, pokud tatíček žil a pokud tak přijel, tak jsme tam vždycky chodily.“\n„Já jsem neměla jinou možnost, já bych musela děti nechat. A to jsem nemohla udělat…“\nMarie Sidorová se narodila 2. 7. 1919 v Kyjevě na Ukrajině v rodině českého legionáře, který se zde usadil. Rodina zde žila do roku 1928, kdy se otec rozhodl vrátit se zpět do Československa. Usazují se na Slovensku ve Vrútkách u Martina. Zde Marie dochodí měšťanku a v roce 1937 nastupuje na Vyšší odbornou zdravotnickou školu v Martině. Po vyhlášení Slovenského štátu rodina zůstává na Slovensku, aby mohla Marie dokončit školu, i přes postihy, které to pro ně jako Čechoslováky má. V roce 1939 dokončí školu a získává titul Diplomovaná zdravotní sestra. Protože nemůže sehnat práci, pracuje téměř celou válku načerno. V létě 1944 se vrací do Martina a získává práci jako vedoucí kojeneckého ústavu. Během Slovenského národního povstání zůstává sama s nejméně třiceti devíti dětmi uvězněna u frontové linie ve Vrútkách, pečuje o zraněné na frontě. Po skončení nejhorších náletů se jí podaří alespoň kojence umístit do nemocnice do péče primáře Murtina. S ostatními dětmi školou povinnými a batolaty se evakuuje do Banské Bystrice, poté do Rakova, Turčianských Teplic, Banské Štiavnice a nakonec se usidlují v rekreačním areálu pod Sitnem. Odtud musí už sama prchnout před Němci, přidává se k vojákům, dostává se k bojům u Sv. Kříže, poté k Banské Bystrici. Pracuje v nemocnici v Detvě, odkud se evakuuje do Zvolenské Slatiny a dál na Kyslou vodu, kde s partyzány připravuje „železné zásoby“ masa, kůží a textilu ukryté v lese. Poté se dostává pod Prašivou, kde se ocitá v ohnisku bojů a kde se přidává ke zpravodajské službě Rudé armády. Jejím úkolem je shánět léky, ošetřovat zraněné, překládat, ale také předávat šifrované dopisy a případně získávat německou korespondenci. Konec války tráví „na cestách“ v Čechách. Po válce se vrací do Martina a pracuje v tamní nemocnici.\n5470 publikovaných pamětníkú\n10796 registrovaných badatelů


Ecco: Defender Of The Future – legenda ožívá na PS2 – Doupě.cz\nEcco: Defender Of The Future – legenda ožívá na PS2\nMartin Zavřel 6. ledna 2002\nPodmořský svět po letech opět ožívá v pokračování jedné z nejoriginálnějších sérií v historii konzolí. Delfín Ecco přeplaval z DreamCastu na PlayStation 2 a dává všem najevo, jak má vypadat voda a světlo ve hře nové generace. Doprovázen fascinujícím soundtrackem, vyvolá ve vás tento titul zcela unikátní pocity osamění, klidu a obdivu.\nNejstarší hra, kterou mám doma, je CD s Ecco The Dolphin pro Sega Mega CD. Pokud se usmíváte nad názvem systému, pro který byla tato hra určena, pak zřejmě nepamatujete doby, kdy na trhu kralovaly 16-bitové konzole na herní cartridge a Sega vymyslela mechaniku, která by umožňovala hrát hry z CD, jako na těch desítky tisíc stojících počítačích, o kterých si většina Čechů mohla nechat jen zdát. Jedním z prvních počinů pro tento originální systém byla právě CD verze extrémně úspěšné hry pro Mega Drive. Ecco byl už v původní verzi nádhernou kreslenou podívanou, ve které jste proháněli neuvěřitelně živě animovaného delfína (bylo to v době her typu Prince Of Persia) dokonale prokresleným podmořským světem za tónů fascinující meditační hudby, která ve verzi na CD dosáhla nesmrtelnosti (nemohu nevzpomenout legendární recenzi Jana Eislera ve Score, kde se přiznal, že více času s hrou trávil posloucháním zvukové stopy CD, než samotným hraním).\nZkrátka a dobře, Ecco (který se po letech dočkal na stejném systému ještě mnohem propracovanějšího druhého dílu, Tides Of Time) byl nádhernou hrou, plnou krásné krajiny, perfektně vyvedených zvířat a doprovázenou hudbou, od které není možné se odtrhnout. Navíc šlo o velmi dobrou hru, která bořila zavedený systém „skákej-sbírej-postupuj vpravo“ a vytvořila systém „plavej nahoru, dolů i do stran a pískej, skákej, mávej ploutvemi“. Jednou z největších senzací nezaslouženě mrtvého DreamCastu (prostě Sony ví, jak prodávat), poslední konzole od kdysi všemocné Segy, bylo právě vzkříšení statečného delfína a jeho dobrodružství. Moderní technologie umožnily vytvořit nejen dokonale trojrozměrný podmořský svět, ale daly mu do vínku především tak dokonale propracované modely jeho obyvatel spolu s bezprecedentně ztvárněnou hrou vody a světla, až někteří pozorovatelé nebyli schopni uvěřit, že se nedívají na dokumentární pořad o delfínech v televizi. Navíc, pokud to nevíte, série Eccových dobrodružství oplývá velmi svérázným, smutným a přitažlivým příběhem o věčném boji života na zemi s bytostmi z pusté planety Vortex, které Zemi považují za svoji továrnu na potraviny již od dob, kdy zničily Atlantidu.\nEcco The Dolphin – Defender Of The Future je naštěstí jedním z těch titulů, které byly nyní dokončeny pro PlayStation 2 v rámci přeorientování Segy na softwarovou společnost. Vzhledem k tomu, že konverze je již nějaký ten pátek hotová, můžete ji na pultech obchodů najít co nevidět a soudě podle anglických recenzí se podařilo natolik zvýšit framerate, vylepšit ovládání a herní rozhraní, srovnat obtížnost a celkově hru vyšperkovat, že naděje na zklamání je prakticky nulová. Těšme se tedy na největší dobrodružství pod hladinou oceánu, jaké kdy navštívilo konzoli od Sony.\nTémata článku: Legend PS + Legenda\n25. 3. 2002 11:56 miložšek Tento týden si jdu koupit ps2 držte mi...


Oak Coventry | Huno Hotely\nOak Coventry - Huno.cz\nHotely > Spojené království > Coventry > Baginton > Oak Coventry\nCoventry Road 4/5 "Vynikající" (33 Recenze)\nPorovnejte ceny pro Váš pobyt v Oak Coventry\nHodnocení 2nd z 34 Coventry hotelů Booking.com\nRozpočet Ubytování v Coventry\nBaginton je domovem 3 hvězdiček The Oak. Je to čestný způsob, jak strávit noc v Coventry, Spojené království. Host nazval nemovitost 'Vynikající' a udělil hodnocení 8. Navíc personál vám může poukázat místní atrakce.\nZ celkového počtu 34 hotelů v Coventry, tato nemovitost je v současné době zařazena na 2nd pozice založené na průměru hodnocení hostů a ceny.\nRezervujte online a porovnejte slevy od nejnižší GBP30 do GBP60. K dispozici jsou 13 komfortní Pokoje, z nichž je možné rezervovat online.\nnachází v blízkosti hlavních turistických atrakcí, The Oak se nachází v blízkosti zajímavých míst včetně Ricoh Arena a Shilton Mediumwave Transmitter. Shelswell a Sixfields Stadium se musí také navštívít v okolí. Má ideální polohu jako 2nd hotel v Coventry.\nKdy jste v Coventry, k top místním oblastem, které musite navštívit, patří Baginton a Whitley,obě jsou v blízkosti hotelu. Tollbar End, Bubbenhall a Wyken jsou take ve snadne vzdálenosti od centra Coventry.\nNemovitost je k dispozici na 3 partnerských webových stránkach včetně Easytobook, Booking.com and Hotels.com. Hledat The Oak sazby z těchto webových stránek online zadáním vyhledávání ve formuláři výše, nebo porovnat všechny objekty v Coventry vlevo.\nMístní možnosti ubytování včetně 2 hvězdiček Dakota Guest House je blízko k The Oak. Také v rámci této oblasti je ibis Coventry South Whitley a The Chace Hotel. Pro další možnosti zkuste Three Horseshoes Inn kousek dál.\nZdarma Nezávislý Průvodce Nejnižších Cen na Oak Coventry.


OPEC v lednu zřejmě sníží těžbu asi o milión barelů | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nK rozhodnutí snížit těžbu o jeden milión barelů přispěje i vidina příchodu jara a léta, kdy je poptávka nižší, a celkový pokles světové poptávky. Minulý měsíc kuvajtský ministr řekl, že OPEC nedovolí pokles cen ropy k minimálním úrovním roku 1998, tedy pod deset dolarů za barel. Dodal, že realistický není ani pokles ke 22 USD, což je dolní hranice cenového rozpětí, které si ropný kartel stanovil na 22 až 28 USD. OPEC letos s cílem stlačit vysoké ceny ropy do preferovaného rozpětí zvýšil těžbu ropy celkem čtyřikrát. Celkový těžební limit organizace tak je nyní o téměř čtyři milióny barelů denně vyšší než na počátku roku.\nCena klíčové ropy Brent klesla v pátek na 26,70 USD za barel a za posledních sedm dní tak ztratila již asi 20 procent. Cena ropného koše OPEC byla na konci minulého týdne na 26,20 USD.


Chladná země ohňů | CountryPic.com - Cestovatelský portál\nChladná země ohňů\nPetr Salaba | 17.9.2015\nTierra del Fuego (Ohňová země)\nTierra del Fuego je největší z ostrovů poblíž jihoamerické pevniny, od které je oddělen Magãlhaesovým průlivem. Stejně nazýváme i celé souostroví až k mysu Horn. Proto je hlavní ostrov často nazýván Isla Grande de Tierra del Fuego. Od hlavního ostrova je většina zbytku souostroví oddělená mořským kanálem Beagle, nazvaným po lodi, na které tam tudy plul slavný přírodovědec Charles Darwin. Název souostroví pravděpodobně pochází z mnoha ohňů zapalovaných domorodci, nebo možná z „ohnivých“ barev podzimního listí stromů čeledi pabukovitých (nothofagus). Na nich parazitují houby rodu Cyttaria, nazývané „indiánský chléb“. Ačkoliv bylo v Americe možná první zemědělství na světě (lidské aj mravenců rodu Atta), tak ohňozemští domorodci podle Darwina pouze lovili zvěř a sbírali stromové houby a plody. Země je velmi chladná a vlhká, ale bez větších teplotních výkyvů, takže indiáni chodili celoročně prakticky zcela nazí. Rozdělení na jasné a deštivé dny tam nemá smysl. Plískanice a teplé počasí se neustále střídají.\nUshuaia - nejjižnější město na Zemi\nvládní budova Provincia de Tierra del Fuego, Antártida e Islas del Atlántico Sur\nBělošské války a infekce přežilo jen málo míšenců. Hlavní ostrov je rozdělen sedmdesátým poledníkem mezi Chile a Argentinu. Obě země tu donedávna často bojovaly a ostrov je dodnes plný vojenských zařízení. Pokud by se Argentincům někdy podařilo zvrátit výsledek války o Falklandy (Malvíny), tak by Ushuaia byla hlavním městem příslušné provincie, která se tak jmenuje už dnes Provincia de Tierra del Fuego, Antártida e Islas del Atlántico Sur. Hlavní město argentinské části je Ushuaia. Jako jedno z mála dnešních sídlišť má jméno indiánského původu. V jazyce kmene Yaghanů to znamená doslova „záliv na hřbetě“. Pohoří Darwinovi Kordillery z povzdálí opravdu připomíná hrbatého ploutvonožce ležícího na břehu, oblíbenou kořist indiánů. Běloši přivezli mnoho cizích organismů. Kromě chovu ovcí, krav a koní se žádné zemědělské pokusy dlouho neudržely, ale i tak stihly poničit odlehlý biotop. Dominující květinou na ostrově jsou vlčí boby, které poněkud vytlačily i odolnou luční bylinu Acaena magellanica nebo půvabnou lesní orchidej Gavilea lutea.\norchidej Gavilea lutea\nVelkým bělošským městům se dobře přizpůsobily racci magellanští (Leucophaeus scoresbii), snad kvůli tomu, že byly už dříve zvyklí paběrkovat v koloniích velkých ploutvonožců. Celkově se zdá, že ohňozemské biotopy přečkaly lidskou kolonizaci lépe než organismy na odlehlých (sub)tropických stanovištích v severnější Americe. Možná proto, že první lidé tam dorazili víceméně spolu s ústupem ledovců asi před deseti tisíci lety a zvířata tak měla dost času se přizpůsobit. Dnes už se nesmí na ostrov dovážet žádný biologický materiál (syrové potraviny, domácí zvířata a semena…) ani na vnitrostátních linkách, což řada turistů špatně nese. Ushuaia je nejjižnější větší město na světě a je tak přirozeným výchozím bodem výprav do Antarktidy.\nracek magellanský (Leucophaeus scoresbii)\nMagellanovy subpolární pralesy\nMnoho turistů však láká i samotný ostrov. Odborně se zdejší biotop nazývá Magellanovy subpolární pralesy. Na chladném jihu jsou lesy spíš jen pokroucené husté roští, které mi vzhledem trochu připomínalo křovinaté porosty macchie u Středozemního moře. Samozřejmě pokud pominu odlišné rozložení teploty a vlhkosti v obou vzdálených končinách. Směrem k teplejšímu severu nabývají kmeny na mohutnosti a rovném růstu. Dále na severu u Magalhãesova průlivu jsou také velké plochy travnatých stepí. Za hradbou Darwinových Kordiller je více sucho než na návětrném jihu ostrova.\nNejčastějším ovocem, které jsem viděl, byly modré plody trnitého keře dřišťálu zimostrázového (Berberis buxifolia), známější pod místním názvem calafate. Byl jsem tam ve stejném ročním období jako kdysi Charles Darwin (prosinec/leden), ale jiné dobře viditelné ovoce jsem dozrávat neviděl. Možná by to mohla být ona Darwinova „trpasličí planika“. Dnes domorodci zavařují plody calafate do džemů nebo je suší, ale mohou se jíst i syrové. Evidentně pravdivé místní přísloví říká, že kdo ochutná plody calafate, bude se tam chtít stále vracet. Je trochu zmatek, že slovem calafate nazývají místní často jakékoliv houštiny trnitých keřů, ať už nesou dobré ovoce nebo ne. Uvádí se, že původní plody v Patagonii a na Tierra del Fuego nejsou jedovaté, ale jen nepoživatelné. Raději jsem to všechno netestoval.\nrozpylec lékařský (Drimys winteri) nazývaný canelo je vítaná náhražka pepře\nHezky kvetoucí strom rozpylec lékařský (Drimys winteri) je známější jako pepřovník chilský, nebo španělsky canelo. Dnes je používán už jen jako kuchyňské koření, ale dříve byla kůra rozpylce používána jako náhražka tropické chininové kůry. Zřejmě proto je strom lidově nazýván „zimní kůra“. Dnešní latinský název však souvisí s kapitánem Johnem Wintrem, který připlul s Francisem Drakem, ale bouře je u mysu Horn oddělila. Vysoký obsah vitamínu C zase poskytoval námořníkům ochranu proti kurdějím. Právě této nemoci vděčilo mnoho „starých mořských vlků“ za svou bezzubost. Pepřovník chilský zachránil už Drakeovu posádku před takovou bídnou smrtí během plavby kolem Země. Souostroví je stále vulkanicky aktivní a tak zřejmě zmizel Elizabetin ostrov, který tam tito mořeplavci objevili roku 1589.\nVít Kanyza | 6.2.2018\nKřížem krážem Patagonii | ARGENTINA\nArgentina je neskutečně a nepopsatelně obrovská plná různých přírodních krás. Pokryta obrovskou a neobydlenou pampou, pokryta…\nPovedený videoprůvodce hlavním městem Argentiny - Buenos Aires. Máte i Vy zkušenosti s cestováním v této zemi ? Těším se…\nAntarktida, země ledu a dalšího kamení


Přezouvání na zimní pneu: Řada servisů hlásí obsazené kapacity | Zelená vlna\n31. říjen 2021 17:14\nZimní pneumatiky: Základní pravidla\nOd 1. listopadu do konce března by řidiči měli mít auta přezutá na zimní pneumatiky. Ze zákona jsou povinné vždy, když je na silnicích sníh, námraza či led, anebo když lze tyto podmínky předpokládat.\nU osobních aut je povinná minimální hloubka vzorku 4 milimetry. U vozidel nad 3,5 tuny pak 6 milimetrů. Jinak hrozí řidičům pokuta.\n"Za nesprávně použití zimních pneumatik může řidičům hrozit pokuta v příkazním řízení na místě do výše 2.000 Kč a u správního orgánu až 2.500 Kč," podotýká mluvčí policejního prezidia Hana Rubášová\nNevyhovující nebo letní gumy mají v zimě horší přilnavost a tím se zvyšuje riziko dopravní nehody. "I při pouhé padesátikilometrové rychlosti má letní pneumatika o 8 metrů delší brzdnou dráhu," upozorňuje šéf BESIPu Tomáš Neřold.\nV úsecích označených modrou kulatou značka s piktogramem auta a sněhové vločky jsou zimní pneumatiky povinné bez ohledu na počasí.\nReportér Radiožurnálu Luděk Hubáček navštívil jeden z pneuservisů, a to v Praze v Horních Počernicích. Denně tam zvládnou přezout až 80 vozidel. Termíny mají obsazené na následující dva týdny.\nPodle tamních automechaniků převažují zákazníci, kteří na svých vozech mění letní a zimní pneu. Někteří využívají i takzvané celoroční gumy. Podle manažera tohoto servisu Martina Volka ale taková pneumatika nikdy nezastoupí tu zimní stoprocentně.\n"Celoroční pneumatika je vždy kompromis. V létě bude vždycky lepší letní pneumatika a v zimě ta zimní. Ale pro určitou skupinu zákazníků, kteří najedou pět až sedm tisíc kilometrů za rok, tak pro ně je to určitě varianta," vysvětluje Volek a při koupi v takovém případě doporučuje vybírat z nabídky prémiových značek, u nichž by měl být garantovaný kvalitní materiál.\nPozor na pozici, vyvážení a huštění\nPři svépomocném přezouvání se doporučuje vracet pneu, případně celá kola vždy na stejné místo na automobilu. Důležité je samozřejmě správné huštění. A podceňovat by se podle odborníků nemělo ani vyvážení kol.\n"Typickým projevem špatné vyváženosti kola je od určité rychlosti někde mezi 90 a 110 kilometry za hodinu chvění a pohyby volantu," podotýká Martin Volek.\nOd letošního května musí být nově vyrobené pneumatiky označené novým štítkem. Je na něm informace mj. o hlučnosti gumy, o spotřebě. Důležitý piktogram je o záběru zimní pneumatiky na sněhu, který je vyvedený v levé části štítku.\nVhodné je podle oslovených prodejců také sledovat nezávislé testy pneumatik.


Apartamentos Benimar - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Benidorm - Costa Blanca\nApartmán s 1 ložnicí (1 až 4 dospělí) - Pokoj pro hosty\nVía Emilio Ortuño 27, Parque de l'Aiguera, Benidorm - Costa Blanca, Španělsko, 03501 - Velmi dobré umístění – zobrazit na mapě\nSousedství Parque de l'Aiguera Playa de Poniente\nApartamentos Benimar – podrobnější informace\nV průběhu návštěvy města Benidorm - Costa Blanca se budete cítit jako doma v hotelu Apartamentos Benimar, nabízejícím kvalitní ubytování i obsluhu. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Pro ty z vás, kteří se chtějí vydat ven, Excursiones Marítimas Benidorm, Pláž Levante, Pláž Poniente jsou jen některé z atrakcí dostupné návštěvníkům.\nVyužijte bohatství bezkonkurenčních služeb a vybavení v tomto hotelu ve městě Benidorm - Costa Blanca. V hotelu si můžete vychutnat výběr špičkového vybavení, jako jsou úschovna zavazadel, přeprava do hotelu / na letiště, rodinný pokoj, pronájem auta, výtah .\nKromě toho jsou všechny pokoje vybaveny celou řadou vymožeností. Mnoho z nich má k dispozici i klimatizace, balkon/terasa, televize, satelit / kabelová TV, lednička, které potěší i toho nejnáročnějšího hosta. Hotel nabízí fantastické vybavení, včetně venkovní bazén, zahrada, které vám pomohou uvolnit se po nabitém dni ve městě. Když hledáte komfortní a pohodlné ubytování ve městě Benidorm - Costa Blanca domovem vám bude hotel Apartamentos Benimar.\nInformujte prosím Apartamentos Benimar o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace. Číslo licence: EEAT: 72-A


Satelitní operátor Skylink zařadil do nabídky Fine Living HD v češtině - Lupa.cz\nLupa.cz » Satelitní operátor Skylink zařadil do nabídky Fine Living HD v češtině\n„Fine Living HD je program plný zábavy, nápadů a nabízí inspirující mix pořadů o moderním bydlení a profesionální designerské práci z nejrůznějších míst naší planety,“ představil stanici operátor.\nV nabídce satelitního operátora Skylink se objevila další stanice ve vysokém rozlišení (HDTV), která je od samého počátku dostupná v lokalizované podobě. Jde o Fine Living HD, HD verzi programu Fine Living, která kromě jazykové stopy v češtině obsahuje možnost volby anglického, maďarského a ruského audia. Společnost Scripps Networks Interactive bude jako distribuční místo používat pozici 23,5 stupně východně. Klientům Skylinku a dalším operátorům z rodiny M7 Group tak bude tento program dostupný v nejvyšší možné kvalitě.\nK TÉMATU: Stanice Fine Living HD bude brzy dostupná v České republice i na Slovensku\nFine Living HD je program plný zábavy, nápadů a nabízí inspirující mix pořadů o moderním bydlení a profesionální designerské práci z nejrůznějších míst naší planety. Program bude dostupný všem zákazníkům Skylinku s předplacenými balíčky Kombi a výše, informoval operátor. Právě na poli televize s vysokým rozlišením chtějí satelitní operátoři nyní sehrát velký boj. Významné změny v programové nabídce chystá od 1. října operátor Digi TV, který se chce taktéž zaměřit na programy v HD, posílit v této oblasti by měl také freeSAT společnosti UPC DTH.\nParametry příjmu: Astra 3B (23,5 stupně východně), 11914/H, SR 29900, norma DVB-S2/8PSK, pilot OFF\nČeským Radiokomunikacím zbývá poslední volná pozice v Regionální síti 8\nTaky vlastním Vantage 8000, ale přece jen už je to zastaralý stroj, tak jsem ho hodil po 6 letech služby do sklepa a koupil Xtrend 8000. Úplně jiná liga. Ten bitrate co Vantage ukazoval byl fakt naprostý nesmysl.


Nejčastější dotazy – Obchodování a cestování se zvířaty v zájmovém chovu v rámci EU – Státní veterinární správa\nNejčastější dotazy – Obchodování a cestování se zvířaty v zájmovém chovu v rámci EU\nObchodování a cestování se zvířaty v zájmovém chovu\nDovoz ze zemí mimo EU\nVývoz do zemí mimo EU\nDovoz a vývoz veterinárního zboží mimo země EU (s výjimkou zvířat v zájmovém chovu)\nPotraviny a jejich výroba, zpracování, prodej a obchodování s EU\nNákup psů přes inzerát\nNákup koček přes inzerát\nHlášení chovu tří a více fen starších 12 měsíců\nAujeszkyho choroba u divokých prasat\nKrmiva, VŽP a asanace\nJaké jsou možnosti přepravy psa (např. autem, letadlem) a jaké podmínky musí být splněny?\nZobrazit odpověď ˅\nPokud jde o přepravu zvířete autem, legislativně je upraven pouze požadavek, že při přepravě živých zvířat nesmí být ohrožena jak bezpečnost řidiče, přepravovaných osob a zvířat, tak bezpečnost provozu na pozemních komunikacích. Zákon už však dále nespecifikuje, jak konkrétně má být tento požadavek zrealizován a jakými bezpečnostními prvky má být auto vybaveno. Na trhu je velká nabídka ochranných prvků, jako jsou například autopásy, různé oddělovací přepážky, autosítě nebo přepravky do kufru.\nPři vlastní cestě by se měly dělat přestávky, v létě je třeba dát pozor na dehydrataci a přehřátí zvířete – proto je důležité zvíře pravidelně napájet. Pokud bývá zvířeti v autě nevolno a zvrací, je možné v lékárně zakoupit léky, které zvracení potlačují, a podat je zvířeti před cestou dle doporučení uvedeného v příbalovém letáku.\nPokud jde o leteckou přepravu, v kabině letadla společně se svým majitelem (jako „kabinové zavazadlo“) mohou většinou cestovat pouze kočky a psi malých plemen, v ostatních případech jsou zvířata přepravována v nákladovém prostoru letadla (a to buď jako „odbavené zavazadlo“ nebo jako „zboží“ tzv. cargo) – výjimku tvoří záchranářští a policejní psi ve službě a asistenční psi pro cestující se zdravotním postižením, kteří jsou zpravidla přepravováni v kabině letadla. Vzhledem k tomu, že podmínky přepravy se u jednotlivých leteckých společností liší (a ne všechny letecké společnosti přepravu zvířat vůbec umožňují), je potřeba se na konkrétní možnosti a podmínky přepravy předem informovat u příslušné letecké společnosti.\nJaké jsou podmínky pro neobchodní / obchodní přesun zvířat v zájmovém chovu (psi, kočky, …) mezi členskými státy EU?\nPodmínky pro neobchodní přesun zájmových zvířat mezi členskými státy EU jsou harmonizované dle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 576/2013 ze dne 12. června 2013. Informace o neobchodním přesunu (cestování) se psy a kočkami jsou uveřejněny také na webových stránkách SVS (zde).\nPodmínky pro obchodní přesun psů, koček a fretek jsou stanovené ve směrnici Rady č. 92/65/EHS, v platném znění, a v prováděcím rozhodnutí Komise č. 2013/518/EU ze dne 21. října 2013. Příslušné průvodní dokumenty lze nalézt na webových stránkách SVS (zde).\nJaký je rozdíl mezi neobchodním a obchodním přesunem zvířat v zájmovém chovu (psi, kočky)?\nPokud jde o přesun mezi členskými státy EU nebo přesun ze zemí mimo EU (tzv. třetích zemí) do některého z členských států EU, je pojem „neobchodní přesun“ definován nařízením Evropského Parlamentu a Rady (EU) č. 576/2013 jako přesun, jehož cílem není prodej ani převod vlastnictví zvířete v zájmovém chovu, přičemž zvíře v zájmovém chovu po celou dobu neobchodního přesunu provází svého majitele nebo oprávněnou osobu. Konkrétní pravidla pro neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu jsou uvedena rovněž v daném nařízení. Např. u psů, koček a fretek je stanovený maximální počet zvířat, která mohou majitele nebo oprávněnou osobu v rámci jednoho neobchodního přesunu doprovázet, na 5 ks. Informace o neobchodním přesunu z členských států EU i ze zemí mimo EU jsou uveřejněny na webových stránkách Státní veterinární správy (zde).\nJaké druhy zvířat patří (z pohledu dovozu ze zemí mimo EU do ČR a přesunu v rámci EU) mezi zvířata v zájmovém chovu?\nMezi zvířata v zájmovém chovu se řadí pouze ta zvířata, která jsou uvedena v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 576/2013, tj:\nčást A, přílohy I: psi, kočky a fretky\nčást B, přílohy I: bezobratlí (s výjimkou včel a čmeláků, a měkkýšů a korýšů), okrasní vodní živočichové, obojživelníci, plazi, ptáci, hlodavci a králíci jiní než ti, kteří jsou určeni k produkci potravin)


„ Jsem žena, Portorikánka a lesbička. Však jinak bych zde nebyla dostala profesuru sociologie.“ Oceňme takovou upřímnost. Měřeno politicky korektním metrem, tohle jsou přece trumfy k nepřebití. Obsah mozku nemá šanci proti majetnictví vaječníků.\nNa rozdíl od jiných zemí, v americkém univerzitním prostředí kariéra nemusí končit úderem dosaženého věku. V pětašedesáti se do penze může, ale nemusí. Dobrovolně jsem přestal s kantořinou a jejími nepopiratelnými výhodami (spousta volného času, nezávislost, nevyhoditelnost), žel postupně ohryzávanými požadavky politické korektnosti. Hodně mi na nervy lezli početní akademičtí funkcionáři – teoretičtí revolucionáři, nemilosrdně zatracující systém, který jim zajišťoval tak pohodlnou existenci, a přitom horující po socialistické nirváně, o jejíž realitě neměli sebemenší ponětí. Horování nepřestalo ani po kolapsu Sovětského svazu, prvního socialistického státu světa. Například jeden můj kolega, sociolog s mezinárodní reputací, mi přinesl své elaboráty, v nichž dokazoval, že krach socialismu, který zažil Sojuz a další země tábora míru, je ve skutečnosti důkazem trvanlivosti a superiority socialistických idejí.\nJeště víc alergický jsem ale byl na aktivistky, jimž se časem dostalo zaslouženého označení „feminazi“. Intolerantní, zarputilé, permanentně zasmušilé (málem jsem napsal že nasrané), nezřídka fyzicky pramálo atraktivní postavy, s očividnou nenávistí vůči všemu mužskému. Prosazovatelky předpisů, například nařizujících, aby po vstupu ženy do kanceláře muže, dveře zůstaly otevřeny, evidentně za předpokladu, že v uzavřeném prostoru by došlo k sexuálnímu harašení, že dotyčný samec by nezkrotil svůj chtíč a začal řádit. „Jakákoliv zmínka o vzhledu či oblečení je zakázána,“ stojí v našich předpisech (Binghamton University, New York). Takže v případě kolegyně, dostavivší se s novou kabelkou a já bych ze slušnosti její parádu pochválil, tím bych se dopustil závažného prohřešku. S takovými vyžadovanými změnami ovšem utrpí atmosféra na jakémkoliv pracovišti. Jak jsem si mohl snadno ověřit v prostředí, v němž jsem se pohyboval, tyto novoty byly nepříjemné naprosté většině žen.\nAle vesměs se mlčelo. Když nevyhoditelným profesorům s kýženou definitivou (tzv.tenure) nehrozil vyhazov a materiální strádání, představa administrativního či dokonce soudního postihu z kantorského sboru s mála výjimkami činila poslušné konformní ovce. S kolegy – pokud to byli rovněž běženci z východní Evropy – jsme občas meditovali, kdo z lidí kolem nás zde v zemi svobody by spěchal do chomoutu poslušnosti a podepisoval přihlášku do jediné povolené vládnoucí strany, a výsledky našich odhadů byly neradostné.\nFeministky mi akutně připomínaly soudružky svazačky ze studentských let - podezíravé, stále ve střehu, buzerující, na brigády a na schůze nahánějící. A že jich nebylo zas tak moc? Kolik lidí mi má plivnout do polévky, aby přestala chutnat? Příklad: jednou z míň příjemných profesorských povinností je vysedávání v různých výborech, komitétech, kde se tráví přemnohé hodiny k vymýšlení nikdy nekončících reforem, poté buď nerealizovaných nebo uvedených do života, čímž dojde k oživení pravidel, kterých jsme se zásluhou předchozích reforem zbavili. I stalo se, že předseda výboru, kam jsem byl delegován, slušný to člověk, opatrný profesor filozofie, mě ponuře informoval o maléru, že totiž jedna ta výborová soudružka si stěžovala na mé počínání. S dotyčnou jsem ale v životě slovo nepromluvil. Jí se ale nelíbil můj pohled. Nezapomeňme, že ke spáchání sexuálního harašení postačí pouze subjektivní pocit harašené. Hrozila udáním, předáním věci pani rektorce univerzity. Nedošlo k tomu patrně jen proto, že jsem si v zápětí zlomil při tenisu zápěstí a měl tak výmluvu další svou přítomnost na výborovém zasedání pomíjet.\nObčas se veškerý personál musel zúčastnit ideologického školení – tzv. sensitivity session. Vzpomínám na jedno zvlášť povedené: před námi na tribuně trio, jemuž předsedala postava, jež sebe a svou kvalifikaci prezentovala slovy „Jsem žena, Portorikánka a lesbička. Však jinak bych zde nebyla dostala profesuru sociologie.“ Oceňme takovou upřímnost. Měřeno politicky korektním metrem, tohle jsou přece trumfy k nepřebití. Obsah mozku nemá šanci proti majetnictví vaječníků.\nKonalo se tedy školení, s obligátním repertoárem zatracování heterosexuálních bělochů, kletby to lidstva, a prezentací hříchů, dramatizací vesměs banálních epizod.\nPo verbální smršti ticho, nikdo se z přítomných nehlásil do diskuze. Jako za našich dřívějších časů „No tak soudruzi, přece se neupejpejte, vždyť vám nikdo hlavu netrhne,“ takto bodře pobízíval ten který předsedající soudruh.\nTentokrát jsem se jako jediný přihlásil do diskuze, inspirován Švejkem čili něčím, dotyčným dámám nezvyklým. Začal jsem je totiž ze široka velebit, jim děkovat za jejich úsilí, které mi umožňuje pochopit atakdále. Ještě jsem s takovými kravinami chvíli pokračoval a uzavřel, že nejvíc ovšem oceňuji jejich snahu, která mě navrátila do mého mládí, do dob stalinismu na pražské univerzitě. A dotyčné radikálky jsem ovšem náramně zmátl.\nKonec tohoto dlouhého osobního úvodu.\nJestliže učitelé ve své naprosté většině si téměř ani netroufnou pípnout, někteří žáci se ozvou. Na rozdíl od našich časů totality, zde případný vyhazov neuzavírá dveře u přemnohých dalších učilišť. Proto se lze dočíst o příkladech s osvěžující upřímností. Ve školním časopise Binghamton Review (březen 2001), student Kyle Andrew napsal:\n„Měl jsem hroznou zkušenost s kurzem, jedním nejsměšnějím zde na campusu (HDEV 323), s titulem „Ženy, rasa, reprezentace“, který učila profesorka Gladys Jimenez Munoz, zaobirající se utopickými fantaziemi se světa liberálního myšlení. Byl jsem totálně umrtven prázdnotou myšlenek, prezentovaných ve třídě.“ Dotyčný pokračoval s použitím charakterizace „feminazi“ a jejích argumentů. Za prvé, vycházet z premisy, že muž běloch je veřejným nepřítelem číslo jedna. Za druhé, podrobit důkladné kritice tradiční rodinu - čili otce, matku, děti, žijící pohromadě. Za třetí, heterosexualita je předmětem posměchu a politování. Za čtvrté, základní hodnoty kapitalistického systému jsou odporné.\nI do těchto extrémů dovedlo zaputovat hnutí, které v šedesátých letech započalo se zcela legitimními požadavky rovnoprávnosti: stejné podmínky na vzdělání, stejný plat pro ženy za stejně vykonávanou práci, postup v kariéře, osvobození od pokrytectví. Autor Richard Epstein v knize Forbidden Fruit charakterizuje feminismus jako „nejmocnější sociální hnutí naší doby, zasahující každý aspekt života.“ Pramatkou hnutí se stala Betty Friedanová knihou The Feminine Mystique (1963). Mezi jejími pokračovatelkami proslula jména Gloria Steinem, Germaine Greer, Kate Millet, též Jane Fonda. Postupně však přestala být cílem pouhá rovnoprávnost pohlaví, nýbrž tvrzení, že žena je vždy obětí (victim status), že mateřství je žalář, do něhož ženy uvrhli žlázami posedlí utlačovatelé, a že za znásilnění se dává považovat cokoliv „Každá soulož, jakkoliv dobrovolná není dobrovolná, ale je znásilněním. Všichni muži jsou násilníci,“ tvrdí Marylin French v knize The Woman´s Room. Ve vehemenci se jí vyrovná Catharine MacKinnon, univerzitní profesorka práva. V knize Only Words definuje znásilnění jako stav, k němuž dojde, kdykoliv se žena cítí nedobře. (Když se recenzent o knize vyjádřil nepříznivě, jeho kritiku odsoudila rovněž jako znásilnění.)\nOd požadavku rovnoprávnosti pohlaví se přistoupilo k nároku na poměrné zastoupení ve všemožných povoláních, včetně práce u požárníků, kde podmínkou přijetí býval – ale již není – důkaz schopnosti unést šedesátikilové tělo. Významným feministickým požadavkem bylo docílení rovnosti žen v branných silách.. Od roku 1973 jejich počet ve vojenských uniformách vzrostl čtyřnásobně - zhruba na 200 tisíc čili na 11% z celkového počtu 1,5 milionu. Pravidla zakazující intimní styk mezi pohlavími jsou dodržována se stejnou důkladností, s jakou se Američané vyhýbali alkoholu v dobách prohibice. Když rovnoprávnost, tak do všech ničivých důsledků. Harvardova univerzita průzkumem žen v uniformě zjistila, že sice 70% respondentek souhlasilo s rovnoprávným bojovným nasazením, ale jen 11% by takovou příležitost vítalo.\nKdyž ale vypukly aféry kolem Clintonova nepokojného poklopce, vlivná feministická organizace NOW (National Organization of Women) zatratila Moniku Lewinskou jako dravce (predator). Háklivé puritánky se otočily na obrtlíku. „Muž je muž je muž“, záležitost odmávla Geraldine Ferraro, bývalá neúspěšná kandidátka na viceprezidentský úřad. Další významné funkcionářky naznačily, že s tak pěkným chlapem – Clintonem šampionem feministických požadavků - by si taky daly říct. Jinými slovy, pokrytectví tu zazářilo v plné kráse, feministkám nejde o gender politics ale politiku jako takovou. V podrobném pojednání, příhodně nazvaném Is Feminism Dead?, týdeník Time (29.7.1998) došel k závěru, že toto hnutí de facto již zahynulo ztrátou smyslu své další existence: dosažením svých legitimních požadavků a diskreditací, zaviněnou nesmyslným radikalismem. Christina Hoff Sommers, profesorka filozofie, v knize Who Stole Feminism jako viníky označila neurotické intelektuálky, řádící pod firmou tzv.Ženských studií (Women´s Studies). Kathie Roiphe, studentka univerzity v Princetonu, v knize The Morning After: Sex, Fear and Feminism on Campus podrobila důkladné kritice trend neopuritánství, pokoušející se z žen teď už konečně emancipovaných, znovu udělat křehoučká, jakýmkoliv nesmyslem zranitelná stvoření (infantilization of women). Camille Paglia, známá publicistka a graduantka z naší univerzity, se slovy „superfeministická ideologie se zbláznila“ rovněž odmítá onu prudérii, mířící k úchylnému feministickému ideálu policejního státu.\nHodně pozornosti vyvolala teď čerstvě vydaná kniha s dlouhým titulem Women Who Made the World Worse: And How Their Radical Feminist Assault Is Ruining Our Families, Military, Schools, and Sports. Autorka Kate O´Beirne, editorka vlivného konzervativního časopisu National Review, se výtečně vypořádala s tak košatým tématem. Ono women´s movement pokládá za misnomer - nesprávné označení hnutí nikoliv na podporu žen, ale proti mužům a rodinám skupinami zatrpklých bojovnic zcela bez smyslu pro humor, zpravidla pocházejících z nepovedeného rodinného zázemí, a teď rozhodnutých nadiktovat správný způsob existence ve všech sférách života. V roce 1971, Robin Morgan, zakladatelka vlivného časopisu Ms., definovala manželství jako instituci s otrokářskými praktikami. Socioložka Jessie Bernard na státní univerzitě v Pennsylvánii tvrdila, že manželství je něco v podstatě tak destruktivního, že je z toho ženám na zvracení v přeneseném i doslovném slova smyslu. O´Beirne charakterizovala moderní feministky jako „matoucí kombinaci dvou věcí, které zpravidla nejdou dobře dohromady: hněv proti mužům a zároveň promiskuita, muže nenávidět a zároveň je lovit.“ Zdemolovala fantazii feministek, vycházejících ze základního bludu, že neexistují žádné vrozené (innate) rozdíly mezi mužem a ženou, popírajících sílu vzájemného pouta mezi matkou a dítětem, tvrdících, že tradiční rodinné prostředí je zdrojem násilí. Následují mnohé další příklady, prezentované autorkou s výrazným smyslem pro humor.\nKyselé recenze na sebe nedaly dlouho čekat. The New York Times Book Review ji zatratily (15.1.2006), ne pro to, co napsala, ale že vůbec napsala – o těch trapných hyperbolách my přece víme, proč je znovu přežvykovat, vyzvracet (regurgitate), proč je znovu připomínat..\n„Inu proto, poněvadž jim není zcela odzvoněno,“ odpověděl bych rozezlené recenzentce.\nZdroj: Stránky Oty Ulče leden 2006\nPřečtení článku: 98661x\nZaloženo: 30.03.2006, 13:29\nStrašně smutný čtení. Já měl vždycky o USA úplně jiný představy. Jestli tohle jednou dorazí k nám a mám obavy, že dorazí. Tak Pán Bůh s námi.\nZaloženo: 30.03.2006, 14:18\nVšichni jsme si rovni, akorát "některé" z nás jsou si rovnější.\nZaloženo: 30.03.2006, 13:45\nTady je přesně vidět kam vede pozitivní diskriminace. Velmi lehce se spustí, ale kdo si troufne to zastavit? Níkdo. Jediné křivé slovo a smete tě lavina skupinové nenávisti. Opravdu silný článek.\nStručně jste vystihl podstatu.\nZaloženo: 30.03.2006, 17:19\nČlověk by si jich ani nevšímal, kdyby ony mu daly pokoj. To je jako ta Alizon, co sem furt leze. Kdyby si kafrala svoje kecy na ženském kecálkovském serveru, já jí tam taky do toho nepolezu. Ani by mne nenapadlo to číst. Když jsem náhodnou narazil na tyhle stránky, řekl jsem si "hurá", konečně chlapi mezi sebou. A houby houby...\nZaloženo: 30.03.2006, 18:25\nTen článek mi udělal radost, protože vystihuje zrůdnost feminismu, a nejenom toho militantního. Ale Alizon se musím zastat (i když to nepotřebuje), není totiž žádná feministka. Tak jako mezi ženami jsou militantní feministky, i mezi muži jsou šovinisté. Alizon oponuje obojímu. Pokud můžu soudit, v tom se ona a já shodujeme.\nSašo, vy jste asi v nějakém afektu. Doufám, že to "sem furt leze," "kafrala svoje kec na ženském kecálkovském serveru" a "konečně chlapi mezi sebou" nemyslíte vážně.\nZdeno a Leoši,\nZaloženo: 30.03.2006, 23:26\nVaše názory (a obecně názory rozumných mužů) mě zajímají a obohacují. Proto sem taky chodím. A doufám, že i můj pohled může něco dát vám.\nA pokud jde o Sašu, kdyby mne začal chválit takový demagog, fanatik a šovinista, lekla bych se, kde je se mnou co v nepořádku. ;o))\nZaloženo: 30.03.2006, 19:08\nškoda, že nemám webovou kameru, abych viděla, zda vám kape jen pěna od úst, nebo jestli vám už také uniká pára z uší.\nJe zajímavé sledovat, jak s vámi cvičí pouhá moje existence. Vzhledem k tomu, že zde nevyjadřuji žádné militantní ani protimužské názory (které ostatně ani nemám), mohu se jen dohadovat, zda tak zuříte kvůli tomu, že se ženská odvážila vůbec promluvit ve vaší přítomnosti, nebo snad kvůli tomu, že nejste schopen slušně diskutovat s někým, kdo si nemyslí přesně totéž, co vy.\nTenhle server je veřejný a může sem psát kdo chce a co chce. Mimo jiné taky proto, že pro řadu lidí je zajímavé vyslechnout si jiné názory, než mají sami, a třeba se na věc podívat z jiného úhlu pohledu.\nKdyž jste ale takový duševní onanista, že to nesnesete, založte si vlastní stránky a ty si zaheslujte, ať vám tam nelezou podvratné živly, zejména nevěrci, teplouši a ženské.\nZaloženo: 30.03.2006, 21:28\nSašo, musím se Alizon zastat. Bez ženského názoru by to tady nemělo šťávu. Možnost každého se zde svobodně vyjádřit je velkou přednostní tohoto webu. Na rozdíl od feministických.\nAlizon sem patří. Navíc jsem z jejích příspěvků nabyl přesvědčení, že je to normální rozumná ženská.\nZaloženo: 31.03.2006, 14:17\nTaky se zastavam Alizon!!! :-) I kdyz ne ve vsem s ni 100% souhlasim tak si jejich nazoru vazim a je dobre, ze tady je. Za feministku bych ji urcite neoznacil - tedy ne v tom smyslu jek je to slovo chapano dnes.\nZdravim Alizon! :-)\nTaké zdravím, Dirigente,\nZaloženo: 03.04.2006, 15:53\na děkuji za podporu. Ostatně je zábavnější, když spolu nesouhlasíme na 100% jinak bychom se neměli o čem bavit.\nJak jste nadhodil to s tou feministkou, je zajímavé, že na muže to slovo většinou působí jako červený hadr (protože si pod tím představí osobu podobnou, jako jsou ty čúzy z článku), kdežto ženy si představí spíš ženu, která chce chodit do práce a trvá na tom, aby se s partnerem střídali o mytí nádobí.\nBylo by zajímavé shromáždit od pár lidí, kteří se tím vyloženě nezabývají, definice, co ONI si pod tím slovem představují. Možná bychom se docela divili, jak by ty představy byly odlišné.\nOpět tady čtu slovo "šovinista"\nZaloženo: 31.03.2006, 17:37\nPánové, uvědomme si, kdo to takový šovinista je, či byl... Šovinisté par excellence byli například Gabčík s Kubišem, však to taky o nich Hitler řekl - sám Heydrich či také K.H. Frank měli ve zvyku říkat o našich vlastencích, že jsou šovinisty... A co teprve třetí odboj? To teprve! Charta 77 byli šovinisté, sdružení Együttelés bylo šovinisty hned na druhou, protože za prvé to byli pravičáci a za druhé Maďaři - což bylo v ČSSR skoro jako trestný čin (pamatujme slova soudruha Husáka, který říkal přibližně toto: "proti maďarskému revanšistickému šovinismu je nutné se postavit za svůj národ, což právě z důvodu nebezpečnosti tohoto šovinismu nečiní náš internacionální socialismus nacionalismem")\nV takové společnosti budu vždy rád šovinistou, čili někým, kdo je nepohodlný totalitní ideologii. Svoboda jednotlivce a lidská práva jsou mi nadevše svaté, proto také nejsem demokrat - masa lidí se nechá velmi ráda zblbnout, podporovat a demokraticky zvolit každého populistu, který projde okolo a slíbí chléb a hry... a ten pak zatýká, nastolí diktaturu (jedno či pravou nebo levou) a nazývá ty svobodomyslné "šovinisty"...\nTeoreticky máte pravdu,\nZaloženo: 02.04.2006, 11:09\nale pročtěte si aspoň zběžně příspěvky od Alizon a od Saši se zřetelem k jejich OBSAHU, a pak řekněte, kdo z nich má podle vás zdravě kritické uvažování a kdo spíš laciné populistické kecy.\nSlovo šovinista má svůj obsah a význam bez ohledu na to, jak často jej ti kteří mocní zneužívali. Jde o to, kdo a jak ho vysloví. Já si například myslím, že K.H. Frank byl velký šovinista. Nařknete mě snad proto z totalitních sklonů?\nZaloženo: 03.04.2006, 22:10\nto slovo zřejmě mělo hanlivý přídech už od počátku:\n"Nicolas Chauvin of Rochefort became a laughingstock in Napoleon’s army for his exaggerated nationalism, and his name gave rise to the term “chauvinism,” which characterizes people who wildly overestimate the excellence and importance of their own countries while denigrating others. The word was then broadened to cover an exaggerated belief in the superiority of one’s own kind in other respects. Following this pattern, feminists in the 1970s invented the term “male chauvinist” to label people who considered women inferior to men."\nAle na tom nezáleží, asi chápu, co jste chtěl říct. Odbojáři jistě byli radši, že o nich nepřítel mluví hanlivě, než aby je vychvaloval. A stejně jako občas někdo nazve feministkou ženu, které jde opravdu jen o tu rovnost a nikoli o převahu, aby ji shodil a umlčel, nepochybuji o tom, že občas jsou nazýváni šovinisty se stejným manipulativním úmyslem i muži, kteří prostě jen poukáží na něco, co se jim nelíbí, ale nejsou v pravém smyslu toho slova"přehnaně přesvědčení o své nadřazenosti".\nNevím, zda se mnou budete souhlasit, ale domnívám se, že bychom se tím na jednu stranu neměli nechat zmanipulovat, abychom ustoupili od zdravého rozumu, na druhou stranu bychom si měli občas jen tak pro sebe zkontrolovat, jestli se z nás nestávají skutečné šovinistky či šovinisté ve smyslu té nadutosti a neopodstatněném přesvědčení o tom, že právě my jsme něco lepšího, kdežto ti druzí/ty druhé jako celek nestojí ani za psí lejno.\nano, článek je to smutný\nZaloženo: 03.04.2006, 15:02\ndovolím si vznést teorém o ukrutném působení jedů produkovaných chemickým potažmo kosmetickým průmyslem na křehkou psychiku žen, zde bych hledal reálnou příčinu oněch psychických potíží\nTo je opravdu děs,\nZaloženo: 03.04.2006, 15:40\ndoufám (a jsem o tom přesvědčena), že se něco takového u nás neuchytí (ale kdo ví, soudružka Kabrhelová se taky uchytila).\nPřemýšlím, jestli by se autor mohl proti nařčení dotyčné osoby bránit stylem "soudružka si můj pohled jistě špatně vyložila, jak bych na ni mohl chlípně zírat, když mě fyzicky ani trochu nepřitahuje."\nAle obávám se, že stejně jako členky Svazu žen mají takové osoby pramálo smyslu pro humor.


Nobilis Tilia Jemný peeling s jojobovými estery | Česká biokosmetika\nČistí, ošetřuje i chrání, vytváří ideální skluznou vrstvu pro jemnou peelingovou masáž. Je určen na šetrný peeling obličeje i celého těla. Obsahuje ve... celý popis\nČistí, ošetřuje i chrání, vytváří ideální skluznou vrstvu pro jemnou peelingovou masáž. Je určen na šetrný peeling obličeje i celého těla. Obsahuje velmi jemné peelingové částečky jojobových esterů. Díky unikátní receptuře přírodního olejového gelu vytvoří po rozetření na pokožce výborně skluznou vrstvu, která je ideálním základem k jemné peelingové masáži. Přidáním vody se vytvoří ošetřující a pěstící mléko, které se snadno smývá. Peeling obsahuje také beta-karoten, který pokožku chrání před volnými radikály a podporuje dobré opálení. Směs éterických olejů s převahou růže, levandule a geránia zklidňuje podráždění a snižuje napětí, zatímco ostatní oleje pokožku čistí a osvěžují.\nIndikace: peeling obličeje i celého těla.\nAplikace: přidáním malého množství vody vytvořte emulzi a krouživými pohyby masírujte pokožku. Poté omyjte nebo dočistěte pleťovou či květovou vodou.\nSložení: Caprylic/Capric Triglyceride (triglycerid kyseliny kaprylové a kaprinové), Glycerin (hydratační látka), Sucrose Laurate (přírodní emulgátor na bázi sacharidu a rostlinného oleje), Aqua (demineralizovaná voda), Hydrogenated Jojoba Oil (hydrogenovaný jojobový olej), Tocopheryl Acetate (stabilizovaný vitamin E, antioxidant), Carotene (beta-karoten, přírodní barvivo), Rosa Damascena Flower Oil (éterický olej růžový z růže damašské), Lavandula Angustifolia Oil (éterický olej z levandule lékařské), Melaleuca Alternifolia Leaf Oil (éterický olej Tea Tree, čajovníkový), Citrus Limon Peel Oil (éterický olej citronový), Pelargonium Graveolens Oil (éterický olej z pelargonie vonné), Mentha Piperita Oil (éterický olej z máty peprné), Styrax Benzoin Gum Extract (rozpuštěná pryskyřice benzoe absolue), Alcohol (rozpouštědlo), Limonene*, Citronellol*. * - z přírodních éterických olejů\nKosmetika dle typu pleti Pleť Tělo Muži Značky Citlivá pleť Mastná pleť Normální pleť Smíšená pleť Suchá pleť Zralá pleť Problematická pleť Pleťové masky a peelingy Tělové peelingy Nobilis Tilia Pleť Tělo Ruce a nohy Mýdla a peeling Čištění Mýdla, gely a peelingy


Corel VideoStudio 2018 Pro Education (při nákupu 51-250 licencí) LCVS2018PRMLA3 | CZC.cz\nÚvodní stránka Počítače a notebooky Software Editace videa Corel corporation SOFT VideoStudio 2018 Pro Education License (51-250) EN/FR/DE/IT/NL ESD\nCorel VideoStudio 2018 Pro Education (při nákupu 51-250 licencí) https://iczc.cz/bu459o3rmcji88ornmlthb14e5_1/obrazek 234499 LCVS2018PRMLA3 Corel corporation\nCorel VideoStudio 2018 Pro Education (při nákupu 51-250 licencí) LCVS2018PRMLA3\nNáš kód: 234499 *234499*\n515 Kč 623 Kč\n515 Kč bez DPH 623 Kč s DPH\nCorel VideoStudio Pro 2018 Education je licence softwaru, určeného pro snadnou a rychlou editací videí. Licence je určená pro školy, vzdělávací instituce, studenty. Uvedená cena platí při koupi 51 až 250 licencí. K případné objednávce jsou zapotřebí údaje o koncovém uživateli. Podporované jazyky EN/FR/DE/IT/NL ESD. Software je určen pro editaci videí. Disponuje jednoduchým rozhraním a širokou paletou nástrojů a efektů. Upravovat lze kromě HD a 4K videí dokonce i 360° videa. Podpora nejnovějších formátů souborů a přidružených periferií. Další informace\nVarianty od 480 Kč 581 Kč 4\nCorel VideoStudio 2018 Pro Education (při nákupu 1-4 licencí) LCVS2018PRMLA1 753 Kč 911 Kč na objednání\nCorel VideoStudio 2018 Pro Education (při nákupu 5-50 licencí) LCVS2018PRMLA2 548 Kč 663 Kč na objednání\nCorel VideoStudio 2018 Pro Education (při nákupu 51-250 licencí)\nVideoStudio Pro 2018 Education License (51-250)\nV tomto konkrétním případě se jedná o licenci určenou pro školy, vzdělávací instituce a studenty. Uvedená cena platí při koupi 51 až 250 licencí.\nEducation Licence softwaru, určeného pro snadnou a rychlou editací videí, určená pro školy, vzdělávací instituce, studenty. Uvedená cena platí při koupi 51 až 250 licencí. Jedná se o offline elektronickou licenci. K případné objednávce jsou zapotřebí údaje o koncovém uživateli. Podporované jazyky EN/FR/DE/IT/NL ESD.\nKód výrobce: LCVS2018PRMLA3


Nálepky - No. 33 - Tanvaldský Špičák\nLyžařský areál a vrcholová chata s rozhlednou nad Tanvaldem v Jizerských horách. 808 m.n.m.\n03.12.2020 - dostupná bez problému\n10.02.2016 - dostupná bez problému\nNálepka je dostupná v IC Tanvald\nNálepku jsem koupil v Pomi ski centru Albrechtice. K dostání i TZ č.33 a 1264.\nPo prudkém stoupání konečně na vrcholu. Rozhledna za menší poplatek, stojí za zhlédnutí. Nálepka zakoupena v části rozhledný v restauraci, toho dne byla poslední a servírka nám ji musela odlepit z nabízených předmětů,proto ta dostupnost s menšimi problémi... ONDRÁČCI...:O))\nNálepka koupena spolu se známkou na rozhledně.\nKrásný výhled na Jizerky, jen jsme museli na "kopec" pěšky, protože lanovka jezdí jen o víkendu.


- OCHRANNÝ NÁTĚR\nOchranný nátěr Ochranný nátěr je určen pro rozváděče typu N, N-C (u rozváděčů řady K,P,P-C je již ve standardu). Slouží k ochraně povrchu rozváděče před povětrnostními vlivy. Použitím ochranného nátěru po finální montáži rozváděče je zajištěna jeho barevná stálost spolu s oddálením stárnutí (plastu) a celkové zvýšení užitných vlastností rozváděče. Barevný odstín nátěru je standardně RAL 7035 (světle šedá). Ochranný nátěr (mimo výše uvedené varianty) je prodáván samostatně a není součástí rozváděče.\nNa přání zákazníka jsme schopni zajistit i další barevné odstíny, kterými lze upravit finální vzhled prostřednictvím vodou ředitelné akrylátové krycí barvy. Tyto alternativní barevné odstíny jsou prodejné pouze samostatně, nátěr není součástí rozváděče.\nBalení standardních odstínů: 0,7 kg; 2,5 kg; 9kg* (*pouze vybrané odstíny).\nPro dosažení výborné kryvosti je doporučeno aplikovat 2 - 3 nátěry v intervalu 4 - 6 hodin při teplotě 20°C. Teplota podkladu a okolí nesmí klesnout pod 10°C. Před barvením se podrobně seznamte s pokyny výrobce. Na zakázku je možné vyrobit tónované odstíny dle přání zákazníka.