Miluji Tě - havajské učení Ho´oponopono\nVe všem co děláš, pokaždé, kdekoli, s kýmkoliv, bez ohledu, co kdo na to, či co za to .... důležité je dělat to s láskou.\nMilovat bez omezení, bez lásky z rozumu, bez lásky na oplátku, milovat přítele i nepřítele, bezpodmínečně.\nTo vše víš, ale jak na to?\nVše co tady zaznělo, vždy začíná TEBOU. U Tebe v srdci. Začni sám se sebou. Díváš se na sebe s láskou? Máš rád své "chyby". Zde vše začíná, teprve pak můžeš to světlo sdílet s druhými.\nPokora ke změně\nDěkuji Ti, Miluji Tě, Omlouvám se, Prosím, odpusť mi\nPokora je vědět, jak malý jsi v tom velkém schématu dění a událostí světa. A přesto vědět, jak mocný jsi. Jak i malé změny v Tvém vnitřním světě mají dopad na ten hmotný kolem....\nOmlouvám se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti, Miluji Tě\nNěkoho pomlouvat se zdá být neškodné...Přesto, to je na mnoha úrovních velmi nebezpečné. Tak to udělej pro sebe.\nUšetříš si bolení hlavy a nemoci. Když se k pomluvě připleteš, změň téma, ukonči konverzaci.\nSvou spiritualitu si dej na konec svého jazyka :) Nenechej na sobě ulpít to bláto pomluv.\nHavajské učení Ho´oponopono\nMá-li jakýkoliv vztah vzkvétat, nepřemýšlej o tom druhém.\nJak se mu zavděčit, co má rád, jak se mu zalíbit.\nPracuj na sobě. Přemýšlej o sobě. Co máš rád? Co umíš? Kde je tvůj talent?...\nUvidíš a tvůj vztah s druhými bude růst.\nNejde o to, co dostáváš, ale o to, co dáváš.\nJe ti ironie života: když dáváš bez podmínek a očekávání, stane se zázrak - dostaneš, cos nečekal :)\nAle pokud dáváš s kalkulem a zájmem, co za to dostaneš. Obvykle nedostaneš nic. Nebo pravý opak toho, co jsi chtěl. Zde platí, že každý dobrý skutek musí být po zásluze potrestán...\nAbys pochopil, kdo jsi, je důležité vědět, v první řadě, že jsi božská bytost. Dokud tohle nepochopíš nebude možné dát světlo druhým, nebo dokonce dát světlo ve vše, co děláš.\nJeden způsob, jak spojit se světlem a sdílet jej s ostatními je třeba upřímným přáním "dobré ráno" komukoliv. Jedná se o jednoduchý způsob, jak sdílet Boží světlo, které je ve vás, s těmi kolem vás.\nNemá smysl vlastnit něco, co není možné sdílet s druhými. Radost z čehokoliv je nejlepší, když ji máš s kým sdílet.\nMiluji Tě, Omlouvám se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti, Miluji Tě\nLéčení silou Havajského učení Ho´oponopono\nNechceš odpustit? Přijde Ti to ponižující? Odpustit.\nPak není divné, že Tě všechno bolí. Najednou zničehonic onemocníš....\nAle ta hořkost a bolest v Tobě neublíží tomu, kdo Tě zranil. Ubližuje a otravuje život jenom Tobě!\nNejrozumnější je, odpustit. Odpoutat se od té bolesti a křivdy. Osvobodit se, jít dál, vyléčit si srdce. Udělat to pro sebe.\nBůh to zvládne. Ví o té křivdě, ví o tobě. Nech tyto starosti jemu.\nVzorec bolesti a zranění se předává z generace na generaci. Rozbít řetězec bolesti není jednoduché.\nMusíš změnit hněv v solidaritu, pohrdání v soucit, týrání v laskavost. Bolest za úsměv a radost...\nTo je tvrdá a náročná práce na sobě.\nOdpustit a zapomenout znamená nalézt klid, najít vnitřní mír. Cítit inspiraci, poznat Božství. Láska je zbraň budoucnosti proti strachu.\nTrpělivost je něco, co bychom měli mít nejen během interakcí s ostatními, ale ve vztahu s sobě samému.\nNikdo není dokonalý a všichni máme špatné dny.\nMěj více trpělivosti sám se sebou :)\nPokora vás vždy udržuje v nádherném stavu, bez ohledu na to, jak inteligentní, jak úspěšný podnikatel jsi, buď pokorný.\nBýt pokorný je, opravdu se spojit s tím, co jsi a ne s tím, co děláš, nebo co máš ....\nČerná díra v srdci\nČerná díra závisti se otevře, když si nevážíš toho, co máš.\nA sama se zavře, když se přestaneš starat o to, co má osoba vedle tebe, a místo budeš vděčný, kolik toho ve svém životě máš.\n"Nevzdávej se, prosím, dokonce i led může hořet. Že strach ti brání cítit to v srdci, když slunce zapadá ve větrné ulici?\nAle je tu ještě oheň ve tvé duši, ještě existuje život ve tvých snech,...ještě můžeš se svým životem pohnout k lepšímu.\nProtože každý den je nový začátek, protože to je čas a nejlepší čas. "\nVděčnost Ti pomáhá ocenit to, co máš. Místo toho, co nemáš.\nKdyž si všimneš svého požehnání, můžeš vidět, jak se násobí. Uvědom si, že život je krásný, že Bůh je dobrý a vše je v pořádku.\nZačni každý den s postojem vděčnosti ...\nChtěla jsem změnit svět. A nic se nezměnilo.\nZměnila jsem sebe. A svět se změnil.\nDěkuji Ti, Miluji Tě - Havajské učení Ho´oponopono\nVelmi inspirujícím duchovním zákonem našeho světa je, že když žádáš Boha o něco dobrého pro jiného člověka, otevřou se dveře, jimiž jsou Tvé vlastní modlitby lépe vyslyšeny.\nJak reagovat na krizi?\nVědomí vytváří naši realitu. To, co chceme, je to, co máme.\nKdyž reaguješ na krizi s odvahou a pozitivním přístupem, zvýšíš šanci na úspěšný výsledek.\nKaždá krize přináší změnu, je jen ta tobě, kterým směrem se posuneš.\nRozhoduješ se? Nevíš, co máš dělat? Ptáš se karet? Ptáš se kdekoho?\nMěj, prosím, na paměti, že rozhodnutí. Jakékoliv. Je Tvoje. Zeptej se toho nejdůležitějšího člověka ve svém životě - SEBE. Jsi to ty, který budeš se svým rohodnutím žít dál.\nNení to kdekdo, není to tvůj muž, tvá žena, tvá rodina...jsi to pouze TY!\nRozhodni se, jak cítíš. Přijmi za své rozhodnutí 100% zodpovědnost a tvé rozhodnutí se rázem změní na spravné.\nMiluji Tě, Omlouvám se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti\nV tu chvíli, když vidíš Boha v jiných, tvé vlastní božské světlo v duši svítí jasněji, než kdy dřív.\nCítíš se být sám?\nCítíš, že dnes, jsi ve své duši opuštěný, nemilovaný a sám? Běduješ, a nevíš, co si počít sám se sebou?\nPoužij léku jménem SDÍLENÍ.... Někdy je dobré být sám se sebou, ale pokud se samota změní v samotku, uvědom si, že nejsi sám...\nNavštiv svou rodinu, přátele, sousedy nebo kolegu z práce. Stav se jen na pár slov, šálek čaje, na krátkou procházku, nebo jen společné mlčení. Nestěžuj si, neobviňuj, jen naslouchej a sdílej.\nUvidíš, bude ti lépe :)\nVždycky poznáš, když potkáš skutečného mistra. Člověka, který Ti pomůže v Tvé životní cestě, dostat se dál. Poznáš to na své tváři, doslova "láska" zanechává dojem.\nJak Ti je, když někoho takového na své cestě potkáš? Zanechá dojem? Podnítí Tě, udělat něco čistého?\nMožná nevíš přesně, jak to funguje, ale i jen pouhé setkání Tě posune. Snaž se, i snaha stačí... Poslechni své srdce.\nPro každý agresivní podnět, který dostáváš, existuje láskyplný důvod.\nNajdi ho a odpusť si podstatu, která nutí agresora na Tebe útočit.\nBůh Tě netrestá! Dává Ti příležitost - vyřešit své problémy a bolesti z minulosti, abys teď a tady byl svobodný! Je to odpověď na Tvé modlitby, tak prosím, zastav se a poslouchej.\nTlačíš sám na sebe? Zkus uzavřít mír sám se sebou...\nChceš-li postavit most od sebe k Bohu, musíš postavit i most k ostatním lidem (přátelé i nepřátelé). Nemůžeš získat jedno bez druhého.\nExistuje staré přísloví: " Když se ti zdá, že tvé děti jsou na špatné cestě a ptáš se: CO DĚLAT?!" Odpověď je jednoduchá: Miluj je ještě víc, než kdy předtím, jsi vůbec dokázal si představit."\nVíc lásky a pochopení, méně trestání. Všem lidem, každému, kdo čelí nějaké výzvě a problémům.\nHavajské učení Ho´oponopono - omlouvám se, prosím, odpusť mi, děkuji Ti, miluji Tě\nBez ohledu na to, koho miluješ, nebo kdo Tě kritizuje. Zda Tě někdo ctí či respektuje nebo očerňuje.\nTím největším požehnáním, které kdy zažiješ je - být sám sebou.\nVesmír k nám stále promlouvá, přesně to, co potřebuješ slyšet. Ale my neposloucháme...\nZprávy mohou přicházet třeba pomocí písničky v rádiu nebo prostřednictvím upřímného rozhovoru s přítelem.\nZkus méně mluvit a více naslouchat.\nPřidat se k druhému v jeho smutku? Nemyslím. Bůh mu dal příležitost splnit jeho modlitby. Bůh za vás nic nevyřeší, pouze Ti pomůže k řešení, navede.\nTak co dělat, když druhý je smutný? Nedávej mu kázaní, nenabízej řešení - nekaž Bohu jeho práci. Stačí si k němu sednout, vzít za ruku a dát mu všechnu lásku, co můžeš.\nĎáblu se povedl opravdu ďábelský kousek. Přesvědčil nás o tom, že neexistuje!\nJedna z nejhorších nemocí způsobených egem je potěšit ostatní.\nKdyž se přestaneš snažit dělat dojem na druhé. Být někým, kým nejsi (a ani být nechceš, jen se domníváš, že ostatní to tak očekávají). Budeš konečně svobodný!\nČím méně se staráš o to, co si ostatní myslí o tobě, tím víc si užíváš života.\nKdo má právo tě soudit? Soudit, jak a proč svůj život žiješ, tak jak ho žiješ? Rodiče, partner, sousedka, spolužák, tvé děti...?? Opravdu?\nBýt skutečně sám sebou a být k sobě pravdivý, to je podstatou svobodného a naplněného života.\nHo´oponopono - síla havajského učení\nNemáš žádnou zodpovědnost za štěstí a spokojenost ostatních.\nKaždý je zodpovědný za své vlastní štěstí. Jsi odpovědný za svou práci s emocemi. Nikdo jiný nedokáže ovládat tvé pocity, jen ty sám.\nPřijmi zodpovědnost za svůj život a staneš se svobodným.\nKdyž víš, kdo jsi\nKdyž víš, kdo jsi. Víš, že není nic důležitějšího, než být sám sebou.\nPokud ztratíš svou cestu, nezoufej. Zastav se a dýchej.\nKaždý z nás je cenný poklad. V každém z nás je kousek boha...Každý z nás může být sám sebou!\nLáska je vždy s tebou. Otevírá ti správnou cestu, baví tě, usmívá se, dýchá s tebou, zavede tě na místo, kde můžeš být zdravý a silný, sám sebou.\nProto otevři své srdce a poslechni si, co říká.\nLidskost k ostatním začíná s láskou a přijetím sama sebe. Nemůžeš se k druhým chovat s tolerancí a láskou, když neumíš vyjít, ani sám se sebou.\nBuď, dnes a každý jiný den, na sebe hodný, ve svých myšlenkách, ve svém chování k tělu i k duši. Ber to jako výzvu. Zlepšíš svůj život i náš svět.\nJe na čase začít milovat. Přijmi sám sebe, takový jaký jsi. Teď a tady. Takový jsi a takový jaký jsi, se začni milovat. Pěstuj svou lásku, živ jí, starej se o sebe, naslouchej svým potřebám, nejhlubším touhám...\nProtože to, jak miluješ sám sebe, ti zrcadlí celé tvé okolí. Je jako zrcadlo tvých bolavých tužeb, nesplněných přání, nenávisti, kterou v sobě chováš...\nPokud se máš rád, uvidíš i ostatní ... nejen své zrcadlo.\nMiluji Tě, Omlouvám se, Děkuji Ti, Prosím, odpusť mi\nChceš být soucitný a láskyplný s ostatními? Začni u sebe.\nJe stejně důležité být soucitný, velkorysý a plný pochopení k ostatním, jako být velkorysý a plný lásky a pochopení k sobě!\nJistě znáš z bible: Miluj bližního svého, tak jako miluješ sebe samého.\nDůležité je, to - "jako sebe samého". Jsi-li prázdný - neschopný být láskyplný, soucitný a milý na sebe samého, jak můžeš něco dávat a cítit k druhému člověku?\nTen, kdo zažil bolest a utrpení se může stát tím, kdo najde mír. Pak už nemá potřebu druhé zraňovat a ubližovat jim.\nI to je přínosem prožité bolesti a nesnází. Prožít, odžít a pustit je. Tím se uvolní místo pro nové a krásné prožitky.\nRovnováha v životě je důležitá. A jako vše, co je důležité, je to i těžké.\nNajít a hlavně udržet rovnováhu mezi tělem, duší, záměrem a emocemi není lehké.\nKaždý rád pracuje na tom v čem je dobrý, co ho baví.\nPro jednoho to je péče o tělo, druhý zase tráví zbytečně moc času péčí o duchovní záležitosti a někomu jinému jde třeba vydělávání peněz.\nJak to máš ve svém životě ty?\nOdpuštění sice začíná v tvé mysli, v tvé hlavě, ale je záležitostí srdce. Než odpustíš, často i dlouho váháš, ale bolesti a zranění neléčí čas, ale pouze ty sám.\nTen komu ublížíš tím, že si hýčkáš svá zranění a "nespravedlnosti" jsi jenom ty! Ten, komu odpouštíš, jsi ty sám.\nJe čas odpustit a propustit bolavé zážitky, uvolnit tím místo pro něco nového, krásného.\nOmlouvám se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti, Miluji Tě - Havajské učení Ho´oponopono\nV životě si každý může vybrat jednu ze dvou cest:\nnebo oslavit každý den, každý den je zvláštní.\nNevíš, co slavit? Každý den začni uvědoměním tří věcí, na které se těšíš - na dobrou kávu, polibek muže, úsměv kamarádky...\nVečer si shrň kolik krásného Tě potkalo.\nVidíš, vždy je co slavit.\nBuď rád za jistotu - začíná nový den. Můžeš tvořit, můžeš slavit ...\nŽe cítíš, že Bůh je v Tobě, v každém z nás.\nJen na okamžik si to představ.\nJak bys změnil své chování? Urážel bys dál ostatní i sebe? Dohadoval by ses o maličkosti třeba s číšníkem? Poukazoval na každý malicherný nedostatek druhého?\nZkus si to představit. Kdykoli, kdy se rozčílíš. Kdy se cítíš ublížený. Kdy si myslíš, že Bůh je nespravedlivý...\nTajemství úspěšné modlitby\nTajemstvím úspěšné modlitby je poznání Boha. To znamená, že když se modlíš za vyřešení negativní situace, víš, že i tato situace přichází od Boha.\nProto bez ohledu na to, jak je situace náročná, buď za ní vděčný. Poděkuj za ní.\nNení snadné poznat Boha. Na druhou stranu ve chvíli, kdy ho najdeš, už není možnost zapřít ho.\nVe chvíli, kdy ho potkáš a poznáš. Máš jistotu. Jistotu, že v Tvém životě je vše, jak má být. Bez ohledu na to, co si svým egem myslíš. Tvá duše ví, Tvé srdce zůstává otevřené.\nV tu chvíli si jsi jistý, že na to nejsi sám. A dostane se Ti pomoci, kterou potřebuješ a za kterou se modlíš.\nDěkuji Ti, Omlouvám se, Prosím, odpusť mi, Miluji Tě\nSnaž se, aby se ostatní vedle cítili, tak, jak chceš Ty sám se cítil vedle nich. Nikdo nejsme 100% . Stačí začít a uvědomit si to.\nTo, jak se ostatní cítí s Tebou.\nOpusť své hranice, své nekompromisní pravdy, své domněnky a názory. Vlož úsilí do naslouchání druhému, snaž se ho opravdu pochopit, vcítit se do něj. Nabídni mu pomoc.\nStarej se o druhé, stejně tak laskavě jako sám o sebe.\nPravda není vždy příjemná. Málokdy přijde zabalená do cukrové vaty, aby se Ti líbila. Pravdu je těžké slyšet, ale je to přesně to, co v danou chvíli potřebuješ k uzdravení, ke svému růstu.\nBýt k sobě pravdivý vyžaduje velkou odvahu. Být odvážný udělat změnu ve svém životě. Změnu k lepšímu.\nPřeji Ti odvahu, vidět pravdu.\nTím, že přijmeš za svůj život 100% odpovědnost, říkáš, že jsi ochotný vyčistit a uzdravit svá zranění, pustit všechno negativní a začít vytvářet dobré věci pro sebe.\nUž nelze být obětí, ale jsi ve vedení. Řídíš svůj život.\nJak začít? Třeba modlitbou: Omlouvám se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti, Miluji Tě.\nStrach a bolest jsou hlavním důvodem pro šílené, morbidní komentáře.\nPomluva je perverzní způsob komunikace. Bohužel, je to jistě nejvíce praktikovaná černá magie, protože každé slovo je kouzlo.\nNeříkám, nevšímej si lidí a dění kolem. Naopak, všímej si ostatních, zda Tě nepotřebují.\nSpíš mám na mysli: zamysli se nad tím, co říkáš. Zda to myslíš vážně a není to jenom reakce na tvůj podvědomý strach. Zda je to pouhá reakce na skrytou bolest. Zda nejsi ovlivněn pouhou vzpomínkou...\nOdpuštění je způsob, jak se vyléčit nás všechny.\nMůžeš si vybrat odpustit, protože soucítíš sám se sebou. Můžeš se pustit zášti a prohlásit: " Dost! Stačí. Nehodlám být skvělý soudce, který soudí ZEJMÉNA sám sebe, který soudí ostatní. Já nehodlám být oběť!"\nProč? Ty jsi tvůrce. Tvoříš svůj svět.\nStačí začít....i maličkost Ti udělá radost. Najdi si ji každý den, pro sebe. A odpusť si.\nProsím, odpusť mi, Omlouvám se, Děkuji Ti, Miluji Tě\nV každém z nás je potenciál. Potenciál být dobrý, být ostatním oporou, být šťastný...\nJe to na Tobě - jak ho využiješ.\nJestli víš, co chceš. Pro lásku Boží, pracuj na tom.\nNečekej, až to přijde k Tobě!\nNečekej, že ostatní umí číst v Tvé mysli.\nNečekej, až to za Tebe udělá někdo jiný.\nNevíš, co chceš? Zeptej se.\nOdpověď vždy přijde.\nJen ji nech.\nStačí mlčet a dýchat.\nBůh odpoví pokaždé.\nJen Ty občas neposloucháš.\nMiluji Tě, Děkuji Ti, Omlouvám se, Prosím, odpusť mi.\nMír není absence chaosu, zmatků nebo výzev.\nMír je být uprostřed toho všeho a s klidem a s láskou ve svém srdci.\nVždy se musíme ptát sami sebe, proč děláme, to co děláme a proč chceme, co chceme.\nNapříklad, řekněme, že chceš mít nejkrásnější dům nebo být úspěšný v práci. Proč chceš tyto věci?\nJe to proto, že chceš, aby lidé věděli, kdo jsi, obdivovali tě, nebo aby tě respektovali, abys jim pomohl růst v jejich profesi?\nJe to proto, aby ostatní obdivovali tvůj dům, jeho velkolepost nebo chceš, aby se lidé cítili pohodlně ve tvém domě, byli schopni sdílení sebe s ostatními?\nCo chceš? Růst a mír nebo stimulovat své ego a své pohodlí?\nPodívej se do svého srdce. Záměr a tvůj vnitřní pocit a motivace mají potom vliv i na to, jak Ti bude přáno.\nDobrá rada nad zlato? Nebo mlčeti zlato?\nCo nás vede k tomu udělovat dobře míněné rady?\nNevím proč, ale velmi často se i mě stává (i klientům a známým), že v těžké životní situaci dostáváme dobře míněné rady a doporučení. Nevyžádané a nechtěné.\nNemám na mysli sdílení, kdy dotyčný stejnou situací prošel a sdílí své pocity a zkušenosti s tím, že třeba nabídne pomoc nebo vyslechnutí.\nObvykle "radící" se i domnívá, že se doporučením budeme řídit...\nDěkuji Ti Bože za tuto možnost čištění. Víc se zamýšlím, zda i já nedělám to samé.\nZastav se. Nadechni se.\nNení přeci důležité kolik cukroví máš upečeno, jak máš naklizeno, kolik dárků komu věnuješ, kolik peněz utratíš, kolik jídla domů dovezeš...\nVětšinou stačí maličkost, políbení, obejmutí, vyslechnutí druhého, úsměv, pohlazení ...\nDěláš to? Máš na ostatní i na sebe čas?\nZastav se a dýchej. To nejcennější je čas.\nČemu ho věnuješ?\nDnes mi jedna paní povídá: "Bůh miluje ty, kteří nemají děti! Ty, kterým je dopřál nenávidí. Dal jim je za trest..."\nach ty programy...\nBůh miluje všechny. Děti, bezdětní, bohatí, chudí...je mu to jedno.\nPoznej ho, prožívej..\nNěkomu pomůže jít na pár dní ven do lesa a být sám, jinému pomáhá zpívat si a tančit, další se zamiluje do Ho´oponopono mantry, jiný tu lásku pocítí skrz meditace...\nCesta, kterou zvolíš není to důležité... ale, to, co během ní prožiješ.\nJeště teď se musím usmívat, sama sobě. Jak občas Bůh musí otáčet oči v sloup.\nUž od září mi muž povídá, o kvalitním noži, který by ho potěšil. Samozřejmě dá se koupit, kdekoliv na webu. Ale oba chceme, aby byl kvalitní a s "příběhem".\nDnes mi kolegyně krásně vypráví o příteli, jak vyrábí s láskou nože. Jaká to je věda, práce a čas..\nAle kdepak, nic. Usmívám se, se zájem poslouchám, ale nic mi nedochází.\nAno, trvalo mi to čtyři hodiny.\nJaké dary přehlížíš Ty?\nDěkuji Ti - za trpělivost, za příležitost, za lásku, za vše, co dostávám....\nČemu věnujete svůj život?\nPomluvám, drbům, televizi, spílání na ten děsný a těžký život, celý svět je naruby?\nPotom se není, co divit, že se cítíš nespokojený. Není škoda Tvojí energie? Mrhat jí na posuzování cizího života....?\nVěnuj jí raději sobě, svým potřebám, svým radostem. Místo zapnuté televize, zkus otevřít knížku. Místo drbání sousedky, poptej se, zda nepotřebuje pomoc, přijít na kávu. Místo mračení se spílání na svět, usměj se na druhého...\nUvidíš, Tvůj život hned bude příjemnější a krásnější.\nJen proto, že šance se zdají být proti tobě, neznamená to, že je to nemožné!\nPoslouchej své srdce a věř svým instinktům.\n.... odpustit neznamená souhlasit.....\n.....odpustit neznamená nešlo to lépe....\nOdpustit, znamená, že se milujete natolik, že i přes své křivdy, víte, že si zasloužíte lepší život!\nOdpuštěním získáte svobodu, energii a uzdravení.\nProsím, odpusť mi - havajské učení Ho´oponopono\nDokonalost - Ho´oponopono\nUsiluješ o to být lepším člověkem každý den? Není však nutné stát se dokonalým.\nStačí si uvědomit sílu a moc božství - už nebudeš bez-mocný. Stačí začít milovat je a sám sebe. Milovat sebe, i ostatní, se všemi těmi báječnými nedokonalostmi a nedostatky.\nZkus to a netrestej se, když v tom nejsi dokonalý. Zítra začni znovu :) každý den, každý okamžik je báječná příležitost...\nSám poznej, jaké to je, přijmout druhého do svého srdce s láskou. Věř, že on to pozná a ty uvidíš, jak se Váš vztah změní...\nStrach je nedostatek lásky a úcty. K božství, k sobě, k celému světu.\nVše je tak, jak má být. Jak potřebuješ. Využij každou situaci ke svému růstu a poznání.\nNevíš jak? Koukni do svého srdce, tam nalezneš odpověď na každou situaci.\nMiluji Tě, Omlouvá se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti\nŠtěstí - havajské učení Ho´oponopono\nŠtěstí je prý muška jenom zlatá - když ji pronásleduješ a chceš, vzdaluje se.\nAle pokud zvolíš práci na sobě a své duši, štěstí přijde samo. Tiše si sedne k tobě na rameno.\nNáš život není trest! Každá situace nás posunuje dál, na další úroveň. Dává našemu životu nový rozměr, novou příležitost.\nNyní jsi tam, kde jsi. Jsi tam správně, přesně na tom místě, kde máš být. Poděkuj za tu možnost Bohu a jdi dál.\nDěkuji Ti - havajské učení Ho´oponopono\nHavajské učení Ho´oponopono - každý je důležitý\nKaždý jeden z nás je důležitý. Jsi důležitý nejen pro sebe, ale i pro ostatní. Pro svou rodinu, pro své nejbližší i pro "náhodná" střetnutí. Jsi důležitý pro celý svět, opravdu, bez TEBE náš svět nebude úplný.\nMáš občas pocit, že se ve svém životě ztrácíš? Že nejsi důležitý, že nejsi jedinečný?\nKaždý máme svůj talent od Boha, i svůj záměr, se kterým jsme přišli žít svůj život právě sem.\nCítíš se ztracený? Nevíš, jak dál? Dej průchod svým pocitům a potom dýchej s plnou pozorností...vidíš ulevilo se ti.\nVzpomeň si na svůj talent, na svůj záměr, na Boha ... a začni pracovat. Pracovat pro sebe.\nNěkdy tak spěcháme na své životní cestě, až zapomínáme, že být přátelský a láskyplný během té cesty je mnohem důležitější než cíl sám.\n(Raději se neptám, co je cílem? Každý z nás ví, jak život končí...)\nV dnešní době, víc než jindy, prosím, oceňte každý láskyplný okamžik víc než drahokam. Je to dar. Dávejte pozor na lidi kolem sebe, dejte najevo, jak vám na nich záleží.\nV podstatě náš život je hromadění krásných okamžiků, okamžiků lásky a naplnění nás samých a lidí kolem. nás. Občas i zdánlivě bezvýznamný čin může být činem velmi významným.\nDnes v době strachu a obav, zkuste najít v sobě lásku a soucit. A čelit svým obavám. Každý náš životní krok vedený ze srdce a ne ze strachu má význam, větší než si uvědomujeme.\nHo´oponopono - napravit to\nŽiješ, jak chceš ty? Nebo žiješ, jak chtějí a očekávají od tebe ostatní?\nŘídíš se sám sebou? Svým srdcem, svou duší, svou vášní...?\nPokud uděláš "chybu", přešlap, když se řídíš sám sebou, má to obrovskou výhodu. Je to TVOJE chyba....dá se napravit. Není těžké ji přijmout, nechceš ji zamést pod koberec.....\n....... zato, je- li to přešlap, vedený očekáváním ostatních (rodiny, dětí, šéfa, partnera...), je mnohem těžší přijmout svou 100% odpovědnost.\nI tak se dá vše napravit. Nikdy není pozdě.\nHo´oponopono = napravit to\nJednoduché a přitom, tak složité. Odpustit si.\nKaždý z nás udělal ve svém životě něco, nač není pyšný. Ba stydí se za to. Není to nic, na co by byl hrdý.\nJe čas nechat to být, nikdo není dokonalý. Odpusťte si, ať jste udělali cokoliv. Odpusťte i ostatním, že ...\nJak často slýcháš, že máš přijmout svou temnou stranu? Cítíš, že je v tobě kousek, který nechceš ukázat?\nOpravdu si myslíš, že svět je černobílý? Tento kousek tady na noze je hezký a patří tedy na světlou stranu, a tenhle kousek na ruce je temný, ošklivý a nejlépe by bylo, kdyby ho nebylo?\nPřijde Ti to tak nějak divné? Nejsi sám. Mě také.\nTéměř každý člověk, s kterým přicházím do styku, skrývá něco, co nazývá svou temnou stranou. I já mezi ně patřila a klidně je možné, že na určité nevědomé úrovni i patřím dál. Čím blíže poznávám svou tzv. nehezkou, temnou stranu, tu tajemnou, skrytou, ošklivou...tím víc se mi líbí. Tím víc poznávám, že právě tam jsou mé silné vlastnosti. Ty, které mi v běžném životě nejvíce pomáhají.\nZkus se zamyslet, poznat, podívat z jiné strany na tu svou "temnou" stranu. Na to, co stále nazýváš ošklivým. Na sobě nebezpečným. Nehezkým, ošklivým, nehodným ukazovat ostatním (asi abys je neodpudil). Podívej se na sebe celého.\nCítíš to? Nyní ti je mnohem lépe, že? Jako bys byl celý, silnější...\nTemná strana, neexistuje, stejně jako neexistují problémy, proto není čeho se bát. A už vůbec není třeba se bát sám sebe!\nJe to hrůzostrašné i nelogické bát se sám sebe. Sám sebou trávíš 24 hodin denně, 7 dní v týdnu a po celý život. Takový iracionální pocit, že? A přitom nejeden z nás se jím řídí a nazvali ho pravdou: "Mám temnou stranu a tu nikomu neukážu, protože...."\nVěnuj energii ze strachu sobě, léčení svých zranění, péči o sebe.\nMiluji Tě, Omlouvám se, Díky, Prosím, odpusť mi (Ho´oponopono)\nKaždý z nás má talent od Boha.\nA není důležité, zda jde o talent nádherně zpívat nebo o talent být dobrou matkou či o talent být spolu....\nDůležité je, nepochybovat o něm.\nŽádný talent není malý, žádný talent není lepší. Každý je od Boha! Jedinečný a stvořený jenom pro Tebe!\nProto nemá cenu porovnávat se s kýmkoliv jiným. Nadaným, úspěšným, bohatým.\nTakovým člověkem JSI i Ty. Stačí dodat si odvahu a nechat svůj jedinečný talent rozkvést.\nJak? Zeptej se sám sebe. Ve svém srdci.\nHavajské učení Ho´oponopono - Omlouvám se, Prosím Odpusť mi, Díky, Miluji Tě\nMůžeme mluvit o lásce a napsat o ní tisíc knih. Ale láska bude zcela odlišná pro každého z nás.\nLásku si musíme zažít. Lásku si musíme prožít. Poznat ji, vpustit jí do svého života.\nLáska není koncept; láska je pocit. Cítění lásky produkuje jen štěstí. Mýlím se? Pak to není láska!\nCítění strachu, obav, nejistot, pochybností, nedůvěry způsobuje utrpení.\nJestli víš, co chceš. Neváhej ani vteřinu. Nemá cenu bez toho žít. Jdi a udělej, co je nutné udělat. Udělat pro to, aby jsi byl šťastný. Dobré věci přicházejí k lidem, kteří je čekají. Avšak skvělé věci přichází k lidem, kteří jsou ochotni pro ně pracovat.\nOcilt ses v situaci, kdy opravdu nevíš, co dělat?\nMožná musíš najít toho, kdo ti pomůže rozhodnout se.\nRozhodnout se, zda ukončíš vztah nebo zda ti stojí na něm pracovat.\nRozhodnout se, jak chceš ve svém životě pokračovat a s kým.\nMáš právo určit si, kdo do tvého světa patří a obohacuje tě. A kdo ne.\nMáš právo poděkovat druhému. Poděkovat za vše, co jste si dali. A odejít.\nNěkdy se tak staráš o to, abys neublížil druhému, že zapomeneš, jak ubližuješ sobě!\nCokoliv tě trápí můžeš odevzdat. Stačí chtít.\nOdevzdat to, božství a žít svůj život v inspiraci.\nNení to lehké, chce to odvahu a důvěru. Víru v sebe, ve svou inspiraci, v božství. A přinese to do tvého života zázraky.\nhavajské učení Ho´oponopono - Omlouvám se, Prosím odpusť mi, Děkuji Ti, Miluji Tě\nKolik lásky chceš dostat?\nKolik lásky dáváš?\nKolik štěstí chceš prožít?\nKolik štěstí předáváš?\nKolik jmění ze sebe dáváš?\nŽivot je o rovnováze.\nTo není tajemství. To Ti jen někdo řekl a Ty jsi uvěřil.\nNení čas přestat věřit pohádkám?\nPřiznat si jaký jsi a začít tvořit svůj život.\nVzpomenout si, co si zasloužíš...\nNěkdy musíš zapomenout na to, jak se cítíš a vzpomenout na to, co si zasloužíš.\nVím, že jsi dost silný, aby jsi nechal jít, co už ti nefunguje. A dostatečně trpělivý a odhodlaný najít to,co ti bude fungovat.\nKaždý si zaslouží žít šťastný a spokojený život. Ve chvíli, kdy ho prožívá, stává se šťastným a spokojeným i život ostatních.\nOmlouvám se, Prosím odpusť mi, Díky, Miluji Tě\n"Fotografia od DMC Photography: Zákazníci túžili po portréte kompletnej rodiny. Portrét, ktorý by zachytili aj deti, ktoré rodičia stratili ešte počas tehotenstiev. Portrét, ktorý by uchoval spomienku na nenarodené deti, pretože aj tie sú súčasťou ich rodiny. Ak dieťa stratí rodiča, nazývame ho sirotou, ak niekto stratí svoje druhé ja, je vdovou alebo vdovcom. Ale neexistujú slová, ktoré by dokázali popísať rodiča, ktorý stratil svoje dieťa."\nPovažuji to za báječný nápad od rodičů, kteří se nechali takto vyfotit. Zároveň stojí za zamyšlení, proč nemáme slovo, které by vyjadřovalo a označovalo takového rodiče, kterému dítě odešelo...\nProč je to takové tabu? Stačí snad, jak velká bolest tuto ztrátu provází, ne? Proč to má být tabu, mlčení a dělání, že se NIC nestalo nepomáhá. Nebolí to o to méně....\nVelmi mě potěšilo, že někdo našel takovou odvahu. Poklona a děkuji!\nOtevřít srdce havajskému učení\nUdělej, co je nezbytné. Otevři svou mysl a srdce na novým možnostem. Umožni, ať ostatní vstoupí do tvého života. Udělej prostor uvnitř, ten umožní otevřít srdce ostatním lidem. O vše ostatní se postará božství. Uvidíš, jaké zázraky to přinese do tvého života. I do života ostatních. Jedinou víru, kterou potřebuješ, je víra v sebe!\nMůj život s Ho´oponopono\nJak nejlépe popsat můj život s Ho´oponopono?\nNejtrefnější je tento obrázek. Žiju, jak cítím ve svém srdci.\nA někdy jsem dole a jindy nahoře podle toho jak mi tluče.\nJe třeba nebrat si to osobně :) a necítit se kvůli tomu ublíženě.\nJe třeba si důvěřovat. Proč? Pokud v sebe nevěříš ty? Tak kdo jiný a proč by měl?\nSebedůvěra je tak zvláštní. Téměř každý s kým se setkávám si v některé oblasti nevěří. Někdy hrajeme hry na "siláky" a "všeználky" jako by na slovu: nevím bylo něco sprostého. Nevím a pokud potřebuji se doučím je v pořádku, ne?\nAle proč si vlastně nevěříme? Sami sobě. Tomu člověku, kterého známe nejdůvěrněji na celém světě. Tomu jedinému člověku, kterému můžeme bez-limitu důvěřovat, o kterého se můžeme opřít.\nVětšinou to je starý a podle mého náhledu nepotřebný podvědomý program. Někdy v dětství nás někdo shodil, nedůvěřoval nám (že to zvládneme, že jsme dost velcí, že jsme dost silní...). A my přijmuli toto tvrzení za pravdivé. Dneska už je jedno jestli to myslel dobře, chtěl se cítit lépe, chtěl nás shodit...\nJak z toho ven? Obvykle pomůže čištění starých programů. A důkazy, že ten náš život zvládneme. Že my jsme tvůrci toho našeho života. Tvého života jsi tvůrcem jen ty! Jak? Od malých cílů k velkým. Nevěříš si, že třeba umíš kreslit? Začni, najdi si třeba návod na youtube. A kresli, nejdříve domeček. Až ho zvládáš tzv. levou zadní. Vyber si třeba květinu a kresli jí s láskou ... uvidíš sám, co dokážeš třeba za půl roku. Ale nevzdávej se, kresli, kresli každou volnou chvilku. Nepovedlo se? achjo.. Kdo je tvůj kritik? Komu se to nelíbí? aha Tak znovu, kresli :)\nA to je ta práce, o které mluvím. Pokud něco chceš, musíš to začít dělat. Nestačí o tom snít. Nestačí o to žádat vesmír. Nestačí si to přestavovat. Ano pomůže to. Ale musíš začít pracovat. Pracovat na sobě a pro sebe. Kdo jiný by Ti měl důvěřovat než ty sám?\nDůvěřovat, že to zvládneš. Důvěřovat, že to je to pravé. Důvěřovat, že jsi v tom dobrý (ale proč být dobrý, když to děláš s láskou?)\nVěci, které nemůžeme vystát u jiných lidí, jsou obvykle věci, které chceme změnit sami u sebe. Na začátku jsi přesvědčený, že tak úplně tento koncept nemá žádný smysl.\nEgo pohled je zavádějící. Prostě uvěřilo dětské pohádce.\nAle jen pro dnešek si vezmi něco jiného. Už jsi dospěl a je čas přestat věřit pohádkám.\nJe velkým úspěchem pochopit, proč to tak je a ještě větším začít s tímto konceptem pracovat. V každém pobouření se, vytočení se nad chováním kohokoliv je semínko - podobnost s tebou - nemusíš tápat, na čem máš pracovat. Vidíš a slyšíš to přímo před sebou. Cítíš to v sobě, přestože se cítíš pobouřen a rozhořčen.\nUvědom si, že problém není externí, ale vždy je uvnitř. A pokud je uvnitř, můžeš to sám změnit! Změnit ve svůj prospěch.\nDnes je ten, kdy můžeš začít pracovat, sám pro sebe.\nDěkuji Ti, Miluji Tě\nKaždý den je to začátek nového: bez ohledu na to, co se stalo včera, nebo předevčírem.\nKdyž se ráno vzbudíš a poprvé vědomě nadechneš.... Začíná nový den, nový život, nová příležitost.\nJde o to, kdo budeš dnes a zítra, ne kdo jsi byl!\nZáleží jen na tobě, jak se k novému začátku každého dne postavíš.\nTak častá otázka při terapiích...odpověď máte vždy v sobě. Za každým "nevím", které slýchám nahlas, stojí odpověď. Akorát my tu odpověď nechceme slyšet. Občas se musím smát, co vše uděláme, abychom NIC neslyšeli.\nNěkdo začne rychle mluvit, jiný začne mluvit nahlas, jiný naopak zarputile a významně mlčí (čeká, co na to jako okolí, třeba i já...), jiný odbočí zcela od tématu (ono to v důsledku není tak důležité)...\nNapadlo Tě někdy, že odpověď ani není? Že to není ničí vina! Není to žádný trest...\nDokonce situace nemá ani "výchovný" nebo "karmický" význam....\nProblém z toho dělá naše vnímání. Naše jinak užitečná a pochybovačná mysl. Staré programy, vzpomínky na situace v minulosti.\nObčas se s klientem dostaneme přímo do události, která ho trápí. A zpětně i on sám zhodnotí, že se prostě stalo. Přišla informace: Nic není dokonalé. Někdy se stane chyba. Nedělej problém, zkus to znovu...\nTaké nevidím důvod proč by vesmír (jenom proto, že je tak rozlehlý a starý a moudrý) musel být neomylný...\nAle třeba se pletu. Pletu se ráda a chyby dělám také ráda. Jelikož vím, jak svou chybu napravit. Pomocí havajského učení Ho´oponopono.\nDěkuji Ti, Omlouvám se, Děkuji Ti, Miluji Tě\nHo´oponopono - plány vesmíru\nObvykle jsme se cítíme být frustrováni plány vesmíru. Ale pak zjistímě, že změna bylo to nejlepší, co se mohlo stát. Zkus si vzít to dobré i to špatné. Protože pravdou je, že to, co se zdá být dnes špatné může být už zítra ráno to dobré. Nečekej s uvědoměním, že život je krásný.\nHo´oponopono - poznat sám sebe\nPřijmout, co se stalo, je prvním krokem k překonání následků jakéhokoliv neštěstí..\nJde to těžko, zejména pokud jsi nesmířený s tím, to jaký jsi. Od malička posloucháme "pohádky" jací máme být.\nJe jedno, že se jedná o pohádky o Jeníčkovi a Mařence, O Popelce nebo to jsou dobře míněné rady rodičů. Ano, ty "rady", které bývají v přímém rozporu s tím, co říkají prarodiče..všeobecně se tomu říká výchova dítěte...a pak se v tom člověče vyznej :)\nNakonec se v dětství přikloníme k určitému našemu pohledu na sebe samotného. Mnohdy se "zařekneme", že budeme jiní (lepší) než rodiče, předčíme svého úspěšného sourozence nebo zachráníme svět. Je to fuk.\nVytváříme tím své podvědomé programy. Tím, jak vyhodnotíme určitou situaci v dětství např. se rozhodneme, že budeme chránit spravedlnost (jistě, nám se přeci stala křivda). To je ten podvědomí program o kterém se v havajském učení Ho´oponopono mluví.\nTy vzpomínky, které lze vyrušit, vyléčit. V určitém bodě našeho života (věř mi, že ho rozhodně poznáš) je potřeba nechat jít všechny tyhle naše dětské křivdy, dětská rozhodnutí a poznat, to jaký jsi. Jaký jsi dospělý a zralý člověk. Proč jsi sem přišel. Co máš udělat.\nTo bývá jedna z nejčastějších otázek při terapiích, která klienty trápí. Kdo jsem? Kam jdu? Proč tu jsem? Jaký má můj život smysl?\nVe chvíli, kdy si na ně odpovíte, máte vyhráno :)\nDěkuji Ti, Omlouvám se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti\nHo´oponopono mazání vzpomínek\n"Člověk brání s velkou vášení své právo - mít pravdu - i když cena za jeho vítězství je utrpení"\nJe čas začít pochybovat. Kým byste byli, kdyby jste přestali věřit ve všechny ty příběhy o sobě?\nJe čas přestat si lhát. Odstranit vzpomínky a dovolit být tou nejlepší verzí sebe.\nNevíte, kým jste? Kým máte být? Kým chcete být?\nPak je čas, pracovat na tom kým jste, kam kráčíte, jak zhodnotíte svou životní cestu na jejím konci!\nJsou důležité oba body:\nDěláte to pro sebe. Nikdo důležitější totiž ve Vašem životě není. Zároveň není jiný, kdo to udělá za Vás!\nCestou, jak začít a pracovat pro sebe, je i havajské učení Ho´oponopono. Cesta, jak poznat sám sebe.\nMiluji tě, díky, promiň, odpusť mi\nHo´oponopono - zázrak v životě\nJe nezbytně nutné, aby ti bylo dobře!\nTo vyžaduje velkou odvahu! Odejít od všeho, co ti způsobuje bolest. Odejít a odpustit všechny křivdy. Odvahu vzít život do svých rukou.\nTo platí pro osoby, místa, práce, zaměstnání. A zejména na vlastní chování.\nNikdo jiný Tě dostane z negativity. Nedokáže to guru, kniha ani televize...\nMusíš to udělat sám, pro vlastní dobro. Udělat to pro sebe! Bez výmluv - na děti, okolnosti, manžela nebo rodiče...\nPotom, lze začít plnit vzniklý prostor tím, co Ti dává pozitivní energii. Tím, co Tě naplňuje. Tím, co miluješ.\nUvidíš zázračnou změnu, nejen ve svém životě. Uvidíš ten zázrak i v životech ostatních.\nKdyž se přestaneš snažit dělat dojem na druhé. Být někým, kým nejsi (a ani být nechceš). Budeš konečně svobodný.\nNejvětší svoboda je být sám sebou!\nZatímco se méně staráš o to, co si ostatní myslí o tobě, tím víc si užíváš života.\nKaždou výzvu lze překonat. To je prostě zákon vesmíru.\nNikdy nedostaneš víc než zvládneš.\nA pokud překonáš počáteční zdání nepřekonatelného, na konci tě čeká víc a víc radosti.\nJen si věřit!\nJaká je síla Ho´oponopono\nKaždý se dostáváme do situace, která je bolestivá, nepříjemná. Přijde nám, že vše se na nás valí. Život nás nese jinam...a tak plaveme proti proudu. Bráníme se, nechceme nic slyšet, poslouchat a už vůbec se nám nechce důvěřovat, že takto to je pro nás ideální.\nCítíme, tušíme, že s tím umíme a dokážeme něco udělat. Že nejsme naprogramovaní na nedostatek, bolest, deprese...\nZ této situace vznikají různé návody: Jak si správně přát..Jak změnit svůj osud...Jak se postavit celému vesmíru :)\nPřiznám se, také jsem takové návody četla. Kolikrát i poctivě dělala.\nCo myslíte? Ten náš bůh(vesmír, božství, všehomír...jak chcete) si dělal dál co chce. To, co považoval pro mě za správné. On se mě ani dokonce nezeptal, co chci! Neposlouchal, nedalo se s ním manipulovat (a to jsem zvládala výborně).Čím víc jsem se bránila, tím víc mě postrkával jinam. A jak naschvál, úplně jinam, než jsem chtěla já :)\nAž havajské učení Ho´oponopono mě naučilo důvěře. Síla Ho´oponopono mě ukázala, jaká je moc důvěry.\nDůvěřovat sobě - kam jdu, tam jdu správně.\nDůvěřovat okolnostem - je to přesně tak, jak potřebuji. Tak, abych mohla léčit zranění,mazat nahrané podvědomé programy.\nDůvěřovat intuici - pocity, které cítím, které mě vedou jsou správné. Pokud cítím , že takto ne. Tak ne. A ne, že situaci hlavou vyhodnotím jako finančně či jinak výhodnou a zahodím či pošlapu svůj vnitřní kompas.\nDůvěřovat božství - že mě miluje (ach to bylo tak těžké) a má lepší rozhled než já (taková drzost), proto mu můžu svěřit svůj život a poslechnout zprávy, které mi posílá. Pochopit, že nepotřebuje mé modliby, má přání. Nepotřebuje ani, abych ho milovala, uznávala, uctívala, věřila v něj... Uvědomila jsem si, že to já potřebuji milovat, modlit se, důvěřovat, ctíti druhé, věřit si.\nPoslední dobou přitahuji v terapiích ženy, které prošly zkušeností potratu, porodu již mrtvého dítěte nebo dítě zemřelo... Nevím, kde jsem si tento program nahrála, jelikož tuto osobní prožitou zkušenost nemám. Zřejmě máme léčit tabu kolem...\nJsem za tyto terapie vděčná. Zde chci s láskou zveřejnit volný návod, co s touto zkušeností si počít. Návod si vždy upravte na míru Emotikona smile aby vyhovoval vám!\nDovolte si celou zkušenost prožít. Je jedno, zda se to stalo před týdnem, měsícem, lety...\nZlobíte se? Ano, je to správně.\nTruchlíte a stýská se vám? Má proč.\nCítíte se prázdné? Samozřejmě, tak silné propojení je narušeno.\nViníte se? Proč? Za co? Vždy si uvědomte, že událost vás nemá trestat. Příčiny ztráty bývají různé, ale není to teď jedno? Příčinou se můžete zabývat, až budete silnější. Nikam neuteče, není to králík. Tato ztráta není trest. Nevěřím, že trest existuje. Nepotkala jsem se s ním.\nVážně je jedno proč ke ztrátě došlo. Změní to něco? Zvrátí snad situaci zpět? Obviňování, sebe-týrání, sebe-nenávidění...\nPokud to jde, odpusťte si. Odpusťte si, že touto zkušeností procházíte. Odpusťte si, bolest, kterou prožíváte. Odpusťte si tu křivdu, že jiným je dopřáno milovaného dítěte. Odpusťte si...\nUvědomte si, že v celé situaci nejste samy. I váš muž prožívá ztrátu, vaši rodiče, celá rodina, velmi často přátelé soucítí s vámi. Dovolte i jim prožít bolest ze ztráty. Klidně se semkněte a prožívejte společně.\nŽádný z pocitů nezamykejte. Pokud jste někdy v čase uzamkly, otevřete se...vím, že to bolí. Tak, prosím, přizvěte někoho, kdo vám bude oporou. Komu důvěřujete, kdo vás nebude soudit (to zvládáte samy báječně), kdo vás má rád (i kdyby to byl pes).\nAž ucítíte, že bolest je menší a prožitá. Pusťte do prvních krůčků k běžnému životu. Nespěchejte na sebe, na druhou stranu se netopte ve svých pocitech.\nPak začíná práce... sám na sobě, na příčinách, na čištění, odpouštění ....\nP.S. Božství,pokaždé je mým záměrem, aby aspoň jednomu člověku článek pomohl k lepšímu životu, u tohoto nejsem tak skromná. Miluji Tě.\nCo pro vás znamená být bohatý? Mít bohatství?\nKoupit si vše, nač pomyslíte? Ani finančně nejbohatší člověk na světě si nemůže koupit vše co ho napadne. To je jen iluze.\nTřeba si může koupit tryskáč, soukromé letadlo, Čínu...znáte ten vtip: "Přijde miliardář domů a sprdne ženu: Příště až mi řekneš, ať koupím Čínu! Zdůrazni, že myslíš jídlo! "\nAle na druhou stranu je mnoho věcí a požitků, které si koupit za peníze nemůžete...zdraví, spokojenost, dobré vztahy...\nMyslím, že bohatství začíná uvnitř nás. Havajské učení Ho´oponopono říká, že vše je uvnitř nás. Proto jediné místo, kde můžeme ovlivnit své bohatství, štěstí, spokojenost je uvnitř nás.\nChcete-li můžete hrát hry sám se sebou - hru na bohatství, hru na lásku, hru na nenávist, hru na neúspěch anebo na úspěch. Pravidla i výsledek máte jen ve svých rukou.\nA hru můžete převést z fantazie i do reality. Stačí jen se neporovnávat s ostatními - myslíte, že Picasso by namalovat své obrazy, kdyby dal na to, co říkají ostatní? A přijmout za svou hru zodpovědnost.\nJe to jen na nás, co si vybereme. Ale bez přijetí zodpovědnosti za svůj život to nepůjde. Proč? Nikdo jiný to za nás neudělá, nebude za nás pracovat na našem růstu. Nemůže, neví jak. Každý máme svou osobitou cestu, jedinečnou cestu.\nKam ta cesta povede je jen na nás.\nHo´oponopono - miluji Tě\nPojistka šťastného života\nChcete ten naplněný, šťastný, bezstarostný život, jak z reklamy na prací prášek? Dál číst nemusíte. Ten neexistuje. Proč? Mozek by nám z nadbytku endorfinů zřejmě explodoval :)\nPřesto této myšlence věříme. Dokonce si neváháme si na život uzavírat pojistky. Snad každá pojišťovna nabízí pojistku na život. Spíš na smrt (paradox ta přijde i bez pojištění :) ), jelikož pojistka je vyplacena až po konci života. Ruku na srdce opravdu vás naplňuje a přináší radost a klid, že máte své dítě "pojištěné" na určitou částku, kterou v případě jeho smrti možná (podle toho jak se pojišťovna vyspí) dostanete?\nNěkteří si nechávají pojistit určité části svého těla. Já vám nevím, lze vyčíslit jakou hodnotu přináší zadeček? Říkáte tím svému tělu, že je důležitější než třeba pravá ruka...?\nNecháváme si i pojistit, že neuděláme chybu (jsme snad kyborgové? neomylní naprogramovaní stroje v bionickém obalu? ) tzv. pojistka na blbost.\nChybovat je přeci lidské. Proč si to nepřipustit? Přijmout tuto proměnou do svého života. Každou chybu lze napravit. Havajské učení Ho´oponopono to má přímo ve svém názvu - napravit to (chybku).\nKdysi jsem bývala příliš uzavřená, příliš "dobře" vychovaná, příliš "hodná" a také svým způsobem naivní.\nOpravdu jsem věřila - ve svém srdci i ve své hlavě, že téměř nikdo nemá takové vnitřní problémy jako já. Deprese, sebenenávist, sebelítost, sebedestrukční programy... A pokud ano, je to zřejmě nějaký podivín či úchyl...\nTaké jsem netušila, jak obrovské tabu je v naší společnosti potrat, nemoc, smrt, osobní selhání...byla jsem naivní. Myslela jsem, že nejsou lidé, kteří v sobě takové události uzamkli, zavřeli a jsou tabu.\nBavíme se přeci jen o příjemných a veselých věcech, ne?\nTrochu pokrytecké? Ruku na srdce neděláte to také...\nJe nějaký logický důvod proč nemluvit o tom, co vás opravdu trápí? Proč to uzamykáte? Bojíte se odsouzení? Stydíte se za své pocity?\nZde umím nabídnout pomocnou ruku jako terapeut. Ničeho z toho, čeho se bojíte se nedočkáte. Občas se umíme otevřít někomu cizímu než svým blízkým. Ve chvíli, kdy své tabu uvolníte. Uvolní se i vaše trápení a může přijít to krásné....\nBěhem terapií se vlastně vždy potkám s fenoménem s interním názvem Kyborg Božka.\nObvykle se objeví v mezidobí 2 až 3. sezení. Kdo to je? Je to reakce na změny v podvědomí, které Ho´oponopono terapie vytváří.\nBožka začne tvrdit: "Není třeba pokračovat. Bolí tě noha, už tam nechoď. Okrádáš rodinu o čas, vždyť tak krásně můžeš vařit/uklízet. Dneska bude lépe jít s kočičkou na veterinu..."\nProč jí říkám kyborg? Jelikož se snaží zcela potlačit spojení sám se sebou, se svými pocity. Klienti mi vždy popisují, že si začali připadat trapně, když pracují se svým podvědomím. Přišlo jim, že bulí s odpuštěním jako krá.. Cítí se odtržení, neschopní soucitu, zejména sám se sebou...\nAle my lidé, přeci nejsme roboti, stroje...naše tělo není jen nevědomý obal na výkonný procesor (mozek) ...\nMnohdy Božce klienti podléhají. Považují její tvrzení za pravdivá. Odsunují další sezení, nemohou najít termín. Vždy říkám: "Zavolejte, s Božkou si poradíme."\nNyní jsem udělala změnu v terapiích. Po prvním placeném sezení vyžaduji doplatit zbývající 4 sezení. Božka argument: "Přeci nenechám peníze za terapii propadnout!" uznává jako pravdivý. Klienti mnohem lépe toto období zvládají. Aterapii poté úspěšně dokončí.\nTo, že se Kyborg Božka objeví, je pro mě i pro vás potvrzením, že jsme na správné cestě. Je projevem bránícího se ega a logické mysli všem změnám, které děláte.\nHojnost a Ho´oponopono\nMám moc ráda hry. Hraju si ráda :) Před pár lety jsme jeli s mužem na dovolenou. Taktak jsme měli prostředky, abychom zaplatili last minute dovču, ale vyrazili jsme.\nNadšení, natěšení k moři. Dojeli jsme, hotel nádherný, ale strava se nevydařila. Navíc jsme chodili po městě a okukovali všechny ty tretky, šaty a jídlo :) Koupit jsme si nic dovolit nemohli.\nTak nás napadlo, že budeme hrát hru, kdy mi muž koupí vše, po čem toužím a sobě také. Zvolili jsme kouzelné tajné slůvko a chodili jsme okukovali, kupovali a kupovali. Zajímavé bylo, jak obrovskou radost naplnění, nasycení a hojnosti nám tato hra přinášela.\nHru jsme během těch dvou týdnů propracovali do detailů. Koupili jsme si nádherný dům na pláži. To abychom měli kam dávat všechny ty dárky, šaty, šperky...v domě jsme měli spoustu dětí, které žili v hojnosti. V nadbytku. Nevadilo, kdykoliv jsme mohli přikoupit další místnost.\nTa hra byla kouzelná - muž mi koupil vše, nač sem pomyslela :) Dodnes jí občas hraju, s tím, kdo je ochotný se připojit. Přinesla mi asi poprvé pochopení, co je v Ho´oponopono míněno pod vše je uvnitř. V nás.\nCítila jsem se mnohem lépe, než kdybych si všechny ty věci doopravdy koupila. V mém vnitřním světě mohla být i ta helikoptéra ekologická a ekonomická :) Netrápila jsem se ekologií, odpovědností vůči zvířatům...\nDruhým vedlejším účinkem na svět venku byl později pozorovaný jev - dostatek. I když do té doby jsem neuměla s penězi hospodařit, jakoby ode mě utíkali. Najednou jsem dokázala mít finanční rezervu. Napravila se tak nějak od sebe schopnost říct si o peníze např. v práci.\nDalším je pocit svobody. Vyzkoušela jsem si, že hranice si opravdu stanovujeme jen my sami. Mohla to být nevydařená dovolená bez peněz a stala se tou top dodnes.\nNechcete jí také zkusit?\nProč mě rozčiluješ?\nBez ohledu na to, jak jsme duchovní, někteří lidé nás prostě a jednoduše obtěžují!\nVšichni máme v našich životech někoho, kdo nás vážně štve,dráždí, rozčiluje a přivádí nás do zcela neduchovních a nevyrovnaných stavů Emotikona smile\nAle pravdou je, že tito lidé jsou zde, aby nám pomohli růst.\nNemohou přijít a zaklepat na dveře: " hej, jsem byl poslán, abych ti připomenul, že se musíš vypořádat se svým hněvem, člověče, co uděláme s tvou netrpělivostí, a co tvé alergie? atd."\nPřijali bychom to? A uzavřeli toto své téma? Ne? Proto, tito prudiči v našem životě dělají, co mohou, aby nás přiměli téma - svůj "problém" vyřešit. Vyléčit. Poté z našeho života jednoduše zmizí Emotikona smile\nKaždý, kdo nás obtěžuje prostě ukazuje, co můžeme zlepšit, my sami u sebe.\nHo´oponopono není jen o 4 větičkách\nHavajské učení nelze zaměňovat za pouhé odříkávání čtyřech vět - mantru. Mantra - Omlouvám se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti, Miluji Tě - je fajn. Mám ji ráda. Pomáhá zejména od programů zmatené mysli, která produkuje spoustu tzv. pravdivých tvrzení. Např. : Pro svého muže nejsem dobrá, Zasloužím si tuhle práci, nikde jinde by mě nechtěli, Všichni jsou nespokojení ve svém manželství....\nPokud se tyto programy a tvrzení mysli utiší či vyruší, máme šanci zaslechnout své touhy a přání.\nHo´oponopono je o naslouchání vnitřnímu hlasu a inspirace. Právě ta, nám totiž dokáže napovědět, co je pro nás dobré a správné. Nežijte životy ostatních v porovnávání se, žijte svou inspirací.\nOsvobozuje celé naše myšlení od dogmat i nadbytku informací. Znáte to? O lecčems jste četli, ale přesto nevíte, jak to vlastně je. Mnohdy to, poté, zaměňujeme za věření v něco. Věřím, že to funguje. Věřím, že energie existuje. Věřím, že existuje posmrtný život...\nVždy říkám: Nevěřte. Vyzkoušejte. Zkoušejte, co je pravé pro vás! Návodů je mnoho, tisíce možná miliony :)\nVáš vnitřní hlas Vás dovede k tomu, co je pro Vás vhodné a důležité.\nČasto se setkávám, zejména na sebe-vzdělávacích seminářích, bohužel občas i na terapiích, které jsem chtěla absolvovat, různé povyšování (asi v nás evokuje soutěživost). Běžné fráze jako : Já mám otevřeno 15(nebo kolik vlastně) čaker,... moje třetí oko je neomylné,... jo o tom mi nemusíte vykládat,... to dááávno znám,... kdepak o energii vím vše, to můžeme přeskočit...\nNevím, proč tolik záleží kolik a jak dobře má člověk pročištěných čaker, jak nakládá se svou energií, zda ji vnímá v barvách nebo ve zvucích? Přijde mi to jedno. Asi to je jenom podvědomý program ega - obranný mechanismus.\nPodle mě záleží na tom, jak je ve svém životě spokojený a šťastný. Proč máme být všichni dokonalý? Pročištění, otevření, milý, příjemní, báječní?\nObvykle na toto navazuje určité porovnávání. Jo, on sice mluví o svém traumatu, ale kdyby prožil TOHLE! To ne, to bylo horší. Oproti tomu, je to jenom brnkačka.. Fuj, jak často tohle slýchám nebo čtu.\nCo je pro jednoho brnkačka, může být pro druhého velmi těžké poslání. Na druhou stranu právě tento člověk nám může velmi pomoci v našem poslání. Naučit nás něco, co pro něho je pouhá "brnkačka"...\nKaždý jsme originál. Máme svou jedinečnou životní cestu. Sami, uvnitř sebe nejlépe víme, jak svůj život žít. To co vyhovuje jednomu - je to pro něho dokonalé, může být pro druhého zlou noční můrou.\nNávrat k sobě je důležitý a báječný. Ke své jedinečnosti, ke svému nadání, ke své hojnosti v životě. V této cestě mi pomáhá i podporuje havajské učení Ho´oponopono.\nSíla havajského učení Ho´oponopono\nKdyž říkáš " omlouvám se " poznáváš, že nezáleží na tom, vědět. Chceš vnitřní odpuštění od sebe pro sebe.\nKdyž říkáš " odpusť mi " nežádáš boha o odpuštění, ale žádáš boha, aby ti pomohl odpustit si.\nSlova " miluji tě " přemění uzamčenou energii na energii tvořivou. To tě znovu zapojí do svobodného šťastného života.\nSlovem " díky " si prokážeš úctu, víru v sebe i v "okolnosti". Vše je zařízeno, tak jak má být. A ty jsi natolik silný, že to respektuješ.\nv tom je jeho nenápadná síla\nTrest a odpuštění Ho´oponopono\nUtekl nám pes. Utíká celkem pravidelně a netuším, jak mu v tom zabránit. Když přijde sezona krásných fenek. Srdce zavelí a běží ploty- neploty, výhružky - zákazy... Po pár hodinách sem se šla po něm podívat. Byla jsem docela smutná a plná obav, jestli se mu nic nestalo.\nNašla jsem ho v boudě. Na plném slunci, ležel sotva dýchal a "odpykával" si svůj "trest". Vytyčil si ho sám, na dobu mě neznámou. Lákala jsem ho ven, napít, najíst, hrát si, pomazlit. Kdepak, trest je trest. Ten se musí odpykat - natvrdo!\nLehla jsem si smutná do houpací sítě pod ořechem, bylo mi smutno. Ráda bych si s ním hrála, pomazlila ho. Na druhou stranu je třeba respektovat jeho svobodné rozhodnutí.\nPak jsem si uvědomila, že stejně tak spousta z nás si "odpykává" ten svůj vnitřně daný "trest". Trest? Za co? Za uposlechnutí svého srdce, za prožitou svobodu, za prožitou lásku nebo vášeň, za výbuch hněvu, za nějaký úlet? Za co jste si vy vymezili svůj trest?\nStejně jako ten náš pes, si stanovíme výši i přísnost výkonu trestu. Pak ležíme polomrtvý na gauči nebo v boudě. Sužujeme se za nějaký čin, který ani hodný trestu není.\nMá to cenu? Prosím, zkuste si odpustit. A zrušit výkon zbytku svého vnitřního trestu. Dovolte si svobodu. Žít srdcem a ne tím, co je tzv. správné.\nVelmi často žádáme odpovědi na naše modlitby. Ale jsme tak zaneprázdnění a nedočkaví, až si je poslechneme, že je přeslechneme.\nMnohdy nám odpověď přijde příliš jednoduchá, a tak dál sedíme a nic neděláme. Modlíme se, zlobíme se na Boha, že nic nedělá, nic nepřichází.\nPožádat nestačí. Musíme být otevřeni přehrát zprávu, kterou naše duše nám posílá.\nMusíme být připraveni, přijmout zprávu a začít pracovat.\nOmlouvám se, Prosím odpusť mi, Děkuji Ti, Miluji Tě\nTento úplněk mi dával zabrat. Mysl mi až do úplňkové noci tvrdila, že vše je v pořádku, nic se neděje. Zabírá půst, čištění jater a programů.\nAch, ty lži sám sobě do kapsy. Známe to všichni, chvíle, kdy si něco namlouváme. Přesto téma k čištění si vždy cestu na světlo najde bez ohledu na naše snažení a imaginaci, pozitivní myšlení...\nPáteční úplňková noc - sedím s dcerou a povídáme si, koukáme na módní novinky, co by se daly koupit...pohodička. Najednou mi připomene situaci z doby před Ho´oponopono v mém životě. Dá se říct z doby tmy, a to jeden z mých výbuchů vzteku a bezmoci. Cítila jsem se tak ztracená a bezradná ve svém životě :(\nVždy nabádám klienty, aby své pocity dávaly na jevo. Prožily si je. Nebály se jich. Došlo na mě (žádná planá slova-činy), brečela jsem celou noc. Evidentně jsem si stále neodpustila. Sama sobě.\nHlavu vzhůru. Vše se dá napravit - Ho´oponopono. Jak se píše v knize Svět bez hranic - čistit, čistit, čistit.\nJdu na to. PRACOVAT.\nAle nejprve vysvětlím dceři, jak jsem tehdy cítila (určitě pochopí, každý se občas cítí bezradně a občas udělá i hloupost) a omluvím se za své chování. Lépe teď než nikdy.\nKdy a kdo to změní?\nČítám povzdechy typu : "Kdy už lidi vyrazí do ulic...", "Jak dlouho ještě si to nechají líbit...", "Kdy už se konečně něco změní..." , "Utečenci, kdo s tím něco udělá..."\nObvykle mi projede hlavou myšlenka: "Co ty děláš pro změnu?"\nKdyž se v rámci terapie ptám i nahlas, obvykle schytám vodopád výmluv, občas nějaká ta výhružka (asi aby mě klient přesvědčil o své "pravdě" : Nejde to! :) ). Uff, já se nedám :)\nKaždý z nás může s něčím pohnout. Proč hned chcete začít světovým mírem nebo řešením utečenců? Nestačí vám pro začátek spokojený rodinný vztah? Nebo prima práce, která vás nejen uživí, ale i baví? Proč se nespokojíte se zdravým dítětem?\nNení snad nic horšího než nečinnost, protože tím de-facto souhlasíte s tím na co hudráte, co vás rozčiluje. Každé naše rozhodnutí – má následky. Akce vyvolá reakci. Věci a souvislosti se změní, dají do pohybu. I malá změna k lepšímu se počítá. Jen to zkusit a udělat.\nJak změnit celý svět nevím, ale vím, jak si udělat svůj svět (život) lepší. Pro mě je tou jednoduchou cestou havajské učení Ho´oponono. Stačí přijmout zodpovědnost za svůj život (konečně přestat čekat, že to udělá někdo jiný- ONO se to Samo se to vyřeší), vybrat si jakoukoliv metodu a PRACOVAT na svém lepším životě.\nA nakonec, zkuste se zasnít. Jaký bude náš svět plný spokojených a šťastných lidí ve svém vlastním životě?\nVšestranost a Ho´oponopono\nPoměrně dlouho jsem přemýšlela, co mi tak moc vyhovuje na havajském učení Ho´oponopono. Jaké jsou jeho výhody oproti jiným učením.\nTo, že je jednoduché na provádění, časově flexibilní a nenáročné, jsem viděla jako hlavní výhodu od začátku.\nVyhovuje mi i jeho rozmanitost. Mantru: Omlouvám se, Prosím, odpusť mi, Děkuji Ti, Miluji Tě jsem vyzkoušela hned na začátku, ale nebylo to pravé a jediné pro mě. Tak jsem si zkoušela práci s vnitřním dítětem, komunikaci s tělem, experimentování s modrou vodou,jak na energetická centra a vlákna AKA (je o nich psáno v knize, jak Svět bez hranic, tak v jeho pokračování Život na nule) až jsem si oblíbila dechová a doteková cvičení.\nPřesto, to není ten pravý důvod. Rozmanitost nabízí mnoho seberozvojových technik.\nAž jsem si uvědomila, že to, co mi opravdu vyhovuje a proč si mě získalo Ho´oponopono, je SVOBODA. Nežádá, ani mě nenabádá, abych odhodila své ego, přestala používat mysl, vznášela se v esoterických sférách, opustila zaměstnání, milovala a objímala každého, koho ve svém životě mám ...\nJediné, co je potřeba, je přijmout 100% odpovědnost za svůj život. Nechává mě samotnou rozhodnout a vybrat si, jak svůj život prožiju. Respektuje mé nedokonalosti, nikam mě netlačí. Pokud se mi program mé podvědomé mysli líbí, tak si ho ponechám (i když obvykle dám za pravdu inspiraci, že je pro mě výhodnější ho vymazat). Je to vlastní rozhodnutí, o svém vlastním životě.\nV poslední době ke mě přijde nový klient/klientka a mou hlavou pouze projde fíííhááá. Božství to si vážně děláš srandu, ne? Si jako myslíš, že na to mám? Pomoci této nádherné bytosti přijetí a sebelásku?\nKlient vypráví svůj životní příběh. Pokaždé ještě dlouho po našem setkání očišťuji všechny své domněnky (to bych nezvládla, tak těžký osud...), vzorce chování a názory na celou situaci. Čistím vše, co si myslím a cítím, tak dlouho, až cítím plné přijetí a zodpovědnost za situaci.\nVždy si musím uvědomit, že to není můj život. Nemám nejmenší právo se cokoliv domnívat, podceňovat klienta v tom, jak a jestli to zvládne. I když se můžu domnívat, že řešení vidím. Nemám důvod toto řešení vnucovat klientovi. On sám si pokaždé najde své vlastní řešení, které je pro něho mnohem vhodnější než můj nápad :))\nDěkuji Životu, Božství, Vesmíru (jak kdo chce) za možnost vidět znovu a znovu zázraky. I když ze začátku vypadám, jak nevěřící Tomáš (i po těch letech). A děkuji i každému klientovi za jeho důvěru.\nHolt ani terapeut není dokonalý.\nNedokážete se rozhodnout? Rozhodnout se, co je pro vás lepší?\nKaždé rozhodnutí, které uděláte je správné. Dokonce každé nevědomé rozhodnutí je to správné.\nProč? (ach to proč, dává nám prostor pro výmluvy, pro omluvy, pro pomluvy, pro domněnky a hypotézy, pro "dobré" rady...)\nKaždé rozhodnutí je správné, ať se rozhodnete jakkoliv. Své rozhodnutí děláte v ten okamžik, v určitém časovém limitu a s omezenými informacemi. Nemá cenu se ohlížet a posuzovat ho. Posuzovat a odsuzovat na základě nových zkušeností, nových informací, s klidnými a jinými emocemi, s dostatkem času...\nNevěřím, že byste se rozhodli schválně špatně, tak abyste si ublížili. Když byste v ten okamžik věděli o lepším a efektivnějším řešení.\nPřijměte své rozhodnutí, poděkujte si za něj. Bylo to jediné možné a správné....ať si o jeho výsledku myslíte cokoliv.\nTo je pouze váš úhel pohledu. Pokud i za toto podle Vás "chybné" rozhodnutí přijmete 100% zodpovědnost, můžete výsledek napravit :) Ho´oponopono = napravit to.\nZa mnohem horší považuji to, pokud své rozhodnutí odkládáte. Nevěříte si, že se dokážete správně rozhodnout. A tím pádem necháte rozhodnutí na někom jiném. Na někom, kdo nežije váš život, nemá stejné programy, stejné vzpomínky.... Googlujete a posuzujete se podle rozhodnutí někoho jiného v obdobné situaci.\nProstě nejdete svou cestou.\nDechové cvičení Ho´oponopono\nVětšina našich problémů je způsobená vzorci z minulosti a našimi vzpomínkami, které se nám stále přehrávají v podvědomí a neumožní nám být skutečně sami sebou.\nOmezíme se strachem a vinou za tyto vzpomínky a vzorce.\nProto máme každý jiný pohled na situace, jiné vnímání lidí, partnera ... ve svém životě. Nikdo jiný nevnímá naše problémy, protože nikdo jiný nemá stejné vzpomínky a vzorce.\nMnohdy si neuvědomíme, že nejsme obětí, ale viníkem, protože to činíme nevědomě-nepřevzali jsme 100% odpovědnost.\nA naopak, někdy se příliš obviňujeme. Tím se držíme v pasti. Přitom jsme to stále my, kdo ten problém drží. Neumíme si odpustit, přijmout se a pak si dovolit řešit „to“ jinak.\nZde velmi pomáhá dechové cvičení. Volně se nadechnout, nechat si nadhled a "problém" vydechnout a dopřát si oddech před dalších nádechem.\nPřežít nebo si život užít?\nMáte pocit, že svůj život spíše přežíváte? Den za dnem, od výplaty k výplatě a stále se nedaří najít tu spokojenost, naplnění a štěstí?\nUž kdysi jsem četla a nerozuměla větě: "Naplnění nepřijde zvenku." A tak jsem to jako většina lidí zkoušela - experimentálně sama na sobě. Nejbáječnější a nejpoučnější experiment. Zažít, prožít a najít svou cestu.\nMou cestou se stalo havajské učení Ho´oponopono. Metoda je jednoduchá, ale rozhodně není lehká.\nMůžete začít známou mantrou: omlouvám se, prosím odpusť mi, děkuji Ti, miluji Tě...nebo pitím modré vody nebo pochutnáním si na borůvkách...je to na vás. Přesto zůstává nejdůležitější částí přijmout 100% odpovědnost za svůj život.\nTo není část lehká už vůbec. Uvědomit si, že jediný, kdo můj život změní, jsem já sám. Nikdo jiný není větším odborníkem na Váš život. Také jak by mohl?\nMnoho z nás "hledá" své životní poslání / naplnění. Přesto pokaždé, když se s klientem bavím, ví ho naprosto přesně. Jen si ho rozmluvil, označkoval jako nevhodné buď společensky nebo finančně. Obvykle ho odmítá i byť jen jako koníček.\nPokaždé, pokud si dovolíte prožívat své poslání, své radosti alespoň kousek každého dne, zjistíte, že jste mnohem šťastnější než před týdnem, měsícem, rokem...\nHawaii i Vám v těchto parných dnech, spoustu užívání si života a žádné přežívání.\nSebepřijetí a havajské učení Ho´oponopono\no´oponopono je cesta, kdy krok po kroku dosáhnete klidu, míru a rovnováhy v životě skrze pochopení sebe sama.\nStále a stále se setkávám se sebe-nepřijetím. Kritizujeme se, posuzujeme se, nesnášíme se, snažíme se napravit své údajné temné stránky. Pokud tyto své součásti nedokážeme natolik potlačit, abychom si o sobě dokázali myslet, že žádnou temnou a špatnou stranu nemáme, nosíme masky např. laskavá kamarádka, která o samotě vybuchuje v návalech vzteku nebo tyto výbuchy má vůči svým domnělým nepřátelům (obvykle těm, kteří dotyčného přijímají takový je).\nVe svých terapiích vlastně nenabízím nic jiného, než pomoc při pochopení a nalezení sama sebe. Chápu, že je to cesta těžká a občas klikatá. Na druhou stranu vím a cítím, že každý člověk, je bytost jedinečná a krásná. Se svým osobitým kouzlem a šarmem. Miluji ten okamžik, kdy klient pochopí, že s ním není nic špatně Emotikona smile a začne se přijímat, takový jaký je. Okamžik zázraku. Děkuji za něj!\nPokud se dokážete smířit sám se sebou. Ukončit vnitřní boj proti svým programům. Místo boje, tyto programy začnete léčit, máte zaručený svůj spokojený a šťastný život bez hranic. V tom je síla Ho´oponopono - jednoduchost a sebepřijetí.\nPráce a hojnost\nChodíte do práce, abyste dostali tu svou výplatu. Tu, která stačí přesně na měsíc (od výplaty k výplatě)? Přejete si větší hojnost?\nMusím se tedy zeptat: "Baví vás vaše práce?" "Děláte jí s láskou?"\nAha, je to "jenom" zaměstnání, prostředek k získání peněz, abyste přežili. Víceméně se obětujete a chodíte do práce den za dnem a těšíte se leda tak na dovolenou, až konečně vypadnete.\nPak se nemůžete divit, že nemáte ve svém pracovním a finančním životě hojnost. Netuším, kde se tenhle program (chodit do práce a přežít s "jistotou") se bere. Zkuste se nad tím zamyslet. Dávali, vy majitelé firmy,byste hojnost a bohatství někomu, kdo jenom dochází do vaší firmy a dělá to nejnutnější, je nespokojený, sotva přežívá od začátku pracovní doby do jejího konce a evidentně není vhodný pro tuto práci? Moc se vám nechce?\nZkuste to jinak, dovolit si pocítit, co chcete dělat. Co dokážete, s láskou a naplněním. Práci, o které budete nadšeně mluvit s přáteli, s rodiči, chlubit se svým dětem... to je ta práce, kde je váš potenciál. Aspoň chvilku se nesuďte, nekritizujte. Pociťte, jak se cítíte ve své vysněné práci...\nPokud dovolíte strachu a programům: Nejsi dost dobrý. Na TOMHLE se ROZHODNĚ nedá zbohatnout. Takový nesmyslný nápad.... vyhrát nad vaším srdcem, finanční a pracovní situace se zřejmě nezlepší. Bude to stále tak, jako nyní.\nOčistěte své strachy a programy, které vás zrazují. Třeba pomocí havajského učení Ho´oponopono. A začněte dělat, co vás baví. Pomalu a jistě s láskou a důvěrou. Máte čas, netlačte na sebe.\nTuto emoci zná každý. Velmi často ji považujeme za špatnou, negativní, brzdící nás v rozletu. Ach ten úhel pohledu.\nCo je strach? Řekla bych, dobrý sluha, špatný pán. Jako asi u všech emocí. Ono, ani být stále šťastný a spokojený, není úplně v rovnováze s naší myslí, tělem a duší.\nDlouhá léta byl pro mě strach jednou z nejsilnějších emocí v mém životě. Nedovolovala jsem si cítit jiné emoce. Ještě tak zlost, sebe-nenávist nebo závist(nedostatek sebe-lásky díky poměřování se s jinými).\nDíky Ho´oponopono jsem si dovolila emoci strachu prožít, poznat. Poznat, jak reaguje tělo i duše, když strach přijde. Jaké to je propadnout strachu. Díky dechovému cvičení a síle Ho´oponopono jsem věděla, že vždy z této emoce najdu svou cestu ven, že se ve svém strachu neztratím. A nakonec "vlastní strach" pochopit natolik, že v mém životě má své nezastupitelné místo.\nAno, strach nám brání a je schopen nám zabránit v nějaké činnosti. Ale pokud převezmu 100% odpovědnost za svůj život, vím a poznám, kdy je dobré se emocí a prožíváním strachu řídit a kdy ne.\nPokud cítím strach u nějaké nové činnosti, kterou si ze srdce přeji dělat - např. Ho´oponopono terapie. Strach mi našeptává: "Nedělej to. Nejsi na to dost dobrá. Googluj a uvidíš kolik lepších je." Vím, že se touto emocí řídit nemusím, ale samozřejmě mohu. Je to na mě, jak se k tomu postavím. Zda tyto programy vyléčím nebo uznám za platné.\nNaopak, pokud jdu po skalní cesta na vrcholu hory, a strach se ozve: "Bacha, spadneš a nabiješ si." Je na místě být opatrná. Nadechnout se, promyslet další cestu a její možnosti. Sama se rozhodnout, zda jít dál nebo ne.\nVždy máte na výběr a je na vás, zda se strachem necháte zastavit na své cestě za lepším a spokojeným životem. Nebo se jím necháte ovládnout.\nChcete dosáhnout života svých snů? Chcete-li žít život bez hranic, je jedno jestli se jedná o práci, vztahy, finance, tanec…musíte věřit tomu, že jste schopní to uskutečnit. Úspěch začíná vaší sebedůvěrou.\nMnozí lidé se svazují (dávají své hranice) úvahami, jaký názor na ně mají druzí. Bojí se, že pokud neodpovídají společenským měřítkům krásy, úspěchu, finančních možností a módy, nikdo je nebude mít rád. Že budou souzeni druhými.\nSami sebe raději předem odsoudí k neúspěchu.Jsou svým největším a nejpřísnějším kritikem. Ani nezkusí, jaké to je, plnit si svůj sen. Své poslání. Nestojí sami sobě za to, začít něco dělat pro to, aby se cítili lépe. Nemyslím tím číst a shromažďovat nové informace, myslím tím, začít to dělat! Návodů je dostatek, stačí si jeden vybrat, třeba mé milované Ho´oponopono a začít...\nNemarněte svůj život poměřováním se s ostatními, s nějakou "obvyklostí" nebo "normou" ...\nPřijměte skutečnost, že ani vy, ani svět není perfektní. Ostatně, definujte, jak přesně vypadá ta perfektní bytost/svět...\nBuďte na sebe milejší a přijměte své vlastní chyby. Každou chybu lze napravit. A mnohdy chyba, ani není chybou :) Záleží na Vás, jak se k tomu postavíte!\nKaždý den si najděte na sobě něco hezkého. Cokoliv vás ten den zaujme. Pochvalte se: "Mám krásné vlasy." Uvědomte si: "Tak rychle se učím." Dovolte si pocítit: "Miluji tanec."\nNelžete si. Vždyť mluvíte sami k sobě, lež přeci hned odhalíte. A když nemáte krásné vlasy? Tak nemáte. Je na vás krásného určitě něco jiného. A časem třeba zjistíte, že i ty vlasy jsou nádherné....\nJe to jednoduché, stačí vyzkoušet. Léčení vašeho seběvědomí začne.\nProč mi Ho´oponopono už nefunguje?\nSetkávám se s lidmi, kteří mi říkají: "Ho´oponopono mi zabralo (ulevilo, pomohlo...), ale teďka už nic. Nic se neděje. Jak to?"\nJe to jednoduché. Stačí otázka: „Děláte ho bez očekávání a stále?“\nTi upřímní přiznají, že ne. Že ho používají jenom, když je jim špatně, něco se zhorší v jejich životě. Když jim teče do bot a potřebují pomoct. A ve chvílích pohody a klidu se na nějaký seberůst a techniky jako je Ho´oponopono vykašlají. Ti méně upřímní si obvykle najdou nějakou prima výmluvu či lehkou lež (Jaký je rozdíl mezi lehkou a těžkou lží? Mezi malou a velkou lží?).\nPak se není co divit, že Ho´oponopono, ani jiná technika, hned nezačnou opětovně čistit mysl a mazat nepotřebné programy. Že nevidíte HNED výsledky a zlepšení života.\nJe to stejné jako se zahradou. Pokud jí necháte zpustnout,a bez zájmu a povšimnutí - zvadne, zaroste plevem a uschnout ty nejkrásnější květiny. Stejně tak, pokud přeskakujete od techniky k technice. Sázíte, trháte. Sázíte jiné květiny a zase je vytrháte dřív než rozkvetou popř. použijete chemii k rychlejšímu růstu (ale půda je o to dříve vyčerpána).\nNaše podvědomí, naše božství, naše inspirace, náš proud života, náš vesmír (na názvu nesejde) není náš sluha. Nepřijímá naše rozkazy, neřídí se našimi touhami, dokonce ani netouží po našem uznání. A pokud cítí, že ho pouze využijeme (je mi zle, pomož Ho´oponopono), uzavře se a trvá o to déle se zase k tomuto zdroji dostat.\nHo ´oponopono je jednoduché a stačí ho stále dělat. Začít a nepřestat. Pokud přidáte lásku a důvěru, pocítíte rozdíl ve svém životě o to dřív.\nNáš život tvoříme na základě našich se podvědomých programů, bez našeho vědomého ovládání. Proto můžeme myslet pozitivně celý život, a přesto budeme na mizině. Můžeme potlačovat svá traumata, přesto budou vyskakovat v každé volné chvíli a nedají nám odpočinout.\nNaše hlava - mysl - není ten, kdo tvoří. To co se nám stane, není naše vina, ale naše zodpovědnost. Ač si to neradi připouštíme, patří sem i to co dělají, říkají nebo si myslí druzí, a objeví se to v našem životě.\nNechci říct, že naše vědomá mysl - naše hlava - je nepotřebná nebo zbytečná. Kdepak jsem ráda, že ji mám. Díky ní se můžu rozhodnout - mám svobodu výběru a rozhodnutí, zda program chci nebo nechci vymazat. Můžu si vybrat, zda budu používat Ho´oponopono nebo úplně jinou metodu....\nVe chvíli, kdy přijmu 100% zodpovědnost za vše, co se objeví v mém životě, pak se mě týkají i všechny problémy druhých lidí, které potkávám. Nelze jejich programy ignorovat. To znamená, cokoliv potkáme, můžeme očistit a uzdravit. Ve chvíli, kdy uzdravíme své podvědomé programy, přichází ta čistá inspirace do našeho života.\nZáměr sice funguje a přináší výsledky. Ale inspirace přináší zázraky! Nepotřebuji plánované a vydřené výsledky. Miluji život se zázraky!\nHo´oponopono a bohatství\nV poslední době ( čím víc uvažuji nad financemi a sleduji své finanční toky) si uvědomuji, jak finance (peníze) nesouvisí s prací.\nZnám, a mám, ve svém okolí dost lidí, kteří makají 10 i více hodin denně. I tak jejich zůstatek na bankovním účtě a životní úroveň, pracovní době a těžké dřině (i fyzické) vůbec neodpovídají. Žádné luxusní dovolené, žádné luxusní oblečení, žádné značkové věci...Většinou sotva přežijí od výplaty k výplatě.\nSetkávám se i s opačnými lidmi, práci moc nedají, občas něco udělají, rozhodně se nepřetrhnou a přesto mají dostatek financí.\nČím je to způsobené? Domnívám se, že určitou blokovanou energií (např. dětskými traumaty, podvědomými programy ohledně peněz a bohatství...) Určitě dostatek souvisí i se sebehodnotou - umím se ohodnotit, vím, jak jsem dobrý, co dokážu přinést...\nCo s tím? Já sama čistím a uvolňuji bloky ohledně této oblasti. Musím přiznat, že to funguje :)\nDěkuji Ti. Krásný den.\nPrázdnota v našem životě\n" K naplnění může dojít jen díky prázdnotě..\nNejdříve se musíme naučit dělat věci špatně, abychom věděli jak je dělat správně."\nNevím, kdo to napsal nebo řekl, ale musím s tím souhlasit.\nJsem ráda, že jsem nebyla, a ani nejsem dokonalá. Poznala jsem hlubokou prázdnotu, kdy život mi nedával vůbec žádný smysl. A právě to, ta PRÁZDNOTA, mě motivovala a dokopala jít za lepším a smysluplným životem. Hledat tu svou jedinečnou cestu, začít se mít rád, naplnit si život tím, co mě baví a naplňuje.\nKdyby člověk nepoznal pád, nepozná vzestup. Neuvědomí si, jak báječně se má. Chybělo by mu srovnání :)\nPokud cítíte prázdnotu, máte pocit, že vše děláte špatně, vše se vám hroutí... hledejte, jednejte. Nečtěte návody a knihy, začněte dělat aspoň chvilku každý den, to co vás baví a naplňuje.\nNechte výmluvy stranou: nemám na to čas, co by tomu řekl partner, sousedka, mamka....\nA udělejte pro sebe něco báječného každý den. I 5 minut se počítá! Každý večer si řekněte na co báječného se těšíte druhý den, třeba na ranní kafíčku a svoji chvilku klídku. Nebo na obejmutí dítěte než utíká do školy. Anebo na pokec s kamarádkou....\nHo´oponopono jak jednoduché\nHo´oponopono je podle mého názoru metoda velmi lehká a vhodná pro všechny. Jedinou věc, kterou musí člověk udělat, je pochopit, že všechno, co má dnes uloženo ve svém podvědomí, si tam uložil sám.\nI když si rozumem řekneme, že přece ve 3 letech za to neodpovídáme. Přiznejme si, že ať vědomě nebo nevědomky, si ten blok do podvědomí uložíme. Kdo jiný by to zapsal než my sami?\nKaždopádně není třeba si dávat nějaké výčitky svědomí, přebírat nějakou vinu a trestat se za svůj chybný zápis v mysli. Stačí převzít 100% zodpovědnost.\nNikdy jsem nepotkala člověka, který by danou situaci uměl vyřešit lépe. A vědomě ji řešil horším a těžším způsobem. Každý děláme jen to nejlepší, co umíme.\nTechniku mantry – prosím za odpuštění - omlouvám se - miluji tě - děkuji ti – si můžeme opakovat takřka kdekoliv: v autě při cestě do práce i z práce, při nudné poradě, během nákupu,během nezajímavých reklamních bloků..., zkrátka kdekoliv a kdykoliv. Tím získáme větší množství času a svobody, kterou je třeba mít při použití jiných technik(hluboká meditace, imaginace...)\nNemusíte znát ani žádné podrobnosti a souvislosti, neboť se stejně vymazává právě to, co vyvstane a je potřeba pročistit. Není třeba se znovu probírat dětstvím, nepodařeným partnerstvím, prožitým traumatem ...\nSíla Ho´oponopono je i to, že tato slova jsou reálná a běžná či "obyčejná" tzn. snadno zapamatovatelná.\nStačí začít :)\nDůvěra v havajské učení Ho´oponopono\nDůvěřujete své životní cestě?\nDůvěřujete svému životnímu poslání?\nAha. Znám to, před lety jsem také neměla důvěru. Maximálně jsem byla ochotna věřit, že já to zvládnu. Co? Vybojovat svůj těžký boj o život :)\nDěkuji havajskému učení Ho´oponopono, že mi vrátilo důvěru do života. Nejdřív v sebe, ve svou intuici, ve své schopnosti, ve své dovednosti...\nPozději jsem se s jeho pomocí naučila důvěřovat i druhým. Odpustit a respektovat jejich "chyby".\nJeště o něco později jsem zjistila o co lehčeji - lépe se cítím, když jdu svou životní cestou s důvěrou. Důvěrou v jeho plynutí.\nZdá se to jednoduché: důvěřovat....\nHavajské učení Ho´oponopono nabízí možnost, jak ji získat do svého života. A tím si udělat svůj život bohatý, naplněný a bez omezení, která si klademe.\nVztah s rodiči/rodičem bývá problematický i v dospělosti. Nemálo dospělých žen nemá vyjasněný vztah se svou matkou, i v dospělosti vnímají a nechávají se ve vztahu s ní ovlivnit "dětskou křivdou" . S muži je to stejné.\nAno, naši rodiče jsou prvními, které milujeme. Jsou naší autoritou, našimi vychovateli, naším vzorem, to skrze ně zapisujeme naše první podvědomé programy ....\nNa druhé straně naši rodiče nebývají dokonalí, všichni to známe. Mnohdy nám nechtěně ublíží a pokud tuto "křivdu" v dětství nezpracujeme (obvykle nejsme schopni, ještě nejsme natolik silní, aby mohlo dojít k odpuštění této způsobené bolesti) neseme si jí do dospělosti.\nTradiční Ho´oponopono má na tyto situace svůj rituál. Celá rodina se sejde již odpoledne, ženy tančí Hula tanec, muži se baví, pozorují ženy...rodina připravuje večeři a před ní si všichni sednou do kruhu a řeknou si "tu křivdu" navzájem. Mají i svého "rozhodčího" tzv. KAHUNU. Jednotliví členové rodiny se navzájem o odpuštění, usmíří se a vyjádří si svou lásku. Pokud se hněvají na sebe, vyjádří hněv, pokud jsou zranění popláčí si ... nechají emoce proudit. Nakonec se sejdou u té výtečné večeře, kde už proudí jenom klid a pohoda.\nAle kdo z nás na to má čas? Odvahu? Chuť....\nRychlejší a jednodušší možnost se stejným výsledkem (pohoda a klid v duši) nabízí moderní verze Ho´oponopono.\nTechnika Ho´oponopono je skvělá ve své jednoduchosti. Nepotřebujete mít žádné speciální dovednosti, můžete ji dělat kdykoli, kdekoli a jakkoli. Vaše vnitřní intuice vám napoví, co je pro vás správné.\nVše, co se v našem životě odehrává můžete přijmout jako výzvu. Je na nás, jak se k situaci postavíme. Zažila jsem, že i ze smrti bližního si dotyčný udělal své osobní poslání. Dokázal se odhodlat a vzít si z toho, to prospěšné pro svůj život.\nZároveň je logické, že pokud vás zasáhne osobní tragedie nebo selhání, je těžké, snad i nemožné být pozitivní a dobře naladěný v této situaci. Naštěstí to po nás Ho´oponopono nevyžaduje.\nJe na nás, jak se rozhodneme. Cítíme-li problém a chceme ho prožívat jako problém, je to v pořádku – jsme svobodní lidé se svobodnou vůlí. To je ta svoboda o které mluvím.\nJe to i respekt ke svobodě druhých. Vím, jak je těžké sledovat "prožívání chyby" druhého. Vždy si musím uvědomit, že to je pouze můj úhel pohledu. Pro druhého to může být velmi cenná zkušenost. I to je svoboda. Ponechat svobodu rozhodnutí o životě tomu druhému.\nMiluju Ho´oponopono právě pro tu svobodu, kterou mi dává.\nDěkuji Ti, za to.\nNejednou se mi stává při rozhovorech, nejen s klienty, že mi ostatní velmi podrobně vypráví o různých seberozvojových technikách. Mnoho lidí zná i základy Ho´oponopono - vždy se těším, jak si popovídáme o mnou milovaném havajském učení.\nObvykle se ptám: "Co to přineslo do života vám?"\nTo už bývá zádrhel, obvykle se dozvím, že o tom dotyčný četl v knize nebo si návod vygoogloval. Ale osobně - sám pro sebe- nic z toho návodu či knihy neudělal. (Achjo, nepopovídáme. )\nZde je dobré se zamyslet: "Proč to pro sebe nechci udělat?" Výmluvy: nemám čas, je to příliš složité, kdoví jak to dopadne ... si pro jednou nechte stranou. Nejedno sebepoznávací cvičení netrvá déle než 5-10 min. denně a složité opravdu není....\nPokud nevíte, cítíte stagnaci, nemůžete se rozhodnout, kudy se dát. Není v dnešní době žádný problém si najít jeden návod a ten třeba tři týdny zkoušet.\nMůžete to vzít jako osobní experiment. Pokud jste extroverti, klidně o něm hovořte, pokud introverti nechte si ho pro sebe.\nPište si, zkoumejte, objevujte, co vyhovuje Vám, co nevyhovuje, upravujte si návod, zapisujte, zkoušejte novinky, dejte do návodu to svoje, co vás baví... Po dobu experimentu nehledejte nové další techniky, google nechte odpočívat :)\nZkuste to, udělejte to pro sebe. A sami za sebe zhodnoťte, co vybraná technika přinesla vám!\nPokud i tak potřebujete povzbudit, nechcete na to být sami. Odhoďte obavy a ozvěte se. Můžeme na to být společně.\nZnáte to, už se nemůžete dočkat až si uloupnete čokoládku, vypijete kávičku, dáte oblíbenou cigaretku, potajmu vyjíte ledničku ...\nČasto se setkávám se závislostmi na jídle, na rodičích, na penězích, na dětech,na alkoholu, na cigaretách...\nKlient si obvykle po nějakém čase uvědomí, jak moc ho tato závislost omezuje, bere mu jeho osobní svobodu a tím i možnost nezávisle rozhodovat o svém životě.\nZatím asi nejosvědčenějším receptem je, přiznat si to. Sám sobě.\nA pak si vychutnat každý okamžik své "oblíbené" činnosti např. rádi vyjídáte po nocích ledničku? Paráda, opravdu si k ní stoupněte a vychutnejte si to. Každou vteřinu, nekárejte se, nenadávejte si, nevyčítejte si to. Naopak, uvědomte si, jak v těle, tak v duši, co vám ten okamžik přináší... Nelžete si, ostatně komu jinému by na vás mělo záležet víc, než vám?\nJeden klient si pro tuto chvíli přiznání si, co ho k té závislosti vede, udělal pomůcku. Velmi se mi líbila, představil si, jak tu příčinu, která ho omezuje, s radostí splachuje v krásném čistém bílém záchodě :)) poděkoval jí a ono to fungovalo.\nZkuste si najít tu svou Ho´oponopono pomůcku :)\nHravé spojení hemisfér\nNedávno ukončil terapii velmi zajímavý mladý muž. Terapie s ním pro mě byla školou i přínosem. Jeho specifikem byla nadstadartní dovednost v logické části života. Mluvil velmi stručnou a věcnou úřední řečí (zkuste si přečíst třeba ta malá písmenka na smlouvách), veškerá cvičení Ho´oponopono dělal precizně a přesně, přesto nemohl stále objevit svůj zdroj inspirace a spokojenosti v životě.\nAž jsem si vzpomenula na tento obrázek (optický klam) tanečnice.\nPokud se podle vás tanečnice otáčí ve směru hodinových ručiček, pak používáte více pravou hemisféru mozku (emoce, intuice, tvořivost,symboly, obrázky...). Pokud v protisměru, pak používáte více levou hemisféru (racionalita,analytické myšlení, ovládáte slova a řeč, pravidla a fakta jsou pro vás jistotou..).\nCvičení spočívá v tom, že si najdete svůj originální způsob, jak si přepínat tyto směry točení a tím si propojíte a procvičíte svůj mozek, abyste si užili život z obou stran. Jak intuitivně, tak racionálně. Přesně tak, jak v danou chvíli potřebujete.\nDěkuji tomuto klientovi, že mi důvěroval a vyzkoušel to (ta nadstartní levá hemisféra mu bránila otevřít se svému zdroji inspirace). Zdařilo se a udělal si svůj život jednodušší.\nSedíme s dcerou na lavičce, v tomto krásném, slunném, bezstarostném počasí. Povídáme, sdílíme, jsme spolu. Do toho zpoza plotu zvýšený ženský hlas: " S****a mlč!! Mluvím ... " (někoho pomlouvala, nic důležitého či zásadního typu: hoří, jede auto...)\nZatrnulo mi a zježila se mi snad i kůže na patách, ani pokračovat v hovoru jsem nemohla, přestože to nebylo vůbec míněno na mě... taková hluboká reakce těla i duše ...uff\nJak se muselo cítit to malé dítě, na které matka (největší autorita jeho dosavadního života) program - mlč a neprojevuj se + pomluva je důležitá a normální + nezasloužíš mou pozornost... - přenáší?\nPodvědomí výborně zapisuje (stačí si přečíst nejeden vědecký výzkum) vše, co je spojené s emocí = čím silnější emoce, tím silnější a hlubší zápis v naší nevědomé části ...\nProsím, mějte toto na paměti. A pokud už se zapomeneme (ostatně jsme lidé), snažme se třeba omluvou s polibkem a obejmutím, překrýt a smazat chybný zápis.\nKaždou chybu lze napravit, to je podstatou Ho´oponopono=napravit to\nRáda pozoruji páry, je jedno, zda čerstvě zamilované (ti mají oči jenom pro sebe a přináší do mého života takový ten "přiblblý" úsměv) nebo dvojice, co jsou spolu nějaký ten čas či starší páry sedící s nákupními taškami na lavičce Emotikona smile\nVždy to ve mě budí otázky: zažiji ještě takové zamilování? zestárnu spokojeně se svým mužem? hádám se také s takovou vášní jako ti dva?\nNechám tyto pocity a myšlenky odplynout...\nUvědomím si, že svůj život mám takový jaký si ho udělám(100% odpovědnost). Pokud se chci znovu zamilovat, nic mi nebrání zamilovat se zpátky do svého muže i po dvaceti letech. Pokud se chci opravdu s vášní pohádat tak přeci také můžu ....\nJe to tak jednoduché. A občas stačí malá pomoc a může být i pro vás.\nPřidám ještě svůj "experiment" se znovuzamilováním:\nJezdím domů z práce asi 15min. Rozhodla jsem, že každý den po celý měsíc v kuse, když přijdu domů řeknu něco hezkého muži. Nebylo to vůbec tak jednoduché, jak se mi původně zdálo Emotikona smile Vždy jsem už od nástupu do auta přemýšlela, co asi říct. Obvyklá klišé mi přišla nudná, chtěla jsem něco originálního, co vystihuje náš vztah. Nakonec se zadařilo a po pár dnech jsem si uvědomila, jak jsem pozorná ke každé maličkosti, jak se mění můj pohled na partnera...\nZkuste si ten svůj vlastní experiment a napište, co přinesl do Vašeho života.\nObčas se setkávám, že si klient neví rady, když má pocit dluhu k někomu (matce, sousedce, kamarádce, dítěti, partnerovi..) Tento pocit dluhu, obvykle spouští nějaký další podvědomý program - závislost na dotyčném, škemrání o pozornost, zbytečné podbízení se, snižování vlastní hodnoty...\nCo s tím? Jak jednoduché.\nPokud cítíte - stačí se nadechnout a zavřít a v klidu vydechnout -, že člověk, ke kterému se Váš pocit dluhu váže, je v pohodě, on nic takového necítí.\nNení nic jednoduššího, než si tento pocit nějak popsat např. partner mi věnoval, tak drahý dárek, že snad si ho ani nezasloužím :)\nVyčíslete si pro jen pro sebe hodnotu tohoto dárku např. 500Kč, 2h práce...\na podívejte se do svých pocitů a intuice (ho´oponopono dýchání 2-3x), komu by ta hodnota nejlépe posloužila.\nA třeba vezměte babičku na výstavu, po které toužila. Ale výše důchodu nedovoluje.\nDluh je splacen :) Uvidíte, jak se Vám uleví a navíc získáte i něco navíc.\n"Jak jednoduché to musí být, aby jste to opravdu začali dělat?"\nIhaleakala Hew Len, Ph.D. učitel Ho´oponopono\nProcházím své starší poznámky a našla jsem jednu k "zázračné" modré vodě. Spousta poznámek - jak, přesně a co, kdy, dělat (spousta psaní, detailů, nesmyslů)....\nA nakonec na semináři povídá Ihaeala Hew Len: Anebo modrou vodu udělejte jako jedna malá holčička. Neměla modrou láhev, kytičku, nechtělo se jí čekat. Tak ukázala prstem na sklenici s vodou: "Modrá voda"\nMusím se smát ještě dnes Emotikona smile Ano, přesně tak jednoduché.\nSložitosti si pouze vytváříme pomocí svých podvědomých programů.\nJak jsem začala s Ho´oponopono\nPřed několika lety jsem si tak nějak nevěděla rady, co se svým životem si mám počít. Cítila jsem se ztracená a báječně se mi dařilo přesvědčit samu sebe, že za to může má nadváha. Hledala jsem pomoc.\nKdo hledá, najde. Šla jsem k teraupetovi, který se mi snažil ukázat a vysvětlit, jak zhubnout :) Ale moc to nezabralo. Taky ještě aby ano, když mi nadváha vážně vyhovala - dalo se na ní báječně vymlouvat a schovávat se za ní, se spoustou emocí, které jsem nechtěla prožívat.\nNevím, proč ho napadlo, že mi řekne o Ho´oponopono. Vůbec se mi nelíbilo a opravdu mě naštvalo. Něco tak jednoduchého a časově nenáročného prostě nemůže fungovat. Až tak jsem byla rozezlená a naštvaná, že jsem odcházela z kanceláře odhodlaná ROZHODNĚ dokázat, že nefunguje! Z hlouby srdce jsem se odhodlala, a začala ho celou svou vervou a silou praktikovat, jen abych za dva týdny řekla: " no vidíte, ani to nefunguje!" Taková jsem já chudinka.\nZa dva týdny jsem přišla a bylo jasno.\nI když mu nevěříte. I když vaším silným záměrem, je dokázat, že nefunguje. I když od něj nic nečekáte...Je jedno, co si o něm myslíte, stačí se odhodlat a začít.\nLidé se mě ptají: "Ty tomu Ho´oponopono opravdu věříš, že to funguje?"\nVždy odpovídám: NE! Nevěřím :)\nAsi nikdy mě nepřestanou bavit ty vyděšené a překvapené obličeje.\nNe, nevěřím, že Ho´oponopono funguje. Já to VÍM. Jsem si jistá, vím to, že funguje :)\nVěřím spoustě událostí v mém životě, které nemohu ovládnout a mít pod kontrolou např. když jdu večer spát, tak věřím, že se ráno zdravá vzbudím. Věřím, že každý všední den dojedu v pořádku do práce a z práce. Věřím, že si užiju ve zdraví vnoučat a dalším věcem. Ano, jsem věřící člověk :)\nS Ho´oponopono to je jiné. Vím, že funguje. Vyzkoušela jsem ho na sobě. Výsledky a působení mám možnost sledovat na každém, kdo opravdu učení Ho´oponopono uvěřil natolik, že ho začal ve svém běžném životě používat.\nS Ho´oponopono je to stejné jako s klávesou delete ve vašem počítači. Vždy, když ji zmáčnete,označený soubor či písmeno je vymazáno. Pokud ne, jedná se obvykle o nějakou mechanickou vadu (drobek pod klávesou od snídaně apod), kterou pokud odstraníte, tak funguje dál. Není potřeba v něj věřit, je potřeba ho používat.\nRáda Vás s ním seznámím.\n"Jak jednoduché to musí být, aby jste to opravdu začali používat?"\nDěti jako čistící pomůcka?\nNemálo lidí se nedokáže ztotožnit s prohlášeními typu: mít dítě je zázrak, děti jsou požehnáním, díky dětem se stávám lepším člověkem apod.\nNe, že bych svoje i cizí děti neměla ráda, ale i mě to nějak nešlo do hlavy :) Vždyť díky tomu, že se rozhodnete mít dítě ztratíte i velkou část osobní svobody (rozhodnete se jít do kina a hle dítě má horečku), žena v pracovním procesu se stává handikepovanou (známý program: nejdříve bude mít děti, pak je má, a nakonec už je vlastně před důchodem :)) ), v neposlední řadě děti jsou i vysoká finanční zátěž ...\nI přesto považuji děti za báječnou "čistící pomůcku". Co je čistící pomůcka? Dle učení Ho´oponopono si můžete vyrobit či koupit nějakou věc, která dělá práci za vás (odbourává negativní situace, ruší staré podvědomé programy, odstraňuje problémy a přináší vám spokojenost a hojnost do života).\nA děti mají tuto schopnos,t tak nějak sami, od přírody :)\nKupříkladu nám dávají možnost prožít si své "poprvé" znovu. Pamatujete, když jste šli poprvé ven tancovat (na diskotéku, na čaje, na ples...)? Ty přípravy, to řešení, jaké to bude, a kdo s kým půjde.... A nyní, v dospělosti? Normálka, tak se jde na ples :)\nS dítětem máte možnost svojí zkušenost "přepsat" - vyčistit. Můžete, a je jen na vás, jak se rozhodnete, prožít své "poprvé" znovu, jinak a lépe. Můžete svou zkušenost, která pro vás byla negativní či stresující prožít znovu a s jiným pocitem....je to ve vašich rukou.\nVše začalo tím, že za mnou chodily kolegyně, kamarádky, známé ptát se, jak to dělám, že jsem tak spokojená, jestli jsem nezhubla, nezměnila kosmetičku anebo, že by nové vlasy....? CO JE TO ZA TAJEMSTVÍ? Z nerudné, utahané, zanedbané ženské je najednou příjemná , usměvavá a milá ŽENA. Po odpovědi: „Takové zázraky umí Ho´oponopono!“ vždy následuje vysvětlování , o co jde, proč zrovna to Ho´oponopono, co je to vůbec za podivný název. Až mi přišlo jednodušší udělat dámskou jízdu a jet na nějaký seminář.\nNápad se zdál být jednoduchý, ale jak ho provést? Nikde žádný seminář, vlna nadšení z novinky jménem Ho´oponopono z roku 2011 opadla a žádný lektor v okolí 150km semináře nenabízí . Probrouzdaly jsme internet, facebook, poptaly se, kde se dalo. Čím dál víc mě mrzelo, že metodu neumím představit. Nebo snad nechci?\nNakonec jsem se rozhodla ! Takhle to nejde - samé výmluvy. Udělám seminář sama. Vím, jak je Ho´oponopono jednoduché, ucelené, časově nenáročné, účinné, s jasnou strukturou, a přitom negativní vlivy a stresové situace mizí téměř ihned.\nNajednou se roztočil kolotoč „náhod“ a pomoci od ostatních. Vše jde jak po másle, prostory jsou a zdarma, účastníci se hlásí bez velké reklamy, dokonce i muž mezi nimi. Výzva, ty miluji!\nZcela nervózní, leč s úsměvem na rtech vítám všechny odvážlivce. Seminář probíhá v příjemné atmosféře, ani si neuvědomuji, že už se zavírají dveře za posledním z návštěvníků. Skvělý pocit - podělit se s ostatními o své „tajemství“.


MČ Praha 4: Zprávy z Prahy 4 - Zveme vás na Svatováclavský koncert na Nuselské radnici\nZveme vás na Svatováclavský koncert na Nuselské radnici\nPraha 4 zve milovníky vážné hudby na Svatováclavský koncert, který se uskuteční v prostorách historické Nuselské radnice ve čtvrtek 14. září 2017 od 17 hodin. Vystoupí na něm Dvořákův komorní orchestr pod vedením svého uměleckého vedoucího a dirigenta Jaroslava Vodňanského. Jako sólistka se představí mladá houslistka Pavla Tesařová.\n„Výběr skladeb je opravdu reprezentativní, a posluchači se proto mohou těšit na nevšední hudební zážitek,“ uvedla zástupkyně starosty Iva Kotvová (Trojkoalice/Zelení). „Věřím, že to bude příjemně strávený podvečer.“


Sociálních pohřbů stále přibývá. I případů, kdy urnu nikdo nechce - Brněnský deník\nSociálních pohřbů stále přibývá. I případů, kdy urnu nikdo nechce\nJižní Morava, Vysočina - Obce v Jihomoravském kraji i na Vysočině zaplatí každý rok desítky až stovky tisíc korun za pohřby lidí, ke kterým se nikdo nehlásí. V krematoriích zůstávají i urny.\nTisíce lidí na jihu Moravy se v sobotu vydají navštívit své zesnulé blízké. Některé hroby ale zůstanou i o dušičkách osamocené. Například na Ústředním hřbitově v Brně jsou podle aktuálních statistik dvě pětiny hrobů neudržované. Přibývá takzvaných sociálních pohřbů, při kterých se k zemřelému nikdo nehlásí.\nPřehled o situaci má ředitel Správy hřbitovů města Brna Marek Šamšula. Ten vysvětlil, že neudržované hroby se dělí na dvě skupiny. „Část z nich je opuštěných. Ty se podle našich možností snažíme čistit alespoň jednou ročně my. Druhá část jsou hroby řádně pronajaté. Jejich nájemce si ale neplní své základní povinnosti," uvedl Šamšula.\nNechuť některých lidí starat se o místo odpočinku jejich blízkých navíc stále častěji začíná už krátce po jejich úmrtí. K pozůstalému se totiž nepřihlásí. Po čtyřech dnech od úmrtí má potom povinnost zajistit pohřeb obec. Ta za něj vloni platila podle statistik ministerstva pro místní rozvoj průměrně přes šest a půl tisíce korun. „Za posledních deset let objednala Jihlava jedenaosmdesát kremací bez obřadu lidem, u nichž nikdo neprojevil zájem o jejich pohřbení či zpopelnění. V roce 2003 město objednalo pouze tři kremace, vloni už jich bylo třináct," sdělil mluvčí jihlavského magistrátu Radek Tulis.\nVíce se o tématu můžete dočíst ve čtvrtečním vydání Deníku Rovnost.


OchrannÚ návleky na popruhy MANDUCA Fumbee brown - 2 ks | pinkorblue.cz×Verze pro mobil je k dispoziciPřepnout na náhled pro mobilZákaznická linka: 800 500 450\nOchrannÚ návleky na popruhy MANDUCA Fumbee brown - 2 ks333 KčCena včetně DPH:\nOchrannÚ návleky na popruhy MANDUCA Fumbee brown - 2 ksvíce od Manduca\nZasíláme do České republiky a na Slovensko.Poštovné ČR - 99,- Kč u objednávek do 850,- Kč. Nad 850,- Kč zdarmaPoštovné SR - 199,- Kč u objednávek do 3000,- Kč. Nad 3000,- Kč zdarmaDobírka stojí 20,- Kč případně 45 Kč na Slovensko.Množství:12345678910Varianta:×Všechny varianty OchrannÚ návleky na popruhy MANDUCA Fumbee brown - 2 ks333 KčCena včetně DPH:\nPopis výrobkuTo by se Vám také mohlo líbitTyto výrobky byly také koupenyČíslo výrobku: A072834\nOchrannÚ návleky na popruhy MANDUCA Fumbee brown - 2 ks\nmanduca FumBeeOboustrannÚ použitÝ a 100% bio: OchrannÚ návleky na popruhy Manduca FumBee se zapÝnánÝm na suchř zip. Udržuje pásy čistÚ a suchÚ v mÝstech, kde děti rádi cucajÝ a kousajÝ. MěkounkÚ pro dÝtě a vzhlednÚ pro Vás.Materiál: 100% bio bavlnaSoučástÝ balenÝ jsou 2 ochrannÚ návleky na popruhy.\nse v daný den doručit. Jestliže Vás nezastihne, opakuje se totéž následující pracovní den. Pokud Vás ani druhý den nezastihne, zůstává balík po 10 dnů uložen na depu PPL. Pak je nám vrácen. Naše nejprodávanějšíOchrannÚ návleky na popruhy MANDUCA Fumbee brown - 2 ks333 Kč


Zahradní domky se špičatou střechou | GARDEON\nDomov » Zahradní domky na nářadí » Se špičatou střechou\nCena od 68 355 Kč s DPH\nZahradní domky GARDEON se špičatou střechou jsou určeny zejména pro ty, kteří zůstávají při stavbě domu nejraději věrní osvědčené klasice. Samozřejmě, nejen pro ně – zahrada je totiž většinou sama o sobě trochu romantickou klasikou, a tak se tradičně tvarovaný zahradní domek může uplatnit i při moderní novostavbě rodinného domu. Spojením tradičního tvarosloví a současných materiálů, přirozeně ladí s dnešní architekturou.\nAť už montovaný zahradní domek se špičatou střechou doplní rodinný dům se stejným typem zastřešení nebo ne, v každém případě v něm za příznivou cenu získáte užitečnou stavbu s mnohostranným praktickým využitím – může posloužit jako sklad, pohotovostní garáž na kola, i jako letní kuchyňka.\nAbyste mohli navzájem dokonale sladit jednotlivé součásti zahradního domku, ale i vzhled celé zahradní stavby s jejím okolím, nabízíme na výběr širokou škálu barevných odstínů omítek, zastřešení i doplňků.\nBenefitem špičaté střechy je zejména její stabilita, jakož i bezproblémové odvádění vody či sněhu, které je základním předpokladem dlouhé životnosti celého domku.\nKonstrukce složená z pozinkovaných ocelových nosníků zaručuje pevnost a odolnost střechy, ochranu před povětrnostními vlivy zabezpečuje dvouplášťová střešní krytina – vnitřní vrstvu tvoří pozinkovaný trapézový plech, vnější plášť profilovaná ocelová krytina s tradičním tvarem tašek.\nPokud hledáte praktickou zahradní stavbu, je montovaný zahradní domek GARDEON tou správnou volbou. Je totiž postaven ze špičkových trvanlivých materiálů, které zaručují nejen jeho dlouhou životnost, ale i bezúdržbovost.\nNavíc, pokud se časem rozhodnete pro změnu a budete chtít zahradní domek přestěhovat, naši vyškolení pracovníci vám ho jednoduše demontují a opět smontují na novém místě.\nZákladní rozměr domku se špičatou střechou je 2000x2100mm, s výškou stěny 2160mm, a s výškou štítu 2900mm.\nVíce informací o omítkach najdete v sekci Barvy omítky\nDvouplášťovou střechu zahradního domku se špičatou střechou tvoří:\nvystužený pozinkovaný ocelový nosník