| Stavitelný výstružník pro finální operace zhotovení přesných otvorů\n24. 2. 2021 29. 9. 2021 by\nVyhrubování a vystružování jsou ryze strojírenské termíny, s nimiž se setkávají již učni a studenti v rámci výuky na takto technicky zaměřených školách a učilištích. Pochopitelně pak své znalosti zúročí v praxi jako obráběči kovů, mechanici a seřizovači. Co vlastně tyto dva výrazy znamenají a proč se jim také věnuje náležitá pozornost?\nJak zhotovit přesné a hladké otvory\nVyhrubováním a vystružováním zhotovujeme velmi přesné otvory s hladkým povrchem, které přichází do styku s dalšími součástmi. Právě přesnost požadovaného rozměru a jakost povrchu rozhodují o tom, např. jak budou do sebe součástky zapadat, např. jde o upínání strojírenských nástrojů, uložení hřídelů v otvorech, usazení valivých a kluzných ložisek atp.\nJiž samotný název těchto procesů vám sděluje, že vyhrubování vytváří hrubší povrchy a vystružování je vždy konečný, finální proces zhotovení přesného otvoru válcového nebo kuželového. Nástroje těchto procesů jsou tedy výhrubníky a výstružníky.\nNejprve je třeba zhotovit otvor a ponechat část materiálu pro finální obrábění výhrubníky a výstružníky. Otvory mohou být předvrtávané vrtákem nebo ve formě odlitku, výkovku či výlisku.\nČím se liší výhrubníky od výstružníků\nVýhrubník se jinak upíná a především má pouze tři až čtyři břity, zatímco výstružníky ke své práci potřebují břitů mnohem více. Výhrubník také obrábí otvor při vyšších rychlostech (otáčkách).\nVýstružníků se vyrábí více typů, nejčastěji jde o strojní výstružník s upínacím morse kuželem, dále známe ruční výstružníky s velmi dlouhými břity pro přesné a snadné vedení nástroje napříč otvorem. Existuje také stavitelný výstružník I-nastroje.cz, tento nástroj se nastavuje pomocí matic, kdy se břity posouvají v drážce, dokud není nastaven požadovaný rozměr. Kromě válcových otvorů se vystružují i otvory kuželové, a to buď strojním, nebo ručním způsobem.


Bráchovo kázání o farizejích – DAN DRÁPAL\nPosted on 24. 1. 2021 24. 1. 2021 by Dan Drápal\nčtení: Mat 7,1-6; 2. čtení Mk 2,13-17; 3. čtení Mat -10,16\nBratři a sestry, vážení hosté:\nurčitě nebudu jediný, kdo by chtěl být u toho, jak Ježíš stoluje s Levim a jeho přáteli. Asi si dovedeme tak trochu představit, co prožívali, jak jim bylo. Snad jste to zažili, setkání s člověkem, který vám přijde úžasný. Hltáte jeho slova, otevírá vám nové světy. A jste hrozně šťastni, že si našel čas zrovna na vás. Svět dostává jinou barvu. Všechno je najednou jinak.\nFarizeům se ovšem Ježíšovo stolování s celníky – a jinými hříšníky – nelíbí. Proč, o tom si budeme povídat. Ale než se do toho pustíme, tak trochu historických reálií. Zejména pro ty, kdo nedávali v nedělní škole pozor, či dokonce jim byla odepřena.\nFarizeové, to byla v mnoha směrech elita židovství té doby. A není to myšleno ironicky. Brali velmi vážně, co v Písmu stojí, rozmýšleli to, aplikovali to.\nO Ježíšovi je řečeno, že do svého vlastního přišel, ale vlastní ho nepřijali. Myslí se tím celý židovský národ, v užším slova smyslu to však platí zejména o farizejích.\nCelníci, či též publikáni, vybírali daně pro římskou správu. Celý daňový systém pro Judeu prokurátor prodal v dražbě nejvyšší nabídce. Vydražitel to pak pronajímal dál. Takový víceúrovňový systém byl z hlediska Římanů racionální. Iniciativa byla na celnících, tedy výběrčích daní, a ti se snažili, aby nepřišli zkrátka. Mnozí z nich byli bohatí. Bylo to jejich rozhodnutí, že si vybrali toto povolání. Nechuť, a snad i nenávist, farizeů vůči celníkům je pochopitelná.\nPro farizeje to představovalo dvojí ponížení. Ponížující už byl samotný výběr daní. Vždyť Izrael má patřit toliko Hospodinu! A k tomu muset jednat s lidmi, kteří v jejich očích byli vlastně kolaboranti, zrádci Izraele.\nCelník, o kterého v přečteném oddílů jde, se jmenuje Levi. Ten příběh je téměř stejnými slovy zaznamenán ve všech třech synoptických evangeliích. S několika málo rozdíly. A jedním z těch rozdílů je, že v jednom evangeliu se ten celník jmenuje Matouš. A je to to evangelium, kterému se říká Matoušovo – i když v něm, a to je odbočka, nikde není výslovně uvedeno, že ho Matouš sepsal.\nU Marka je náš příběh blízko začátku, v druhé kapitole. Marek je stručný. U Matouše je až v kapitole deváté. Předchází mu Kázání na hoře, se vším tím dech beroucím vyučováním a úžasnými podobenstvími, která nás stále provázejí. Odtamtud bylo i první čtení.\nVětší rozsah Matoušova evangelium nám umožňuje podrobněji sledovat vývoj dynamiky vztahu farizeů k Ježíšovi. Všimneme si dvou momentů.\nPrvní se týká toho, jak je komentován v Matoušově evangeliu konec Kázání na hoře. Čteme: … když Ježíš dokončil tato slova, … zástupy žasly nad jeho učením; neboť je učil jako ten, kdo má moc, a ne jako jejich zákoníci.\nTen druhý moment se týká jednoho konkrétního zákoníka. Zákoníci, znalci Tóry, kteří leckdy působili i jako soudci, se často rekrutovali z řad farizejů. Nebudeme teď mezi farizeji a zákoníky rozlišovat. O jednom z nich v úseku, který následuje po Kázání na hoře a předchází povolání celníka Leviho, čteme, že přišel za Ježíšem a říká mu: „Mistře, budu tě následovat, kamkoli půjdeš“.\nZ toho je patrné nadšení pro Ježíše. Jednoznačné přijetí. Ten člověk měl přitom už nějaké postavení. Zákoník, to nebylo jen tak, za tím byla léta studia a společenského vzestupu. A teď je ochoten tohle všechno odložit a jít za Ježíšem. Budiž mu to přičteno k dobrému.\nJežíš ho, možná k našemu překvapení, varuje. Někomu se dokonce může zdát, že mu jeho záměr rozmlouvá. Není to řečené úplně průhledně. Říká „Lišky mají doupata a ptáci hnízda, ale Syn člověka nemá, kde by hlavu složil.“\nTakto nepřímo s farizeji a zákoníky Ježíš bude mluvit často. Dotkneme se toho. Někdo by mohl mít pocit, že Ježíšovo jednání s farizeji není úplně fér, že si měl dát práci, aby jim to pořádně vysvětlil. I toho se dotkneme.\nV daném případě Ježíšově odpovědi rozumím tak, že Ježíš ví, co přijde. Ví, nebo tuší, jak se vztah farizeů k němu promění. A ví nebo tuší, že ten zákoník, který ho chce následovat, by to prostě neunesl. Že ta jeho identifikace se svou názorovou skupinou, či, jak se říká, bublinou, je příliš silná. Že by to jeho následování nevedlo k dobrým koncům. Nevydržel by, až by se na něj ostatní zákoníci sesypali. A i kdyby to snad nebylo tak zlé, pořád by se ohlížel přes rameno, co tomu ti druzí říkají.\nNa rozdíl od celníka Leviho i jiných, kteří přijmou, že v Ježíši potkali toho, kdo je zachránil, vytrhl z mravní bídy.\nRozumím tomu tak, že Ježíš tomu zákoníkovi vlastně říká: „Vůbec nevíš, jaká osamocenost, jaká společenská izolace čeká mě, a čekala by i tebe. Unesl bys to?“\nZpátky k farizeům. Když to srovnám se svým dětstvím, tak se o nich mluvívá stále méně. Přisuzuji to tomu, že církev je více a více citlivější vůči antisemitským postojům, které ji v různých fázích její historie motivovaly k nepěkným, a někdy i hrůzným, činům.\nTo je samozřejmě potřeba, vnímat historii církve pravdivě. Biblické poselství má ovšem vícero rovin. A tak se ptejme po těch charakteristikách farizeů a zákoníků, které lze rozpoznat dnes. A nemusí to být znaky jen negativní. Už bylo řečeno, že farizeové byli v mnoha ohledech obdivuhodní. Spíše tedy jde o to, že i to, co je v mnoha směrech obdivuhodné, může v určitých situacích selhat. Je důležité porozumět tomu proč.\nFarizeové měli jasnou představu o tom, co je správné. Byli ideově vyhranění. Drželi nějaký názorový systém, pohled na svět, ve kterém bylo zřejmé, kdo je kdo. Podle nich celníci nezasluhovali plnohodnotný lidský kontakt do té doby, dokud se nezmění. Ne, že by jim možnost změny upírali. Ale dokud se nezmění, tak se s nimi jedná s odstupem. Tehdy lidé svoji odtažitost skrývali méně, než je tomu zvykem dnes. Dnes se to dělá trochu jinak. Asi to znáte, takovou tu masku, kterou člověk na sebe vezme, když má co do činění s někým, o kom si myslí leccos špatného. A také existují tisíce způsobů, jak dát někomu najevo, že to není našinec – nebo, že už to není našinec.\nFarizeové si byli vědomi své mravní převahy. Věděli, jak to má být, a co kdo dělá špatně. Jejich myšlení bylo analytické. „Tohle je přípustné, tohle už přípustné není.” Poctivě to rozmýšleli. – Ježíš učil jako ten, kdo má moc.\nJežíš se jeví zpočátku jako spojenec, ba dokonce jako možný vůdce. Jenomže on do takové role nevstoupí. Ne proto, že by byl Zákon špatný, vždyť ani písmenko z něj nepomine, ale proto, že on přinesl záchranu i těm, kteří se dostali příliš daleko na to, aby se jich ty dobré způsoby hlásané farizeji dotkly.\nChcete-li, Ježíš je inkluzivní. Království boží je i pro chudáky, hříšníky a celníky.\nOno se to snadno říká, ale hůře žije.\nAbychom pochopili, jak se to i tehdy nelehko žilo, tak si musíme uvědomit, že celníci představovali pro Izrael významné ohrožení. V očích farizeů tedy určitě.\nCelníci, to nebyli nějací jurodiví svérázové, ke kterým se lze sklonit a rozplývat se nad vlastní otevřeností, a pak se zase vrátit do svého světa.\nPro farizeje byl vzah k celníkům součástí velkého zápasu. Kdo s koho? Udržíme se? Dokážeme ubránit vlastní identitu pod náporem toho římského světa? Není to tak úplně odlišné od dnešní doby.\nZ hlediska farizeů celníci spolupracovali s ideovým nepřítelem, byli to kolaboranti. A proto se i Ježíš začne farizeům jevit jako zrádce. Kazí jim to. Kazí jednotnou frontu. To, že Ježíš má s farizeji mnoho společného, ho činí v jejich očích ještě nebezpečnějším.\nI na ně ovšem jeho osobnost působí. Zpočátku váhají, upozorňují ho, že překračuje tu správnou linku. Tak je to ještě v okamžiku našeho příběhu. Nad tím, že jí s celníky, se zákoníci z farizejské strany pouze pozastavují. Dávají mu šanci, aby se jich zřekl.\nPostoj farizeů se zlomí, až když Ježíš sáhne na sobotu, což pro ně byla věc naprosto zásadní. Sobota byla jedním z nejvýznamějších symbolů. Její dodržování byl jeden z hlavních způsobů, jak si udržet jistou výlučnost, soudržnost. A Markovo evangeliu ke střetu o sobotu záhy dospěje. Pak budeme číst Když farizeové vyšli, hned se proti němu s herodiány umlouvali, že ho zahubí.\nMyslím si, že je v našich možnostech si představit tu zlobu, která se zmocnila farizejských srdcí. Protože my té zloby vidíme okolo sebe spoustu. Zloby, která je podobně ideologicky motivovaná.\nMá to dva stupně. Jednak to, že ty, které pokládáme za celníky, za škůdce, vyloučíme z okruhu těch, ke kterým přistupujeme lidsky plnohodnotně. Příklady takové odtažitosti je v dnešní rozdělené společnosti snadné najít. Ale to bych raději nechal na každém z vás, aby se zorientoval ve vlastním srdci. Lidem věkem starším však jistě bude srozumitelné, když připomenu, jak bývalo obtížné, když jsme měli osobně co do činění s nějakým komunistou.\nA ten druhý stupeň je silně prožívaná nechuť, někdy snad až nenávist, kterou jsou stíháni ti, co jsou s námi na stejné lodi, ale vidí to jinak. K mým nejsilnějším životním emočním zážitkům patří zjištění, jak silná taková nechuť může být i uvnitř církve kvůli příslušnosti k různým názorovým skupinám. Jak to bývá neuhasitelné, jak se opět a opět potvrzují slova, že ústa mluví, čím srdce přetéká.\nJežíš ví, že názorová vyhraněnost, správnost, spásu nepřinese. Ta spása je opravdu možná jenom skrze jeho moc.\nIdeologie patří k mocnostem tohoto světa. V něčem se podobají náboženským systémům. Když se ideové odsouzení zahnízdí v lidském srdci, tak se s tím velice těžko hýbe.\nJak u sebe poznáme, že jsme ohroženi? Třeba tak, že si všimneme, že kdykoliv se zmíní nějaká skupina lidí, tak nám v hlavě naskakuje jedno obvinění za druhým na jejich adresu. Anebo si najednou uvědomíme jakousi zálibnost, se kterou přijímáme zprávy o jejich selháních. Co v takové chvíli dělat?\nNásledovat Ježíše v takové situaci možná znamená dělat právě to, o čem jsme četli. Sednout si s někým z té protivné strany ke společnému stolu. Je-li to možné. Dokážeme-li najít tu správnou chvíli, toho správného člověka. Nikdo k tomu nemůže být nucen. I Ježíš zve, nenutí.\nI celník Levi, syn Alfeův, mohl Ježíšovo pozvání „Pojď za mnou“ úplně ignorovat. A možná měl Levi přátele, kteří jeho pozvání ke společnému stolu odmítli, protože měli na mysli své společenské postavení u římské správy a nechtěli se kompromitovat stolováním s někým jako byl Ježíš.\nPřiznat postavení partnera někomu, vůči komu jsem – snad oprávněně – ve střehu, komu nevěřím, koho se bojím, kým pohrdám, to není nic zázračného, a přesto to může mít důsledky téměř zázračné.\nJežíš rozpoznal, že farizeové a zákonici ho vysklili. Přestal být pro ně partner. Chtějí ho pouze usvědčit. Proto Ježíš to předstírané pozvání k teologickým debatám odmítá. Nepouští se s nimi na jejich terén. Bez vůle k partnerství to nemá smysl. A pak, Ježíš je Syn Boží.\nJežíš na některých místech jasně mluví o pokrytectví farizeů, na jiných jim odpovídá jakoby v hádance proto, aby oni sami své pokrytectví odhalili. Klade jim otázky. Ptá se jich „Proč smýšlíte zle ve svých srdcích?“, „Je dovoleno v sobotu činit dobře, či zle?“ „Byl Janův křest z nebe, či z lidí?“ „Ukažte mi peníz daně! – Čí je tento obraz a nápis?“ A tak dále.\nTo pokrytectví ale není něčím, co je nějaká výlučná vlastnost farizeů. Do našeho jazyka se vloudilo používání slova farizejský pro označení jednání, které je pokrytecké a svatouškovské zároveň. To vnímám jako chybu, že se tak stalo.\nDějiny ukazují, že každá ideová vyhraněnost, každá mravní převaha, má své stíny. To je důsledek lidské přirozenosti. A čím více informací máme k dispozici, tím více se dozvídáme o lidském pokrytectví, o nedodržování pravidel těmi, kdo je vyhlašují. Toho jsou dnes plná média. Takového pokrytectví je spoustu. Ale ne každé je neseno samospravedlností, která je tak silná, že člověku brání v tom, aby své pokrytectví rozpoznal. Pokrytectví takového typu bývá neseno záští a odmítáním lidské hodnoty toho druhého.\nFarizeové byli příliš v zajetí svých mocenských představ o tom, kdo je ten jejich nepřítel, se kterým vedou zápas o bytí a nebytí, než aby si Ježíšova slova o pokrytectví pustili k srdci. Domnívají se, že brání svatou věc.\nA to je pro nás trvalé napomenutí. Dejme si pozor, aby naše srdce neztvrdla, vedena přesvědčením, že sloužíme dobré věci.\nJe moc dobře, že ten oddíl z prvního čtení, který říká, že nemáme házet perly před svině, protože je nohama zašlapou, a pak se otočí a roztrhají nás, je předcházen oním známým podobenstvím o vynímání třísky. To je to prvé, co je potřeba mít na paměti. Na nebezpečí pokryteckých výtek Ježíš farizeje, a nejen je, soustavně upozorňuje.\nPřicházejí ale situace, kdy nemá smysl cokoliv vysvětlovat, protože nemáme před sebou partnera, který je připravený nám naslouchat, ale někoho, kdo už se rozhodl, jak s námi naloží. Někoho, kdo jakékoliv partnerství už předem vyloučil. Je nebezpečné se do takové situace vžívat, domýšlet si ji tam, kde není, konstruovat ji. Možnost zneužití je obrovská. Nicméně k biblické zvěsti patří i ta slova o perlách a sviních. Jako návod, jak se v takové situaci, pokud skutečně nastane, zachovat.\nNezbývá než prosit o Boží moudrost a o srdce pokorná, abychom takové situace správně rozpoznali. A abychom je uměli řešit podobně jako je řešil náš Pán. Nikoliv znevážením toho druhého, ale otázkou, která mu dává šanci z jeho nemilosrdného zaujetí vystoupit.


oznámení: 17.12. výročí XX.let od vzniku ODA\n17. 12. 2009 - xx\nNedožité XX. narozeniny ODA - Občanské demokratické aliance si připomenou její exčlenové 17.12.09 v centru Prahy (pravděpodobně Krásný ztráty). /historie vzniku -ZDE- /\nÚčast již potvrdili expředsedové P.Bratinka, J.Kalvoda, J.Skalický, J.Nováková, dále J.Seitlová, M.Prokop, R.Česká, M.Dvořák, P.Klener, J.Rückl, J.Kabele, R.Joch, O.Kužílek, B.Valvoda, M.Císař, D.Korte, atd..\nCESTA KE SVOBODNÉ SPOLEČNOSTI -odkaz-\nZákladní dokument ODA z prosince 1989\nvznikla z diskusí, probíhajících od počátku osmdesátých let v prostředí Charty 77 a později i Hnutí za občanskou svobodu. V první polovině roku 1989 se do těchto diskusí zapojili i odborníci z Ekonomického a Prognostického ústavu ČSAV. Podobné názory na politické, ekonomické a sociální otázky nás nakonec v prosinci 1989 přivedly k rozhodnutí ustavit politickou stranu.\nPosláním ODA je sdružovat politiky, odborníky a organizátory schopné tvořit, předkládat a prosazovat fundované návrhy na řešení otázek, spadajících do kompetence politických institucí a zároveň schopné vzít na sebe odpovědnost za jejich uskutečnění či případný nezdar.\nChce tedy být především stranou programovou, námětovou a nikoli organizací "aktivistického" typu, která usiluje hlavně o masovou členskou základnu. Text, který máte v rukou, je společným dílem členů přípravného výboru ODA. Není to programový dokument ve vlastním slova smyslu. Takových prohlášení se v poslední době objevilo mnoho - a po dlouhých letech totality všichni včetně komunistů skloňují ve všech pádech slova jako svoboda, demokracie, právní stát atd. Na první pohled tedy stačí využít této jednoty a uvést hesla ve skutky. Přesto je důvod k pochybnostem: máme skutečně na mysli totéž, když hovoříme stejnými slovy? Považujeme v této situaci za svůj prvořadý úkol objasnit své pojetí pojmů a principů, bez nichž se dle našeho soudu svobodná společnost neobejde.\nOdpůrci demokracie hlásají, že politika je především boj o moc. Tvrdí, že každý, kdo se takového mocenského boje chce s úspěchem účastnit, musí být schopen použít prostředků, jimiž zápasí jeho protivníci - prostředků často nečestných a násilných. Pomlouvají politiku jednak proto, že potřebují, aby se veřejnými záležitostmi zabýval co nejmenší počet lidí a oni se mohli snáze zmocnit veřejných institucí, a jednak proto, aby ospravedlnili prostředky, jimiž toho hodlají dosáhnout. Dále pod tímto pojmem mnozí lidé rozumí praktické prosazování zájmů jednotlivců a společenských skupin.\nV demokratických společnostech takové zájmy hájí celá řada nezávislých a specializovaných odborových, zájmových nebo profesních organizací a institucí. Tyto aktivity jsou jistě zcela legitimní a potřebné, avšak tím, že prosazují zájmy pouze dílčí společenské skupiny, nemají s politikou v pravém slova smyslu mnoho společného. V politice zajisté také běží o moc. Jenže v této souvislosti nemá moc nic společného s násilím, ale znamená sjednocení určitého množství lidí. Činitelem, který lidi sjednocuje, může být společný zájem a nebo třeba strach ze společného nepřítele. Podstatné je, že tato jednota nalézá obvykle svůj výraz v tom, že určití jedinci jsou pověřeni mluvit a jednat jménem celé společnosti. Takové pověření nazýváme pravomocí. Někdy je třeba, aby výkon určité pravomoci získal trvalý charakter a tím i nezávislost na moci, která ji vytvořila - pak mluvíme o instituci.\nSpolečenský řád je vždy udržován řadou institucí, z nichž některé slouží jen speciálním účelům, jiné jsou výrazem obecnějších zájmů. Soubor institucí, který nazýváme stát, je výrazem zájmů, jež přesahují pouhé aktuální účely a zahrnují i zájmy těch, kteří žili před námi, stejně jako těch, kteří budou žít po nás. Spíše než bojem o moc je tedy politika sporem o pravomoc a vyznačuje se tím, že v ní jde o hledání výlučně těch zájmů, které jsou společné všem občanům, to jest zájmů obecných.\nVe sféře takto pojímané politiky vznikají politické strany, které nabízejí svá vlastní pojetí obecných zájmů v podobě programů a návrhů na řešení společenských problémů a na způsob výkonu pravomocí. V kritériích posuzování problémů a v prioritách jejich řešení se samozřejmě liší. Členská příslušnost k politické straně by tedy měla být výrazem snahy nalézat - spolu s druhými - obecný zájem a nejlepší cesty k jeho uskutečnění.\nPojetí svobody se v evropské tradici dotýká spor individualismu a kolektivismu. Podle zastánců prvního směru existuje ve skutečnosti pouze jedinec, zatímco společnost, jakožto soubor jedinců, je jen cosi abstraktního. Druzí to chápou opačně: reálně existuje pouze společnost a jedinci jsou jen abstraktní částí tohoto celku. Je tedy svoboda vlastností jedince nebo společnosti? Jestliže ji přiznáme jedinci, jeví se společnost a její zákony jako omezení a překážky jeho svobody. Uznáme-li svobodu za vlastnost společnosti, popřeme tím nárok na platnost lidských práv a svobod.\nZmínili jsme se o tomto sporu proto, abychom připomněli filozofické pozadí, k němuž se tvůrci politických koncepcí vědomě či nevědomě hlásí. Pojetí, které nabízíme, představuje pokus o řešení tohoto dilematu. Svoboda původně není ani vlastností jedince, ani společnosti, ale spočívá v příležitosti k dialogu a jednání, kterou si mohou lidé navzájem poskytovat. Svoboda jakožto schopnost jedince vytvářet příležitost pro druhé je podmínkou svobody společenské, svoboda jakožto prostor k projevu je podmínkou toho, aby se jedinec mohl stát bytostí schopnou svobody.\nEvropská zkušenost svobody a tradice z ní vyvěrající pojímají člověka jako bytost, jejíž nezadatelná důstojnost spočívá v její schopnosti rozlišovat dobro a zlo (tj. pravdu a lež, spravedlnost a bezpráví, věrnost a zradu...) ve všech jejich podobách. Tato schopnost je potenciálně nevyčerpatelným zdrojem bohatství a plnosti lidského života - za předpokladu ovšem, že se člověk rozhodne pro dobro. Rozhodnutí pro dobro však může vydat plody pouze tehdy, je-li to rozhodnutí dobrovolné - svobodné. Tato skutečnost je pravým a nevyvratitelným základem svobody.\nDruhým základním plodem evropské tradice (a nejen ovšem jejím) je poznání, že svrchovaným dobrem, z něhož jsou odvozeny všechny další hodnoty, je společný život s druhými lidmi - lidská vzájemnost. Tato vzájemnost může mít nejrozmanitější podobu od vztahu dvou přátel přes nejrůznější společenství a druhy spolupráce až po různé organizace a instituce (včetně politických stran). Svobodnou lze nazvat jen takovou společnost, která v maximální možné míře chrání právo jednotlivců podílet se na takové vzájemnosti. Jinými slovy, svobodná společnost zakazuje pouze takové jednání, které toto právo omezuje či maří.\nHistorická zkušenost jasně prokázala, že svobodná společnost je zcela nemyslitená bez právního státu a že může být uskutečněna velmi nedokonale a nejistě, pokud nedisponuje institucemi parlamentní demokracie a tržního hospodářství. Stejně jasně se ale ukázalo, že tyto instituce samy o sobě nedokáží trvalou existenci svobodné společnosti zaručit, pokud v ní není přítomna celá řada hodnot, které je možno označit termíny sociální a mravní odpovědnost. Z tohoto důvodu mají pro takovou společnost prvořadý význam právě ty instituce, v nichž se ony hodnoty rodí a obnovují - výchovné, vzdělávací, náboženské, vědecké, kulturní a další organizace či společenství.\nNejmocnější společenskou institucí je stát. Jeho roli považujeme za nenahraditelnou ze dvou důvodů. Prvním je potřeba ochrany společnosti před vnějším ohrožením a prosazování zákonů, regulujících její život. Naléhavost těchto úloh závisí také do velké míry na mezinárodní situaci a morálních kvalitách občanů. Avšak i v ideálním světě by stát měl celou řadu úkolů, vyplývajících ze soužití velkého počtu lidí: úkolů, které by žádná jiná instituce nebyla z principu schopna zajistit.\nSe svobodnou společností je ovšem slučitelný pouze určitý typ státu, a to stát právní. V takovém státě jsou pravomoci rozděleny a přitom je každé pravomoci zákonem jasně vymezeno pole působnosti, stanoven způsob jejího výkonu a určeny instituce a osoby, jimž je odpovědna. Dále v něm existuje instituce, která je na vykonavatelích jednotlivých pravomocí nezávislá a která je oprávněna jejich výkon přezkoumávat a v případě, že nejsou v souladu se zákonem, i zvrátit - nezávislé soudnictví. Právní zakotvení svobodné společnosti spočívá kromě rovnosti před zákonem na dvou principech:\nPrvní princip představuje právní výraz důstojnosti jednotlivce, druhý pak právní uznání lidské vzájemnosti. Uskutečnění těchto principů má v praxi podobu celé řady práv, která musí respektovat jak stát, tak i jednotliví občané. Na prvním principu jsou postavena především práva občanská. Jsou to např. právo na svobodu a osobní bezpečnost (občan nesmí být svévolně zatčen), svoboda pohybu a pobytu, právo na řádný soud, právo na ochranu před svévolným zasahováním do soukromého života, rodiny, domova, korespondence, před útoky na čest a pověst, svoboda svědomí atd.\nVzhledem k tomu, že rozvoj společnosti s sebou přináší i vznik nových možností a prostředků k zasahování do lidského života, bude zapotřebí formulovat i další práva, jejichž potřeba nebyla zatím zřejmá - např. právo na informace o životním prostředí nebo právo na jeho určitou kvalitu. Z druhého principu je odvozována celá řada hospodářských, sociálních, národnostních a kulturních práv. Jsou to např. právo na svobodu projevu, právo spolčovací a shromaž_ovací, právo volit a být volen, právo na zakládání odborových organizací, právo na vytváření vědeckých, kulturních a vzdělávacích institucí atd.\nExistence všech těchto práv musí dovolovat stanovit případy jejich porušení. Vyvstane-li otázka, kdo je v právu, tj. otázka spravedlnosti, musí být alespoň teoreticky možné zjistit, na čí straně je to či ono právo, popř. které z těchto práv má v daném případě přednost. Radu dobře míněných tzv. hospodářských a sociálních práv nemůžeme proto uznat za práva v přesném smyslu toho slova. Nikoliv proto, že bychom jejich záměry vřele nepodporovali, nýbrž z toho důvodu, že u nich chybí měřítko k posouzení jejich rozsahu či že by jejich prosazováním byla poškozena jiná práva občanů. Tak např. právo na smluvně dohodnutou mzdu je právem ve vlastním slova smyslu, neboť lze ihned zjistit, zda došlo k jeho porušení. Naproti tomu tzv. právo na spravedlivou mzdu takovým právem není, neboť chybí jakákoli možnost zjistit, zda daná mzda je příliš vysoká či příliš nízká. Tím nechceme nikterak tvrdit, že slova jako ,,bídná mzda", špatné pracovní či bytové podmínky nemají reálný smysl a domníváme se, že by takové jevy neměly být lidem lhostejné.\nTvrdíme pouze, že se na ně vztahují jiné pojmy než "spravedlnost", a to pojmy vposledku základnějšího významu a naléhavosti, které jsme zahrnuli pod označení "sociální a mravní odpovědnost". Zákony, vymezující práva jednotlivců a společenských subjektů (tj. různých forem lidské vzájemnosti), vytvářejí oblast tzv. soukromého práva. Toto právo spolu se základní zásadou ,,co zákony nezakazují, je dovoleno" tvoří rámec svobodné společnosti. Soukromé právo občanům nenařizuje, jak a k čemu mají svoji svobodu použít, nýbrž jim pouze ukazuje, kde končí sféra jejich svrchovanosti a začíná sféra svrchovanosti druhých.\nVedle práva soukromého však společnost potřebuje ještě jeden druh práva, a sice právo veřejné, regulující statuty a pravomoce veřejných institucí - včetně státu samotného. Součástí veřejného právo je i ústava. Veřejné právo dává různým institucím možnost zasahovat do života občanů (a v případě výjimečného stavu i způsobem normálně nepřípustným). Proto v něm musí být uplatňována zásada zcela opačná než u práva soukromého: ,,co zákony nedovolují, je zakázáno". Tvorbou veřejného práva se zabývají instituce vybavené zákonodárnou pravomocí. Řešením operativních problémů společnosti se zase zabývají organizace vybavené pravomocí výkonnou. Tyto organizace se při své činnosti musí řídit veřejným právem. K hlavním zárukám, že tomu tak ve skutečnosti bude, patří striktní institucionální oddělení obou druhů pravomocí.\nDemokratický princip vlády spočívá v tom, že veškerá pravomoc ve státě je vposledku odpovědna občanům. Historicky ověřenou formou takové vlády je parlamentní demokracie založená na hierarchii zastupitelských těles nejrůznější úrovně. Řádné fungování demokracie vyžaduje, aby o veřejných věcech rozhodovali lidé, kteří jsou pod kontrolou veřejnosti a kteří své případné chyby a poklesky musí zaplatit odchodem z funkcí a ztrátou politické prestiže. Z tohoto důvodu je nejlepším ztělesněním demokratického principu v celostátním měřítku demokracie nepřímá, uskutečňovaná prostřednictvím volených zástupců, kontrolovaných voliči a svobodnými sdělovacími prostředky.\nMožnost ztráty politické prestiže spojené s místem v parlamentu je totiž účinnou pobídkou k odpovědné práci, k níž patří i kontrola těch vládních činitelů, jejich přímá kontrola ze strany veřejnosti není prakticky uskutečnitelná. Základním stavebním kamenem demokratické společnosti jsou však samosprávné obce, neboť teprve v nich jsou splněny podmínky pro praktické uskutečnění demokracie přímé: zájem o problémy obce ze strany občanů, znalost těchto problémů a konečně skutečnost, že důsledky případného rozhodnutí obyvatel dopadají především na ně samotné a nikoliv na někoho jiného. Přímá demokratická samospráva obcí proto představuje ideální školu politiky, neboť právě v nich mohou občané bezprostředně zakusit spojení svobody s odpovědností, učit se schopnosti kompromisu a získávat zkušenosti v tom, jak vytvářet konsensus občanů nejrůznějšího zaměření a názorů. V samosprávných obcích tak dochází k přirozenému výběru a výchově politických talentů.\nPovažujeme však za nutné upozornit, že demokratický princip vlády sám o sobě neřeší klíčový problém: jak zabránit svévolnému zneužití moci proti menšinám (politickým, národnostním apod.), popř. proti samotným lidským právům. Skutečnost, že nějaké rozhodnutí bylo schváleno většinou nebo že většina proti němu nemá námitek, totiž nikterak nezaručuje, že dané rozhodnutí nepředstavuje svévolný zásah do práv občanů nebo že není nebezpečným krokem k tyranii. Zkušenost některých zemí potvrzuje, že sebelepší ústavní deklarace lidských práv nevylučuje jejich naprosté negování v případech, že se v parlamentu vytvoří majorita totalitních stran a jejich spojenců.\nDomníváme se, že tomuto nebezpečí je nutno čelit nikoli rozmnožováním "papírových" záruk, popř. oslabováním státních institucí, nýbrž naopak posílením záruk institucionálních. Jako nejlepší záruka tohoto typu se nám jeví vytvoření samostatného zákonodárného sboru, který by se na rozdíl od parlamentu zabýval čistě soukromým právem a zároveň vykonával dohled nad všemi institucemi - včetně soudnictví - z hlediska respektování tohoto práva. Do jeho pravomoci by mělo patřit i vyhlašování výjimečného stavu. Aby tento sbor nebyl jen další replikou parlamentu, bylo by nutné zavést do něj zcela jiný systém voleb, než jaký se používá k sestavování parlamentu. Do zákonodárného sboru by byly voleny nikoliv strany či jejich příslušníci, nýbrž osobnosti, jejichž dosavadní život by dával jasné záruky, že při své práci ve sboru se budou řídit principy svobodné společnosti. Pro zřízení takového sboru mluví i zkušenost zemí, ve kterých jsou parlamenty zcela zahlceny operativním řízením a kontrolou vlády - projednáváním rozpočtu, různých zásahů do hospodářství, předpisů, zahraničně politických otázek atd., přičemž na vlastní zákonodárnou činnost jim zbývá málo času. Od poslanců se také očekává, že značnou část své energie věnují práci ve svých volebních obvodech, popř. uvnitř svých stran. Negativní roli pak často hraje i výběr samotných poslanců, v němž rozhoduje spíše schopnost postupu uvnitř stranického aparátu než jejich vzdělání či schopnost právního myšlení. Další závažnou překážkou kvalitní zákonodárné funkce parlamentu je příliš časté spojení politických stran se zájmy, které by byly přijetím nějakého obecně prospěšného zákona dotčeny.\nTržní hospodářství není ničím jiným než uplatněním ideálu svobodné společnosti na hospodářskou oblast. Každému je dovoleno - analogicky k ostatním formám lidské vzájemnosti - účastnit se hospodářského života. Každý má právo nabízet své služby nebo statky tomu, kdo je ocení nejlépe, a kupovat služby a statky od toho, kdo je nabídne za nejlepších podmínek. O tom, co se bude vyrábět a za jakou cenu, rozhoduje především poptávka, která tak představuje cosi na způsob nepřetržitě probíhajícího demokratického hlasování o výrobě. Volný pohyb cen v závislosti na vztahu nabídky a poptávky znamená v kombinaci s volným pohybem kapitálu a pracovních sil sice nedokonalý, ale dosud ničím nepřekonaný způsob, jak dosáhnout s danými zdroji co největšího uspokojení lidských potřeb. Moderní tržní hospodářství však ke své existenci potřebuje celou řadu institucí a zákonů. Jeho základem jsou jasně vymezená vlastnická práva.\nDále musí existovat ústřední banka, odpovědná za měnu, sít komerčních bank, burzy surovin a cenných papírů, pojišťovny apod. Tržní hospodářství neklade prvotní důraz na rozdělování bohatství, nýbrž na jeho tvorbu, přičemž případné nežádoucí sociální důsledky mají být řešeny mimo sféru trhu. Možnosti centrálního přerozdělování vytvořeného bohatství do nehospodářských sfér jsou totiž závislé na velikosti onoho bohatství. Chudý stát si přece nemůže dovolit velkorysou sociální politiku, velkolepé ekologické projekty či vědecké programy. Proto není rozumné prosazovat tyto cíle prostřednictvím zásahů do trhu, které v zásadě vždy vedou ke snížení jeho efektivnosti a tudíž ke snížení společenských fondů. Působení státu je nutno omezit pouze na stanovování pravidel podnikání a příslušný dohled. Pouze v případech, ve kterých by působení tržních mechanismů poškozovalo významné společenské hodnoty (např. životní prostředí), je nutný zásah státu prostřednictvím zákonů a předpisů, které jsou schopny účinně zabránit danému nebezpečí (ekologické zákonodárství zakazující určité činnosti, antimonopolní zákonodárství omezující svobodu smlouvy apod.).\nZájmy podnikatelů jsou hájeny ochranou jejich vlastnických práv. Zájmy pracujících jsou hájeny ochranou příslušných smluv se zaměstnavateli, jejich právem vytvářet svobodné odbory a právem na stávku. Některé služby trh není schopen poskytovat. Tyto oblasti zpravidla přebírají obce různé úrovně nebo dobrovolná sdružení. Stát by měl obstarávat pouze to, co nelze zajistit jiným způsobem. Jeho působení však musí být podřízeno veřejné kontrole a musí se dít v souladu se zákony. Důvod, proč je rozumné omezit roli státu na tomto poli, tkví v nezastupitelné funkci sociální odpovědnosti.\nProjevem lidské vzájemnosti není jen společné rozhodování o věcech veřejných (politika) či různé druhy dělby práce (hospodářství), ale i celková odpovědnost občanů za druhé lidi. Tato odpovědnost zahrnuje i starost o ty, kteří z nejrůznějších důvodů potřebují dočasnou či trvalou pomoc. Sociální odpovědnost nemůže být jen záležitostí omezených možností jednotlivců, ale zároveň se nesmí stát jen záležitostí státu. Musí být věcí celé společnosti. Zcela nahradit odpovědnost společnosti odpovědností státu znamená - vedle obvyklého byrokratického mrhání prostředky a korupce - přispívat i k sociálnímu odcizení, kdy občané přesouvají své závazky vůči druhým na stát a starají se rostoucí měrou jen o sebe. To podkopává samotné základy svobodné společnosti, jak již bylo řečeno výše. Z těchto důvodů je žádoucí, aby společnost usilovala o vytváření nejrozmanitějších forem řešení sociálních problémů na principech svépomoci, dobročinnosti, soukromých nadací a iniciativ. Jednotlivci a jejich sdružení se mohou do práce zapojit a finančně je podporovat. Stát či obce nižší úrovně by jim měly pomáhat tam, kde spontánně vzniklé zdroje nestačí a dobrovolná aktivita selhává. Tato pomoc by však neměla mít podobu zásahů do trhu či paušálního poskytování sociálních výhod. Zásahy do trhu totiž narušují jeho produktivitu, čímž se vposledku snižuje množství prostředků, které má společnost k dispozici na sociální účely.\nPaušální poskytování výhod zase podkopává vůli občanů vlastními silami zlepšovat své postavení a zmenšuje možnosti pomoci skutečně potřebným. Zkušenosti z mnoha zemí s takto pojatým systémem sociální péče navíc ukazují na další závažné nebezpečí: jakmile totiž různé skupiny obyvatel zjistí, že politický vliv ve státě se dá automaticky využít k prosazení sociálních programů, zacílených především na ně samotné, pak se značná - ne-li převážná - část politického boje promění v boj o příděly ze státního rozpočtu: boj, ve kterém zákonitě vítězí silnější, méně potřebný, a nikoli slabší a potřebnější. Pomoc státu by tudíž měla mít formu podpory spontánně vzniklých řešení, jako jsou např. sociální pojišťovny, u kterých může stát zajišťovat dohled nad jejich hospodařením, popř. garantovat jejich solventnost. Jinou formou pomoci je daňový systém zvýhodňující ty, kteří do sociální sféry investují nebo přispívají.\nAni sebelepší zákony nemohou zajistit trvání svobodné společnosti, pokud v myšlení a jednání občanů nebude v dostatečné míře přítomna láska ke svobodě. Dějiny jsou smutnou kronikou vítězství tyranií nebo tyranských vnitřních sil nad institucionálně svobodnými společnostmi, jež mravní rozklad zbavil vůle k odporu. Láska ke svobodě však nemůže žít bez institucí, v nichž by se mohla kultivovat a čerpat z nich sílu. Politické a hospodářské instituce tuto roli hrát nemohou. Je to způsobeno tím, že pro různé zájmové skupiny, které se v těchto sférách nevyhnutelně tvoří, je svoboda jiných skupin (konkurenčních politických stran, podniků, sdělovacích prostředků) spíše zdrojem starostí a roztrpčení než popudem k ještě větší oddanosti svobodě. Instituce navíc nutně podléhají korupci a jsou proto často pouze karikaturou odpovědného jednání, čímž je hodnota svobody uváděna v pochybnost. Láska ke svobodě se musí obnovovat především v těch společenstvích a institucích, které stojí a padají s dobrovolným odhodláním nějaké skupiny lidí dostát hodnotám jako je pravda, spravedlnost, věrnost, láska k bližnímu.\nK takovým společenstvím patří celá řada výchovných, vzdělávacích, vědeckých, náboženských a kulturních institucí, sdružení a spolků. Nikdo si jejich nezastupitelné role nebyl vědom lépe než právě totalitní režim a nikdo je též s větší urputností nelikvidoval či alespoň neumrtvoval. Existence těchto - často čistě soukromých - institucí je proto obecným zájmem. Politická moc sice nemůže garantovat jejich životaschopnost, může jim však zajistit zákonnou ochranu před různými neblahými vlivy, především pak před sebou samou: přílišná péče ze strany státu, byt vedena dobrými úmysly, je může umrtvit stejně dokonale jako zlý záměr. Jedním z blahodárných nepřímých opatření státu je zprostit tyto instituce daňových povinností a poskytovat daňové úlevy jejich dobrodincům. Svobodné rozhodnutí pro nějakou formu dobra neznamená nic jiného než uznání vlastní odpovědnosti vůči této hodnotě. Mravní odpovědnost a svoboda v pravém smyslu slova jsou rub a líc téže mince. Domníváme se, že za současné inflace slova svoboda je naší povinnosti zdůrazňovat právě rub této mince. Proto jsme odstavec o lásce ke svobodě nadepsali "mravní odpovědnost".\nRodina představuje primární a nenahraditelnou formu lidské vzájemnosti, původnější než všechny politické, hospodářské, společenské a jiné svazky, účely a instituce. Všechny tyto další formy jsou totiž projevem života a lidské vzájemnosti, které musí nejdříve vzniknout někde jinde - v rodině. Často se říká, že rodina je nenahraditelná z hlediska předávání zkušeností minulých generací. To je ovšem pravda jen do určité míry, neboť velkou část těchto zkušeností předávají mimorodinné instituce. Nenahraditelný význam rodiny spočívá především ve dvou věcech. Pouze v ní se totiž může dítě - člověk naučit, co všechno obnáší soužití s druhými lidmi za nejrůznějších, často i nesnadných situací.\nRodina je tudíž universitou lidské vzájemnosti. Zároveň je pak zázemím a přístavem, kam se může člověk v nouzi a při pochybení kdykoliv uchýlit a nalézt bezpodmínečné přijetí. Právě v tomto jedinečném sepětí velkých nároků a velké pomoci tkví klíčový význam rodiny. Stát a obec by proto na rodinu měly pohlížet jako na základní sociální jednotku, která na principu každodenního setkávání, praktické solidarity a chráněného rodinného soukromí vytváří základní záruky pro to, aby lidé zvládali své životní obtíže v každodenních i mezních situacích. Tuto svoji roli však může rodina plnit pouze tehdy, bude-li ušetřena vnějších zásahů a manipulací. Stát a obce se mají omezit pouze na poskytování pomoci v situacích, kdy rodina není plně soběstačná, a zasahovat do jejích záležitostí pouze v zákonem stanovených případech ohrožení některého z členů rodiny.\nOchrana přírody - stejně jako ochrana rodiny - představuje nesporný obecný zájem, který lze ignorovat jen za cenu smrtelného ohrožení celé společnosti. Politickým východiskem ve vztahu k životnímu prostředí musí být princip odpovědnosti, který zahrnuje nejen vztah k aktuálním potřebám obce, ale i vztah k minulým a budoucím generacím. Vyžaduje úctu k tradicím, zvyklostem a ke kulturnímu dědictví našich národů, stejně jako ohled na zachování životních podmínek pro naše potomky. Pokračující ničení životního prostředí je důsledkem novověkého antropocentrismu a jeho chápání přírody jako pouhé zásobárny surovin a energetických zdrojů, dané člověku k libovolné dispozici. O překonání tohoto postoje ve společnosti bude třeba teprve cílevědomě usilovat.\nPolitika musí přistupovat k ochraně přírody ze dvou hledisek. Především je třeba u každého velkého zásahu do přírody prosadit princip, že dokud nebude dokázána jeho relativní neškodnost, pak zásah povolen nebude, a potlačovat přístup opačný, totiž že dokud se neprokáže škodlivost zásahu, pak proti němu není námitek. Dále je nutno učinit z přírodního prostředí ekonomickou hodnotu i v těch případech, kdy zkušenost či vědecké výzkumy dokázaly, že příroda je schopna se s daným zásahem vyrovnat. Tento druhý princip by bylo možno uskutečnit formou dodatečné daně ve prospěch obcí, jejich životní prostředí je příslušným podnikem narušeno. Zároveň by se tím vytvořil účinný tlak na hledání méně škodlivých výrobních postupů.\nPokusili jsme se Vás stručnou formou a v obecných rysech seznámit s pojetím společnosti a zásad jejího uspořádání, jež podle našeho přesvědčení nejlépe odpovídá potřebám svobodné obce. Tento přehled ideových východisek je samozřejmě nutné vtělit do celé řady programů pro jednotlivé oblasti života společnosti, jež jsou v kompetenci politického rozhodování. Patří mezi ně především návrh nové ústavy včetně politického systému a konkrétního postupu ekonomické reformy. Po koncepčním řešení volají ovšem naléhavě i tak důležité oblasti jako je zdravotnictví, školství a životní prostředí. Zvláštní pozornost je třeba věnovat reformě zemědělství.\nPokud jste očekávali lákavé sliby o snadném dosažení vysoké životní úrovně nebo o stále větších právech občanů na to či ono, pak jsme Vás asi zklamali. V situaci hluboké ekonomické, ekologické, sociální i mravní krize, v níž jsme se ocitli, považujeme zjednodušování problémů za nebezpečnou demagogii. Cesta ke svobodné, prosperující společnosti bude trnitá. Musíme nalézat a rozvíjet takové uspořádání věcí obecných, v němž budou znalosti a úsilí každého člověka co nejlépe využity ku prospěchu jednotlivce i celku. Ke spolupráci na tomto úkolu Vás zveme.\nPřípravný výbor ODA, prosinec 1989\nPavel Bratinka, Roman Češka, Viktor Dobal, Tomáš Ježek, Jiří Kabele, Eva Klvačová, Daniel Kroupa, Karel Kříž, Ivan Mašek,Jan Payne, Josef Reichman, Jiří Skalický, Jaromír Žegklitz


Babiš ví, že v zahraničí ho lidé nevolí, proto korespondenční volbu bude blokovat do roztrhání těla | ČtiDoma.cz\nčtidoma.cz > Zpravodajství > Babiš ví, že v zahraničí ho lidé nevolí, proto korespondenční volbu bude blokovat do roztrhání těla\nPři nedávných obstrukcích se opozici úspěšně podařilo zablokovat přijetí korespondenční volby. V Evropě se takto volí běžně a patříme k výrazné menšině zemí, které tuto volbu nemají. Podle odborníků jsou ale některé námitky opozice oprávněné.\n23.05.2022 | analýza\nČesko zaplavily billboardy s heslem: Za Babiše bylo líp\nKorespondenční volba se týká lidí pobývajících v zahraničí, kdo chce volit, musí osobně navštívit konzulát. To není vždy jednoduché. Například člověk pobývající ve Skotsku musí dojet na konzulát do Londýna, což je výlet na celý den za nemalé peníze.\nPrávě zbavit lidi těchto komplikací a naplnit jejich právo na účast ve volbách je hlavní motivací vlády, aby korespondenční volbu schválila. Každý by tak volil z pohodlí domova prostřednictvím dopisu. A není to jen současná vláda, ale také ta minulá, Babišova, která měla korespondenční volbu ve svém programu.\nJenže korespondenční volba má podle politologů hned několik nedostatků. „Ústava říká, že volba je osobní a tajná, což v případě korespondenční volby nelze s jistotou zajistit. To je velký problém z hlediska právního,“ říká pro Čtidoma politolog Jan Charvát. Podle něj nelze opomenout ani další argumenty proti volbě.\nMá volit ten, kdo tu nežije?\n„Musíme si říct, jestli lidé, kteří žijí dlouhodobě v zahraničí, vůbec mají právo volit vedení země, kde se nevyskytují. To je zase spíš filozofická otázka. Zákon říká jasně, že volit může každý, kdo má české občanství. Ale hodně politických stran samozřejmě jede tuhle kritiku, protože je velmi srozumitelná pro každého, přestože mezi lidmi, kteří by tuto možnost chtěli využít, je řada těch, kteří jsou v cizině jen přechodnou dobu, svůj život tráví v Čechách,“ dodává Charvát.\nNeskončit v chaosu jako Amerika\nPosledním argumentem proti volbě je i možnost celkového znevěrohodnění voleb. „Viděli jsme, co se dělo ve Spojených státech a jak tohle téma uchopil Donald Trump. Tady u nás zatím nikdo volby jako takové nezpochybnil, výsledky respektují i ti, co prohráli. Se zavedením korespondenční volby by se mohlo stát, že by se začaly ozývat hlasy, že vše je podvod, a napadaly by volby jako takové. To vidím jako potenciální nebezpečí, i když se domnívám, že reálná možnost manipulace s volbami je i v tomto případě v podstatě nulová,“ varuje Charvát.\nBabiš si to umí spočítat\nNa druhou stranu je třeba říct, že ve většině evropských zemí korespondenční volba bez problémů funguje a pouze pět zemí ji zatím nemá (Francie, Chorvatsko, Island, Malta a Česká republika). Není důvod si myslet, že když to funguje tam, nemohlo by to fungovat u nás. Hlavní, co chybí, je politická shoda. Andrej Babiš velmi dobře ví, že v zahraničí má jeho hnutí velmi malé preference, SPD je na tom ještě daleko hůř, takže právě tyto strany se momentálně i za cenu obstrukcí snaží zabránit schválení korespondenční volby. „Umí si to samozřejmě velmi dobře spočítat a nelze čekat, že Babiš nebo Okamura budou nadšeně zvedat ruku pro korespondenční volbu,“ uzavírá Charvát.\nJedno vítězství už opozice docílila. Obstrukcemi zabránili tomu, aby se korespondenční volba stihla včas na prezidentské volby. Babišovy šance to rozhodně posiluje a o to mu v tuto chvíli jde především. Lidé v cizině se tak budou muset trmácet ke vzdáleným konzulátům i za rok, až se bude volit nový prezident.\nKAM DÁL: Babiš rozjel kampaň, oslovuje ale jen své voliče.\nPředseda SPD Tomio Okamura pojmenoval na tiskovce před jednáním Sněmovny zásadní problémy s ukrajinskými migranty, které zasahují do života českých občanů. Vláda Petra Fialy je podle něj vůbec neřeší...\nPředseda SPD Tomio Okamura pojmenoval na tiskovce před jednáním Sněmovny zásadní problémy s ukrajinskými migranty, které zasahují...\nČíst více 20.05.2022 | analýza


Hosté - 21. dny evropského filmu\nNarozen 1.2. 1969 v Sofii v Bulharsku\nBulharský filmový režisér. Katedru Filmu a televize vystudoval na Univerzitě v Tel Avivu. Po dokončení studia pracoval jako střihač, asistent režie a kamery v Izraeli. Střídavě žije a pracuje v Bulharsku a Kanadě. July je jeho první hraný film. Točí zejména dokumentární filmy, mezi které patří Transfer o smutné epizodě bulharských současných dějin – pobulharšťování místního tureckého obyvatelstva. Falafel – balkánský sýr vypovídající o osobních pocitech během života v Izraeli, o vzpomínkách a nostalgii na jeho rodnou zem. Heepvention, 2000 zachycující fanoušky světoznámé kapely Uriah Heep v Londýně. Poslední připravovaný dokument nese název Láska za časů pálenky.\nKiril Stankov bude v Praze pobývat od 9.-12.4.2014 a zúčastní se jak slavnostního zahájení, tak projekce svého filmu 10. 4. v 17.00 hodin v kině Lucerna.\nRežisér irského snímku Moře se zúčastní slavnostního zahájení a bude přítomen na projekci svého filmu v sobotu 12. 4. ve 20.30 hodin v kině Světozor. Stephen Brown se v Praze zdrží do 13. 4.2014. Rozhovor s režisérem na Mezinárodním filmovém festivalu v Torontu 2013, kde byl premiérově promítnut jeho snímek, můžete shlédnout zde.\nIvan Ostrochovský a Vladimír Hučín\nSlovenský snímek Sametoví teroristé přijedou 10. 4. osobně představit režisér Ivan Ostrochovský a herec Vladimír Hučín. Film byl na 48. ročníku MFF Karlovy Vary oceněn CENOU FEDEORA pro nejlepší film ze sekce Na Východ od Západu. Film byl vybrán pro novátorský přístup ke komunistické minulosti s humorným nadhledem a tvořivou rovnováhu mezi hranými a dokumentárními pasážemi.\nIvan Ostrochovský, narozen v roce 1972 v Žilině\nRežisér slovenského filmu Sametoví teroristé je absolvent katedry audiovizuálních studií a dokumentární tvorby na bratislavské VŠMU. Mezi jeho dokumenty patří Scenár k dokumentárnemu filmu (2001) a Menšie zlo (2004). Jako koproducent se podílel na dokumentech Nesvatbov (2010, r. Erika Hníková) a Až do mesta Aš (2010, r. Iveta Grofová).\nVladimír Hučín, narozen v roce 1952 ve Zlíně\nJe rozvedený, neboť manželce už nedokázal vysvětlit, že ho opakovaně nezavřou do vězení. Vyučil se jemné mechanice, ale na střední školu ho nepřijali s odůvodněním, že narušuje socialistickou morálku. Více o V. Hučínovi zde.\nRežiséři a také autoři scénáře belgického thrilleru Podivná barva slz tvého těla budou hosty Dnů evropského filmu v jeho druhé polovině (15. - 18. 4.).


Stále se setkáváme s lidmi, kteří ani netuší, jaký cenný poklad máme v naší zemi. Nechají si namluvit superlativa od dealerů zahraničních dovážených "zelených odpadů" a nepídí se po faktické stránce původu suroviny. Jejich reakce a seznámení se s českou řasou je skeptická, protože dle jejich prodejců nelze v našich podmínkách řasu vypěstovat. Chlorella z Třeboně (Chlorella SP) sice nemůže čerpat tak velké množství slunečního svitu jako řasy thajské nebo japonské, ovšem tento nedostatek vyvažuje velmi vyspělá technologie pěstování a zpracování, která je dokonce předlohou pro další země.\nZde jsou odkazy na česká média, která se české řase z Třeboně věnovala\n05.08.2019 - BusinessInfo\nŘasy jako továrny na důležité látky\n02.11.2018 - Český Rozhlas Budějovice\nChlorella ve formě tablet, prášku či tekutých výtažků podpoří správné fungování organismu\n07.10.2018 - Týdeník ROZHLAS\n09.08.2018 - Česká televize ČT24\n08.08.2018 - Aktuálně.cz\n08.08.2018 - 21. století\n08.08.2018 - Český rozhlas\n07.11.2017 - Aktualně.cz\n28.06.2017 - ČtiDoma\nVymírající včely může zachránit sladkovodní řasa. Bude med zelený?\n26.08.2016 - Agrární portál\n07.02.2016 - Deník.cz\nV Třeboni chlorellu pěstují už 50 let\n14.10.2014 - iDnes (Mladá Fronta)\n04.09.2014 (Český rozhlas)\n14.04.2014 - Věda pro život\nTřeboňští vědci učinili významný krok ve výzkumu fotosyntézy u řas\n10.12.2012 - Lidovky\n05.07.2013 (iHned (Hospodářské noviny)\nVědci v Třeboni pracují na biopalivu budoucnosti. Místo z řepky má být z řas\n17.02.2003 - E15\nChlorella je novým podnikatelským hitem\n25.06.2008 - časopis Akademie věd\nPo stopách řas aneb návštěva v Třeboni\nBertiny lázně v Třeboni\nTřeboňská řasa ve vesmíru\nLaboratorní rozbor Chlorella SP\nČeský zelený poklad\nCGF růstový faktor\nBiotechnologické využití mikrořas se datuje od 50. let minulého století, kdy vznikly první jednotky pro masovou kultivaci v USA, Japonsku, Izraeli, Německu, Itálii a také v Československu. Kultivace probíhá na pracovišti MBÚ v Třeboni již od roku 1960 , pod záštitou AV ČR – pěstuje se od května do října v čisté vodě, ve které se velmi rychle množí v kaskádovém systému. Výzumy fotosyntézy přinesly řadu významných objevů oceněných Nobelovými cenami. Využívá se v potravinářství, krmivářství a ve farmacii k léčebným účelům. Pěstování v Třeboni na šikmých plošinách Zařízení v Třeboni se osvědčilo, vypěstované řasy mají vysokou kvalitu a čistotu, jaké se nedají dosáhnout žádným jiným způsobem pěstování. Toto zařízení se stalo předlohou pro podobné systémy v zahraničí. Potravinové suroviny z oblasti, ve které žijeme, jsou pro náš organizmus nejpřirozenější. Totéž platí také o řase. Kmen, který se pěstuje v Třeboni, byl vyselektován z různých kmenů řas tak, aby byla zaru\nChlorella růstový faktor CGF\nChlorella růstový faktor ( C hlorella G rowth F actor) je dlouhodobě zkoumán. Má úžasné schopnosti léčit lidské tělo. Jeho potenciál je využit pouze v případě, že je surovina dezintegrována . Takovou úpravu u nás v ČR najdeme u kmene Chlorela SP, který distribuuje český výrobce Queen Euniké . Dezintegrace chlorelly je patentována . Jde o způsob, kdy se pomocí speciální technologie proti sobě při tlaku až 600 atmosfér sráží buňky chlorelly. Tento proces způsobí narušení fibrózní celulozy, která jádro chrání. Díky tomu pak lze do našeho organismu vpravit vše, co chlorella v sobě od počátku nese. CGF není hormon a nemůžeme jej srovnávat s růstovým hormonem CGF je nukleotid-peptid - obsahuje nukleové kyseliny, aminokyseliny, peptidy, polysacharidy, betaglukany Nukleové kyseliny DNA and RNA jsou základním stavební kamenem života, jsou velmi důležité pro udržení přirozeného obranného systému a jeho správnou funkčnost. Příjem potravou nenahrazuje buněčnou DNA a RNA, ale vzni\nLaboratorní rozbor Chlorelly SP z Třeboně\nZastoupení vitamínů, minerálů a ostatních látek ve 100g suché hmoty naměřené u dezintegrované Chlorelly SP z Třeboně (nelze zaměňovat s udávanými hodnotami u jiných kmenů chlorelly) Vitamín B 11,8 mg Vápník 230 mg Vitamín B2 4,4 mg Železo 70 mg Vitamín B3 21,9 mg Mangan 14 mg Vitamín B5 1,3 mg Zinek 11 mg Vitamín B6 2,8 mg Měď 4 mg Vitamín B12 0,8 mg Kobalt 0,5 g Vitamín H (biotin) 0,03 mg Isoleucin 2,01 g Kyselina listová 4,2 mg Lucin 4,74 g Vitamín E 29,8 mg Lysin 3,59 g Vitamín 65,5 mg Methionin 1,34 g Betakaroten 105 mg Phenylalanin 2,67 g Fosfor 1200 mg Threonin 2,52 g Draslík 870 mg Tryptofan 0,80 g Síra 600 mg Valin 3,45 g Hořčík 300 mg Chlorella růst. faktor\nTým Česká řasa


Pronájmy nemovitostí se pro mnohé stávají noční můrou. Proč? | vasdomovnik.cz\nTrh s nájemními nemovitostmi se neustále vyvíjí a mění. To, co platilo před rokem, dnes už vůbec platit nemusí a kdo se tomu nedokáže přizpůsobit, může si zadělat na nemalé problémy. Jak tedy dnes docílit toho, aby pronájmy nemovitostí probíhaly k oboustranné spokojenosti?\n1. Neuspěchejte výběr nájemníka\n2. Nechte si sepsat kvalitní nájemní smlouvu\n3. Dohlížejte na svou nemovitost a celkový průběh pronájmu\nPokud chcete, aby se nájemce choval k vaší nemovitosti tak, jako by byla jeho, je třeba mu ukázat, že vám na ni záleží. Občas zajděte (po předem domluveném termínu) na nějakou tu přátelskou návštěvu a při té příležitosti zhodnoťte stav svého majetku. Pozor však na to, abyste příliš nezasahovali do nájemníkovo práv a jeho soukromí a nezvonili u jeho dveří každý týden. To by se mu jistě nelíbilo.\n4. Hlídejte si aktuálnost dokumentů ve spolupráci s právníkem a řešte daně\n5. Buďte slušní a féroví\nSe správou Vašeho pronájmu vám rádi pomůžeme od A - Z\nPokud se vám zdá, že je to příliš složité a časově náročné, ale myšlenka příjmu z pronájmu se vám líbí, pak zauvažujte nad možností svěřit kompletní správu vašeho pronájmu do našich rukou. Díky naší specializaci na tuto problematiku máme ve své správě široké portfolio pronajímaných nemovitostí od jednotlivých bytů až po činžovní domy.


Mikulov a okolí – MyLifestyle.cz\nRádi objevujete stále nová a nová místa. Hledáte krásné zákoutí, kam byste se mohli podívat a užít si nerušenou a nefalšovanou přírodu? Lákají vás staré pozůstatky hradů, chrámů a kostelů. Milujete ten nádech historie na nejzajímavějších místech. Někdy nemusíte cestovat ani daleko. Můžete objevovat své okolí. Někdy jste až mile překvapeni co všechno se dá najít a jaká místa můžete objevovat. Dnes vás vezmeme do pohádkové krajiny s vinařskou tradicí a jedinečnou přírodou dlouhých a kvalitních vinic.\nDlouhá léta, kde se jednotlivé vinné révy zdokonalovali a vytvořili jedinečné letité, vyšlechtěné odrůdy kvalitního vína. Každý rok je pro vinaře náročný a velkou roli v tom hraje počasí. Jestli bude dostatek vody a sluníčka. Vinařská oblast Jižní Moravy je krásná a stojí za to jí vidět. Pálavské vrchy vás okouzlí a můžete tu vidět pozůstatky památek, kterou jsou turistickými cíly. Nejen památky a krajina je pro turisty lákadlem. Spousta lidí navštěvuje Pálavu díky velkému počtu krásných domácích sklípků, kde mohou ochutnat produkty místních vinařů a ohodnotit jejich vína.\nKdyž budete chtít po památkách, rozhodně za to stojí návštěva města Mikulov, která dominuje svým Zámkem, historickým náměstím s kašnou a sousoším Nejsvětější Trojice. Krásné zachovalé náměstí s renesančními domy. U Mikulova pak můžete vidět Svatý kopeček s křížovou cestou až na vrchol, kde můžete obdivovat kapli svatého Šebestiána. Kopeček je přírodní rezervací, kde žijí chráněné druhy živočichů a rostou vzácné rostlinné zastoupení. Dalšími památky jsou Kozí Hrádek, který v minulosti sloužil jako dvoupatrová dělostřelecká věž, která chránila město. Zřícenina hradu Děvičky, které sloužily k ochraně cesty z Rakouska do vnitrozemí. Dále pak Sirotčí hrádek, vodní nádrže Nové Mlýny. V nedaleké blízkosti můžete vidět město Lednice s Lednicko – Valtickým areálem a Valtice. V okolí je spousta turistických míst, které jsou dobře označeny.


Škoda Superb 1,4 TSI ACT 110 kW - skutečná spotřeba | USPORNE.info\n14.11.2015 Marek Tomíšek\tkomentářů: 2\tACT, škoda, skutečná spotřeba, superb, TSI\nŠkoda Superb 1,4 TSI ACT – 110 kw\nŠkoda Superb druhé generace měla jako základní motorizaci motor 1,4 TSI 92 kW. Jelikož u superbu bývají nejoblíbenější dieselové motory a fandové benzínu si zase pořizují raději něco silnějšího, nebyl rozhodně tento základní motor tahoun nabídky. Když se ale podíváte do ceníku Škoda Superb III. generace, zjistíte, že nejlevnější verze za 599 900 Kč má pod kapotou 110 kW, tedy stejně jako prostřední naftová, a udávaná spotřeba zmíněného naftového dvoulitru je nižší jen o necelý litr. Cenový rozdíl pak je 41 tisíc Kč.\nCo znamená zkratka ACT za označením 1,4 TSI?\nZkratka ACT vychází z anglického Active Cylinder Technology, někdy se používá označení Active Cylinder Management, tedy aktivní řízení válců. Jde o to, že u čtyřválcového motoru dojde při nižším zatížení motoru (do rychlosti 130 km/h, 4 000 otáček a točivého momentu 100 Nm) pomocí speciálního mechanismu na vačkové hřídeli k odpojením dvou prostředních válců, jejichž ventily se zavřou, a motor tak jede pouze na dva krajní válce. To má za cíl snížit spotřebu paliva, a tak se pojďme podívat, jak to funguje v praxi.\nŠkoda Superb 1,4 TSI ACT – plaketka Laurin&Klement\nMotor běží tiše, jeho výkon je dostačující, často jede na dva válce\nSuperb si mě za volantem hýčká výbavou Laurin&Klement, což je příjemné, ale stejně mě nejvíce zajímá motor. Jedna velká výhoda benzínového motoru oproti dieselům je patrná na první poslech – běží krásně tiše. Jeho výkon, shodný s naftovým dvoulitrem, stačí na pohodovou jízdu, a když chci, umožní mi jet i svižněji. Když ale jedu s lehkou nohou, na displeji se mi objeví oznámení, že motor používá jen dva válce. Schválně tedy vypínám rádio a skutečně je to na zvuku slyšet. Při zapnutém rádiu to ale poznáte jen zmíněnou informací na palubním počítači. Snažím se sledovat rozdíl v aktuální spotřebě, ale zjišťuji, že tato informace u této verze auta na palubním počítači chybí.\nŠkoda Superb 1,4 TSI ACT – zezadu\nVe městě jede Superb 1,4 TSI ACT často na 2 válce, vejde se do 6 litrů\nV městském provozu, kde nemůžete dosahovat vysokých rychlostí, využívá Superb 1,4 TSI ACT režim dvou válců často. Jen chvíli při rozjezdu od křižovatky jede na všechnby 4 válce, ale když se rychlost ustálí, dva prostřední vypíná. Při jízdě v koloně to ale nevyužije, protože odpadá jízda ustálenou rychlostí. Při různých jízdách po Praze se tedy spotřeba pohybuje mezi 5 a 10 litry, ale celkový průměr je necelých 6 l/100 km, což je na tak velké auto se 150 koňmi pod kapotou skvělý výsledek.\nČetnost vypínání dvou válců s rostoucí rychlostí klesá\nKdyž jedete devadesátkou mimo obec, ještě se systém ACT spouští poměrně často, ale i když je funkční až do 130 km/h, se vzrůstající rychlostí ho využijete čím dál méně, protože motor musí vyvíjet větší kroutící moment. I tak je ale spotřeba i při dálničních rychlostech velmi příznivá. Zatímco při devadesátce si řekne o něco málo přes 4 litry, při 110 km/h to je rovných 5 litrů, a když se rozjedete na nejvyšší povolenou dálniční rychlost, řekne si o 6,5 litru. Možná nevěříte, že to není diesel, ale skutečně není.\nŠkoda Superb 1,4 TSI ACT – spotřeba na trase Praha – Třebíč po D1\nOficiální rekord neoficiálně překonán, spotřeba jako u dieselu\nBlíží se konec testu, na který se popravdě moc netěším, a začíná docházet palivo v nádrži. Náš oficiální český rekord v dojezdu na nádrž benzínu, kterého jsme dosáhli s Octavií úspornou jízdou je 1 169 km. Teď už mám ale najeto přes 1 200 km běžnými rychlostmi po dálnicích, například když jsem si cestou do Třebíče a zpět ověřoval kvality podvozku na D1. Mimochodem ten obstál na výbornou. K čerpací stanici zajíždím po 1 211 ujetých km a dojezd ukazuje ještě 35 km. Pravda, napomáhá tomu i obrovská nádrž, která má oficiálně objem 66 litrů, ale mě tankovací pistole vypíná až po 70 litrech. Ale velkou zásluhu na tom má spotřeba 5,9 l/100 km, za kterou by se nemusel stydět ani diesel. Má vůbec cenu za něj připlácet? Napište nám do komentářů, jestli byste volili raději benzín nebo diesel?\nŠkoda Superb 1,4 TSI 110 kW ACT (10/2015) náklady\nspotřeba ve městě (116 km) 5,96 l/100 km 1,90 Kč/km\nspotřeba mimo město (90 km/h) 4,23 l/100 km 1,35 Kč/km\nspotřeba při 110 km/h 5,08 l/100 km 1,62 Kč/km\nspotřeba na dálnici (130 km/h) 6,5 l/100 km 2,07 Kč/km\ncelkem za celý test (1346 km) 5,89 l/100 km 1,88 Kč/km\nKombinovaná spotřeba – norma 4,9 l/100 km rozdíl: 20,20%\nŠkoda Superb 1,4 TSI ACT – skutečná spotřeba vyšla 5,89 l/100 km\n← Elektromobil BMW i3 – skutečná spotřeba\nAudi A3 e-tron (plug-in hybrid) – skutečná spotřeba →\n30.8.2018 5.2.2019 Marek Tomíšek\t0\n2 komentáře: „Škoda Superb 1,4 TSI ACT 110 kW – skutečná spotřeba“


Angioprotektory: co to je, indikace pro použití - Vaskulitida 2021\nKdo předepisuje angioprotektory?\nAngioprotektory jsou farmakologickou skupinou terapeutických činidel, jejichž cílem je obnovení funkčnosti systému průtoku krve, jakož i posílení membrán cévnatky.\nV moderním světě jsou cévní patologie mnohem mladší a nyní se u aktivních mladých lidí vyskytují cévní a srdeční choroby.\nAngioprotektory jsou předepisovány těmito specialisty:\nCévní chirurgové předepisují tuto skupinu v případě onemocnění aorty, koronárních vaskulárních onemocnění, v případě křečových žil a při obliteraci aterosklerózy končetin, aby se snížila permeabilita kapilár;\nNeurolog předepisuje léky s angioprotektivním účinkem, aby obnovil průtok krve mozkem, a také předcházel vzniku mozkového krvácení (mrtvice) na základě aterosklerózy mozkových cév;\nLékaři předepisují léky této skupiny na onemocnění plic a insuficienci plic;\nEndokrinologové - pro obnovu cévních membrán u diabetes mellitus a v patologii angiopatie diabetického typu;\nKardiologové - předepisují angioprotektory téměř ve všech patologiích srdečního orgánu, stejně jako s vysokým indexem BP, v období po infarktu koronární insuficience.\nTato skupina léků nemůže zcela obnovit cévní stěnu, dochází k částečnému zotavení, stejně jako vlastnosti těchto léčiv je zrychlený proces tvorby objížďky postižené cévní oblasti.\nTím se zlepšuje zásobování orgánů orgány krví a buňky tkání nemají nutriční deficit.\nKardiolog předepisuje angioprotektory\nSeznam léků, které se užívají externě i uvnitř\nAngioprotektory, které se užívají orálně, jsou dostupné ve formě tabletových přípravků. Také ve formě kapslí a roztoků pro zavedení do žíly a do svalu.\nExterní přípravky, které mají anti-ochranný účinek, jsou k dispozici ve formě mastí pro aplikaci na kůži, lokálních gelech.\nTakzvaný antikoagulační mechanismus. Hraje jednu z klíčových rolí po mrtvici, infarktu, zranění. Vzhledem k tomu, že nedovoluje, aby se jednotné buňky slepily, tvoří krevní sraženiny.\nLéčivo je proto zvláště aktivně používáno v nemocničních stavech u pacientů s komplexním stavem, mrtvicí, srdečním infarktem, trombózou.\nPhlebodia. Neexistuje také žádný zásadní rozdíl kromě nákladů. Lék má však dlouhodobý účinek. Mělo by se užívat jednou denně.\nAteroskleróza. Včetně obliterace, postihující dolní končetiny.\nSprávné použití tonometru\nHypertenzní algoritmus zastavení krize\nCo když bolí srdce\nBod botkin erb, který je slyšet


Právník: Lékař by měl respektovat odmítnutí pomoci i když jde o život · Společnost · Youradio talk\n23. 02. 2017\t· Romana Navarová\t· Michaela Hofmanová\t· Společnost · právo\t· Hlavní zprávy z byznysu\t· Michal Janík\t· pomoc\t· Fokus\nLékaři, policisté nebo hasiči mohou být trestně stíháni, pokud nepomohou člověku, který je v nebezpečí smrti nebo jeví známky vážné poruchy zdraví. Neplatí to však ve chvíli, kdy dotyčný odmítá jejich péči. Podle advokáta Michala Janíka na to letos v lednu poukázal konkrétní případ, který skončil až u Ústavního soudu.\nTrestní stíhání pro trestný čin neposkytnutí pomoci je možné na základě § 150 trestního zákoníku. „Přísněji jsou postihováni podle tohoto ustanovení ti, kterým taková povinnost vyplývá z jejich zaměstnání, jako jsou např. lékaři, policisté či hasiči,“ dodal na rádiu Zet Janík.\nNa začátku ledna tohoto roku Ústavní soud řešil ústavní stížnost lékaře, který byl obecnými soudy odsouzen k trestu odnětí svobody ve výši osmi měsíců za neposkytnutí pomoci své vlastní matce. „Jeho matka byla v důchodovém věku, žila v neutěšených hygienických podmínkách, její zdravotní stav se zhoršoval, její tělo mělo řadu infekcí a také trpěla podvýživou. V důsledku toho pak následně zemřela na akutní hnisavý zánět plic coby komplikaci tohoto dlouhodobě nepříznivého stavu,“ dodal Janík.\nZa tohoto stavu by podle advokáta bylo logické, že byl její syn coby lékař, který ji neposkytl včasnou pomoc, odsouzen za neposkytnutí pomoci. Ústavní soud ale poukázal na skutečnost, že řada svědků při hlavním líčení poukazovala na to, že poškozená odmítala pomoc svého syna. „Soudy ji nevěnovaly náležitou pozornost a byla rozhodující pro to, aby tato ústavní instituce zrušila odsuzující rozsudek a navazující potvrzující usnesení odvolacího soudu i usnesení Nejvyššího soudu jako protiústavní,“ uvedl Janík.\nÚstavní soud proto rozhodl, že lékaře není možné uznat vinným z trestného činu neposkytnutí pomoci za situace, kdy mu svéprávný pacient dává jasně najevo, že si poskytnutí pomoci nepřeje. A to i přes to, že to pacienta ohrožuje na životě. „Dle názoru Ústavního soudu je třeba respektovat vůli svéprávného postiženého, který jasně projevil, že si pomoc v žádném případě nepřeje i za stavu, že to akutně ohrožuje jeho život, a proto jednání či spíše nejednání další osoby nemůže být protiprávní a dokonce trestně postižitelné, neboť jedním ze základních znaků trestného činu je jeho protiprávnost.“


Je mnoho krásných míst na světě, kam se člověk rád vrací. A mnoho takových, která by rád navštívil. S tímto záměrem byl pro nás nachystán téměř čtyřdenní podzimní výlet do Benátek a Padovy.\nÚčastníci zájezdu, zaměstnanci školy a jejich rodinní příslušníci se v sobotu brzy ráno poskládali do školního autobusu. Řidiči zahlásili odjezd a vyjelo se … směr Itálie. Někdo dospával krátkou noc, někdo už snídal, svačil a možná i obědval. Ale spokojená atmosféra vládla celým autobusem. Po několika málo hodinách proběhla krátká technická zastávka a „odskakování“.\nPřed námi byla ještě daleká cesta, a tak přestávka proběhla svižně. V rakouských Alpách podzim vykresloval přírodu všemi možnými barvami. Bylo se na co dívat. A tak někteří nevydrželi nečinně sedět a se vždy připraveným fotoaparátem zaujali pozice v blízkosti oken. Chytali barevnou krásu hor.\nTaké je potřeba říci, že už od „vjezdu“ do Alp, nás naše průvodkyně, kolegyně Vlaďka Sedláčková, bohatě zásobovala informacemi o všem, co nás v Itálii čeká a kam všude vkročí naše nohy. Bylo zajímavé naslouchat lidským osudům a veškeré historii míst, které byly v centru našeho zájmu. Abychom si vše dobře pamatovali, osvěžovali jsme paměť kontrolními otázkami, zvanými K.O.\nPrvní „poznávací“ zastávka byla v odpoledních hodinách na zámku Miramare, sídle manželů Maxmiliána Habsburského a Charlotty Belgické. Procházka poklidným parkem, bývalým klenotem knížete Maxmiliána, vystřídaná procházkou podél pobřeží, byla příjemným osvěžením. Někteří zabrousili do vnitřních prostor zámku, jiní u vody s napětím sledovali souboj racků a kormoránů o „kus českého chleba“. Odvážná paní Valná se nenechala odradit velkými zobáky mořských letounů a nechala si zobat přímo z ruky. Večer jsme doputovali do cíle – přímořského letoviska Lido di Jesolo. Čekalo na nás příjemné ubytování v hotelu, s výhledem na moře. Bylo potřeba moře vyzkoušet, což někteří odvážlivci udělali, říjen – neříjen.\nV neděli se naším cílem staly Benátky. Benátská MHD – vaporetti (lodě) nás dopravila hlavní vodní tepnou, Grande kanálem, do centra města. Procházeli jsme různé kostelíčky, menší i větší, slavnější i ty zapomenuté, ale základem bylo náměstí sv.Marka, Dožecí palác, prohlídka muzea a baziliky sv. Marka. Naše neúnavná průvodkyně Vlaďka dodávala stále další a další poznatky. I když je pravda, že se asi na hodinu a půl odmlčela…\nPočasí nám přálo, téměř vše šlo podle plánu. Co snad jen mírně narušovalo benátský kolorit, byl každoročně pořádaný maratón, který probíhal právě v době naší návštěvy. A tak na nábřeží kromě dětí pobíhali i maratónští běžci.. A také naše výprava občas nasměrována tam a zase nazpátek. Nekompromisní italská policie vše důsledně řídila. Kdo však chtěl, ten si náladu nenechal pokazit. Odpoledne se naše kroky, či spíše zase MHD - „vodní autobusy“ ubíraly na malý ostrůvek Rialto se svým proslaveným mostem. Návštěva této části Benátek směřovala ke známému kostelíčku Frari, a pak do útulné kavárničky na zasloužené cafe latte či cafe lungo. Jiní zamířili do krámků na nákup dárků pro své blízké. A pak unavení a uchození jsme vraceli do našeho hotelu načerpat sil. Třetí den naší cesty jsme odpluli na dva malebné ostrůvky Murano a Burano. Murano je známé sklářským uměním. Svá „kouzla“ se sklem nám předvedl místní mistr sklář v své malé dílničce. Ještě působivějším se jevil ostrov Burano se svým krajkařským uměním a výraznými barevnými fasádami domečků, skoro až kýčovitě pestrými. Do zdejšího prostředí ale jako stvořené. I se svou pověstí o tom, že ženy rybářů musely domy nalíčit výraznými barvami, aby jejich muži vracející za tmy domů po celodenní práci, poznali svůj dům právě podle barvy. Při procházce klidnými uličkami čas velmi rychle ubíhal. A to na nás v odpoledních hodinách čekala Padova, město studentů a působiště mnicha Antonína Paduánského, vynikajícího kazatele. Po zdánlivě nekonečném chození městem, za pomoci italských navigátorů, jsme se dostali k nádherné bazilice s ostatky tohoto svatého. A na závěr našeho celého putování nás čekala, pracovníky školství, padovská univerzita. Blížil se večer. Ještě poslední nákupy, nějaké jídlo na cestu…a pak už jen rozloučení se s Itálii. Všichni jsme se plní zážitků usadili v autobuse. Dveře se zavřely a my vyrazili domů směr Morava. A byli to naši spolehliví řidiči, kteří nás bezpečně přivezli domů. A to je konec našeho povídání…\nVelké poděkování patří skvělé průvodkyní paní učitelce V. Sedláčkové a též obětavým řidičům, panu zástupci V. Válkovi a Marku Vágnerovi. A ještě jednou díky V. Sedláčkové a V. Válkovi, kteří byli ochotní tento pěkný výlet pro nás připravit.\nItálie arrivederci – Itálie nashledanou.


Rozbaleno - KOSS sluchátka KSC75, přenosná sluchátka, bez kódu / | Mironet.cz\nRozbaleno - KOSS sluchátka KSC75 , přenosná sluchátka , bez kódu\nBližší popis stavu produktu Doživotní záruka. Nutné uplatnit u výrobce.\nKOSS sluchátka KSC75, přenosná\nKOSS sluchátka KSC75, přenosná - KOSS je průkopníkem hi-fi od roku 1958. Značka KOSS představuje tři generace americké vynalézavosti, integrity a nesrovnatelné kvality.\nPokud hledáte sluchátka vhodná pro sport, tak Vám jistě budou vyhovovat sluchátka KSC75 v provedení bez hlavového mostu s uchycením za ucho. Mají speciální klipy, které se přizpůsobí uším a pohodlně drží sluchátka na uších bez potřeby hlavového mostu (podobně jako brýle). Disponují reproduktory s titanem potaženými membránami pro široký kmitočtový rozsah a molitanovými náušníky. K přehrávači můžete sluchátka připojit jack konektorem 3,5mm, přívodní kabel má délku 1,2m. Sluchátka jsou optimální pro MP3 přehrávače, iPod, iPhone a další přenosné přehrávače.\nTyp sluchátek – sportovní, uchycení kolem ucha\nÚroveň akustického tlaku (SPL) – 101 dB (1 kHz, 1 Vrms)\nHmotnost - 42 g\nText vašeho příspěvku/dotazu pro produkt Rozbaleno - KOSS sluchátka KSC75 , přenosná sluchátka , bez kódu :\nTechnické specifikace pro produkt Rozbaleno - KOSS sluchátka KSC75 , přenosná sluchátka , bez kódu se mohou změnit bez výslovného upozornění. Obrázky pro produkt Rozbaleno - KOSS sluchátka KSC75 , přenosná sluchátka , bez kódu mají pouze informativní charakter.\nNalezli jste chybu v informaci o Rozbaleno - KOSS sluchátka KSC75 , přenosná sluchátka , bez kódu ?


Policie v Norsku zatkla dva řidiče společnosti Student Agency - Deník.cz\nOslo/Praha – Norská policie před několika dny zatkla dva řidiče české firmy Student Agency a zadržela její autobus. Podle neoficiálních zdrojů místní úřady zadržené podezírají z drogového zločinu, řekl český velvyslanec v Norsku Milan Dufek.\nNapsal to dnes server iDNES a informaci potvrdil mluvčí společnosti Aleš Ondrůj a česká ambasáda v Oslu.\n„Máme potvrzeno zadržení dvou českých občanů. Jsou v norské vazbě," uvedl český velvyslanec. „Jsou vyšetřováni. Každý z nich má svého norského advokáta, je pro ně zajištěn také tlumočník," dodal Dufek.\nPodle velvyslance zatčení zatím neprojevili zájem o pomoc české ambasády. Zastupitelský úřad ale informoval jejich rodinné příslušníky.\nAutobus společnosti Student Agency podle iDNES Norové zadržují už přes týden. „Je pořád v Norsku. Mají ho jako předmět doličný," řekl velvyslanec Dufek.\nServer iDNES napsal, že policie u řidičů údajně hledala tvrdé drogy. „Nemáme bohužel přesné informace o tom, proč byli naši řidiči zadrženi. Každopádně zůstávají v Norsku a policie je vyšetřuje. Můžeme se jen domnívat, zda důvodem zatčení nejsou právě omamné látky," citoval iDNES mluvčího Student Agency Ondrůje.\nFirma může požadovat úhradu škod\nOndrůj řekl, že pokud se prokáže úmyslné selhání řidičů, čeká je od zaměstnavatele přísný trest a firma po nich bude požadovat úhradu škod. Pokud se zjistí, že u zadržených byla droga, půjde podle Ondrůje o jejich fatální selhání. „Společnost zakazuje posádkám převážení čehokoli, co by nebylo součástí přepravy a tedy řádně odbaveným zavazadlem. Máme přísná pravidla, děláme i namátkové kontroly a za takové případné úmyslné pochybení budou zaměstnanci přísně potrestáni," uvedl Ondrůj.\nPro cestující, kteří se měli zadrženým autobusem Student Agency vrátit z Osla do Prahy, zajistila firma letenky a díky krátké době letu se lidé dostali zpět téměř bez zpoždění. Student Agency zároveň požádala norskou stranu o uvolnění autobusu. „Z našeho pohledu už není důvod, aby ho norská policie zadržovala. Už jsme poslali žádost a jakmile nám ji protistrana potvrdí, vyšleme pro něj řidiče," řekl Ondrůj.


Worrycz - 240Z (1973) - Stránky 7 - Datsun-Z.cz forum\nPříspěvek od T-pack » ned 08. črc 2018 9:08:46\nNo,nezbývá než říci "jen tak dále" a s chutí do toho a.......\nPříspěvek od worrycz » pon 30. črc 2018 11:21:02\nNezbyva moc casu, ale kdyz nejaky je, tak se postupuje v renovaci drobnosti. Nyní nadesel cas na osazeni palubky - test pristroju neni uplne jednoduchy ale treba hodiny jsou v pohode. Pripojite ke zdroji a hned vidite, zda funguji ci nefunguji. Asi neni prekvapeni, ze nefungovaly. Je to pry bezny prblem a sehnat funkcni hodiny je maly zazrak. Hned jsem zacal patrat na netu, zda se daji sehnat funkcni a daji. Bohuzel za ceny,ze kterych jsem zase padnul pod stul.\n1) koupit na e-bay funkcni od nekoho - cena vysoka\n2) koupit quartz strojek a namontovat/naroubovat - tam je cena 99 dolacu, coz je fajn (ale vymenou za vase hodiny). Ale ma to vyvod na baterii TADY\n3) Nabastlit jina streva do stavajiciho telicka TADY\n4) zaplatit repasi u typka v americe, ktery tam osadi quartz strojek s pripojenim na kabelaz auta. Cena vysoka TADY\n5) zkusit to sam - toto je spravne\nTakze jsem se pustil do renovace. Je to mechanicka vec, takze neni moc moznosti, jak vyresit. Strojek jako takovy byl funkcni (tocil se) ale nefungoval motorek. Tak jsem ho rozebral a zacal zkoumat. Jedine, co mi prislo "rozbite" se mi zdal ohnuty komutator, kdy celkem tri planzety byly ohnute smerem k nosne osicce. No, nebylo co vymyslet, planzety jsem narovnal drobnym sroubovakem, znovu jsem sesadil a hle - motorek se hned rozbehl. Takze jsem jen promazal jak hodinovy strojek, tak motorek (osicka je ulozena v plastovem pouzdru) a sestaveni. Nechal jsem bezet celou noc a bylo to bez problemu. Takze hodiny jsou uz osazene v palubce a snad budou funkcni i po instalaci\nMotorek se da rozebrat vysunutim te plechove priroby z plastoveho tela\nPříspěvek od worrycz » úte 14. srp 2018 11:36:40\nMam jenom drobnost - na Z car depotu se objevila v nabidce tuzka s "tekutym chromem" Je to klasicka tuzka s barvou uvnitr, ktera opravdu vypada jako chrom. Na papire to nefunguje, ale na plastech to opravdu dela krasny chromovy efekt. Takze jsem zakoupil na nemecke e-bay a predelam vsechny chromovane prouzky/napisy na vybledlych/osoupanych dilech v interieru. O vikendu zkusim a poslu fotku.\nZatim alespon zkouska na plastovem vicku fixy - vypada to super.\nPříspěvek od worrycz » pon 20. srp 2018 13:21:50\nTak vysledek aplikace "chromu v tuzce" je u konce. No, uprimne to neni zadny zazrak. Myslim ze puvodni aplikace stribrenky mela skoro ten samy efekt. Je to lesklejsi, ale takovy zazrak to neni\nAplikace chromoveho nateru\nPuvodni stribrenkovy nater\nPříspěvek od Murphy » úte 18. zář 2018 23:21:51\nNo ale hezky sis pohrál. Je otázka za jak dlouho to vybledne.\nLatexový barvy na slunku do 3 let, v interiéru déle.\nPříspěvek od worrycz » stř 10. říj 2018 21:31:21\nDlouho jsem nedal zadny prispevek - ono neni moc co sdilet. Tento tyden se prevazi kastle na finalni opravu - vymenu poskozene strechy za novy plech. To poslu fotky za nejaky ten tyden.\nTed alespon zachrana poskozene mrizky. Mel jsem zebra dost pozohybana a ty svisle nosne hlinikove profilky polamane. Nastesti ta mrizka je takova stavebnice. Takze jsem rozebral, vyrobil si nove hlinikove profilky do kterych jsem pilkou vyrezal zarezy pro zebra a ostatni prvky ocistil. Zebra jsem si nechal jemne opiskovat a vse jsem nechal nazinkovat a ted jsem to slozil. Je to jen nytovane a prosroubovane, takze nic svetaborneho. Puvodni dlouhe srouby jsem pri demontazi ulamal - jelikoz je to M3ka zavit a poradne zarzana rez. Nahradil jsem pozinkovanou zavitovkou M3 a maticky na konci. No a myslim ze to vypada dost dobre\nPříspěvek od worrycz » pon 22. říj 2018 10:37:02\nO teto nedeli jsme se vrhli na vymenu stresniho plechu. Slo to pomaleji nez jsme cekali, protoze pri kazdem odkryti puvodni strechy na nas vyskocil nejaky bubak v podobe poskozenych mist. Takze nas plan vymenit za den nevysel - ale mame kompletne pripraveno a pak uz to bude.\nPar fotek z vymeny viz nize.\nPuvodni stresni plech\nPevnostni rozdil puvodniho a noveho platu je propastny\nPříspěvek od worrycz » čtv 29. lis 2018 15:11:45\nTak strecha uz finalne osazena a privarena. Vse vybrouseno a pripraveno na vycinovani u prednich a zadnich sloupku. Pevnostni rozdil oproti uvodni poskozene je propastny\nPříspěvek od worrycz » čtv 29. lis 2018 15:13:38\nA take uz zaciam shromazdovat tu kosmetiku - origo znaky od Nissanu sehnane od typka z DE.\nPříspěvek od worrycz » pon 10. pro 2018 12:33:55\nTak po dlouhych mesicich kdy se cekalo na potahy a pak i na nove molitany mam doma nove udelane sedacky. Dle slov calounika to byl dost vopruz ale najimec to dal. Jsem nadseny z kvality materialu a hlavne dezenu vnitrni kozenky, protoze to je jako original..


5 švestek | cestování + děti + psi: března 2016\nObarvené Vivobarefoot Gobi\nDalší z mé výbavy barefoot bot jsou Vivobarefoot Gobi. Mám je asi rok a půl. Jsou kožené a původně měly světle modrotyrkysovou barvu. Jenže to byla taková hrubá kůže, ne lesklá, možná je to broušená kůže (nevím přesně, jak se jmenují typy kůže.) No a v té světlé barvě byla naprosto neudržitelná v čistém stavu. Pořád na tom byly fleky, otisky dětských bot, psích tlap nebo pneumatik odrážedla. Nešlo mi to vůbec umýt, vyzkoušela jsem hodně metod, ale vůbec to nešlo dolů. V jednom z pokusů jsem je dokonce vzala žlučovým mýdlem. Můžu doporučit tohle rozhodně nedělat. Špína zůstala a původní barva bot vybledla o několik stupňů. Asi by bývalo pomohlo je jako nové hned něčím naipregnovat nebo natřít, nevím.\nNo a tak jsem je obarvila. Máme pod barákem skvělý obchod, kde mají skoro všechno, zpracovávají kůži a dělají spoustu dalších věcí a mají právě i barvy na kůži. Koupila jsem si tmavě šedou, i když zpětně si myslím, že jsem mohla vybrat o odstín světlejší. Ale nevadí, žádné stopy už na nich nejsou vidět, takže účel splněn. V balení je lahvička a malá molitanová houbička. Trochu barvy se nalije na houbičku a tou se nanáší na botu. Prý je lepší udělat dvě tenší vrstvy než jednu tlustou. Já jsem udělala jenom jednu, protože už jsem je potřebovala nosit, ale některá místa nejsou dobře krytá a připadá mi, že někde se ta barva i trochu odřela. Takže je čeká další nátěr.\nGobi jsou nejširší Viva, které mám. Moje velikost 42 má šířku cm a délku cm. Stahují se tkaničkou nahoře až kolem kotníku, a tak mi ze začátku nebyly moc příjemné, byly fakt široké. Ale já jsem se je taky snažila přesvědčit, že je nebudu muset rozvazovat a zavazovat, že bude stačit obouvání lžicí. A taky jsem je nosila bez vložky. Pak jsem vrátila dovnitř vložku (protože mi v nich byla i zima bez té vložky, s ní už ne) a začala jsem je pořádně utahovat a už je to dobrý. Teď už jsou fakt pohodlné a nosím je často.\nMají už ale nějaké vady. Vzadu u paty se začal párat vrchní šev, je tam teď volné, asi 1 cm velké oko. Dost se jim ošoupal ten spodní lem, kde podrážka přechází v kůži, a jak jsem je obarvila, tak to teď ještě víc vynikne. Přemýšlím, že to nějak obarvím, třeba lihovým fixem... A začaly se jim trhat šněrovadla. To se dá samozřejmě vyměnit, ale pochybuju, že seženu tuhle barvu.\nNosím Gobi každý den, jsou pohodlné a praktické. Akorát že se mi úplně nelíběj. Líbí se mi na obrázku a na ostatních lidech, ale ty moje se mi na mně nelíběj. Připadají mi permanentně špinavé a ošoupané. Možná je to mojí špatnou péčí, ale čistit je po každém použití nedokážu. Zkusím je ještě jednou natřít a i tu spodní gumu, snad jim to pomůže. Ale jak ony jsou i takové široké, tak mi na mých úzkých nohách nepřipadají moc hezké a ženské. Jak to tak píšu, jdu s nima něco udělat. Věřím, že to půjde napravit, dám jim ještě šanci.\nVystavil Unknown v 17:25 3 komentáře:\nVystavil Unknown v 12:01 3 komentáře:\nTento týden se ve Valencii konají nevětší místní slavnosti Fallas. Je to velké, barevné a hlučné. Je tu spousta lidí. Přijíždí mraky turistů. A většina normálních obyvatel Valencie odjíždí někam daleko.\nFalla [čti faja] neboli obří polystyrenová socha.\nVždycky mají nějaké téma, kterému ale cizinci nemají skoro šanci rozumět.\nKytky jako dary pro Pannu Marii, ke které chodí průvodem všichni Falleři - účastníci.\nPanna Marie a její šaty vyskládané z karafiátů, které ji přinesli.\nCelá ta slavnost začala v dávných dobách, kdy ve Valencii bylo hodně truhlářů. Ti na jaře vynesli přebytečný nábytek na ulice, vytvořili velké dřevěné haldy a zapálili je. Dneska to vypadá tak, že se na ulicích vyrojí velké, větší až obrovské sochy z polystyrenu a po třech dnech se zapálí a shoří. Hoří normálně na ulicích mezi domy a vypouští hustý černý dým.\nTuristi se jezdí koukat na ty sochy, jedí velmi nezdravé a někdy dost pochybné smažené buňuelos (jako donuty z těsta z dýně smažené na oleji), koukají na průvody nastrojených lidí (ty ženské šaty stojí minimálně 3000 euro), chodí v noci na venkovní diskotéky a ohňostroje.\nMascletá neboli denní ohňostroj. Petardy, pecky a bomby.\nMístní lidé se dělí na dva druhy: účastníky a běžné občany. Účastníci jsou šťastní, veselí, opilí, oslavují a tancují do noci, do rána, do večera, bez přestávky. A hlavně jsou hluční, hodně a pořád. Nejhorší ze všeho jsou ty petardy. Jejich děti totiž zapalují a hází petardy kdykoliv a kdekoliv. Na ulici i na dětských hřištích. Říkám jim pyroděti. Pyroděti nosí na krku dřevěnou krabici plnou roztodivných petard, v ruce mají zápalnou šňůru, aby nemusely manipulovat se sirkama nebo zapalovačem, protože to by bylo nebezpečné, že. A rozhazují kolem sebe ty doutnající bomby jednu za druhou bez ohledu na cokoliv nebo kohokoliv. Takže běžná procházka se psy a dítětem se mění v běh minovým polem, kdy se snažíte vyváznout bez poškození bubínků a bez mokrých trenek.\nMy běžní občané tedy trpíme. Za prvé ty petardy, za druhé miliony lidí (Valencie má asi milion obyvatel a na Fallas tu prý bývá až 3 miliony lidí) a za třetí prostě nic nefunguje tak jako normálně. Tak jo, jsou tu i dobré věci. Třeba jak chodí průvody nastrojených žen a mužů s kapelama, saxofony, klarinety, trubky a bubny. Nebo rozsvěcení světel v osvětlených ulicích, kde všechno bliká do hudby. Nebo Mascletá, což je denní ohňostroj bez světel, jsou to jen petardy a rány a bomby, všechno děsně nahlas. Ale tohle všechno za přítomnosti davů lidí. Musíte se prodírat mezi lidma, všichni namačkaní, každý jde jiným směrem a všichni tam potřebujou za každou cenu. A samozřejmě ty petardy všude, kde je jen o trochu volněji, aby se dala otevřít pyrokrabička.\nSvětelný tunel, který se v určitý čas rozsvěcí a bliká do hudby.\nFalla s osvětlením.\nDětská Falla je u každé velké Fally.\nPokud někdo budete uvažovat, že byste jeli do Valencie podívat se na Fallas, jeďte jen pokud je vám 18-25 let a neděsí vás mraky lidí. Opijete se už ráno a pak to bude asi zábava. Jet sem s dětma může jedině blázen, jestli teda nemáte doma pyroděti. Pro ostatní - je to obrovská sláva, ta atmosféra se nedá jinde zažít, je to i krása. Ale má to i svoje stinné stránky.\nVystavil Unknown v 16:26 1 komentář:\nŠtítky: cestování, Španělsko, ze života\nVystavil Unknown v 21:12 3 komentáře:\nVystavil Unknown v 15:55 5 komentářů:\nMinulý týden tu byl článek o autosedačkách s pultíkem (odkaz zde) a v jedné debatě jsme se dostali k tomu, jak vlastně fungují pásy v autě. A proto je tu dnešní článek s jasnou zprávou: Nekojte dítě v autosedačce za jízdy. Kojení za jízdy v autě není bezpečné.\nZdroj obrázku zde nebo zde.\nFunguje to tak, že při nárazu je nejdřív vyslán signál pásům, který vás trochu přitáhne do sedadla. (Ten signál je jednak z místa nárazu v předním nárazníku, a jednak přimo v pásech je zařízení, které reaguje na prudké brždění.) Jak jde tělo člověka dopředu, pás se trochu povolí, (když zaznamená určitou sílu,) aby se nezařiznul do hrudníku cestujíciho. Tak je část energie pohlcena, jinak by totiž celá síla nárazu působila na místo pod pásem a mohlo by dojít k polámání žeber a zranění vnitřních orgánů. Podívejte se na video, případně na tento tento článek s jednotlivými akty rozepsanými podle času zde (anglicky).\nJá už to dělat nebudu. Je potřeba vymyslet jiný způsob, jak dítě utišit. Viděla jsem, že se to dá vyřešit odsatým mlíkem v suplementoru a podávání přes prst. Nebo zastavit, kojením uspat a pokračovat. Větší děti už se dají zabavit a uspat i jinak, nám vždycky fungovalo zpívání. Doporučuju hodně hraček, knížek a pro případ nouze tablet, ten u nás funguje vždycky, když už to jinak opravdu nejde. Viz předcházející články zde a zde.\nVystavil Unknown v 13:32 2 komentáře:\nŠtítky: autosedačky, cestování, přípravy\nVystavil Unknown v 15:40 6 komentářů:


Lubomír Man: Co je to za vlády, které ze svých ministrů dělají zrádce a pomatence? | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Názory a petice » Lubomír Man: Co je to za vlády, které ze svých ministrů dělají zrádce a pomatence?\nLubomír Man: Co je to za vlády, které ze svých ministrů dělají zrádce a pomatence?\nPřed pár dny jsem napsal článek o velice zvláštním úkazu. Spousta politiků, kteří zpočátku vypadali jako duševně zdraví lidé, začali jevit znaky choromyslnosti v momentu, kdy vstoupili do vlády. A teprve až je z vlády vyhodili, rozum se k nim zas vrátil.\nJako domácí příklad pro tuto tezi jsem uvedl Lubomíra Zaorálka, který byl zdravě uvažujícím mužem před svým vládním angažmá, což dokládal např. svým odporem ke stavbě amerického radaru v Brdech, ale po svém jmenování ministrem zahraničí jako by jej všechen intelekt náhle opustil, začal hulákat, že konečně už dneska někam patříme (čímž myslel EU a NATO), a musíme se prý podle toho chovat, projevoval kladný poměr k Američany spunktovanému fašistickému převratu na Ukrajině, ale – když posléze už zase jako obyčejný poslanec opouštěl Černínský palác, měl to už v hlavě poobrácené všechno zase naopak.\nJe to zkrátka tak, že účast ve vládě, člověka pošpiní, ať dělá co dělá. A nedá se s tím absolutně nic dělat.\nLubomír Man: Pomóóóc, vždyť se z té přemíry svobody udusíme\nLubomír Man: O tohle bychom měli mít starost\nvláda , Zaorálek , Man\nŘecké servery i libanonský Al Masdar dnes píší, že turecká těžební loď míří do řeckých výsostných vo…


Chrysler 300C Touring 3.0 CRD :: Katalog Automobilů\nKatalog Automobilů › Chrysler › 300C › Touring 3.0 CRD\nPřeposlat Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nAhoj, posílám tip na model: Chrysler 300C Touring 3.0 CRD.\nModely Chrysler 300C Sedan a 300C Touring naznačují nové pojetí naprosto originálního designu. Zepředu si Chrysler 300C Sedan a Chrysler 300C Touring nemůžete splést s žádným jiným automobilem. Stejně jako sedan i Touring se honosí nejelegantnější "tváří" Chrysleru, a to i přesto, že maska chladiče je vysoká a strmá. Z bočního profilu se Chrysler 300C Touring od sedanu výrazně liší. Zatímco od přídě až po přední sloupky model Touring přebírá tvary sedanu a jeho ocelovou nosnou strukturu s hliníkovou kapotou, jeho prodloužené zadní panely, vytvořené z jednoho kusu, střecha a výklopné víko nesou veškeré znaky vozu kombi. Boční profil Chrysleru 300C Touring je opravdu stylový. Prodloužená střešní linie ještě více zvýrazňuje vzrušující proporce vozu, které připomínají styl automobilů "hot-rod". Stejně jako u Chrysleru 300C Sedan byla věnována mimořádná pozornost designu vnějších zrcátek a klik dveří. Tvarování zrcátek probíhalo v aerodynamickém tunelu skupiny Chrysler v Auburn Hills v Michiganu (USA). Zrcátka jsou chromovaná nebo v barvě karoserie. Spolu s klikami dveří, které se dají dobře uchopit, přispívají k honosnějšímu vzhledu automobilu.\nGalerie Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nFotografie automobilů Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nGalerie modelu 300C\nZákladní údaje Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nZákladní vlastnosti Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nFyzické parametry Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nMax. objem zavaz. prostoru 1602 litrů\nSériový rozměr pneu Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nStandardní výbava Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nSouvisející Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nHodnocení Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nHodnocení vozu Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nDiskuze Chrysler 300C Touring 3.0 CRD\nDiskuse ke 300C Touring 3.0 CRD\n14.04.2013 v 14:43\nsen! prostě nemá chybu! fery


Jokerit loupil v Opavě, Baracuda čekala na soupeře marně - Novojičínský deník\nJokerit loupil v Opavě, Baracuda čekala na soupeře marně\nKopřivnice, Jakubčovice - Přímý souboj o třetí místo divizní tabulky čekal na futsalisty kopřivnického Jokeritu v Opavě proti tamnímu Ferramu.\nPo úvodním rozkoukání se jako první prosadili futsalisté s žolíkem ve znaku. Kružliak našel zkušeného Bučka, a Kopřivnice vedla. O chvíli později uklidil míč do sítě Čevela, jenž tím zvýšil na 2:0. Za další čtyři minuty zakončil samostatnou akci bez větších potíží znovu Buček, který tak přidal třetí branku Kopřivnických. Ferram stihl v samotném závěru první půle už jen snížit na 1:3.\nVstup do druhé části vyšel lépe Opavským, jež během pěti minut srovnali stav zápasu. S tím se však nespokojil Dorňák, jehož zásah znamenal opětovné vedení Jokeritu.\nNováček soutěže poté vedl znovu o dvě branky, když se Bučkem zahraný volný kop se štěstím dostal až k Prchalovi, který si věděl rady, a pátá branka Jokeritu byla na světě. V 11. minutě druhého poločasu ale domácí Ferram snížil opět na rozdíl jediné branky.\nZa další tři minuty sice domácí brankář ještě stihl první Prchalův pokus hlavou vyrazit, ale na dorážku už byl krátký 4:6. Za pár okamžiků pak, po vybídnutí Dorňáka, zkompletoval hattrick Buček, a Kopřivnice vedla 7:4. Zbylé tři minuty zkusili domácí hráči bez brankáře, z čehož vytěžili už jen jedinou branku, což znamenalo porážku 5:7.\nKopřivnický Jokerit tak dokázal soupeři oplatit domácí porážku z prvního zápasu, ve kterém Opavě podlehl těsně 3:4. Vítězství Jokeritu však kalí zranění Čevely, který se tak přidal k početné marodce kopřivnického futsalového celku.\nNejlepším střelcem divizní skupiny F zůstává s 32 góly Jakub Padych z vedoucího Parlamentu.\nDruhou příčku okupuje jakubčovický šutér Aleš Michálek s 20 zásahy, třetím nejpilnějším střelcem je pak Radim Galia z United Frýdek-Místek, jenž se doposud trefil patnáctkrát. Pouze o jednu branku méně má nejlepší střelec Jokeritu, Michal Buček.\nOba nejvýše hrající futsalové celky z Novojičínska se utkají už dnes, v pátek 14. února večer. Duel na kopřivnické palubovce ve sportovní hale SOU začíná ve 20:30.\nFerram Opava - Jokerit Kopřivnice 5:7 (1:3)\nBranky Jokeritu: Buček 3, Prchal 2, Dorňák, Čevela\nJokerit Kopřivnice: Medek - Buček, Čevela, Makový, Čegan - Prchal, Kružliak, Dorňák\nBaracuda Jakubčovice - Eximpo Náklo 5:0 kontumačně (hosté nepřijeli)


Nákupy do školky a něco pro prvňáčka :-) – Oh My Beautiful Life…\nCo tedy mají kluci nového?\nJako první jsem na e-shopu Prodeti.cz pořídila gumové boty Coqui, protože Starostovi už v srpnu byly ty jeho bývalé malé a potřeboval větší velikost. Ještě si je tedy užil jako letní botky na zahradu a k vodě a od září je nosí doma jako bačkůrky nebo když jdeme k bazénu.\nJunior má ty svoje letní ještě velikostně dobré, ale jak v nich lítá po zahradě, tak jsou už docela okopané. Takže potřeboval na plavecké kurzy taky nový model. Přeci mu nebudu hned v září dávat okopané boty, že jo? (Taky se snažíte, aby aspoň první měsíc chodili relativně nažehlení? :-D)\nCoqui nemáme poprvé, klukům se boty se žabičkami líbí a pro mě je důležitý poměr cena/výkon.\nCoqui – žabičky v jezírku 🙂\nK narozeninám dostal Junior svůj batoh pro prvňáčky – model Jágr Kids 68 od české firmy Stil. Ano, je to o rok dřív, ale on ho nosí do sportovních kroužků, tak je podle mě super, že má hezký a kvalitní batoh. Hlavně je lehký a funkční. Když jsme vybírali vzor (ne, nebylo to překvápko), tak mě zarazilo, že nechtěl fotbalistu, ale Jágra. Takže máme batoh s legendární 68.\nZbytek byl Juniorovi jedno, ale mně ne. 🙂\nU tašek pro prvňáčky už dlouhodobě registruji krabicoidní trend a obrovskou váhu. Batoh Stil je úplný opak – nevypadá jak krabice na zádech dítěte, prostě je to funkční batoh, který si dítě může vzít do školy i na výlet a na kroužky, a pak ta muší váha 600 gramů! Z toho jsem byla nadšená nejvíc!\nSamozřejmostí jsou také polstrovaná a odvětraná záda, vnitřní výstuž, která se dá ze zad batohu vyndat, nastavitelné ramenní popruhy, hrudní popruh, reflexní prvky, 4 hlavní kapsy plus vnitřní kapsičky na drobnosti, boční kapsy na láhev, kroužek na klíče a spousta malých drobností, které dětem usnadní organizaci jejich školních potřeb.\nJuniorovi už jsem k batohu koupila i školní deníček – nevím, teda po kom to má (:-D), ale potřebuje si odškrtávat dny a i když neumí psát, hlídá si datum a snaží se aspoň nakreslit, co který den dělal. Ze stejné jágrovské edice se dá pořídit i sáček na tenisky, dva druhy penálů a jiné doplňky. O ty si asi napíšeme Ježíškovi :-).\nJunior a jeho batoh pro prvňáčky\nKromě tohoto bylo samozřejmě potřeba spousta nového oblečení. Junior se tradičně vytáhl, takže velikost na deset let nebo 134/140 už v jeho skříni dominuje. Nebudu to radši moc komentovat, zimní bundu jsem mu ještě nezkusila a tajně doufám, že mu bude ještě dobrá… i když při pohledu na loňské fotky mu tenkrát byla akorát… Takže co do školky a na všechny tréninky?\nMusela jsem hlavně řešit funkčnost a vrstvy. Takže má tepláky lehčí i s vnitřní fleecovou vrstvou, na chladnější dny softshellové kalhoty a ještě jedny nepromokavé. Bundy má od lehkých větrovek přes softshellku po vatovanou, kterou už asi vytáhneme vzhledem k poklesu teplot. Funkční trika má s krátkým i dlouhým rukávem, lehká i silnější se zipem. Mikiny nosí teplé fleecové i lehké sportovní.\nProstě do každého počasí a na každý sport je potřeba něco jiného. A Starosta to všechno jednou podědí, chudáček :-). Většinou mám ale zkušenost, že děti z věcí dřív vyrostou než že by je zničily.\nUž se docela těším na příští rok, až budeme kupovat věci do školního batohu. To už se totiž bude odehrávat v papírnictví a tam jsem ve svém živlu :-D.\nTak se mějte hezky a škole a školkám zdar!\nProděti.cz – Batoh Stil, Jágr Kids 68\nPS: Děkuji e-shopu Prodeti.cz za poskytnutí produktů k recenzi. Fotky a text jsou moje vlastní.\nPublikováno v KidsTagged back to school, Coqui, funkční oblečení, nákupy, prodeti.cz, škola, školka, sport, Stil


Hotely – Hopkins - U většiny hotelů storno zdarma | Hotels.com\nKde se ubytovat v destinaci Hopkins?\nSanctuary Belize2,7 km od centra\nSanctuary Belize4,6 km od centra\nSanctuary Belize6,9 km od centra\nSanctuary Belize18,2 km od centra\nSanctuary Belize4,1 km od centra\nSanctuary Belize1 km od centra\nHopkins – nejoblíbenější památky\nMolo ve vesnici Hopkins\nChcete-li vidět jednu z hlavních památek města Hopkins, bude vás jistě zajímat Molo ve vesnici Hopkins. Nachází se asi 5,5 km od centra. Projděte se podél pláže a potěšte se pohledem na úchvatný západ slunce.\nBěhem svého pobytu ve městě Hopkins můžete vyrazit za sluníčkem na Pláž Hopkins Village. Nachází se přibližně 7,4 km od centra.\nSittee Point se nachází 1,6 km od centra města Řeka Sittee a rozhodně stojí za vaši návštěvu.\nKdyž vás láká procházka u vody, bude pro vás vhodným cílem Andersonova laguna. Nachází se 0,7 km od centra města Hopkins. Projděte se podél pláže a potěšte se pohledem na úchvatný západ slunce.\nNámořní výzkumná stanice Wee Wee Caye Marine Lab\nZa vaši návštěvu jistě stojí Námořní výzkumná stanice Wee Wee Caye Marine Lab. Nachází se asi 14,8 km od centra města Hopkins. Podle zákazníků Hotels.com nabízí tato oblast nejen přátelskou atmosféru, ale také četné pláže.\nDalší informace o městě Hopkins\nDestinace Hopkins se proslavila především plážemi a restauracemi. Návštěvníci zde najdou vynikající podmínky k aktivitám jako šnorchlování a rybolov. Milovníci přírody si v oblasti Hopkins přijdou na své. Za návštěvu bezpochyby stojí Bariérový útes Belize. Objevte některé z místních pamětihodností, třeba Pláž Hopkins Village a Námořní výzkumná stanice Wee Wee Caye Marine Lab.\nAutor fotografie: Travel Pixelz\ns bazénem hotely ve městě Hopkins\nDalší hotely ve městě Hopkins (Belize)\nHotely – Hopkins – s nejlepším hodnocením\nHotely – Hopkins – nedávno přidané\nDalší – Hotely – Hopkins\nHopkins – města poblíž\nHotely ve městě Ostrov Royal Belize\nHotely ve městě Sarawina\nHotely ve městě Coco Plum Cay\nHotely ve městě Maya Beach\nHotely ve městě Tobacco Caye\nDalší hotely – Hopkins