Frederick I, svatý římský císař - Frederick I, Holy Roman Emperor - xcv.wiki\nFrederick I, svatý římský císař - Frederick I, Holy Roman Emperor\n12. století, císař Svaté říše římské Hohenstaufen\nZlatá busta Fredericka I., kterou dostal jeho kmotr hrabě Otto z Cappenbergu v roce 1171. Byla použita jako relikviář v opatství Cappenberg a v darovací listině se uvádí, že byla vyrobena „na podobu císaře“.\n1155 - 10. června 1190\n18. června 1155, Řím\n24. dubna 1155, Pavia\n4. března 1152 - 10. června 1190\n9. března 1152, Cáchy\n1152 - 10. června 1190\n30. června 1178, Arles\nVévoda ze Švábska\n6. dubna 1147 - 4. března 1152\nV polovině prosince 1122\nHaguenau , Švábské vévodství , Německé království\n10. června 1190 (ve věku 67–68)\nSaleph River, Cilician Arménie\nKostel svatého Petra , Antiochie (tělo)\nKatedrála v Tyru, Libanon (kosti)\nKostel svatého Pavla , Tarsus, Mersin (srdce a vnitřní orgány)\nAdelheid z Vohburgu\nBeatrice I., hraběnka z Burgundska\nFrederick V, vévoda ze Švábska\nHenry VI, svatý římský císař\nFrederick VI, vévoda ze Švábska\nOtto I., hrabě z Burgundska\nConrad II, vévoda ze Švábska\nFilip, německý král\nFrederick II, vévoda ze Švábska\nFrederick Barbarossa (1122 - 10. června 1190), známý také jako Frederick I ( německy : Friedrich I. , italsky : Federico I ), byl císařem Svaté říše římské od roku 1155 až do své smrti o 35 let později. Byl zvolen německým králem ve Frankfurtu dne 4. března 1152 a korunován v Cáchách dne 9. března 1152. Byl korunován italským králem dne 24. dubna 1155 v Pavii a císařem papežem Adrianem IV. Dne 18. června 1155 v Římě . O dva roky později se pojem sacrum („svatý“) poprvé objevil v dokumentu v souvislosti s jeho říší. Později byl 30. června 1178 v Arles formálně korunován za burgundského krále. Podle severoitalských měst, kterým se pokoušel vládnout, byl jmenován Barbarossa : Barbarossa znamená v italštině „červený vous“ ; v němčině byl známý jako Kaiser Rotbart , což má stejný význam. Prevalence italské přezdívky, a to i v pozdějším německém použití, odráží ústřední postavení italských kampaní v jeho kariéře.\nPřed jeho císařskými volbami byl Frederick dědičným vévodou ze Švábska (1147–1152, jako Frederick III). Byl synem vévody Fridricha II. Z dynastie Hohenstaufenů a Judith , dcery Jindřicha IX., Vévody z Bavorska , z konkurenčního rodu Welfů . Frederick proto pocházel ze dvou předních rodin v Německu, což z něj činí přijatelnou volbu pro císařské knížecí voliče .\nHistorici ho považují za největšího středověkého císaře Svaté říše římské. Spojil vlastnosti, díky nimž se pro jeho současníky jeví jako téměř nadlidský: jeho dlouhověkost, ambice, mimořádné organizační schopnosti, prozíravost bojiště a jeho politická perspektiva. Mezi jeho příspěvky pro středoevropskou společnost a kulturu patří znovuzřízení Corpus Juris Civilis nebo římského právního státu, který vyvažoval papežskou moc, která dominovala německým státům od uzavření kontroverze .\nFrederick zemřel v roce 1190 v Malé Asii, zatímco vedl armádu ve třetí křížové výpravě .\n1.2 Druhá křížová výprava\n1.4 Nárůst k moci\n1.5 První italská kampaň: 1154–55\n1.6 Druhá, třetí a čtvrtá italská kampaň: 1158–1174\n1.7 Pozdější roky\n1.8 Třetí křížová výprava\n1.9 Smrt a pohřby\n2 Frederick a Justiniánův kód\n3 Hospodářská politika\n4 Charismatický vůdce\nFrederick narodil se v polovině prosince 1122 v Haguenau , aby Frederick II, vévoda Swabia a Judith Bavorska . Naučil se jezdit, lovit a používat zbraně, ale neuměl ani číst, ani psát a nebyl schopen mluvit latinsky . Později se zúčastnil Hoftage za vlády svého strýce, krále Konráda III. , V roce 1141 ve Štrasburku , 1142 v Kostnici , 1143 v Ulmu , 1144 ve Würzburgu a 1145 ve Wormsu .\nNa začátku roku 1147 se Frederick připojil k druhé křížové výpravě . Jeho strýc, král Konrád III., Složil křižácký slib na veřejnosti dne 28. prosince 1146. Frederickův otec silně protestoval proti tažení svého syna. Podle Otta z Freisingu se vévoda nadával svému bratrovi Conradovi III., Že dovolil jeho synovi odejít. Umírající starší Frederick očekával, že se jeho syn postará o jeho vdovu a mladého nevlastního bratra.\nMožná v rámci přípravy na svou tažení se Frederick oženil s Adelaidou z Vohburgu někdy před březnem 1147. Jeho otec zemřel 4. nebo 6. dubna a Frederick následoval po Švábském vévodství. Německá křižácká armáda odešla z Regensburgu o sedm týdnů později.\nV srpnu 1147 se při přechodu Byzantské říše zastavil nemocný křižák v klášteře před Adrianople, aby se zotavil. Tam byl okraden a zabit. Conrad nařídil Frederickovi, aby ho pomstil. Vévoda ze Švábska zboural klášter, zajal a popravil lupiče a požadoval vrácení ukradených peněz. Intervence byzantského generála Prosucha zabránila další eskalaci.\nO několik týdnů později, 8. září, byli Frederick a Welf VI mezi několika německými křižáky, kteří byli ušetřeni, když záplavy zničily hlavní tábor. Utábořili se na kopci daleko od hlavní armády. Armáda dosáhla Konstantinopole následující den.\nConrad III se pokusil vést armádu po zemi přes Anatolii. Vzhledem k neustálým tureckým útokům poblíž Dorylaea to považoval za příliš obtížné a otočil se zpět. Zadní část byla následně zničena. Conrad poslal Fredericka dopředu, aby informoval francouzského krále Ludvíka VII. O katastrofě a požádal o pomoc. Obě armády, francouzská a německá, poté postupovaly společně. Když Conrad na Vánoce v Efezu onemocněl , vrátil se do Konstantinopole lodí se svými hlavními následovníky, včetně Fredericka.\nS byzantskými loděmi a penězi opustila německá armáda 7. března 1148 Konstantinopol a 11. dubna dorazila do Acre . Po Velikonocích navštívili Conrad a Frederick Jeruzalém , kde na Fredericka udělaly dojem charitativní díla johanitů . Zúčastnil se rady, která se konala 24. června v Palmarea , kde bylo rozhodnuto zaútočit na Damašek .\nKřižáci obléhající Damašek v roce 1148\nObležení Damašku (24-28 červenec) trvala pouhých pět dní a skončila v potupnou porážkou. Gilbert z Mons , který psal o padesát let později, zaznamenal, že Frederick „zvítězil ve zbrani před všemi ostatními před Damaškem“. 8. září vyplula německá armáda z Akra.\nNa cestě domů se Conrad III a Frederick zastavili v Soluni, kde složili přísahu, že budou dodržovat smlouvu, kterou Conrad předchozí zimu dohodl s císařem Manuelem I. Komnenosem . Tato smlouva zavázala Němce k útoku na sicilského krále Rogera II. Ve spolupráci s Byzantinci. Po potvrzení smlouvy byl Frederick poslán dopředu do Německa. Prošel Bulharskem a Maďarskem a do Německa přijel v dubnu 1149.\nKdyž Conrad zemřel v únoru 1152, na jeho smrtelné posteli byli pouze Frederick a kníže-biskup z Bambergu . Oba poté tvrdili, že Conrad v plném vlastnictví svých duševních sil předal královské insignie Frederickovi a naznačil, že Frederick, místo Conradova vlastního šestiletého syna, nastoupí po něm za krále budoucí švábský vévoda Frederick IV. . Frederick energicky pronásledoval korunu a ve Frankfurtu dne 4. března 1152 ho královští knížecí voliči určili jako dalšího německého krále.\nO několik dní později, 9. března 1152, byl korunován za římského krále v Cáchách. Frederickův otec byl z rodiny Hohenstaufenů a jeho matka z rodiny Welfů , dvou nejmocnějších rodin v Německu. Hohenstaufenům se často říkalo ghibelliny , které vycházejí z italizovaného názvu hradu Waiblingen , rodinného sídla ve Švábsku; Welfs, v podobné Italianization, byl nazýván Guelfs .\nObraz z 13. století z barevného skla Fredericka I., katedrála ve Štrasburku\nVláda Jindřicha IV. A Jindřicha V. zanechala stav německé říše v nepořádku, její moc slábla pod tíhou kontroverze Investitury . Po čtvrt století po smrti Jindřicha V. v roce 1125 byla německá monarchie do značné míry nominálním titulem bez skutečné moci. Král byl vybrán knížaty, nedostal žádné prostředky mimo zdroje svého vlastního vévodství a bylo mu zabráněno vykonávat jakoukoli skutečnou autoritu nebo vedení v říši. Královský titul byl dále předáván z jedné rodiny do druhé, aby se zabránilo rozvoji jakéhokoli dynastického zájmu o německou korunu. Když byl v roce 1152 zvolen za krále Frederick I. z Hohenstaufenu, královská moc byla účinně přerušena více než dvacet pět let a ve značné míře více než osmdesát let. Jediný skutečný nárok na bohatství byl v bohatých městech severní Itálie, která byla stále pod nominální kontrolou německého krále. Salianova linie vymřela smrtí Jindřicha V. v roce 1125. Německá knížata odmítla dát korunu svému synovci, vévodovi Švábskému, ze strachu, že se pokusí znovu získat císařskou moc v držení Jindřicha V. Místo toho zvolil Lothaira III (1125–1137), který se ocitl zapletený do dlouhodobého sporu s Hohenstaufeny a který se oženil s Welfs. Jeden z Hohenstaufenů získal trůn jako německý Konrád III. (1137–1152). Když v roce 1152 vystřídal po svém strýci Frederick Barbarossa, zdálo se, že existují vynikající vyhlídky na ukončení sporu, protože byl blahobytem z matčiny strany. Saský vévoda Welf, lev Jindřich , by nebyl uklidněn, zůstal by neúprosným nepřítelem monarchie Hohenstaufen. Barbarossa měl vévodství Švábska a Franky, sílu své vlastní osobnosti, a velmi málo jiného na vybudování říše.\nNěmecko, které se Frederick pokusil sjednotit, bylo mozaikou více než 1600 jednotlivých států, každý s vlastním princem. Některé z nich, například Bavorsko a Sasko, byly velké. Mnoho z nich bylo příliš malých na to, aby je bylo možné určit na mapě. Tituly poskytované německému králi byly „Caesar“, „Augustus“ a „císař Římanů“. Než to Frederick přijal, byly jen o málo víc než propagandistická hesla s malým jiným významem. Frederick byl pragmatik, který si s knížaty poradil hledáním společného zájmu. Na rozdíl od Jindřicha II. Z Anglie se Frederick nepokusil ukončit středověký feudalismus, ale spíše se ho pokusil obnovit, i když to bylo nad jeho možnosti. Velkými hráči německé občanské války byli papež, císař, ghibellini a guelfové, ale žádný z nich se neobjevil jako vítěz.\nPenny nebo popírače s císařem Frederickem I. Barbarossou zasáhli v Nijmegenu\nNový král, dychtivý obnovit říši do pozice, kterou obsadila za Karla Velikého a Ota I. Velkého , jasně viděl, že obnovení řádu v Německu bylo nezbytným předpokladem prosazování císařských práv v Itálii. Vydáním obecného řádu pro mír učinil šlechticům bohaté ústupky. V zahraničí Frederick zasáhl do dánské občanské války mezi Svendem III a Valdemarem I. v Dánsku a zahájil jednání s východorímským císařem Manuelem I. Comnenem . Bylo to pravděpodobně v tomto období, kdy král získal papežský souhlas se zrušením bezdětného manželství s Adelheidou z Vohburgu na základě pokrevního příbuzenství (jeho prapradědeček byl bratrem Adeliny pra-pra-prababičky, takže po odebrání). Poté se marně pokusil získat nevěstu u soudu v Konstantinopoli . Při svém vstupu sdělil Frederick zprávu o svém zvolení papeži Eugenovi III. , Ale opomněl požádat o papežské potvrzení. V březnu 1153 uzavřel Frederick s Kostelem Kostnickou smlouvu , ve které slíbil na oplátku za svou korunovaci hájit papežství, uzavřít mír se sicilským králem Rogerem II. Nebo jinými nepřáteli církve bez souhlasu Eugena a pomoci Eugenovi znovu získat kontrolu nad městem Řím.\nPrvní italská kampaň: 1154–55\nFrederick podnikl šest výprav do Itálie. V první, počínaje říjnem 1154, měl v plánu zahájit kampaň proti Normanům za vlády krále Viléma I. na Sicílii . Pochodoval dolů a téměř okamžitě narazil na odpor vůči své autoritě. Získání předložení Miláně , on úspěšně obléhal Tortona dne 13. února 1155, demolovat na zem 18. dubna. Přestěhoval se do Pavie , kde dne 24. dubna obdržel Železnou korunu a titul italského krále . Po cestě Bolognou a Toskánskem se brzy blížil k městu Řím. Tam papež Adrian IV bojoval se silami republikánské městské komunity pod vedením Arnolda z Brescie , studenta Abelarda . Na znamení dobré víry Frederick propustil velvyslance z obnoveného římského senátu a imperiální síly potlačily republikány. Arnold byl zajat a pověšen za zradu a vzpouru. Přes své neortodoxní učení týkající se teologie nebyl Arnold obviněn z kacířství.\nKdyž se Frederick přiblížil k římským branám, papež se s ním setkal. V královském stanu ho král přijal a po políbení papežových nohou očekával Frederick, že dostane tradiční polibek míru. Frederick odmítl držet papežův třmen, když ho vedl ke stanu, takže Adrian odmítl dát polibek, dokud nebyl dodržen tento protokol. Frederick zaváhal a Adrian IV se stáhl; po jednodenním vyjednávání Frederick souhlasil s provedením požadovaného rituálu, který údajně mumlal: „ Pro Petro, non Adriano - Pro Petera, ne pro Adriana.“ Řím byl stále v rozruchu nad osudem Arnolda z Brescie, a tak místo toho, aby pochodoval ulicemi Říma, Frederick a Adrian odešli do Vatikánu .\nVosková pečeť Fredericka I., používaná v císařské rezidenci Pfalz Wimpfen.\nNásledujícího dne, 18. června 1155 Adrian IV korunován Frederick I císařem Svaté říše římské v bazilice svatého Petra , uprostřed acclamations německé armády. Římané začali nepokoje a Frederick strávil svůj korunovační den potlačováním vzpoury, což mělo za následek smrt více než 1 000 Římanů a mnoho dalších tisíců zraněných. Následujícího dne cestovali Frederick, Adrian a německá armáda do Tivoli . Odtamtud kombinace nezdravého italského léta a důsledků jeho celoroční nepřítomnosti v Německu znamenala, že byl nucen odložit plánovanou kampaň proti sicilským Normanům . Na cestě na sever zaútočili na Spoleto a setkali se s velvyslanci Manuela I. Comnena, kteří zasypali Fredericka nákladnými dary. Ve Veroně Frederick prohlásil zuřivost s rebelským Milanese, než se konečně vrátil do Německa.\nV Německu opět zuřila nepořádek, zejména v Bavorsku, ale všeobecný mír byl obnoven ráznými, ale smířlivými opatřeními Fredericka. Bavorské vévodství bylo převedeno z rakouského markraběte Jindřicha II. Do Frederickova impozantního mladšího bratrance Henryho lva , vévody saského , z rodu Guelfů , jehož otec předtím držel obě vévodství. Jindřich II. Jasomirgott byl jmenován vévodou Rakouskem jako náhrada za ztrátu Bavorska. V rámci své obecné politiky ústupků formální moci německým knížatům a ukončení občanských válek v království Frederick dále uklidnil Henryho tím, že mu vydal privilegium minus a udělil mu nebývalé nároky jako rakouský vévoda . To byl velký ústupek ze strany Fredericka, který si uvědomil, že Henry Lev musí být ubytován, dokonce až do té míry, že s ním bude sdílet určitou moc. Frederick si nemohl dovolit udělat z Henryho přímého nepřítele.\nDne 9. června 1156 ve Würzburgu se Frederick oženil s Beatrice Burgundskou , dcerou a dědičkou Renauda III. , Čímž do svého majetku přidal značnou říši Burgundska . Ve snaze vytvořit pohostinnost císař Frederick vyhlásil mír země napsaný v letech 1152 až 1157, který uzákonil tresty za různé trestné činy i systémy pro rozhodování mnoha sporů. Rovněž se prohlásil za jediného Augusta římského světa a přestal uznávat Manuela I. v Konstantinopoli.\nDruhá, třetí a čtvrtá italská kampaň: 1158–1174\nFrederickův tzv. Křestní pohár, stříbrný, částečně zlacený, Cáchy c. 1160\nÚstup Fredericka v roce 1155 přinutil papeže Adriana IV. Vyrovnat se s králem Vilémem I. na Sicílii a udělit území Williama I., které Frederick považoval za své panství. Tato dotčená Frederick a on byl dále nelíbilo, když papežský legát rozhodl interpretovat dopis od Adrian Fridrichovi, a to způsobem, který jako by znamenalo, že císařská koruna byl dar od papežství a že ve skutečnosti Říše sám byl léno z Papežství. Znechucen papežem a stále si přát rozdrtit Normany na jihu Itálie, se v červnu 1158 vydal Frederick na svou druhou italskou výpravu v doprovodu Jindřicha Lva a jeho saských vojsk. Tato expedice vyústila ve vzpouru a zajetí Milána , sněmu Roncaglie, který vedl ke zřízení císařských důstojníků a církevních reforem ve městech severní Itálie a k zahájení dlouhého boje s papežem Alexandrem III . Milan se brzy znovu vzbouřil a ponížil císařovnu Beatrice (viz Legenda níže).\nSmrt papeže Adriana IV. V roce 1159 vedla k volbě dvou soupeřících papežů, Alexandra III. A protipápeže Viktora IV. , A oba hledali Frederickovu podporu. Frederick, zaneprázdněný obléháním Cremy , vypadal jako nepodpořený Alexandrem III. A po vyhození Cremy požadoval, aby se Alexander dostavil před císaře v Pavii a přijal císařský dekret. Alexander to odmítl a Frederick uznal Viktora IV. Jako legitimního papeže v roce 1160. V reakci na to Alexander III exkomunikoval jak Frederika I., tak Viktora IV. Frederick se pokusil svolat společnou radu s francouzským králem Ludvíkem VII. V roce 1162, aby rozhodl o tom, kdo by měl být papežem. Louis se blížil k místu setkání, ale když se dozvěděl, že Frederick nashromáždil hlasy pro Alexandra, rozhodl se Louis se rady nezúčastnit. Výsledkem bylo, že problém nebyl v té době vyřešen.\nPolitickým výsledkem boje s papežem Alexandrem bylo vytvoření spojenectví mezi normanským státem Sicílie a papežem Alexandrem III. Proti Frederickovi. Mezitím se Frederick musel vypořádat s dalším povstáním v Miláně, kterého se město 6. března 1162 vzdalo; velká část byla zničena o tři týdny později na císařův rozkaz. Osud Milána vedl k podrobení Brescie , Placentie a mnoha dalších severoitalských měst. Na konci roku 1162 se Frederick vrátil do Německa a zabránil eskalaci konfliktů mezi Jindřichem Levem ze Saska a řadou sousedních knížat, kteří byli unavení z Henryho moci, vlivu a územních zisků. Rovněž přísně potrestal občany Mainzu za jejich vzpouru proti arcibiskupovi Arnoldovi. Při třetí návštěvě Fredericka v Itálii v roce 1163 byly jeho plány na dobytí Sicílie zničeny vytvořením mocné ligy proti němu, sdružené hlavně opozicí vůči císařským daním.\nV roce 1164 Frederick vzal, co jsou věřil být pozůstatky typu „tři králové“ (moudrých mužů nebo Tří králů ) od baziliky Sant'Eustorgio v Miláně a dal jim jako dárek (nebo jako kořist) na arcibiskupovi Kolína , Rainald z Dasselu . Relikvie měly velký náboženský význam a dalo se s nimi počítat, že přitahují poutníky z celého křesťanstva . Dnes jsou uloženy ve svatyni Tří králů v kolínské katedrále . Po smrti protipápeže Viktora IV. Frederick podporoval protipápeže Paschala III. , Ale byl brzy vyhnán z Říma, což vedlo k návratu papeže Alexandra III. V roce 1165.\nBarbarossa lustr v katedrále v Cáchách byl darován Frederick někdy po roce 1165 jako pocta Charlemagne .\nMezitím se Frederick zaměřil na obnovení míru v Porýní, kde zorganizoval velkolepou oslavu kanonizace Karla Velikého ( Karla Velkého ) v Cáchách pod dohledem antipope Paschala III. Znepokojen pověstmi, že Alexander III se chystá uzavřít spojenectví s byzantským císařem Manuelem I. , se v říjnu 1166 Frederick pustil do své čtvrté italské kampaně v naději, že si také zajistí nárok na Velikonoce III. A korunovaci své manželky Beatrice za svatou Římská císařovna. Tentokrát se Henry Lev odmítl připojit k Frederickovi na jeho italské cestě, místo toho inklinoval k vlastním sporům se sousedy a pokračující expanzi na slovanská území v severovýchodním Německu. V roce 1167 začal Frederick obléhat Anconu , která uznala autoritu Manuela I.; zároveň jeho síly dosáhly velkého vítězství nad Římany v bitvě u Monte Porzia . Frederick, kterého toto vítězství povzbudilo, zvedl obležení Ancony a spěchal do Říma, kde nechal svou manželku korunovat na císařovnu a také obdržel druhou korunovaci od Paschala III. Jeho kampaň byla bohužel zastavena náhlým vypuknutím epidemie ( malárie nebo mor ), která hrozila zničením císařské armády a císaře jako uprchlíka odvedla do Německa, kde zůstal následujících šest let. Během tohoto období se Frederick rozhodl protichůdné nároky na různá biskupství, uplatnil císařskou autoritu nad Čechami, Polskem a Maďarskem, navázal přátelské vztahy s Manuelem I. a pokusil se lépe porozumět Anglii Jindřichovi II. A Ludvíku VII. Z Francie . Mnoho švábských hrabat, včetně jeho bratrance mladého švábského vévody Fridricha IV., Zemřelo v roce 1167, takže za jeho vlády v této době mohl zorganizovat nové mocné území ve švábském vévodství. V důsledku toho se jeho mladší syn Frederick V stal novým vévodou ze Švábska v roce 1167, zatímco jeho nejstarší syn Henry byl korunován králem Římanů v roce 1169, spolu s jeho otcem, který si také udržel titul.\nFrederick Barbarossa, prostřední, obklopený dvěma ze svých dětí, králem Jindřichem VI (vlevo) a vévodou Frederickem VI (vpravo). Z Historia Welforum .\nLombardií se přehnala rostoucí protiněmecká nálada, která vyvrcholila obnovením Milána v roce 1169. V roce 1174 podnikl Frederick pátou výpravu do Itálie. (Pravděpodobně během této doby byl vytvořen slavný Tafelgüterverzeichnis , záznam královských majetků.) Proti němu se postavila propapalská Lombardská liga (nyní se k ní připojily Benátky , Sicílie a Konstantinopol ), která se dříve formovala postavit se proti němu. Města severní Itálie obchodem nesmírně zbohatli, což znamenalo výrazný zlom v přechodu od středověkého feudalismu. Zatímco kontinentální feudalismus zůstal sociálně a ekonomicky silný, v době Fredericka Barbarossy byl v hlubokém politickém úpadku. Když severoitalská města způsobila v roce 1175 porážku Frederickovi v Alessandrii , byl evropský svět šokován. Vzhledem k odmítnutí Jindřicha Lva přinést pomoc Itálii byla kampaň úplným neúspěchem. Frederick utrpěl těžkou porážku v bitvě u Legnano nedaleko Milána, dne 29. května 1176, kde byl zraněn a na nějakou dobu byl věřil být mrtvý. Tato bitva znamenala zlom v Frederickově nároku na říši. Neměl jinou možnost, než zahájit mírová jednání s Alexandrem III. A Lombardskou ligou. V Anagniho míru v roce 1176 Frederick uznal Alexandra III. Za papeže a v Benátském míru v roce 1177 byli Frederick a Alexander III formálně smířeni. Když byla rozhodnutí Paschala III zrušena, přestala být Beatrice označována jako císařovna.\nScéna byla podobná té, která se stala mezi papežem Řehořem VII. A Jindřichem IV., Císařem Svaté říše římské v Canosse o století dříve. Konflikt byl stejný jako konflikt vyřešený v Červeném konkordátu : Měl císař Svaté říše římské pravomoc jmenovat papeže a biskupy? Investituru kontroverze z minulých staletí byl uveden do tendenční míru s konkordátu červů a potvrdil v první rady na Lateránu . Nyní se to opakovalo, v trochu jiné podobě. Frederick se musel pokořit před Alexandrem III. V Benátkách. Císař uznal papežovu svrchovanost nad papežskými státy a na oplátku Alexander uznal císařovu vládu císařské církve. Rovněž v Benátském míru bylo s lombardskými městy uzavřeno příměří, které vstoupilo v platnost v srpnu 1178. Důvody pro trvalý mír byly stanoveny až v roce 1183, nicméně v Kostním míru , kdy Frederick připustil své právo svobodně zvolení soudci města. Tímto krokem získal Frederick svou nominální nadvládu nad Itálií, která se stala jeho hlavním prostředkem vyvíjejícím tlak na papežství.\nVe snaze upevnit svou vládu po katastrofální výpravě do Itálie byl Frederick 30. června 1178 formálně korunován burgundským králem v Arles. Ačkoli němečtí králové tradičně zdědili královskou korunu Arles od doby Konráda II. , Cítil Frederick potřeba být korunován arcibiskupem z Arles, bez ohledu na jeho nárok na titul z roku 1152.\nNyní sekularizovaný kostel svatého Petra v petersberské citadele v Erfurtu, kde se Henry Lev v roce 1181 podrobil Barbarosse\nFrederick neodpustil Jindřichovi Lvi za to, že mu v roce 1176 odmítl přijít na pomoc. V roce 1180 Henry úspěšně vytvořil silný a souvislý stát zahrnující Sasko, Bavorsko a významná území na severu a východě Německa. S využitím nepřátelství jiných německých knížat k Henrymu nechal Frederick v roce 1180 Henryho v nepřítomnosti soudit biskupové a knížata, prohlásil, že císařské právo převažuje nad tradičním německým právem, a nechal Henryho zbavit jeho zemí a vyhlásit za psance. Poté napadl císařskou armádu Sasko, aby donutil svého bratrance, aby se vzdal. Henryho spojenci ho opustili a nakonec se musel podrobit Frederickovi v císařském sněmu v Erfurtu v listopadu 1181. Henry strávil tři roky v exilu u soudu svého tchána Jindřicha II. V Normandii, než ho pustili zpět Německo. Skončil své dny v Německu jako velmi zmenšený vévoda z Brunswicku. Frederickova touha po pomstě byla nasycena. Henry Lion žil relativně klidný život a sponzoroval umění a architekturu. Frederickovo vítězství nad Henrym ho v německém feudalistickém systému nezískalo tolik, jako by to bylo v anglickém feudalistickém systému. Zatímco v Anglii slib věrnosti šel v přímé linii od vládců k těm pod nimi, Němci slíbili přísahy pouze přímému vládci, takže v Henryho případě ti, kteří byli pod ním, ve feudálním řetězci nezavázali Frederickovi nic. I přes zmenšenou postavu Jindřicha Lva tedy Frederick nezískal svou oddanost.\nFrederick byl konfrontován s realitou nepořádku mezi německými státy, kde probíhaly nepřetržité občanské války mezi uchazeči a ambiciózními, kteří chtěli korunu pro sebe. Italská jednota pod německou vládou byla více mýtem než pravdou. Přes prohlášení německé hegemonie byl papež nejmocnější silou v Itálii. Když se Frederick po porážce v severní Itálii vrátil do Německa, byl to zatrpklý a vyčerpaný muž. Němečtí knížata zdaleka nebyli podřízeni královské kontrole, zintenzivňovali svou kontrolu nad bohatstvím a mocí v Německu a upevňovali své pozice. Začala panovat obecná sociální touha „vytvořit větší Německo“ dobytím Slovanů na východě.\nAčkoli italské městské státy dosáhly míry nezávislosti na Frederickovi v důsledku jeho neúspěšné páté výpravy do Itálie, císař se nevzdal svých italských panství. V roce 1184 uspořádal masivní oslavu Letniční strava , kdy byli jeho dva nejstarší synové povýšeni do rytířského stavu a z celého Německa byly pozvány tisíce rytířů. Zatímco platby za povýšení na rytíře syna byly součástí očekávání vládce v Anglii a Francii, v Německu byl za takovou příležitost poskytnut pouze „dar“. Frederickův peněžní zisk z této oslavy se říká, že byl skromný. Později v roce 1184 se Frederick znovu přestěhoval do Itálie, tentokrát spojil své síly s místní venkovskou šlechtou, aby snížil moc toskánských měst. V roce 1186 navrhl sňatek svého syna Jindřicha s Konstantou Sicílií , dědičkou sicilského království , na základě námitek papeže Urbana III .\nPapež Urban III. Zemřel krátce poté a jeho nástupcem byl Řehoř VIII., Který se více zajímal o znepokojivé zprávy ze Svaté země než o boj o moc s Barbarossou.\nHlavní článek: Třetí křížová výprava\nCesta třetí křížové výpravy, cesta Fredericka Barbarossy v červené barvě.\nKolem 23. listopadu 1187 obdržel Frederick dopisy, které mu byly zaslány od vládců křižáckých států na Blízkém východě a vyzývali ho, aby jim přišel na pomoc. Kolem 1. prosince přednášel kardinál Henry z Marcy křížové kázání před Frederickem a veřejným shromážděním ve Štrasburku . Frederick vyjádřil podporu tažení, ale odmítl vzít kříž na základě jeho pokračujícího konfliktu s arcibiskupem Filipem v Kolíně nad Rýnem . Vyzval však francouzského krále Filipa II., Aby kříž vzal přes posly a poté na osobním setkání dne 25. prosince na hranici mezi Ivois a Mouzon .\nDne 27. března 1188, ve sněmu v Mohuči , se kolínský arcibiskup podrobil Frederickovi. Biskup Gottfried von Spitzenberg [ de ] z Würzburgu kázal křížové kázání a Frederick požádal shromáždění, zda má vzít kříž. Na všeobecné uznání shromáždění složil křižácký slib. Jeho druhý syn, vévoda ze Švábska, ho následoval. Nejstarší, Henry VI, měl zůstat v Německu jako vladař. V Mainzu Frederick vyhlásil „obecnou výpravu proti pohanům“. Stanovil období přípravy na 17. dubna 1188 až 8. dubna 1189 a naplánoval, aby se armáda shromáždila v Řezně dne 23. dubna 1189.\nVe Štrasburku uvalil Frederick na německé Židy malou daň na financování tažení. Také dal Židy pod svoji ochranu a zakázal komukoli kázat proti Židům. Když davy v březnu v předvečer shromáždění ohrožovaly mošské Židy, poslal Frederick císařského maršála Jindřicha z Kaldenu, aby je rozptýlil. Rabín Mojžíš se poté setkal s císařem, což vyústilo v imperiální edikt ohrožující zmrzačení nebo smrt pro každého, kdo zmrzačil nebo zabil Žida. 29. března jeli Frederick a rabín ulicemi společně. Frederick úspěšně zabránil opakování masakrů, které provázely první křížovou výpravu a druhou křížovou výpravu v Německu.\nProtože Frederick podepsal smlouvu o přátelství se Saladinem v roce 1175, považoval za nutné Saladinovi oznámit ukončení jejich spojenectví. Dne 26. května 1188 poslal hraběte Jindřicha II. Z Dietzu, aby Saladinovi předložil ultimátum. Několik dní po Vánocích 1188 přijal Frederick v Norimberku maďarské, byzantské, srbské a seldžucké vyslance . Maďaři a Seldžuci slíbili křižákům opatření a bezpečné chování. Vyslanci Stefana Nemanji , velkého prince Srbska, oznámili, že jejich princ přijme Frederika v Niši . Pouze s obtížemi bylo dosaženo dohody s byzantským vyslancem Johnem Kamaterosem . Frederick poslal velké velvyslanectví dopředu, aby se připravil v Byzanci.\nFrederick Barbarossa líčil během třetí křížové výpravy\nDne 15. dubna 1189 v Haguenau Frederick formálně a symbolicky přijal štáb a scénář poutníka a vydal se na cestu. Jeho tažení bylo do té doby „nejpodrobněji plánované a organizované“. Podle jednoho zdroje z 20. let 20. století zorganizoval Frederick velkou armádu 100 000 mužů (včetně 20 000 rytířů) a vydal se na pozemní cestu do Svaté země; Někteří historici se domnívají, že se jedná o přehánění, a pro odhad armády 12 000–15 000 mužů, včetně 3 000–4 000 rytířů, používají jiné současné zdroje.\nKřižáci před vstupem na byzantské území prošli Maďarskem , Srbskem a Bulharskem . Záležitosti komplikovalo tajné spojenectví mezi konstantinopolským císařem Izákem II. Angelosem a Saladinem , jehož varování dodával dopis od Sibylly , bývalé královny Jeruzaléma. Zatímco v Maďarsku Barbarossa osobně požádal maďarského prince Gézu , bratra maďarského krále Bély III. , Aby se připojil ke křížové výpravě. Král souhlasil a maďarská armáda 2 000 mužů vedená Gézou doprovázela německé císařské síly.\nPoté se Frederick utábořil ve Philippopolisu , poté na podzim roku 1189 v Adrianopole, aby se vyhnul zimnímu podnebí v Anatolii . Mezitím přijal uvězněné německé vyslance, kteří byli drženi v Konstantinopoli, a vyměnil si rukojmí s Izákem II., Jako záruku, že křižáci nevyplenují místní osady, dokud neopustí byzantské území. V březnu 1190 odešel Frederick Adrianople do Gallipoli na Dardanelách, aby se vydal do Malé Asie.\nArmády přicházející ze západní Evropy se prosadily přes Anatolii, kde zvítězily v bitvě u Philomelia a porazily Turky v bitvě u Ikonia , až se nakonec dostaly až do Cilician Arménie . Přístup vítězné německé armády Barbarossy velmi znepokojil Saladina , který byl nucen oslabit své síly v obležení Acre a vyslat vojska na sever, aby zablokoval příchod Němců.\nBarbarossa se topí v Salephovi , z rukopisu Gotha of the Saxon World Chronicle\nNěmecká expedice vedená Johann Nepomukem Seppem, aby vykopala kosti z ruin křižácké katedrály v Tyru, 1879\nFridrich Barbarossa Memorial , v blízkosti Silifke v provincii Mersin , jižní Turecko\nCísař Frederick Barbarossa se rozhodl pro radu místních Arménů, aby následovali zkratku podél řeky Saleph . Armáda mezitím začala brázdit horskou cestu. Dne 10. června 1190 se utopil poblíž hradu Silifke v řece Saleph. Existuje několik konfliktních účtů události:\nPodle „ Ansberta “ se císař proti všem doporučil plavat přes řeku a byl proudem smeten.\nDalší zpráva zaznamenala, že Frederick byl při přechodu řeky vyhozen z koně, zvážen jeho brněním a utopen.\nPodle kronikáře Ibn al-Athira „král kráčel k řece, aby se umyl, a utopil se na místě, kde voda nebyla ani po pás. Bůh nás tak zachránil před zlem takového muže“.\nSpisovatel Dopisu o posvátné expedici císaře Frederick I. , duchovní, který doprovázel křižácké síly, uvedl, že „po mnoha a strašných námahách, které [Frederick I.] v předchozím měsíci podstoupil, se rozhodl koupat se ve stejné řece, protože se chtěl ochladit plaváním. Ale tajným Božím soudem došlo k nečekané a žalostné smrti a utopil se. “ Frederick, který si rád zaplaval, když se šel koupat s Ottou z Wittelsbachu na Jadranu , mohl být vyčerpán z týdnů pochodování, a proto byl smrtelně zasažen velmi horkým létem v Anatolii. Pokud by spisovatelem byl biskup Gottfried von Spitzenberg z Würzburgu, který byl Frederickovi blízkou důvěrnicí, byla by tato zpráva nejpravděpodobnější zprávou o tom, co se stalo, protože mohl být svědkem císařovy smrti.\nFrederickova smrt způsobila, že několik tisíc německých vojáků opustilo síly a vrátilo se domů přes Cilician a syrské přístavy. Německo-maďarská armáda byla zasažena nástupem nemoci poblíž Antiochie , což ji dále oslabilo. Pouze 5 000 vojáků, což je třetina původní síly, dorazilo na Akko . Barbarossa syn, Frederick VI Švábska, pokračoval se zbytky německé armády, spolu s maďarskou armádou pod velením knížete Gézy, s cílem pohřbít císaře v Jeruzalémě , ale snahy o uchování jeho těla v octě selhaly. Proto, jeho tělo bylo pohřbeno v kostele svatého Petra v Antiochii, kostech v katedrále Tyre , a jeho srdce a vnitřních orgánů u svatého Pavla , Tarsu .\nNečekaný zánik Fredericka nechal křižáckou armádu pod velením soupeřů Filipa II. A Richarda, kteří po moři cestovali do Palestiny samostatně, a nakonec vedl k jejímu rozpuštění. Richard pokračoval na východ, kde bojoval se Saladinem, vyhrál území podél pobřeží Palestiny, ale nakonec nedokázal vyhrát válku dobytím samotného Jeruzaléma, než byl nucen vrátit se na své vlastní území v severozápadní Evropě, známé jako Angevinská říše . Vrátil se domů poté, co podepsal smlouvu z Ramly a souhlasil s tím, že Jeruzalém zůstane pod muslimskou kontrolou, zatímco umožní neozbrojeným křesťanským poutníkům a obchodníkům navštívit město. Smlouva také snížila latinské království na geopolitický pobřežní pás sahající od Tyru po Jaffu.\nFrederick a Justiniánův kód\nNárůst bohatství obchodních měst v severní Itálii vedl k oživení ve studiu Justiniánského zákoníku , latinského právního systému, který vyhynul před staletími. Právní vědci obnovili svou přihlášku. Spekuluje se, že papež Řehoř VII. Osobně povzbudil Justiniánův právní stát a měl jeho kopii. Historik Norman Cantor popsal Corpus Iuris Civilis (Justiniánský orgán občanského práva) jako „největší právní zákon, jaký kdy byl vytvořen“. Předpokládal zákon státu jako odraz přirozeného morálního zákona (jak ho vidí muži justiniánského systému), princip racionality ve vesmíru. V době, kdy Frederick nastoupil na trůn, byl tento právní systém na obou stranách Alp dobře zaveden. Byl první, kdo využil dostupnost nové profesionální třídy právníků. Občanské právo umožňovalo Frederickovi využít těchto právníků ke správě jeho království logickým a důsledným způsobem. Rovněž poskytla rámec pro legitimizaci jeho nároku na právo vládnout v Německu i v severní Itálii. Za starých časů Jindřicha IV. A Jindřicha V. bylo tvrzení o božském právu králů sporem o investici vážně narušeno . Církev získala tento argument v mysli obyčejného člověka. Pro německého krále neexistovalo božské právo, aby také ovládal církev tím, že jmenoval jak biskupy, tak papeže. Instituce Justiniánova kódu použil, možná bezohledně, Frederick k uplatnění nároku na božské síly.\nV Německu byl Frederick politickým realistou, vzal si, co mohl, a zbytek nechal. V Itálii inklinoval k romantickému reakcionáři, který si liboval v antikvářském duchu doby, jehož příkladem bylo oživení klasických studií a římského práva. Právě díky obnovenému justiniánskému kódu se Frederick začal považovat za nového římského císaře. Římské právo dalo racionální účel existenci Fredericka a jeho imperiálních ambicí. Byla to protiváha tvrzení církve mít autoritu kvůli božskému zjevení. Církev byla proti Frederickovi z ideologických důvodů, v neposlední řadě to byla humanistická povaha nalezená v obrození starého římského právního systému. Když se Pepin Krátký v 8. století snažil stát králem Franků, církev potřebovala vojenskou ochranu, takže Pepin považoval za vhodné učinit si spojence papeže. Frederick si však přál odložit papeže stranou a získat korunu starého Říma jednoduše proto, že byl v podobě největších císařů předkřesťanské éry. Papež Adrian IV byl přirozeně proti tomuto názoru a podnikl energickou propagandistickou kampaň, která měla snížit Fredericka a jeho ambice. To bylo do značné míry úspěšné.\nFrederick před podzimem 1165 málo podporoval hospodářský rozvoj v Německu. V tomto roce navštívil Dolní Porýní, ekonomicky nejpokročilejší region Německa. Už třikrát cestoval do severní Itálie, ekonomicky nejvyspělejšího regionu říše. Od roku 1165 podnikal Frederick hospodářskou politiku na podporu růstu a obchodu. Není pochyb o tom, že jeho vláda byla obdobím velkého hospodářského růstu v Německu, ale nyní není možné určit, kolik z tohoto růstu bylo dluženo Frederickově politice.\nPočet mincoven v Německu se za vlády Fredericka a jeho syna Jindřicha zvýšil devětkrát, z přibližně dvou desítek mincoven na začátku jeho vlády na 215 mincoven v roce 1197 a z pouhých dvou královských mincoven na 28. Frederick sám založil nejméně dvanáct královské mincovny, včetně mincí v Cáchách, Donauwörthu, Ulmu, Haguenau, Duisbergu, Kaiserswerthu, Frankfurtu, Gelnhausenu a Dortmundu. Rovněž udělil privilegia osvobozující obchodníky z Cách, Gelnhausenu, Haguenau, Monzy, Říma, Pisy a Benátek od všech mýt v říši.\nFrederick Barbarossa jako křižák, miniatura z kopie knihy Historia Hierosolymitana , 1188\nOtto z Freisingu , Frederickův strýc, napsal zprávu o své vládě nazvanou Gesta Friderici I imperatoris (Skutky císaře Fredericka), která je považována za přesnou historii krále. Další Ottovo hlavní dílo, Chronica sive, Historia de duabus civitatibus ( Kronika nebo Historie dvou měst ), byla výstavou Civitas Dei ( Boží město ) svatého Augustina z hrocha , plného augustiniánského negativu týkajícího se povahy svět a historie. Jeho práce o Frederickovi má opačný tón a je optimistickým zobrazením slavného potenciálu císařské autority. Otto zemřel po dokončení prvních dvou knih a poslední dvě nechal Rahewinovi , svému proboštovi. Rahewinův text je místy silně závislý na klasickém precedensu. Například Rahewinův fyzický popis Fredericka reprodukuje doslovně (kromě podrobností o vlasech a vousech) popis dalšího panovníka Theodorica II, který téměř o osm set let dříve napsal Sidonius Apollinaris:\nJeho postava je taková, že ani ti, kteří závidí jeho moci, nemohou snížit jeho chválu. Jeho osoba má proporce. Je nižší než velmi vysoký muž, ale vyšší a ušlechtilejší než muži střední výšky. Jeho vlasy jsou zlaté, kroutí se trochu nad čelo ... Oči jsou ostré a pronikavé, vousy načervenalé [ barba subrufa ], rty jemné ... Celá jeho tvář je jasná a veselá. Jeho zuby jsou rovnoměrné a sněhově bílé barvy ... Skromnost než hněv způsobují, že se často červená. Jeho ramena jsou poměrně široká a je silně stavěný ...\nFrederickovo charisma vedlo k fantastickému žonglérskému aktu, který během čtvrt století obnovil císařskou autoritu v německých státech. Jeho impozantní nepřátelé ho porazili téměř ze všech stran, přesto se nakonec ukázal jako vítězný. Když se Frederick dostal na trůn, vyhlídky na oživení německé císařské moci byly extrémně slabé. Velcí němečtí knížata zvýšili svou moc a drželi půdu. Králi zůstaly jen tradiční rodinné panství a pozůstatek moci nad biskupy a opatstvími. Zpětné proplachování kontroverze Investitury zanechalo německé státy v neustálém zmatku. Soupeřící státy byly ve věčné válce. Tyto podmínky umožňovaly Frederickovi být válečníkem i příležitostným mírotvorcem, a to jak ve svůj prospěch.\nFrederick vysílá chlapce, aby zjistil, zda havrani stále létají.\nFrederick je předmětem mnoha legend, včetně legendy o spícím hrdinovi , jako jsou mnohem starší britské keltské legendy o Arturovi nebo Branovi blahoslaveném . Legenda říká, že není mrtvý, ale spí se svými rytíři v jeskyni v Kyffhäuser horách v Durynsku nebo horu Untersberg na hranici mezi Bavorskem, Německa a Salzburg , Rakousko , a že když se havrani přestanou létat kolem hory Bude vzhůru a navrátit Německu jeho starodávnou velikost. Podle příběhu mu červené vousy narostly přes stůl, za kterým sedí. Jeho oči jsou ve spánku napůl zavřené, ale tu a tam zvedne ruku a pošle chlapce, aby zjistil, zda havrani přestali létat. Podobný příběh, odehrávající se na Sicílii, byl dříve doložen o jeho vnukovi Frederickovi II . Aby získala politickou podporu, postavila Německá říše na vrcholu Kyffhäuseru Památník Kyffhäuser , který prohlásil císaře Wilhelma I. za reinkarnaci Fredericka; k zasvěcení z roku 1896 došlo 18. června, v den Frederickovy korunovace.\nVe středověké Evropě se Zlatá legenda stala rafinovanou Jacopo da Voragine . Jednalo se o popularizovanou interpretaci biblického konce světa. Skládalo se ze tří věcí: (1) hrozné přírodní katastrofy; (2) příchod Antikrista ; (3) nastolení dobrého krále v boji proti antikristovi. Německá propaganda hrála do přehnaných bajek, kterým obyčejní lidé věřili, když charakterizovala Fredericka Barbarossu a Fridricha II jako ztělesnění „dobrého krále“.\nDalší legenda uvádí, že když se Barbarossa v roce 1158 zmocňoval Milána, byla jeho manželka, císařovna Beatrice , zajata rozzuřenými Milánci a ponižujícím způsobem nucena projíždět městem na oslu . Některé zdroje této legendy naznačují, že Barbarossa provedl svou pomstu za tuto urážku tím, že donutil soudce města odstranit fík z konečníku osla pouze pomocí zubů. Další zdroj uvádí, že Barbarossa vzal svůj hněv na každého zdatného muže ve městě a že to nebyl fík, kterého byli nuceni držet v ústech, ale výkaly z osla. Jako doplnění tohoto znehodnocení byli vyzváni, aby ohlašovali „Ecco la fica“ (ve smyslu „hle, fík“), s výkaly stále v ústech. Dříve se říkalo, že urážlivé gesto (zvané fico), držet pěst v palci mezi prostředkem a ukazováčkem, pochází z této události.\nFrederickovo první manželství s Adelheidou z Vohburgu nepřineslo žádné děti a bylo zrušeno.\nOd svého druhého manželství s Beatrice Burgundskou měl následující děti:\nBeatrice (konec 1162 / začátek 1163 - minimálně začátek 1174/1179). Nejprve ji požádal o ruku sicilský král Vilém II., Ale vyjednávání o manželství nikdy neprošlo. Vdala se za Guillaume (II) hrabě z Chalonu v roce 1173 a byla matkou Beatrix, hraběnky z Chalonu.\nFrederick V, vévoda ze Švábska (Pavia, 16. července 1164 - 28. listopadu 1170).\nJindřich VI., Císař Svaté říše římské (Nijmegen, listopad 1165 - Messina, 28. září 1197).\nConrad (Modigliana, únor 1167 - Acre, 20. ledna 1191), později přejmenovaný na Fridricha Švábského po smrti svého staršího bratra.\nDcera (Gisela?) (Říjen / listopad 1168 - konec 1184). Byla zasnoubená s Richardem, hrabětem z Poitou (pozdější anglický král), ale zemřela, než se mohli oženit.\nOtto I., hrabě z Burgundska (červen / červenec 1170 - zabit, Besançon, 13. ledna 1200).\nConrad II, vévoda Švábský a Rothenburg (únor / březen 1172 - zabit, Durlach, 15. srpna 1196).\nRenaud (říjen / listopad 1173 - do dubna 1174 / brzy po říjnu 1178).\nWilliam (červen / červenec 1175 - brzy po říjnu 1178).\nFilip (únor / březen 1177 - zabit, Bamberg, 21. června 1208) německý král v roce 1198 .\nAgnes (začátek 1179 - 8. října 1184). Byla zasnoubena s maďarským králem Emericem, ale zemřela, než se mohli oženit.\nPředkové Fridricha I., císaře Svaté říše římské\n8. Frederick von Büren, hrabě Palatine ze Švábska\n4. Frederick I, vévoda ze Švábska\n9. Hildegarda von Egisheim\n2. Frederick II, vévoda Švábský\n10. Jindřich IV., Císař Svaté říše římské\n5. Anežka z Německa\n11. Bertha Savojská\n1. Frederick I, svatý římský císař\n12. Welf I, vévoda Bavorska\n6. Henry IX, vévoda Bavorska\n13. Judita Flanderská\n3. Judita Bavorská\n14. Magnus, vévoda Saska\n7. Wulfhilde Saska\n15. Sophia Maďarska\nV romantické hře Victora Huga Les Burgraves (1843) se Frederick (jako postava Frédéric de Hohenstaufen) vrací mnoho let poté, co byl považován za mrtvého, jak očekávali některé středověké legendy.\nCyrus Townsend Brady 's Hohenzollern; příběh doby Fredericka Barbarossy (1901) začíná věnováním „potomkům velké germánské rasy, kteří v Evropě, Americe a na Dálném východě vládnou světu“.\nKřížové výpravy (1935), Frederick, vylíčený Hobartem Bosworthem , byl předveden na schůzku křižáků se Saladinem před obléháním Acre.\nLand of Unreason (1941), L. Sprague de Camp a Fletcher Pratt , zmiňuje hrad Kyffhäuser.\nRomán Johna Crowleye Malý, velký (1981) uvádí Fredericka Barbarossu jako postavu moderní doby, probuzenou z jeho staletí spánku. V knize se stává prezidentem Spojených států a vládne jako tyran.\nVe strategické videohře Age of Empires II z roku 1999 se v jedné z kampaní objevila vláda Barbarossy.\nRomán Umberta Eca Baudolino (2000) se odehrává částečně u Frederickova soudu a zabývá se také záhadou Frederickovy smrti. Imaginární hrdina, Baudolino, je císařovým adoptivním synem a důvěrníkem.\nVe filmu Barbarossa z roku 2009 (také s názvem Sword of War a Barbarossa: Siege Lord ) je Barbarossa jednou z hlavních postav, kterou hraje Rutger Hauer .\nNěmecký dokument Deutsche Welle (DW) 2018 (Němci) uváděl ve své 3. ze 6 epizod Fredericka I.\nVe velké strategické hře Crusader Kings 2 se Barbarossa představuje jako hratelná postava.\nFrederick Barbarossa vede německou civilizaci ve hře Civilization VI hry Firaxis Games . Je zobrazován jako vojenský vůdce, ochotný dobývat městské státy a nelíbí se jim jejich vrchnosti .\nRodokmen německých monarchů\nRodokmen Dukes of Swabia\nOperace Barbarossa , kódové označení německé invaze do Sovětského svazu v roce 1941.\nOtto z Freisingu a jeho pokračovatel Rahewin, Skutky Fredericka Barbarossy tr. Charles Christopher Mierow s Richardem Emerym. New York: Columbia University Press, 1953. Přetištěno: Toronto: University of Toronto Press, 1994.\nRomuald ze Salerna . Chronicon ve skriptu Rerum Italicarum.\nOtto ze Sankt Blasien\n„Mistr Bergama“. Carmen de gestis Frederici I imperatoris v Lombardii .\nChronicon Vincentii Canonici Pragensis in Monumenta historica Boemiae od Fr. Gelasius Dobner (1764)  \nBrady, Charles Townsend (1901). Hohenzollern; Příběh doby Fredericka Barbarossy . New York: The Century Co.\nBrown, R. A. (1972). Počátky moderní Evropy . Boydell Press.\nBryce, James (1913). Svatá říše římská . MacMillan.\nCantor, N.F. (1969). Středověká historie . Macmillan a společnost.\nTento článek včlení text z publikace, která je nyní ve veřejné doméně : Chisholm, Hugh, ed. (1911). „ Frederick I., římský císař “. Encyklopedie Britannica (11. vydání). Cambridge University Press. str. 45–46.\nComyn, Robert (1851). Historie západní Říše, z jeho restaurování Charlemagne k přistoupení Karla V. . Já .\nCrowley, John William (2006). Malý, velký . New York: Trvalka. ISBN 978-0-06-112005-3.\nDahmus, J. (1969). Středověk, populární historie . Garden City, NY: Doubleday.\nDavis, R. H. C. (1957). Historie středověké Evropy . Longmans.\nFalco, G. (1964). Svatá římská republika . New York: Barnes and Co.\nFreed, John (2016). Frederick Barbarossa: Princ a mýtus . New Haven, CT: Yale University Press. ISBN 978-0-300-122763.\nFriedrich, Verena (2003). Die ehemalige Benediktinerklosterkirche St. Peter and Paul, Erfurt . Řezno: Verlag Schnell & Steiner. ISBN 37954-6473-0.\nGörich, Knut (2015). Erbe und Erblast - Friedrich Barbarossa, národní ředitel Národního mýtu . Bamberg.\nJarausch, K. H. (1997). Po jednotě; Překonfigurování německých identit . New York: Berghahn Books. ISBN 1-57181-041-2.\nIba, Michael E .; Johnson, Thomas L. (2015). Německá pohádková krajina: Příběhový svět bratří Grimmů . Niemeyer CW Buchverlage. ISBN 9783980871488.\nKershaw, Ian (2001). Hitler, 1936–1945: Nemesis . Tučňák.\nLe Goff, J. (2000). Středověká civilizace, 400–1500 . New York: Barnes and Noble.\nLeyser, Karl J. (1988). Frederick Barbarossa a Řád Hohenstaufenů . University of California Press.\nLoud, GA (2010). Křižácká výprava Fredericka Barbarossy: Historie expedice císaře Fredericka a související texty . Farnham, Surrey : Ashgate Publishing . ISBN 9780754665755.\nMunz, Peter (1969). Frederick Barbarossa: Studium středověké politiky . Ithaca a London: Cornell University Press.\nNovobatzky, Peter; Shea, Ammon (2001). Zkažená a urážlivá angličtina . Orlando: Harcourt.\nWalford, Edward ; Cox, John Charles ; Apperson, George Latimer (1885). „Digit folklór, část II“ . Starožitník . XI : 119–123.\nWikimedia Commons má média související s Friedrichem I. Barbarossou .\nWikisource má originální díla napsaná nebo o autorovi :\nMSN Encarta - Frederick I (Svatá říše římská) ( archivováno 31. 10. 2009)\nSlavní muži středověku - Frederick Barbarossa\nCharta vydaná císařem Frederickem pro biskupství Bamberg zobrazující císařskou pečeť, 6. dubna 1157. Převzato ze sbírek Lichtbildarchiv älterer Originalurkunden na Marburg University\nFrederick I, svatý římský císař\nNarozen: 1122 Zemřel: 1190\nIII Německý král\nIII King of Arles\nříše římské 1155–1190\nFrederick II Vévoda ze Švábska\njako jediný vládce Hrabě z Burgundska\ns Beatrice I. Uspěl\nTato stránka byla naposledy upravena 16. června 2021 v 07:34 (UTC) .


Chodov zahájí jaro na půdě Chomutova - Sokolovský deník\nChodov zahájí jaro na půdě Chomutova\nChodov – Těžký soupeř čeká v úvodním jarním kole divizní skupiny B fotbalisty Spartaku Chodov. Ti zamíří zítra dopoledne na sever Čech. Na umělé trávě v Mostě se utkají s druhým celkem tabulky Chomutovem.\nFK Baník Sokolov B - Spartak Chodov | Foto: Zdeněk Plachý\nSvěřenci Jiřího Schveinera se na svého soupeře připravovali již v posledním utkání přípravy v Tachově, kde podlehli domácímu týmu 1:0. „Zápas splnil účel, kluci dobře bránili, plnili taktické pokyny,“ chválí kouč Schveiner své hráče.\nChodovu se také nevyvedl první vzájemný zápas na domácím hřišti, kde Chomutovu podlehl vysoko 5:1. „V prvních dvaceti minutách jsme si vytvořili tři stoprocentní brankové příležitosti, ale ty jsme neproměnili a soupeř nás potrestal z brejků,“ ohlíží se za úvodním utkáním podzimu Schveiner.\nNa severu Čech se tentokrát role obrátí. Hrát budou muset domácí, kteří patří k hlavním aspirantům na postup. Hosté mohou na hřišti favorita pouze překvapit. „Budeme hrát zezadu, zhustíme obranu a budeme zkoušet rychlé protiútoky,“ přibližuje Jiří Schveiner.\nUtkání začíná zítra v 10.15 hodin.


Horoskop na týden: Vztahy jsou v ohrožení! | Prima Ženy\nHoroskop na týden: Vztahy jsou v ohrožení!\nNamiřte správným směrem\nSnažte se co nejvíc komunikovat se svým okolím. Jinak se můžete dočkat nepříjemných překvapení.\nKaždý by si měl nejdříve zamést před vlastním prahem. Pak teprve kritizujte ostatní.\nPředejdete tak různým nedorozuměním.\n„Moje dobro pochází odevšad a od každého a ze všeho.“\nZačátkem týdne pocítíte ztráty v oblasti partnerství. Komunikace bude váznout, ale i přes pocity nejistoty se snažte celou věc si vysvětlit. Mezi vámi je stále citové pouto a nebude tak těžké ho obnovit. Mladší muž vám pomůže k menším penězům a zjistíte, že to funguje, tak jak jste si přála. Na konci týdne vám někdo zruší schůzku, která pro vás byla důležitá, ale důvody uvede jiné než ty skutečné. Týden bude plný nadějí na skvělé vyhlídky.\nProblém v práci, o kterém už dlouhou dobu víte a snažíte se ho nevnímat, se opět otevře a donutí vás začít ho řešit. Možná vám k tomu pomůže pracovní cesta.\nŠťastná čísla: 22, 54, 86, 88, 97\n„Otevírám nové dveře životu. Věřím, že ke mně přijde vše, co je dobré.“\nPozitivní zpráva od rodiny vás dobře naladí. Také od někoho dostanete krásný dar a začátek týdne tak pro vás bude plný štěstí a splní se vaše přání. V půlce týdne se vám nebude chtít do práce a překvapivě můžete řešit i nějaké finanční záležitosti. Konec týdne bude náročnější, a to především kvůli hádkám s úředníky. Týden bude plný práce a povinností.\nV oblasti práce byste měla změnit přístup ke spolupráci s kolegy a nadřízenými. Máte špatně nastavené základní podmínky a to vám může přinést komplikace. Přesto se vám v pracovní oblasti bude dařit!\nŠťastná čísla: 16, 24, 77, 80, 92\n„Každé rozhodnutí, které učiním, je pro mě správné.“\nTýden začne trápením s partnerem. Budete se cítit nešťastná a zmatená. Opět se projeví žárlivost, a to překvapivě, což vás zaskočí. Přinese to negativní změny do partnerství, ale budete se snažit vše urovnat a to se vám v druhé půlce týdne i podaří. Ve vašem vztahu opět zavládne harmonie a pocítíte štěstí. Na konci týdne vám kamarádka přinese dárek, který vám udělá velkou radost.\nVše analyzujete a zapomínáte na problém, který jste měla vyřešit už dávno. Pokuste se přesunout záležitosti tam, kde už dávno měly být!\nŠťastná čísla: 17, 31, 48, 57, 65\n„Lidé jsou se mnou rádi a já jsem ráda s nimi.“\nCesta, která přijde na začátku týdne, pro vás bude velkým přínosem. Ve vztahu s partnerem pocítíte ztráty. Po trápení, které ve vztahu dlouhodobě prožíváte, můžete zažít menší flirt. Potkáte nového muže. Setkání na konci týdne vám může přinést větší obnos peněz. Vše bude záležet na vašich myšlenkách. Snažte se na svět dívat pozitivně.\nZměna, kterou si přejete ve vašem vztahu, se nekoná a čekají vás větší překážky. Zamyslete se, zda je pro vás tento posun ve vztahu důležitý a zda ho opravdu chcete!\nŠťastná čísla: 3, 16, 85, 92, 93\n„Můj život je večírek, který budu sdílet s každým, koho znám.“\nZpráva, která přijde začátkem týdne, vás potrápí, ale není pravdivá. Nelamte si s ní hlavu. V půlce týdne vás čeká setkání s rodinou, kde budete řešit vztahové záležitosti. Seznámíte se s novou osobou, ale dejte si na ni pozor, je to člověk, který je velice závistivý. Konec týdne prožijete v klidu ve společnosti přítele a rodiny. Kolem vás je hodně závistivých lidí, možná by bylo lepší se od nich vzdálit.\nZměňte styl myšlení a budete přitahovat jen lásku a spokojenost. Něco ve vašem partnerství je postaveno na špatných základech a je potřeba to změnit, pak přijde úleva!\nŠťastná čísla: 7, 24, 78, 81, 96\n„Nahlížím do svého nitra, abych našla své poklady.“\nNěkdo vám nabídne výlet nebo cestu, která by se vám měla velice líbit. Neodmítejte tuto možnost. Menší peníze jsou na cestě k vám a udělají vám velkou radost. Pokud navštívíte společnost, máte možnost potkat muže, který s vámi bude flirtovat a skládat vám komplimenty. Naděje na vztah s tímto člověkem si však nedělejte. To zjistíte už na konci týdne.\nMyslete na lásku a snažte se ji do svého života přitáhnout. Vše je jen ve vašich rukou. Také by to chtělo odpočinek a dovolenou nebo aspoň prodloužený víkend!\nŠťastná čísla: 1, 22, 28, 53, 61\n„Vím, že jsem na vrcholu svých sil vždy v současném okamžiku.“\nNějaký muž vás pozve na výlet a další dva se budou snažit vás upoutat. Bude to těžké rozhodování. Jeden z nich je někdo nový, s kým se tento týden seznámíte. Pozor si dejte na jeho nevyjasněné vztahy s minulostí. V půlce týdne pocítíte smutek a frustraci a nebudete vědět, kde se vzala. Je to předzvěst toho, že vám někdo blízký lže, a na to přijdete už na konci týdne. Smutek, který bude provázet první půlku týdne, se k jeho konci rozplyne.\nRozhodněte se, kterou cestou chcete jít. Je to důležité, abyste mohla potkat lásku. Pak se vám podaří dokončit vše, co jste nedokončila.\nŠťastná čísla: 11, 14, 27, 30, 95\n„Moje srdce je vnímavé a otevřené.“\nNa začátku týdne obdržíte zprávu s novou nabídkou, kterou vám bude vaše okolí závidět. Muž ve vaší blízkosti vám může velice pomoci, i když ne vždy drží slovo a není zcela upřímný. Kamarádka bude mít velké trápení s větším obnosem peněz a přijde vás požádat o pomoc. Cesta na konci týdne vás obohatí. Překvapíte sama sebe.\nRozhodněte se, kterou cestou se chcete vydat, zda cestou samoty nebo s partnerem. Pokud chcete naplněné partnerství, máte šanci takového muže potkat!\nŠťastná čísla: 1, 4, 10, 32,73\n„Nespokojuji se s věcmi, o nichž si myslím, že jsou na mně špatné, a převádím je v pozitivní afirmace.“\nHádky doma a v rodině vás už unavují. Hned na začátku týdne budete mít možnost potkat někoho nového, kdo by vám mohl nabídnout zázemí a trvalý vztah. Je to však jen dočasná záležitost a už v půlce týdne budete mít pocit, že se nic nedaří a štěstí vám uniká mezi prsty. Koncem týdne se však vše zase srovná a ten, kdo vám na začátku týdne sliboval lásku, se zase objeví a vy budete mít pocit osudovosti. Trápení si způsobujete sama tím, že nemáte dostatek trpělivosti.\nTento týden je pro vás důležitá láska. Přemýšlejte srdcem a analyzování nechte na jindy. Pak se vše podaří tak, jak si přejete. Osud vám přeje štěstí v lásce!\nŠťastná čísla: 18, 20, 39, 61, 68\n„Naslouchám s láskou sdělením svého těla. Moje tělo je obrazem celkového zdraví.“\nZpráva na začátku týdne se bude týkat vaší rodiny a dětí. Partner vás něčím velice překvapí. V půlce týdne vám přijdou překvapivě peníze a finančně si polepšíte. Na konci týdne budete mít možnost vzít si půjčku – jednání v bance bude velice úspěšné. Tento týden by se měla zlepšit vaše finanční situace. Dva muži o vás budou mít velký zájem, ale každý z nich je úplně jiný.\nJste velmi přitažlivá pro většinu mužů kolem vás. Využijte toho a rozhodněte se, co od partnerství očekáváte a jak má vypadat. Pak k vám přijde láska!\nŠťastná čísla: 50, 59, 76, 81, 86\n„Můj život překypuje radostí. Stává se stále lepším.“\nPartner s vámi bude na začátku týdne řešit záležitosti kolem rodiny, ale nebudete mít čas. Týden to bude komplikovaný, nebudete vědět, co dělat dřív. Přepadnou vás obavy a strach, že to nezvládnete. V půlce týdne už se trochu uklidníte. Dejte si pozor na zloděje a ztráty. Koncem týdne dostanete pozvánku na setkání, které bude plné hádek a konfliktů. Uvědomíte si, že je dobře, že tento týden končí.\nPříjemný flirt, který se před vámi otvírá, vám může přinést komplikace a překážky. Vše si dobře rozmyslete, to, co vypadá pohodově a nekomplikovaně, se může vzápětí změnit!\nŠťastná čísla: 1, 5, 41, 43, 71\n„Jsem spokojena sama se sebou.“\nSetkání, z kterého budete mít velké obavy, se vydaří. Od úřadů obdržíte menší obnos a jednání v bance se bude vyvíjet tak, jak si přejete! Trápení kolem citů a vztahů se v půlce týdne vyřeší a vy prožijete zamilování a vášeň. Na konci týdne odmítnete jednoho ze svých ctitelů. Lásky máte kolem sebe hojnost, stačí se jen rozhlédnout.\nFinanční stabilita a spokojený domov jsou pro vás nejdůležitější záležitostí tohoto týdne. Snažte se vše urovnat a nebojovat! Jinak vás to bude zbytečně vyčerpávat.\nŠťastná čísla: 27, 30, 49, 53, 87\nSáhněte si pro štěstí a odhalte tajemství dne na webu Prima-Ženy.cz!\nŽeny se hodně řídí intuicí, proto jsme ve spolupráci s kartářkou připravili i lahůdku – kartu dne, která napoví, jakým směrem se váš život může daný den vyvíjet. Zkuste ...\nŽivot běží a ani si neuvědomujeme, že to skutečně důležité pomíjíme.


8.2.2014 8.2.2014 admin Půjčky\nZažil to už téměř každý. Měli jste nečekané výdaje, které citelně zasáhly váš měsíční rozpočet, jste bez jediné koruny a do výplaty je daleko. Zůstat naprosto bez prostředků je nemyslitelné, proto čím dál víc lidí využívá rychlé půjčky.\nBankovní versus nebankovní instituce\nPůjčky lze obecně dělit na bankovní a nebankovní. Každá z nich má svá pro a proti, podle kterých se spotřebitel v závěru rozhoduje. Bankovní půjčky jsou důvěryhodnější a člověk přesně ví, odkud peníze pocházejí nebo jaký je úrok. Nebankovní půjčky jsou dosti nejisté, ale i tak jsou stále velice žádané. Poskytují totiž některé výhody, o kterých si můžete u bank nechat jenom zdát. Prvním faktorem je rychlost poskytnutí půjčky. Pokud jste někdy žádali o bankovní půjčku, víte, že se jedná o poměrně dlouhý proces. Banka si potřebuje ověřit vaši schopnost splácet společně se spoustou dalších údajů, a výsledek je i tak hodně nejistý. A teď si představte například situaci, kdy máte na krku exekutora a musíte splatit svůj dluh do několika dní. V takovém případě se zoufalá osoba obrátí na nebankovní instituce, které se většinou vaší schopností splácet vůbec nezabývají, a rovnou jednají. Peníze se na vašem účtu objeví už do dvaceti čtyř hodin od žádosti, mnohdy se dočkáte již po pár hodinách. Některé instituce dokonce nabízejí peníze na ruku, takže požadovaný obnos máte hned v kapse.\nKaždou nebankovní půjčku je třeba si řádně promyslet a hlavně si prověřit serióznost jejích poskytovatelů. Zoufalému člověku jde bohužel většinou o to, aby měl peníze co nejdříve k dispozici, a o společnosti si toho moc nezjistí. Může tak narazit na podvodné firmy zneužívající situace, které jsou schopné vybrat poplatky předem a už se nikdy neozvat, nebo zatížit půjčku velice nevýhodnými podmínkami (převážně až několikanásobným úrokem). V případě, že není zbytí a nebankovní půjčka je pro vás jediným rozumným řešením, nesnažte se podepsat smlouvu co nejrychleji! Pečlivě si přečtěte všechna ujednání, protože po podepsání už není cesty zpět. Snažte se získat reference o firmě, ať už od známých, nebo z internetových fór. Na první pohled nepůsobí důvěrně ani vstupní poplatky, které solidní firmy zásadně nevybírají.


DUEL Asus EX GTX 1050 Ti 4G vs Asus EX GTX 1050 2G: Závěr\nVšechny testy máme tedy za sebou, takže pojďme rekapitulovat. Jako vždy začněme nejprve výkonem.\nDnešní výkonnostní duel dopadl celkem dle očekávání a grafická karta Asus EX GTX 1050 Ti 4G dominovala ve všech herních testech. Nejnižší 8 % výkonnostního rozdílu jsem naměřil v hrách BioShock: Infinite a Crysis 3, nejvyšší pak ve hře Doom, kde byl tento rozdíl vysokých 27 %. Pokud bychom zprůměrovali výkony ze všech her, výkonnostní rozdíl mezi oběma grafickými kartami by pak činil nějakých 12 %. Ačkoliv se tento rozdíl nezdá být nijaký závratný, v tomto případě opravdu je. Pokud totiž ve výsledkovém grafu přepnete zobrazování na FPS místo %, uvidíte to také. Zatímco grafická karta GeForce GTX 1050 Ti se v průměru dostala nad onu „magickou“ hranici 60 FPS (tedy obnovovací frekvenci většiny dnešních monitorů), bezpřílepková GeForce GTX 1050 nikoliv.\nProvozní vlastnosti obou grafických karet jsou skvělé. Hlučnost i spotřeba jsou prakticky totožné, snad jen teploty jsou v případě Asus GTX 1050 Ti 4G vyšší, ale to může být zapříčiněno také nastavením přímo od výrobce, kdy se vyšší teploty lépe chladí (nižší otáčky ventilátoru = nižší hlučnost).\nVýkony obou grafických karet tedy známe a můžeme tak přistoupit k nějakému tomu doporučení. Předně je třeba uvést to, že obě dnes testované grafické karty nabízejí entry-level výkon v rozlišení do 1920x1080 pixelů, tedy výkon vhodný pro na nějaké to nenáročné online hraní a eSport Gaming. Neznamená to ale, že byste si s těmito kartami nemohli zahrát také klasické počítavé hry, jako jsou třeba nějaké ty střílečky a podobně, jen budete muset ubrat na svých vizuálních nárocích a v těchto hrách nastavit nižší detaily nebo také nižší rozlišení.\nMezi těmito dvěma grafickými kartami proto zvolte takovou, která je bližší vašim potřebám. Pokud například netrváte na vyšším herním výkonu, protože počítačové hry nehrajete vůbec nebo jen velmi zřídka a vaší potřebou je spíše nějaká ta levná a úsporná grafická karta do HTPC (Home Theater PC), GeForce GTX 1050 2GB je pro vás ideální volbou a ještě i něco ušetříte. Pokud však plánujete, že byste si s novou grafickou kartou přeci jen sem tam nějakou tu počítačovou hru rádi zahráli, určitě jděte do té výkonnější varianty GeForce GTX 1050 Ti, jakou je například právě Asus Expedition GTX 1050 Ti 4G. Splést už se nyní nemůžete, v nabídkách obchodníků ji poznáte jednoduše podle onoho přílepku "Ti" a 4 GB grafické paměti.


Vychází Hangouts 10 pro Android a iOS - Dotekomanie.cz\nDomů » Články » Vychází Hangouts 10 pro Android a iOS\nV poslední době Hangouts procházel menšími změnami, ale číslování šlo rychle nahoru, zejména u iOS verze. Nyní jsme se dočkali Hangouts 10 pro Android i iOS. Ačkoliv se jedná o velký skok ve verzích, tak změn je pomálu. V podstatě byla uvedena jedna novinka pro Android, která stojí za zmínku.\nPokud si nainstalujete Hangouts 10 do svého Androidu, tak budete moci sdílet obsah přímo jednotlivým vybraným kontaktům. Tudíž se vám celý proces může výrazně zkrátit, jelikož doposud jsme museli vybrat aplikaci, pak účet a následně kontakt, komu chceme sdílet například odkaz na web.\nPůvodní vs. nová nabídka\nJedná se o skoro nepatrný rozdíl v nabídce, ale nyní můžete vidět na prvních pozicích při sdílení první tři kontakty, s kterými jste si psali naposled.\nU androidí verze došlo ještě na úpravu grafiky tlačítka pro odeslání zprávy. iOS varianta získává jen podporu pozvánek do Hangouts. Dále desátá verze obsahuje opravy chyb a několik vylepšení s cílem zvýšení stability.