Petr Fiala: Události, komentáře Speciál: Inaugurace prezidenta Miloše Zemana / aktuality / Petr Fiala\nČT 24: Hostem speciálu Událostí, komentářů ČT24 k inauguraci prezidenta byl předseda ODS Petr Fiala.\nRozhovor s Petrem Fialou můžete zhlédnout na ČT24.\nSlibuji věrnost České republice. Slibuji, že budu zachovávat její ústavu a zákony. Slibuji na svou čest, že svůj úřad budu zastávat v zájmu všeho lidu a podle svého nejlepšího vědomí a svědomí. Bez kontaktu s občany, chcete-li dolních 10 milionů, není prezident plnohodnotný a prezident, který se považuje za součást jakési vyvolené elity, je jenom ornamentem na státní budově a ničím víc. Myslím si, že prezident by neměl příliš zasahovat do politické struktury, neměl by známkovat politické strany, protože nejsou strany první a druhé kategorie, stejně tak jako nejsou jejich voliči první a druhé kategorie.\nHezký večer, začínají mimořádné Události, komentáře. Prezidentské inaugurační Události, komentáře. Miloš Zeman složil druhý prezidentský slib, bilancoval svůj první mandát, nastínil, co by Česko potřebovalo. Kritizoval Zdeňka Bakalu i některá média, včetně veřejnoprávních. Několik zákonodárců na protest potom opustilo ještě během prezidentova projevu Vladislavský sál. Miloš Zeman jako politický mocenský aktér České republiky, jeho politická minulost, současnost i výhled do příštích politických kroků, možná politických bitev. To všechno nabídnou Události, komentáře v příštích 90 minutách. Ostatně už tady můžete vidět poměrně široký rejstřík hostů. Těmi hosty jsou zástupci všech devíti politických subjektů zastoupených v Poslanecké sněmovně Parlamentu České republiky. A po těch 90 minutách tohoto, dejme tomu, sněmovně-politicko-stranického bloku přidá Dan Takáč v další části speciálního vydání Událostí, komentářů také názory významných komentátorů a politologů. Takže ještě jednou hezký večer. Začínáme. A začněme představením hostů. Já jenom poprosím, pánové, i když to je možná trochu popření Guta Jarkovského, abyste mi neodpovídali na vaše jméno slovem dobrý večer, protože bychom mohli strávit třeba dvě minuty jenom tímto. Takže já představím zástupce všech zde přítomných politických subjektů. Jan Farský, předseda poslaneckého klubu Starostů a nezávislých. Dále Jiří Pospíšil, předseda strany TOP 09 a europoslanec. Marian Jurečka, první místopředseda KDU-ČSL. Jan Chvojka, předseda poslaneckého klubu ČSSD. Dále je zde předseda KSČM a místopředseda Poslanecké sněmovny Vojtěch Filip. Přišel také poslanec SPD Jiří Kobza. Předseda Pirátů Ivan Bartoš. Předseda ODS a místopředseda Poslanecké sněmovny Petr Fiala. A místopředseda hnutí ANO a ministr zahraničí Martin Stropnický. Teď tedy všem najednou hezký večer.\nJiří KOBZA, poslanec /SPD/:\nJan CHVOJKA, předseda poslaneckého klubu /ČSSD/:\nJiří POSPÍŠIL, předseda strany, europoslanec /TOP 09/:\nVojtěch FILIP, předseda strany, místopředseda Poslanecké sněmovny /KSČM/:\nMarian JUREČKA, 1. místopředseda strany /KDU-ČSL/:\nPetr FIALA, předseda strany, místopředseda Poslanecké sněmovny /ODS/:\nMartin STROPNICKÝ, místopředseda hnutí, ministr zahraničí v demisi /ANO/:\nKdyž se dělá takovýto delší pořad, tak samozřejmě logické je se zamyslet nad tím dramaturgicky, jak to rozčlenit. My jsme to tedy udělali tak, že možná trochu chronologicky, minulost, přítomnost, budoucnost a Miloš Zeman coby aktér české politiky, ale možná ještě úplně na začátek věc, která možná ten pořad odstartuje. Jedna otázka, poprosím fakt jednu větu, neříkám to jako formalitu, jednu nerozvitou větu. Co se vám vybaví, když se řekne Miloš Zeman nebo jak byste jednou větou definovali Miloše Zemana a zdůrazněme, někteří z vás ho znají vlastně už desítky let. Můžeme začít třeba v pořadí, které jsem představoval. Jedna věta.\nJá jsem se snažil být tedy pozitivní a rád bych začal pozitivně, tak řeknu, výjezdy do krajů, Ústavní soud a rozporuplnost a rozdělování společnosti.\nDěkuju za tuto jenom mírně rozvitou větu. Pane Pospíšile?\nMiloš Zeman je pro mě ofenzivní politik, který dělí českou společnost a před jedním veřejným zájmem hájí svůj vlastní mocenský zájem.\nVelice schopný, pracovitý politik, rétor, který si jde za svým, který však velice důsledně je schopen oponovat svým názorovým odpůrcům, a to skoro jakýmkoli způsobem.\nJá bych řekl dvě slova. Talentovaný politik, člověk, který byl premiérem a nyní je druhé období prezidentem, musí být talentovaný politik.\nA prognostik, to je název jedné, teď nedávno vyšlé knížky.\nJá myslím, že Miloš Zeman není pouze politik a je skutečný státník, který vidí dál, než mnozí další.\nPodle mého názoru je Miloš Zeman prezident, který naslouchá lidem.\nPrezident Zeman je politik, který utvářel dlouhodobě historicky tvář české politické scény i jako premiér a následně ještě dalších 5 let po přímé volbě prezidenta bude pravděpodobně dosti ovlivňovat chod české politiky skrze ty své politické dovednosti.\nMiloš Zeman je bezpochyby jeden z nejvýraznějších politiků v historii moderní České republiky, nicméně je to politik, který ve funkci prezidenta nenaplňuje očekávání, nevykonává tu funkci tak, jak by měl, naši společnost znejišťuje a znejišťuje také zahraničněpolitickou orientaci České republiky.\nJá bych řekl, že to je poslední mohykán té první polistopadové politické generace a člověk, který v české politice dosáhl prakticky všeho, čeho lze dosáhnout.\nAno, zdůrazněme, že Miloš Zeman v tuto chvíli je už tady s námi, myslím, s politickými občany, s občany této země více než čtvrt století a pokud dokončí svůj druhý mandát, tak tu bude s námi vlastně více než 30 let. Možná ale to zužme, nebudeme se bavit teď o celých 30 letech, i když myslím si, že tam občas něco třeba z roku 89, popřípadě z dob, kdy byl premiérem, probleskne, ale zužme to teď na jeho první mandát. Připomeňme si teď, co Miloš Zeman říkal, co sliboval ve své inauguraci před 5 lety.\nMiloš ZEMAN, prezident České republiky /2013/:\nChci být prezidentem všech občanů bez rozdílu jejich politických názorů a jsem si vědom toho, že tento závazek nemohu naplnit pouhými slovy, ale především konkrétními činy v průběhu svého funkčního období. Řekl jsem také, že chci být hlasem dolních 10 milionů neprivilegovaných občanů, protože ti privilegovaní svůj hlas nebo spíše hlasy už dávno mají. Věřím, že na daleko širší bázi věcným a pokud možno i přátelským dialogem všech relevantních subjektů se nám podaří nalézt společný jmenovatel v zájmu dalšího rozvoje České republiky a hájení jejich oprávněných národních zájmů.\nAno, bylo předjaří roku 2013 a Miloš Zeman vstupoval, teď pozor, neříkám, že vstupoval do české politiky, protože on se vlastně do té politiky vrátil ve velkém stylu po jisté pauze. Vstupoval do prezidentské politiky. Naši hosté a poprosím o reakci na to, v čem podle vás Miloš Zeman výrazně naplnil a naopak výrazně nenaplnil to, co říkal, s jakým étosem vstupoval do politiky před pěti lety. Možná začnu panem Fialou, protože jeho strana v té době vlastně, byť už tedy byla v tom ohledu, musím říct, za jistým mocenským zenitem, tak v tu chvíli ještě to byla dominantní síla české politiky. Vaše hodnocení?\nMoje hodnocení je kritické a není to žádné překvapení. My jsme nebyli spokojeni s výkonem prezidentské funkce Miloše Zemana, proto jsme také doporučovali...\nJá vás jenom přeruším, neberte to tak nějak, pardon...\n...aby ho lidé nevolili.\n... abych tu otázku možná konkretizoval. Já chápu, že někteří lidé od počátku prostě Miloš Zeman třeba nebyl jejich šálek kávy. Ta otázka byla formulovaná spíš v tom, v čem při danosti vašich politických názorů a postojů vůči Miloši Zemanovi podle vás naplnil nebo nesplnil vaše očekávání?\nA ta odpověď by byla stejná. Já jsem vás, pane redaktore, takto pochopil. Když jsem tam seděl jako člen vlády, když Miloš Zeman skládal ten svůj první slib, tehdy nestranický ministr, a přestože jsem nesdílel názory Miloše Zemana, tak jsem pořád věřil, že jako zkušený politik se bude chovat důstojně v roli hlavy státu a bude plnit aspoň některé sliby, které dal. A on je prostě neplnil. Když se podívám na ty sliby zpátky a oni to nejsou malichernosti. Nebudu mít žádné poradce, samozřejmě, že má poradce. Nebudu udělovat milosti, uděloval milosti. Nebudu nikdy veřejně vystupovat proti vládě, řekl taky Miloš Zeman, vystupoval samozřejmě proti vládám. A tak bych mohl pokračovat. Budu podporovat zákon o přebytkovém státním rozpočtu, když bude konjunktura. Co dělal? Pravý opak. Takže na těchto konkrétních příkladech vám mohu ukázat spoustu nesplněných slibů Miloše Zemana a teď bychom mohli mluvit o zahraniční politice, o těch malicherných sporech, třeba o údajný Peroutkův článek, vyznamenání komunistických funkcionářů minulé éry, těch věcí je celá řada. Já opravdu s mandátem pana prezidenta spokojený být nemůžu, moje strana také ne. A já myslím, že dnes spousta občanů viděla, jak nedůstojně pan prezident Zeman se ujal svého inauguračního projevu, což není ani příslib do budoucna.\nMy to probereme, samozřejmě teď jsme ve fázi minulost a jenom tedy zopakuji svoji výzvu, kterou mimochodem bych měl adresovat sebekriticky i sám sobě k těm méně rozvitým souvětím, protože je nás tady docela dost. Pane Bartoši?\nMy jsme si tady pustili tu ukázku a já si myslím, a to není pouze doménou prezidenta Zemana, že nejdůležitější je, aby člověk to, co říká, i třeba v médiích, jaký vzkaz dává těm lidem, aby pak podle toho jednal, aby tak činil, aby tam nebyl rozdíl mezi tím, co říká, jaký bude a jaký ve skutečnosti je. A samozřejmě lidé, kterým politika pana Zemana konvenuje, kteří s ní souhlasí, a já mezi ně nepatřím, já jsem ho nevolil ani před tím, ani nyní, ani Piráti, tak ti jsou spokojeni a vlastně naplňuje ten slib, akorát na tu druhou polovinu lidí, ovšem on hovoří o tom, že byl prezident těch desíti milionů, tak je zesměšňuje nebo nějakým způsobem ten jejich názor shazuje a viděli jsme to i dneska. Pan Zeman vstoupil do politiky s jakousi záští po tom, co teda trávil nějaký čas mimo politiku na Vysočině a ta prostě přetrvává a i po jeho znovuzvolení. A viděli jsme to nejen dnes, ale i při prvních výrocích, tak prostě ta trvá dál.\nMožná předseda KSČM, protože to je strana, která nepochybně v tom roce 2013, teď to řeknu kulantně, prostě neronila slzy, když Miloš Zeman nastupoval na Pražský hrad, takže možná by mě zajímalo, jestli vy můžete srovnat svá očekávání před pěti lety s tím, jak vypadal první prezidentský mandát Miloše Zemana?\nMy jsme podporovali Miloše Zemana zejména ve druhém kole. My jsme před prvním kolem samozřejmě všechny, kteří chtěli podporu KSČM, tak jsme pozvali na jednání našeho výkonného výboru a Miloš Zeman určitě splnil to, že bude tím prezidentem občanů. Za občany jezdil. Jako kdo to zpochybňuje, tak lže. Stoprocentně se zajímal o názory občanů. To, že nebude dávat milosti, to bylo od začátku jasné, že ten slib nemůže dodržet, to prostě ani není možné. Ty milosti jsou věcí, kdy soud nemůže jinak postupovat a z důvodů humanitárních se to musí takhle udělat. A pokud teda musím ještě říct, výrazně pomohl v ekonomické diplomacii České republiky, a to kterékoliv vládě, která o to požádala.\nJá bych chtěl navázat na některou tu kritiku, která už tady zazněla. Já si hlavně kladu otázku, proč některá témata otevíral například onen zmiňovaný Peroutkův článek a to obvinění pana Peroutky a následné nerespektování rozsudku soudu, který mu přikázal, že se má omluvit, což doteď neudělal, že vlastně si říkám, jak to pomáhá české společnosti, když pan prezident říká, že chce tady zastupovat všechny občany, všech deset milionů obyvatel. Takže tady je několik momentů, kdy naopak si myslím, možná už i zcela účelově tato témata pan prezident takto otevírá, byť ví, že české společnosti toto nepomůže ani o píď, ale protože je to výrazný moment, jak vstoupit do mediálního prostoru. A to já mu velice vyčítám, že tyto kroky dělá a samozřejmě jeho pracovitost, jeho ježdění po krajích, komunikace s občany, to je něco, co lze říct, že naplnil bezezbytku.\nJeště, pane Pospíšile?\nJá navážu na pana kolegu Jurečku, já to vidím podobně. Já jsem přesvědčený, že Miloš Zeman jako používal slovo ofenzivní politik, který si betonuje podporu u svých, řekněme, padesáti jedna procent podporovatelů. Cíleně otevírá společenské konflikty, cíleně je vyvolává. Útok na pražskou kavárnu, útok na české vysokoškolské rektory, útok na Peroutku a tak dále. Tím posiluje svoji pozici u svých voličů, ale je to strašná destrukce celé společnosti, prezident má spojovat, to není předseda vlády, který má svoje voliče, své politické strany. On nepochopil, že prezident není předseda sociální demokracie, který hájí zájmy svých voličů a bojuje s jinými politickými stranami.\nJenom, že jste, pánové, občas utekli opět trochu, teď nehodnotíme Miloše Zemana vaším úhlem pohledu, hodnotíme, srovnáváme vaše očekávání před pěti lety a realitu, ale...\nJá jsem doufal, že se tak chovat nebude a očekávání byla jiná než ta realita, kterou tady popisuji.\nPane Chvojko, vaše strana v té době naopak, teď zase nevím, jak to říct, tak nebyla asi úplně na vzestupu, no, byla na vzestupu, čekala na to, že se ujme vlády zodpovědnosti a Miloš Zeman na Hradě. Pět let před tím a nyní.\nJá bych ho pochválil za jednu věc, to je doplnění členů Ústavního soudu, tam si myslím, že to je věc, kterou udělal velmi dobře. Ty lidi, kteří tam byli doplněni, jsou nesporné kapacity v oblasti práva, koneckonců mě někteří z nich učili na mojí alma mater v Brně. Co se týče sociální demokracie, tak tam se ukáže a ukázalo se vlastně, co říkali někteří kolegové. Já jsem očekával taky, že bude spojovat, on to koneckonců slíbil, že bude se snažit o to, aby se společnost spojovala a ne rozdělovala. A on v podstatě pokračoval v tom, co dělal ale i tu celou dobu, když byl na té Vysočině. Snažil se tu sociální demokracii nějakým způsobem štěpit, dělit. Víme, že vznikly tenkrát různé frakce a vzpomeňme si všichni na říjen roku 2013, kdy došlo k onomu slavnému lánskému puči. Takže co se týče vztahů Miloše Zemana k sociální demokracii, tak ten byl velmi rozporuplný...\nA to mi ještě řekněte, když už teda jsme, a teď zase omlouvám se, že trošku košatím tu naší debatu, která samozřejmě ty plány nikdy nevyjdou úplně přesně, ale měla být taková trochu tedy jednoduchá nebo holá. Dejte nám nahlédnout, co se tehdy dělo, i když jste v té době asi nebyl úplně nejvýše postavený sociální demokrat. Co se dělo v té době, když jste tedy zformulovali tu velice precizně nuancovanou větu před druhým kolem prezidentské volby 2013: „Doporučujeme voličům ČSSD, aby zvážili podporu Miloše Zemana.“\nTa věta vypovídá sama za sebe, prostě ČSSD v tomto nebyla jednotná. My jsme měli svého kandidáta v rámci prvního kola, kdybychom chtěli podporovat Miloše Zemana, tak ho budeme podporovat už v rámci prvního kola a svého kandidáta nominovat nebudeme. To znamená, byla část sociálních demokratů, kteří podporovali našeho nominanta Jiřího Dienstbiera, ale bohužel pak byla část takových těch lidí, kteří vzpomínali nostalgicky na ty doby, kdy byl Miloš Zeman předseda strany a premiér a ti podporovali jeho. Takže tam bohužel to, co by mělo být normální v každé straně. To, že máme svého kandidáta, podporujeme ho všichni jako celek, tak to se bohužel nestalo a to stigma je v podstatě v sociální demokracii do dneška, to prostě platí.\nDěkuji. My to, my to kolečko dokončíme, jenom do toho vnesu jedno téma, které s dovolením já považuji za docela zajímavou věc, u které si troufnu tvrdit, ale je to samozřejmě na zvážní diváků, a také zde, zde přítomných hostů. Došlo k jistému posunu u Miloše Zemana, konkrétně je to otázka evropské integrace, postoje k Evropě, postoje k možná k míře integrace a k sympatiím tam či onde v rámci Evropské unie. Pojďme se přenést do dubna 2013, kdy se na Pražském hradě vyvěšovala evropská vlajka a schválně si poslechněte tu větu, kterou tehdy Miloš Zeman po tom ceremoniálu pronesl.\nMiloš ZEMAN, prezident České republiky /3. 4. 2013/:\nJe to symbol našeho přihlášení se k hlavnímu proudu k evropské integraci.\nPane Kobzo, SPD, vy asi byste rozhodně nepoužívali slogan hlavní proud evropské integrace. Vnímáte to jako posun Miloše Zemana, i když zdůrazněme, on stále říká, že je pro významné integrační posuny v Evropě a přece jenom ten slogan hlavní proevropské integrace v české politice používají jiné politické síly v tuto chvíli, je to tak?\nJá bych se vrátil ještě k té primární otázce.\nNe, odpovězte mi na tohle to, potom to klidně přilepte za to.\nPůjdeme trošku do retrospektivy, ale já se domnívám, že prezident Zeman přinesl zase do prezidentského úřadu vlastenectví a pýchu na to vlastenectví, a to si myslím, že je důležité.\nJasně, ale v tom ceremoniálu, o kterém se bavíme, kromě vyvěšování evropské vlajky se také podepisoval doplněk Lisabonské smlouvy, takzvaný euroval. Je to posun? Vidíme to jako posun Miloše Zemana třeba vlastně i příznivým směrem vaší optikou?\nMojí optikou, v roce 13 byla úplně jiná situace, než je nyní. A fakt je, že mnoho věcí se od té doby stalo a ty názory, které zaznívají, nyní jsou odrazem té situace a toho vývoje.\nJak to vidí Martin Stropnický?\nUrčitě se od té doby mnohé stalo, tak si připomeňme, že někdy brzo v roce 14 se stal Krym a potom Doněcká, Luhanská oblast, potom v roce 15 masivní migrantská vlna a krize. Takže od toho se asi i odvíjel určitý posun názorů pana prezidenta, protože je pravda, že to Evropa prostě nezvládla, to musí říct i eurooptimista. Ale já bych ještě se připojil teda, já to připlácnu, jak jste říkal...\nJá jsem říkal přilepte, rozumím.\nDobře, dobře. Já se samozřejmě připojuju k tomu, že pan prezident byl kontaktní a lidový v tom nejlepším slova smyslu, to určitě ano. Z mého pohledu a z toho titulu, že jsem vykonával funkci ministra obrany, tak jsem s ním byl relativně v pravidelném kontaktu. Musím říct, že nikdy nezpochybňoval naše členství v NATO, armáda ho zajímala čistě i lidsky nebo jako mužsky, řekněme, kdy nám pomáhal stran prosazení třeba navýšení rozpočtu. Ještě bych zmínil dvě věci zajímavé, myslím, z téhle oblasti. Velmi se věnoval té izraelsko-české relaci, vnímal jí a vnímá ji, a myslím si, že to jeho jeden z těch profilů jako názorových...\nA tam vlastně žádný posun nenastal, protože to je kontinuálně postoj Miloše Zemana.\nAno, ale tak v něčem se lidé mohou vyvíjet, v tomhle tom se to naopak upevňovalo, musím říct, měli jsme dvakrát setkání obou vlád. A poslední věc, myslím, že se snažil i roztáhnout jakoby to spektrum i pod možná tlakem určité kritiky po zvolení Donalda Trumpa prezidentem, a to úplně nedopadlo. Ale tam ta snaha byla, myslím, evidentní, jakoby roztáhnout teda to kružítko ještě směrem ke Spojeným státům.\nPan Farský, který před tím nevystupoval.\nJá bych chtěl říct, že Evropana z vás neudělá to, že vyvěsíte vlajku Evropské unie na Pražském hradě...\nDobře, ale podpis eurovalu byl jednoznačný akt, formální akt, který má svoji platnost.\nSkutečně formální akt a pak pokračovaly kroky, které skutečně nebyly evropské. To, že se nectí ústava, to, že se o ústavních zvyklostech prohlásí, že jsou idiotské a když se přenastavují znovu a nectí ani...\nDržme to na zahraniční politiku.\n... nectí ani to, co dal v jeho vyjádření v Radě Evropy ohledně toho, že Krym by snad už měl zůstat Rusku, ať na to zapomeneme, bylo takřka vlastizrádné. My jako malý stát jsme závislí na mezinárodních smlouvách a na tom, jak budeme prosperovat a jak bude zajištěna naše bezpečnost. Když představitel takto malého státu zpochybní mezinárodní právo, zpochybňuje budoucnost vlastního státu a když to hodnotíte podle činů, je lehké být Evropanem ve snadné době, ale je těžké být Evropanem ve chvíli, kdy té Evropě se tolik nedaří a v těch chvílích tu společnou loď, a už bych nemluvil ani o hlavním proudu, okamžitě opustil a dal se na stranu populistů, neuklidňoval tu situaci, naopak ji rozdmýchával, nespojoval, on rozděloval. To, co je jeho politikou bohužel, já to neříkám s žádnou radostí, pro mě je to smutný, je mi to líto. Dnes, co jsem viděl na tom inauguračním projevu, bylo, bylo něco, co mě obrovsky zklamalo v tom, že to je věc, kterou jsem doufal, že se to zlepší...\nK tomu se dostaneme, ještě jsme pořád v bloku, ještě jsme pořád v bloku minulé doby.\nAle zároveň bych řekl jako, je za co ocenit prezident Zeman. Myslím si, že jeho cesty do krajů dávaly smysl, je dobře, že vyrazil, že se účastnil, že se setkával s veřejností a také bych se připojil tady ke kolegovi ze stejné fakulty právnické v Brně, Ústavní soud skutečně doplnil příkladně a Ústavní soud je jeden z valů, který je...\nNeutíkejte mi, pane Farský, ze zahraniční politiky. Pane Filipe, vrátím se k tomu ústřižku z našeho zpravodajství, k té větě z roku 2013. Stalo se něco, změnilo se něco? Je Miloš Zeman z hlediska zahraniční politiky, evropské politiky, možná názory na migraci, je tam posun?\nVíte, on je hlavně posun v té Evropě. To bylo za jiné komise a ta komise předložila ty věci, které pro Českou republiku byly podstatné a když tato komise je nekompetentní a nekoná, nedivte se, že ji kritizuje a že odmítá některé kroky, které jsou, promiňte mi, od stolu protičeské.\nČili nezměnil se Miloš Zeman, ale změnil se svět okolo nás. Pane Fialo.\nAle já chápu určité proměny třeba evropské pozice, Evropa procházela řadou krizí. Je to trošku málo uvěřitelné od člověka, který se považuje za eurofederalistu a byl tak jako aktivní najednou, že změnil názor. Ale dobře, já to respektuji. Jestliže změnil názor a chtěl prezentovat zájmy České republiky například v oblasti migrace, v odmítání kvór a dalších věcí, tak si kladu otázku, proč za poslední roky prakticky nebyl v žádné západoevropské zemi, nehájil tam naše zájmy, nezvou ho tam, nejezdí tam. Jezdí do Číny a do Ruska, to já nijak nezpochybňuji. Ale tahle jeho aktivita není prostě vyvážena aktivitou v západních demokratických zemích, a to na tu politiku vrhá trošku podivné světlo. Mimochodem, když tady pan ministr Stropnický, já to nijak nezpochybňuji, mluvil o tom, že jako ministr s ním měl dobrou zkušenost. Já jsem si vzpomněl, když tady byl ten záběr z roku 13, že moje první zkušenost jako ministra školství s prezidentem Zemanem byla ta, že odmítl podepsat dekret jmenování profesorem. Poprvé, byla to jakási změna v ústavě...\nZase už mi utíkáte ze zahraniční politiky.\nNeutíkám, ale to je velmi důležité, protože ono to s tím souvisí. Nerespektují se zvyklosti, nerespektuje se tradice a v zahraniční politice se nerespektovala také jakási zahraničněpolitická tradice České republiky z jeho strany.\nJeště možná jeden výrok nebo jedna věc, o které bych také si troufl tvrdit, že je posun. Miloš Zeman 2002, výrok, který teď cituji: „Čím dříve se Rakušané zbaví Heidera a jeho postfašistické strany, tím lépe.“ Miloš Zeman 2002. Miloš Zeman 2016 přijímá na Hradě kandidáta strany svobodných Norberta Hofera na prezidenta ještě před tím, než se odehrály ty prezidentské volby v Rakousku. Pane Kobzo, ještě jednou, mění se Miloš Zeman nebo se mění svět okolo nás?\nZase se mění svět okolo nás, protože strana svobodných v roce 2002 je úplně jiná, než je strana svobodných nyní. A vedení Jörga Heidera je úplně jiné, než vedení Heinze Christiana Stracheho.\nStručně ještě pan Pospíšil...\nJedna poznámka. Navážu na to, co říkal doktor, profesor Fiala, pardon, předseda ODS. Bohužel Miloš Zeman v Bruselu není vnímán jako proevropský politik a je to dáno mimo jiné tím, že do Bruselu nejezdí a nejedná. Podívejme se, když vezmete nejen četnost cest k našim sousedům po Evropě, ale i četnost cest a jednání v evropských institucích, tak Miloš Zeman tam je fakticky neznámým politikem. Pokud mu tak vadí kvóty a já to respektuji, pak jako prezident má jezdit do Bruselu a tam jednat, protože mohu mít úplně odlišný názor, než má většina dvacítky osmičky, ale musíme jezdit a jednat, ne to říkat pouze na setkáních a na volebních mítincích.\nA ta lingvistická námitka, že slovo proevropský mohlo mít před 5 lety ještě jakýsi význam, ale v tuto chvíli je vlastně konsensus...\nAle v čem se doba změnila?\n...pardon, konsensus české společnosti poměrně výrazný, je takový, že nechtějí výraznější integraci Evropské unie, nechtějí euro, nechtějí zde masivní migraci, nechtějí, aby třeba Evropská komise nebo někdo z Bruselu určoval, kdo přijde do této země jako imigrant.\nJá to ale chápu, ale opět opakuji, pak má náš prezident být aktivní, jezdit do Bruselu, pokud mu záleží na tom, abychom byli aktivními hráči v Evropě a tam má jednat a tam má například vysvětlovat, proč jsou kvóty pro Českou republiku problém. Ale Miloš Zeman tam nikdy kvůli tomuto problému nejel. Navštívil paní Merkelovou a povídal jí vtip, že když si někdo pozve někoho k sobě domů, nemá ho druhý den posílat na oběd k sousedovi. Možná hezké řečnické cvičení, ale takhle se nedá řešit obrovský problém evropské migrace tímto způsobem.\nTeď na mě všichni tady ukazují prstem, já nevím, já v těch devíti lidech to občas zapomenu, tak se omlouvám, pokud někoho jsem tedy vynechal. Možná pan Filip, který předpokládám, že chtěl, ten kroutil hlavou trošku, tak stručně ale prosím už, pánové.\nVíte, mně to od europoslance trošku vadí takové hodnocení. Zaprvé prezident není o tom, aby tohle to vyřizoval. Od toho je předseda vlády, ten má ten hlas, kde může něco zablokovat. To je první moment. Druhý moment je, on jezdil samozřejmě i do té Evropy, tady bylo připomenuto, nejen Merkelové, i jiné návštěvy byly po Evropě a tam vyjadřoval. A to, že řekl Angele Merkelové, že opravdu není možné, aby si někoho pozvala na návštěvu a nechala ho krmit někým jiným, to je správné, protože to je postoj prezidenta suverénního státu. Nezlobte se na mě, co tady zkoušíte?\nA mimochodem, pane Filipe, jak se tedy dívá...\nJde o počty a četnost těch návštěv, pane předsedo.\nPardon, ale jak se dívá...\nPočty, četnost návštěv na Východ a na Západ, to se dá lehce srovnat.\nPane Pospíšile, pane Pospíšile. Jak se dívá radikálně levicová strana, myslím, že to je korektní označení vaší strany na to, že předseda strany, která je označována v Rakousku za krajně pravicovou nebo kandidát této strany na prezidenta přijede a je přijat Milošem Zemanem. Kdyby tady seděl Jean-Luc Mélenchon nebo nějaký jiný západoevropský levicový radikální politik, předpokládám, že by běsnil, běsnil jste?\nNe, tak já musím říct, že v tom jsem Miloši Zemanovi nerozuměl a ptal jsem se ho na to, co mu na tom vadí. Jeho odpověď byla dána tím, že kandidát Strany zelených, který kandidoval na prezidenta republiky a současný prezident, v podstatě mu vadil kvůli jeho vztahu k našim výrobním kapacitám v energetice, to znamená kvůli jaderné elektrárně Temelín a dalším věcem. Tomu já rozumím. To jsou osobní věci, které těžko mu lze vyčítat a já bych se teda zachoval jinak. Já jsem samozřejmě takovou podporu nikdy nedal a respektuji samozřejmě voliče v Rakouské republice u sousedů.\nMáme tedy, samozřejmě časově se to vždycky rozpadá ten scénář. Pan Bartoš, pan Stropnický něco chtěl říct a pan Jurečka.\nJá bych jenom reagoval, pan prezident Zeman usiloval v přímé volbě o druhé zvolení a i on sám řekl, že hlupák nemění názor. A pokud ten hlavní liniový proud i ten diskurs prostě jde tím stylem, že najednou tady hodně vyskočil Tomio Okamura se svými názory, lidé se radikalizují a ve volbách bylo jasné, že výrazně zvítězí ANO, tak prostě prezident upraví to svoje vystupování tím směrem, aby následně u těch lidí a je vidět, kde je ten největší voličský potenciál z výsledků voleb, je to ANO, SPD výrazně uspělo, tak prostě jde tímto směrem. A je-li teda volen přímo, tak samozřejmě potřebuje své hlasy. Takže když se začalo tady strašit ve velkém prostě islamizací, tak pan prezident šel vystoupit třeba na 17. Listopad ke konvičkovcům na demonstraci. On jezdí k SPD, protože Tomio Okamura je rád a vyhřívá se v přízni prezidenta. Takže ano, prezident také mění názory a bohužel v tomto musím říct, že pan prezident je dobrý stratég a ví, odkud fouká vítr hlasů v přímé volbě, takhle pragmatické...\nTo špatně znáte Miloše Zemana, pane Bartoši.\nTakhle pragmatické to je.\nŠpatně znáte Miloše Zemana.\nJá si myslím, že opravdu politika státníka dělá důvěryhodnost. Ano, můžeme se vyvíjet, můžeme své názory nějakým způsobem korigovat, ale nemůžu říkat úplně něco jiného a dělat, než jsem dělal před 5, 10 lety. Já si myslím, že například i na tom tématu, se omlouvám, odbočím, když si vezmete video, které je dokonce na webu České televize, jak Miloš Zeman mluví o Andreji Babišovi a o hnutí ANO v jeho počátcích, tak to je jasná ukázka, jako když uděláte střih o šest let později, jak zase mluví před druhým kolem volby. To potvrzuju to, co říkal pan předseda Bartoš, že prostě on je velice dobrý pragmatik a umí s tím mediálně pracovat. Ale v té zahraniční politice je to obrovský problém, protože tam ti vaši partneři se dívají na nějakou stabilitu, aby se měli o co opřít. A dneska, když sice já jako člen vlády mohu hodnotit za ty čtyři roky, že jsme viděli mnohokrát, jak se prezident Zeman výrazným způsobem odchyloval od zahraniční politiky vlády, tak ta ukázka s tím Krymem, kdy my jako vláda jsme se vůči tomu jednoznačně vymezili a prezident vystoupí a řekne veřejně takovýto výrok při historii České republiky roku 38 až 68, to je něco neuvěřitelného, a to prostě nás znevěrohodňuje v Evropě i ve světě.\nPane Chvojko, vaše strana na rozdíl od některých jiných stran ještě nedávno, nevím, jestli to je úplně v posledních týdnech, ale ještě před pár měsíci ten slogan hlavní proud evropské integrace používala. Změnil se svět, změnil se Miloš Zeman nebo se změníte i vy v tomto ohledu? Je to vlastně přirozený posun daný jakousi gravitací české populace, české společnosti?\nSamozřejmě sociální demokracie stojí sto čtyřicet let na stále stejných principech bez ohledu na to, jestli se svět mění, nebo ne, tak ty principy solidarity...\nMně šlo o zahraniční politiku a evropskou politiku.\nZahraniční politika samozřejmě, svět se změnil, změnila se Evropa, nicméně je potřeba, co se týče politiky, stále stát na těch stejných principech. Co se týče pana prezidenta, tak on na nich nestojí, protože on dneska připomeňme si ten jeho první inaugurační projev z roku 2013, kde se velmi ostře vymezil tedy proti Dělnické straně sociální spravedlnosti, pokud si pamatuji dobře, že se takto jmenovala a která se tehdy pohybovala lehce za hranou zákona, ale zároveň on dneska nemá problém s hnutím SPD, kolem které se pohybuje ne za hranou zákona, ale dejme tomu na hraně toho zákona. Já mezi těmi dvěma stranami nebo hnutími nevidím úplně zásadní rozdíl. To stejné, jestli jste vy říkal 2002, on se vymezil proti Heiderovi a v roce 2015, už to tady říkal kolega Bartoš, a já to považuju za velkou černou skvrnu na jeho pětiletém působením prvním, se postavil s Martinem Konvičkou na pódium a při tom tehdy Martin Konvička vyzýval, že máme některé obyvatele namlít do masokostní moučky, což je naprosto šílené.\nPane Kobzo, jenom stručná reakce na to, co tady padlo.\nJá se musím jenom ohradit, protože pokud nás osočujete, že se pohybujeme na hraně zákona, tak zaprvé na hraně kterého zákona a jako...\nOno zákonů je spousta.\n...který zákon máte na mysli? To, že chceme, zvýšit důchody nebo že chceme přímou demokracii nebo tohle myslíte?\nDobře, tak nechte to, možná ale já se tedy vracím k tomu, opravdu, pane Kobzo, vy necítíte jistou, teď nevím, jak to nazvat, hořkost nebo hořko-sladkost z toho, že 2002 Miloš Zeman řekne: „Čím dřív se zbaví Rakušané Heidera a jeho postfašistické strany, tím lépe.“ A teď se chová trochu jinak. Já chápu, že to je vlastně vaším směrem, že v tomto ohledu máte v Rakousku jako stranu, vůči které se stavíte přívětivě nebo berete ji jako správnou stranu nebo stranu, která rozhodně není úplně v rozporu s vašimi představami, ale jestli vás zaráží to, že před 15 lety to byla strana postfašistická, jejíhož předsedy by se měli zbavit, tak...\nPane redaktore, ale strany jako FPÖ a Front National jsou strany europarlamentní a prodělaly...\nA já se ptám, jasně, já se ptám na Miloše Zemana, nikoliv na ty strany.\n...poměrně jako zásadní rekonstrukci i programovou. A v podstatě my jsme jednak v té době teda neexistovali ještě, ale strana, která je FPÖ nyní pod vedením Heinz-Christiana Stracheho, tak je vlastenecká strana, je euroskeptická, je demokratická.\nDobře, nemluvte mi o straně, mluvte, jestli vás nezaráží ten posun Miloše Zemana.\nJá myslím, že to vyjádření vycházelo ze situace, která byla v roce 2002, teď je rok 2018. Po 16 letech? A to už je v politice dost dlouhý vývoj.\nJednu větu jenom řeknu, a to je klíč a to to vysvětluje. Prostě Miloš Zeman si z nějakého liberálního sociálního demokrata, kterým byl třeba v devadesátých letech, posunul k radikálním krajům politického spektra. A protože radikální levice a radikální pravice mají v mnohém velmi blízko, tak to je klíč k tomu, proč se chová tak, jak se chová. Ale proto taky není schopen realizovat nějakou rozumnou zahraniční politiku nebo jí pomáhat, protože zahraniční politiku má skutečně dělat vláda, ale Miloš Zeman jako hlava státu by tomu měl napomáhat, a to on prostě nedělá.\nBleskově jenom, že skutečně ta strana Heidera tehdy svobodní byla šokem pro Evropu, bylo to něco úplně nového, Rakousko bylo ostrakizováno. Dneska jsme bohužel o dost dál a ta strana svobodných už vůbec takové znepokojení nevyvolává. A musím ale říct zase, že je potřeba rozlišovat. Na jednu stranu se říká, a myslím, že právem, že tam jsou skutečně téměř neonacisté, ale pak je tam třeba taky odborník Karin Kneissl na zahraniční politiku, která je odborník, nikoliv straník, s kterou jsem se setkal a s kterou je jako velmi, velmi rozumná řeč, takže prostě ta Evropa je o něco složitější, tak se nedivme, že se ty názory vyvíjejí.\nPojďme se posunout dál, respektive vlastně jsem to řekl špatně, pojďme se ještě přetočit zpět, protože teď se podíváme na některé výrazné okamžiky uplynulých pěti let Miloše Zemana ve funkci. Zdůrazněme v chronologickém pořadí.\nosoba /9. 5. 2013/:\nČervené spinely a rubíny a perly. Velmi zajímavý je ten vrcholový křížek.\nosoba /7. 8. 2013/:\nNyní prosím pana doktora Pavla Rychetského.\nMiloš ZEMAN, prezident České republiky /17. 11. 2014/:\nA je zbabělost od těch, kdo tam nebyl...\nMiloš ZEMAN, prezident České republiky /27. 1. 2015/:\nFerdinand Peroutka uveřejnil v prestižním časopise Přítomnost článek s titulkem Hitler je džentlmen.\nMiloš ZEMAN, prezident České republiky /14. 5. 2017/:\nTady jsou další novináři? Novinářů je příliš mnoho, je třeba je likvidovat.\nMiloš ZEMAN, prezident České republiky /4. 5. 2017/:\nA nastav si to, támhle to máš obráceně.\nMiloš ZEMAN, prezident České republiky /Události, 19. 9. 2017/:\nPotřebujeme bezpodmínečnou solidaritu s židovským lidem a s izraelským státem.\nMiloš ZEMAN, prezident České republiky /27. 1. 2018/:\nBych chtěl být, jak stárnu, poněkud pokornější, poněkud méně sebevědomý a poněkud vstřícnější vůči názorům lidí, kteří mají jiné názor, než mám já.\nAno, z rekapitulace minulosti se přesouváme k té současnosti, vlastně k dnešku, i když minulost a současnost se určitě budou prolínat i v příštích minutách. Ale k tomu dnešnímu projevu. Docela velký rozruch vzbudila ta část inauguračního projevu Miloše Zemana, kde se opřel do podnikatele Zdeňka Bakaly a také do některých médií, včetně veřejnoprávních. Několik poslanců a senátorů následně opustilo sál.\nHospodářské noviny nebo týdeník Respekt nebo server Aktuálně.cz jsou ve vlastnictví Zdeňka Bakaly. A tyto noviny nás každodenně poučují o tom, jak se máme chovat. Podle mého názoru novinář, který bere peníze získané tímto způsobem, by neměl mít naši úctu a neměli bychom ho brát vážně. Samozřejmě, že kritika, která se týká mediální sféry, se nedá redukovat pouze na Bakalovo mediální impérium. A není to ani kritika pouze papírových médií, je to například i kritika veřejněprávní České televize.\nA jenom zdůrazňuji, že v této části projevu někteří zákonodárci začali odcházet ze sálu přímo ještě během projevu Miloše Zemana. Ostatně tady to vidíme. První byla paní Němcová, následovali ji někteří další. Pane Chvojko, ČSSD a vy jako docela významný představitel ČSSD, názor na tuto pasáž?\nJá jsem psal na Twitter, že jsem očekával, že inaugurační projev bude lepší, že bude v tom stylu a v tom smyslu, že bude právě to, o čem pan prezident vyprávěl před 5 lety, že bude chtít spojovat ty svoje voliče a ty názorové oponenty a on je evidentně nespojil. To, že odešlo několik poslanců prostě nesvědčí o tom, že by ten jeho projev byl smířlivý, spojovací a naopak. Já si myslím, že...\nVáš názor na názory Miloše Zemana?\nMyslím si, že ten útok na ať už soukromá média, nebo veřejnoprávní médium, Českou televizi zejména, byly naprosto zbytečné, nerozumím tomu. Je to v rozporu s tím, co říkal před tím měsícem a půl a co jste tady ukazoval, že by chtěl být lehce smířlivější k názorům ostatních, že by chtěl být lehce tolerantnější vůči ostatním. To je přece úplně v rozporu. On se dneska zachoval jinak, než říkal před měsícem a půl po tom, co byl definitivně zvolen. Ten projev byl nešťastný.\nVšichni poslanci TOP 09 odešli ne proto, že by se pan Zeman otřel o TOP 09, to naopak pro nás je pocta, ale právě proto, že útočil na podstatu demokratického právního státu, a to jsou nezávislá média, to je svoboda projevu, nezávislí žurnalisté. Pokud tohle prezident zpochybňuje, zpochybňuje právní stát a u toho my jsme nechtěli být, to je ten podstatný...\nMimochodem vnímám a nechme stranou to, kdo odešel ze sálu a kdo neodešel, vnímám tady jasnou nuanci mezi třeba ČSSD a vámi, že ČSSD říká: „Je to nešťastné,“ vlastně někteří říkají: „Čekali jsme to od Miloše Zemana,“ ale vy říkáte kromě tohoto, ještě že to jaksi nebezpečné?\nPro nás je to nebezpečné, proto jsme odešli. Kdyby to byly takové ty obecné řeči, které tam pan Zeman vedl, o nás, o různých podnikatelích a tak dále, cokoliv, tak bychom tam zůstali. Ale ve chvíli, kdy překročíte nějakou míru, kdy ústavní činitel, prezident v demokratickém právním státu útočí na média od veřejnoprávní České televize po soukromá média, nekritizuje ani konkrétní novináře, konkrétní práci, ale útočí na práci novinářů, protože někdo vlastní to médium, no to je pro nás nepřijatelné. Pokud to necháme být a budeme to brát jako automatické, legitimizujeme takové úvahy, tak tím poškozujeme a ničíme demokracii, protože nezávislí novináři, to nejsou pro nás pro politiky, ale pro občany, pro ně poskytují služby.\nPan Kobza z SPD?\nVzhledem k tomu, že pan Bakala patřil k významným sponzorům TOP a ODS, tak se jich asi dotklo, když pan prezident o něm mluvil nehezky.\nÚtok na nás v žádném případě teda, pane kolego, řekněte kdy a jak, buďte konkrétní, prosím.\nV roce 2010 8 milionů.\nV roce 2010 8 milionů, je to k dohledání, mám to ozdrojované.\nAle to bylo přiznané, to...\nAno, ano. To není nic tajného, to je veřejná informace.\nJá to teď trošku prostřídám, pan Fiala z ODS.\nTo jsem nebyl předsedou TOP 09.\nAle na takové ubohé řeči vůbec nemá smysl reagovat...\nNemluvte, tak reagujte.\nNe, já vám odpovídám na otázku, nereaguji na pana Kobzu, takže bychom si ušetřili čas, kdybyste mi do toho nevstoupil. A já chci říct jinou věc. Přece nejde jenom o to, co Miloš Zeman konkrétně řekne, ale kde to řekl a při jaké příležitosti. Přece v inauguračním projevu, to je jakási slavnost státu, tam on vystupuje do značné míry jako instituce. Ono by bylo nevhodné, i kdyby to říkal třeba na tiskové konferenci, ale bylo by to mnohem lepší než tohle. My jsme tady byli svědky jakéhosi znevážení tohoto důležitého aktu, této slavnosti, ten projev byl naprosto nepřípadný, pan prezident si tam řešil nějaké malicherné spory z minulosti, svoje boje, školil nás tam podle mě ne úplně šťastně, co je rozdíl mezi fašismem a nacismem. Ten projev byl prostě naprosto nevhodný jako inaugurační projev hlavy státu. A já jsem z toho byl smutný, já jsem neměl žádnou radost, že tam pan prezident tohle vykládá. A říkám znova, to nejde o názory, nejde o to, jestli s nějakým detailem souhlasím nebo nesouhlasím. To bylo nevhodné svou formou, svým způsobem, svou malicherností, to byl nedůstojný projev a z toho bychom měli být smutní všichni bez ohledu na to, jestli souhlasíte s Milošem Zemanem v něčem nebo s ním nesouhlasíte, tohle nebyl projev vhodný hlavy státu jako inaugurační slavnostní projev. A tak to prostě je.\nJá vždycky jenom vidím to a mně je vyčítána občas nějaká naivita, že někdo je jako překvapen, že takový projev zazněl, mě pan Zeman nepřekvapil s tím, co dělal, co řekl, čekal jsem nějaký takový projev. Ale tam zazněla důležitá věc, kritika České televize v momentě, kdy prezident ještě sám doporučuje, aby nebyla schválena výroční zpráva, aby následně v sestavě ANO a pan Babiš, SPD, KSČM nebo v jiné sestavě se znova volila rada televize, kterou asi, on teda pan Zeman tvrdí, že je politizovaná. Já třeba nesouhlasím s některými postoji i třeba České televize jako veřejnoprávního média, ale jeho návod znamená, teď a řekl to zase v pořadu na jiné televizi, zrovna převolíme Radu České televize v tom sestavení, ta moje představa je děsivá a za ním sedí pan Babiš, který má také mediální impérium a to panu prezidentovi evidentně nevadí. A pan Bakala, kdy přicházel pan Bakala ke svému jmění? Kdy on bohatl, to bylo v době, kdy byl na koni pan současný prezident Zeman, takže prostě mně tam přijde velmi jako nepatřičné, že to jsou ještě personální účty s jinými lidmi, zatímco za ním prostě sedí pan Babiš, který má také mediální impérium a pár metrů ode mě se směje pan Soukup „hihihi“, když prostě prezident zneužívá inaugurační projev ke kritice veřejnoprávního média. To je špatně. Ale neodešli jsme, panu prezidentovi jsme netleskali.\nPodle mě to je i otázka žánru. Ono to tady trošku už padlo od pana předsedy Fialy možná, já si myslím, že pro tuhle tu příležitost a pro tenhle prostor se takové konkrétum jakoby nehodí třeba jmenovat nebo nějaké levity jako zdvihat z minula. Já myslím, že pan prezident řekl jednu docela trefnou větu, že jsou novináři, kteří hledají pravdu a jsou novináři, kteří hledají senzaci. Mě by tahle věta úplně stačila, jako šťouchnutí by to bylo, pravda to je, to si jaksi přiznejme mužně, ale jenže on neodolal tomu to rozvést a ten proslov, který začínal relativně neutrálně nebo prostě nějakou rekapitulací, se najednou jakoby vymknul v té třetí části z kloubů a tam se pan prezident takříkajíc rozjel.\nA teď mi řekněte, do jakého vlastně ranku spadá ta vaše odpověď, něco jako říkal pan Chvojka, bylo to nešťastné, bylo to ale očekávatelné pro někoho i při znalosti Miloše Zemana a nebo je to nebezpečné, jak říká třeba pan Pospíšil.\nKaždý politik vám řekne, když se stane něco překvapivého, že to čekal, to patří k zásadnímu slovníku politickému. Ale mě překvapil ten rozsah toho. Já jsem čekal nějaký, pan prezident prostě rád provokuje...\nJe to nebezpečné nebo to není nebezpečné?\nMy to víme. Jsou dvě oblasti, minimálně dvě, kdy by politik měl být velmi zdrženlivý, a to je otázka třeba komentování soudních verdiktů a otázka svobody médií. To jsou minimálně dvě oblasti, kde vlastně politik má menší práva než občan.\nJak to vidí předseda KSČM?\nVíte, já si nemyslím, že smířlivost je obelhávání, to si nemyslím. A případ privatizace OKD zaprvé nespadá do působení vlády Miloše Zemana, ale zaprvé před jeho vládu a potom až v roce 2004, to už tam Miloš Zeman nebyl a byl důchodce na Vysočině, tak to poprvé, tak si tady neříkejme nepravda. A druhá věc je, jaký jiný měl příklad uvést, když nechtěl být jinde konkrétní a on tam přeci mluvil o nejvyšším státním zástupci, o ministru spravedlnosti. Čili on chtěl, aby se to vyšetřilo. Copak si opravdu někdo myslí, že občané České republiky si přejí, aby se nad tím zavřela voda nad takovou velkou zlodějnou.\nA ta presumpce neviny, o které mluvil třeba Miloš Zeman, když mluvil o kauzách Andreje Babiše ve sněmovně, kdy mu dopřával presumpci neviny?\nAle já jediné, co...\nJe dopřána presumpce neviny panu Bakalovi?\nJá znám pana Miloše Zemana dlouho, jediné, co jsem neočekával a já uznávám, že některé věci máme jako očekávat, ale já jsem neočekával, že bude tolik osobní. To on nebývá. On zobecňuje hodně a tentokrát byl osobní. Ale právě na tom konkrétním příkladu nevyšetření té privatizace OKD, nepotrestání těch viníků, přestože na to měli vyšetřovací komisi a tak dále, tak to já si myslím, že byl příklad, který byl směřován vůči občanům České republiky, že on bude trvat na tom, aby orgány činné v trestním řízení tady něco činily.\nProsím tedy v tom případě, pánové, všichni se dostanou na řadu, nemusíte úpěnlivě na mě se dívat, i když to není nic proti ničemu, protože možná si vás tím spíše všimnu. Možná ale teď se můžou diváci a vy samozřejmě s námi, podívat na část z toho dnešního inauguračního ceremoniálu a podívejme se schválně na pána, který v tom publiku seděl. Tím pánem je Tomáš Hrdlička, je to ten pán úplně vpravo na fotografii. Tomáš Hrdlička, který je označován za jednoho z bývalých kmotrů ODS. Je to pán, který byl blízkým spolupracovníkem bývalého primátora Pavla Béma. Je to zároveň pán, který se přiznal, je to nyní veřejná informace, že pomáhal Miloši Zemanovi v obou prezidentských volbách. Pane Filipe, kritika pana Bakaly versus presumpce neviny u pana Bakaly a přítomnost pana Hrdličky, tedy jednoho z bývalých takzvaných kmotrů ODS, tedy na inauguračním ceremoniálu, jak se na to díváte?\nJá musím říct, že mně není úplně jasné, jak byli někteří lidé zváni. Já to neposuzuji, protože my jsme samozřejmě jako předseda poslanecké sněmovny a my jako ostatní místopředsedové jsme jenom dbali na to, aby byli pozváni ti, kteří mají být pozváni...\nJá vás neoslovuji jako ceremoniáře, já se vás ptám jako politika, jak se díváte na tu vehemenci a až bych řekl, morální čistotu, kterou vyzařuje Miloš Zeman, když mluví o panu Bakalovi a fakt, že v publiku sedí jeden z bývalých kmotrů ODS, zdůrazněme vyloučený z ODS.\nDobře. Já odpovídám, že nevím, proč byl pozván, takhle na to odpovídám, protože samozřejmě ta dohoda mezi sněmovnou a byla o tom debata ve sněmovně, kdo má být pozván a kdo nemá být pozván, já jsem byl zděšen z toho, že nebyli v první fázi pozvání europoslanci. To mě teda docela udivilo, že by...\nNejste ceremoniář, znovu se vás ptám, jak se díváte na to, že v publiku sedí pan Hrdlička?\nJá na to neumím odpovědět.\nA že se podílel na kampani Miloše Zemana před 5 lety i nyní.\nMožná, že si pan Miloš Zeman přál, aby ho pozvali, v tom případě to opravdu nesvědčí o dobrém výběru.\nJá sním o tom, že jednou budeme mít prezidenta, který když pronese inaugurační projev, tak budeme mít nějakou vizi, budeme mít co následovat, budeme mít pocit, že spojuje národ nějakou myšlenkou, za kterou stojí za to jít. Tenhle projev byl úplně pravý opak. Zášť, nenávist, osočování, rozdělování společnosti, vyřízení si účtů se všemi, kteří kdy překáželi. A ono to navazuje i na tu druhou oblast, i na to Rakousko. Pan prezident evidentně se neštítí spolupráce s kýmkoli, když může porazit někoho, kdo mu překáží. Jednou je proti FPÖ, pak je se svobodnými. Jednou kritizuje Hrdličku, podruhé se s ním bude spojovat a takto to probíhá. On je čistě pragmaticky účelový hráč, ale to také sráží jeho důvěryhodnost v podstatě na nulu.\nKritika médií ale je legitimní předpokládám, dokonce i kritika veřejnoprávních médií je legitimní. Je správné křičet pokaždé, když něco takového padne, že za dveřmi je vlk, jinými slovy, že za dveřmi je ohrožení svobody slova?\nJá si myslím, že je načase a je na místě skutečně být velice ostražití, protože Miloš Zeman se vyrovnává krok po kroku se všemi, kteří se ho nějak v minulosti dotkli, jestli chceme říct, že je pomstychtivý, tak to, myslím, sedí přesně.\nA za dveřmi je tedy vlk.\nA on teď je v situaci, kdy mu překáží svobodná média, a tak je přesně označil. Tím na ně zahájil, byť už probíhající, a to jsme viděli s pomocí i Soukupa, který tam seděl, zahájil na ně útok a ten je opravdu nebezpečný, protože jde proti základům naší demokracie, a proto je potřeba to nahlas popsat, protože ty další kroky můžou být neschválení té výroční zprávy, může to být rušení koncesionářských poplatků, kterým bude část národa tleskat jako úžasné, že je zbavíte dvousetkorunové povinnosti, ale přijdeme o svobodná média.\nDobře, ale ptám se znovu, jestli je na místě křičet, že to je ohrožení svobody slova, to není legitimní věc, která se prostě..., politici a voliči, kteří je volí, prostě chtějí.\nTo jste přesně pojmenoval. Politici, nebo voliči to chtějí a on přesně takhle mluvil k té části svých voličů, pro které on nemá žádné skrupule. On, když mu přinesou hlasy útoky na Českou televizi, tak zaútočí a je schopen likvidovat Českou televizi nebo Hospodářské noviny, Economii, protože jsou mu nepohodlní, protože ukazují na jeho nesplněné sliby, na to, že v minulosti nasliboval hory doly, ale nesplnil skoro nic. Když se podíváte na ten úvodní projev, když říkal: „Budu bránit kmotrovskému podnikání.“ A pak za sebou má trestně stíhaného premiéra, kterého drží silou maximální ve funkci premiéra.\nA vy máte zase u Starostů trestně stíhaného pana Půtu, je to tak, ne?\nToho ale nejmenoval, myslím, prezident do žádné funkce. Pokračuji tím, že říkal, jak bude podporovat podnikatele baťovského typu. Kým se obklopil, co je to za podnikatele, kteří tam dneska seděli? To jsou ti podnikatelé, které v České republice chceme a kteří přináší prosperitu? Ne, to jsou podnikatelé, který myslí jenom na sebe, ale to mají s prezidentem Zemanem společné.\nJá jsem jako čtyři roky jako ministr prožíval situace, kdy média, jak soukromá, nebo i veřejnoprávní informovala třeba o mé práci, věci, které se třeba týkaly i mého osobního života a mnohdy jsem nesouhlasil a cítil jsem se nesmírně dotčen. Ale v životě bych si jako politik, jako člen vlády nedovolil na ta média útočit. Pokud s něčím nesouhlasím, mám tady nástroje, mám tady v případě České televize, Českého rozhlasu radu nebo mám možnost podat žalobu, pokud se mě to tak dotýká. Ale prostě politik si nemůže dovolit cíleně útočit na média, a to nebyl první útok. Vtipkuje s ruským prezidentem Putinem na to téma, že je novinářů mnoho, že se mají likvidovat? On mluvil v množném obecném čísle, o všech novinářích v České republice. Prezident, který je na ustavující schůzi Parlamentu České republiky, přísahá na ústavu, kdy hovoří o tom, že bude hájit zájmy všeho lidu, po svém zvolení mluví o tom, že chce více pokory, více sebereflexe a teď toto řekne v takovéto situaci, tak to je prostě něco, co ohrožuje principy svobody a demokracie, vyspělé demokracie. A já se přiznám, já jsem byl jeden z těch, který odešel. Já jsem neodcházel rád, ale prostě, abych seděl na schůzi, která byla schůzí parlamentu a poslouchal takovýto projev, tak já jsem sice mladý, ale prostě myslím si, že když nemůže se člověk vyjádřit v diskusi, tak aspoň symbolicky má vyjádřit nesouhlas s takovýmto projevem.\nJenom mi tedy řekněte opět ten žánr toho vašeho postoje k tomu, co řekl Miloš Zeman, je to tedy nemístné, to jste teď řekl, ale je to nebezpečné?\nNaprosto nepatřičné a je to nebezpečné.\nA je to nebezpečné, nebo není?\nJe to nebezpečné, jednoznačně to je nebezpečné.\nJasně, pane Filipe, přece jenom vy jste ještě kroutil hlavou, tak...\nVíte, já mám jenom jednu poznámku. Neobviňujte vy, kteří neustále útočíte na prezidenta, i když nemáte důvod, že on rozděluje společnost, vy ji rozdělujete daleko víc, vážení kolegové, daleko víc než prezident republiky.\nJá jsem prezidenta několikrát pochválil, já nejsem jenom laciný kritik.\nJá ho také kritizuju, když se mi to nelíbí a říkám to slušným způsobem. A vy tady děláte, chodíte na demonstrace, podporujete ty, kteří křičí...\nTo patří k prvku demokracie.\nAno, ale jako patří k demokracii útok na prezidenta?\nA patří k demokracii útok prezidenta na nějakou skupinu lidí?\nPane předsedo Fialo?\nTady útočí prezident, to, že obhajujeme ty, kteří mají být oběťmi.\nJako pane předsedo Fialo, ne Filipe, Fialo.\nPřece z každé politické funkce vyplývá i nějaká odpovědnost a pokud je to ústavní funkce, tak ta odpovědnost je vyšší. A je naprosto jasné, že bez důkazů nemohu prostě útočit, nemohu zasahovat do nějakých kauz, nemohu kriminalizovat lidi a nemám útočit na média, veřejnoprávní média. Já jsem dnes a denně nespokojen a tím, co se odehrává v médiích a jak málo jsme tam ODS a já. Ale to není důvod, abych prostě chodil a vykládal, že je to všechno špatně. To přece takhle nemůžeme dělat. A teď přichází to nejpodstatnější. Prezident není řadový politik, prezident není jeden z nás, prezident není stranický politik a prezident dokonce není ani stínový premiér, jak si někdy Miloš Zeman myslí, že je. Prezident je hlava státu a podle toho se musí chovat, takže moje odpověď je: Samozřejmě, když prezident ve svém inauguračním projevu napadne veřejnoprávní televizi a další média, tak to nebezpečné je. Je to potenciálně nebezpečné, protože je to hlava státu, a protože to říká při takto oficiální příležitosti, jako by tohle byl největší problém České republiky. Tak si otevřeme oči a uvědomme si, co to znamená být hlavou státu. Já se obávám, že Miloš Zeman si to často neuvědomuje.\nPane Kobzo, ještě chcete něco dodat k tomu?\nJá mám takový dojem, že pořád jsme v demokratickém systému a chybějící hlasy ve sněmovně není možné nahrazovat demonstracemi. Aspoň si to teda myslím.\nTeď to nechápu.\nTo byla reakce na tu účast na demonstracích.\nSvoboda shromažďování je jeden z prvních zákonů, který byl v roce 1990 přijat a dodnes jsem rád, že tady je, doufám, že neuvažujete o tom, že byste ho omezovali nebo zrušili.\nVždyť tady máme aktivní občanskou společnost, pro krista pána.\nJá teď vyhlašuji tady přímou demokracii v tomto studiu a v rámci té přímé demokracie si dva z vás ještě mohou teď vzít slovo a zhruba na minutu ještě něco říct. Pan Pospíšil.\nJá navážu na to, co řekli kolegové. Prosím vás, ve chvíli, kdy tady vzniká vláda postavená na většině ANO, SPD a komunisté, kde se zde budou převolovat mediální rady, tak ta slova nejsou jenom nepatřičná a to nebezpečí už je dáno tím, že vláda vytvářená Milošem Zemanem, Miloš Zeman dneska dává na inauguračním projevu jasný signál, se podle mého názoru bude snažit ovlivnit volbu tak v Poslanecké sněmovně, aby se zkrátka styl České televize měnil. To znamená, to ohrožení je tedy velmi silné, říkal to pan předseda Pirátů a konkrétně ta mechanika nebezpečí tady na stole leží.\nDobře, nechme reagovat krátce pana Kobzu, potom tedy pan Bartoš ještě.\nMně jenom překvapuje, že víte, že už se dává dohromady vláda, a že se bude převolovat rada. Proboha, jak to víte, vždyť ještě není ani ta zpráva.\nJá ještě třeba, když se podíváme na to, co se stalo na Slovensku nedávno, tak vůbec jako ta tématika prostě svobodných médií a novináře, který cokoliv vyšetřuje prostě, to není patřičné ani s úctou k tomu, že jsme drželi třeba v Poslanecké sněmovně tu minutu ticha. Ale co je problém a co se změnilo, co za posledních pět let je úroveň té rétoriky, toho jak ten člověk vystupuje, co může zaznít. Já v Poslanecké sněmovně a já jsem pirát a nejdu pro nějaké to slovíčko daleko, ale ta vulgarita, to není o politické korektnosti. Prostě jsou věci, které ani já jako předseda strany ze své pozice si nedovolím říct, protože vím, že se to může někoho dotknout, někoho urazit, někoho znejistit. A prezident, tady zaznělo správně, je ten nejvyšší. Když on něco řekne, tak to ale sakra bolí, tak je to sakra vážné. A tady já vidím tenhle problém. A to se děje ve sněmovně, to se děje v řadě médií, naštěstí teda v rozhlase Českém a České televizi je to ještě na nějaké úrovni a když se podíváte na jiná média, tak palcové titulky, sprosté nadávky, demagogie, všichni jsou neomarxisté, slyším neustále od kolegů z SPD na celou stranu.\nJenom vás ubezpečuji, že už za první republiky se žehralo na to, že dryáčnický politický tisk, jenom ta námitka. Že toto je naprosto legitimní postoj, že politici mohou kritizovat média, mohou kritizovat veřejnoprávní média, dokonce mohou s těmi veřejnoprávními médii personálně a organizačně...\nJá jsem to tolikrát za Piráty, když jsme se cítili poškozeni, i špatným grafem nebo zmizením studentských voleb z pořadu České televize z nějakého důvodu, aby se neovlivňovaly skutečné volby, tak jsme dávali stížnost na Radu, někdy jsme byli vyslyšeni, někdy jsme se třeba dostali do debaty, změnila se struktura, někdy jsme nebyli vyslyšeni, to je ten legitimní boj. Můžeme si i zaskandovat před Českou televizí, ale útok vysoce postaveného ústavního činitele na televizi tímto způsobem není adekvátní.\nJá tuto část ukončuji, ale ty plynulé přechody jsou tady poznávacím znamením našeho speciálního vysílání, to znamená, že teď se podíváme na něco z dávné minulosti. A potom budeme mluvit vlastně o současnosti možná budoucnosti. Miloš Zeman a jeho vlastně už můžu říct slavné vystoupení pro hospodářský zápisník České televize krátce před listopadem 89.\nTo byl tedy Miloš Zeman v roce 89. Do sametové revoluce zbývá pár měsíců a potom tedy ty pro někoho, pro většinu národa, troufnu si tvrdit, slavné týdny listopadu a prosince 89 a Miloš Zeman jako výrazná tvář těch měsíců a samozřejmě výrazná tvář i následujících 28 let. A ta otázka, která nás teď přenese do současnosti. Miloš Zeman nepochybně je dědicem a navazuje na tu zakladatelskou generaci skupinu politiků roku 89. Přesto slyšíme v poslední době úvahy o tom, že Miloš Zeman obzvláště jeho druhý mandát a tím se dostáváme vlastně i trochu do budoucnosti, signalizuje příchod druhé České republiky, která je trochu, nevím, jestli posunem nebo rozchodem s tou republikou první, která začala v roce 89. Pane Stropnický, ptám se vás úmyslně, jako člověk, který byl jednou výrazně v politice aktivní už v té první republice. Myslím ve vládě pana Tošovského. Vnímáte Miloše Zemana jako jasného dědice odkazu, teď to říkám strašně pateticky, odkazu roku 89 anebo ty úvahy o druhé České republice to, že vlastně v něčem je proti duchu roku 89 sdílíte?\nJá nevím, já nechci lacině psychologizovat a nemám na to ani kurzy. No, víte, já myslím, že zapomínáme po té revoluci byla obrovská očekávání po všech stránkách a spousta lidí si šla takzvaně pro nějakou drobnou odměnu za svoji odvahu nebo angažovanost. To šlo velmi brzo, už v lednu roku 90 chodili na Hrad lidé, kteří budou obětavě dělat velvyslance a podobně. Nebo pro různé licence. A všimněte si, že jakoby na toho Miloše Zemana, který musím říct na těch mítincích byl společně s Komárkem bezkonkurenčně nejlepší. Byli prostě zábavní, byli vtipní, měli drive a měli argumenty. A lidi to milovali. A ono se na něj tak jakoby zapomnělo. A to se vlastně stalo několikrát a já mám pocit, že v něm to vyvolalo nějakou kumulovaný pocit křivdy a z toho já, omlouvám se, že se takhle lacino možná tady analyzuju hlavu státu, ale že se to potom jakoby zhmotnilo do té určité neústupnosti vůči potenciálním nepřátelům.\nPtám se teď úmyslně Vojtěcha Filipa. Mimochodem, pletu se, že jste seděl už ve federálním shromáždění?\nTakže vy jste možná ten, který politicky Miloše Zemana zažíval už skutečně v té bezprostředně porevoluční době. Já samozřejmě si tipnu, že vy jste nemusel patřit mezi lidi, kteří cinkali klíči na náměstí v listopadu 89, ale přece jenom mi něco řekněte. Miloš Zeman nepochybně byl osobností roku 89 a komunisté byli vůči těm událostem a jsou vůči událostem posledních čtvrtstoletí kritičtí. Berete ho jako člověka, který ztělesňuje tu kontinuitu s obdobím po roce 89 nebo a teď nevím, jestli to vítáte nebo se toho obáváte, ztělesňuje možný nástup druhé České republiky a zdůrazníme, to není nic skandálního. I Francouzi měli už pět republik.\nMy máme za ta léta jedenáct režimů různých. Ale tak já jsem byl na demonstraci, měl jsem heslo za socialismus, když ...\nPočkejte, vy jste cinkal klíči?\nNe, necinkal jsem klíči. Já jsem měl to heslo za socialismu, když jsme odcházeli tehdy státního podniku svým způsobem jsme nebyli národním podnikem, tak šel jsem na náměstí, tak se někteří jaksi vyhraňovali proti tomu heslu, které jsem měl. A zase jiní říkali, tak jestli má být demokracie, tak proč nemůže mít někdo tohle heslo. Ale ano, Miloše Zemana jsem znal jako předsedu výboru rozpočtového federálního shromáždění byl předsedou výboru sněmovny národů. Já jsem byl členem rozpočtového výboru sněmovny lidu. On je kontinuální víte, tady jsme na to narazili například o tom, jestli se změnil Zeman nebo jestli se změnily ty poměry. Změnily se poměry. Evropská komise také neostrakizuje Rakousko, jako to udělala předtím za Heidera. Čili ono to je opravdu tím vývojem. A teď řeknu jenom, on opravdu, on opravdu je schopen vnímat ty ostatní a respektovat jeho názor. Já ho kritizuju docela často a mám tu výhodu, že ho znám opravdu tak dlouho, takže to mohu říct. A pro mě představuje kontinuitu. Pro mě je heslo druhá republika velmi nebezpečné, protože druhá Československá republika byla zcela nedemokratická a směřovala k válce.\nDobře, ale to je jenom ta číslovka.\nDobře, to je číslovka. Ale bohužel jsme tady svědky, některých procesů, které omezují demokracii, protože zpochybňují volby. Zpochybňují volby. Myslím si, že a teď asi nahraju tady kolegům ze sociální demokracie, článkem, který vyšel, myslím předevčírem od Jana Kellera a ten přesně popisuje to, jak se dívá na některá hesla, která vlastně zpochybňují to, že každý mandát tak, jako jsou si lidi rovní ve svých právech, tak každý mandát poslance nebo zastupitele má být rovný.\nPane Chvojko, to byla vlastně předávka na vás rovnou.\nMně v roce 89 bylo 9 let, takže já si nepamatuju úplně všechno. Ale já to nebezpečí jak vy říkáte první republika polistopadová a hrozí...\nJá neříkám nebezpečí, já říkám fakt, že tady jsou úvahy o druhé republice.\nMně přijde, že co sleduji politiku od nějakých 12-13 let, já jsem studoval vysokou školu, když byl pan Miloš Zeman premiérem, takže on jaksi v poslední době přestává respektovat, on to koneckonců říká, ty různé ústavní zvyklosti, ústavu, chce a říká, že ji vykládá tvůrčím způsobem, což je samozřejmě nesmysl vykládat ústavu tvůrčím způsobem, to je něco neslýchaného. Teď si vzpomeňme na ten květen, když vznikla ta vládní krize a bavili jsme se o tom, jak mával a to bylo velmi nedůstojné, holí na pana premiéra ať si o něm může myslet cokoliv, tak to udělat neměl.\nVraťme se přece jen, kontinuita nebo diskontinuita s obdobím po roce 89? Myslím z hlediska étosu.\nZ hlediska étosu 89 a teď, tak já tam vidím diskontinuitu, protože po roce 89 podle mě i ten Miloš Zeman více ctil ty různá ústavní mechanismy, zvyklosti. V roce 92 vznikla ústava, on koneckonců taky byl. Ne při té tvorbě, ale byl poslancem. Myslím si, že dneska ta ústava pro něj v podstatě neznamená skoro nic. Pokud jí chce vykládat určitým způsobem, tak pro něj nic neznamená.\nPetr Fiala zdůrazňuje politologa předseda ODS tedy strany, která je hodně spojená s tou první Českou republikou. Ta otázka, kontinuita diskontinuita?\nJeště nemluvíme o druhé, ani jako politolog. Ale pro mě je tam jasná diskontinuita. Já už jsem to řekl před chvílí, když jsem vylíčil tu proměnu Miloše Zemana. A já už přece jenom pamatuji tu dobu před rokem 89 a pro mě Miloš Zeman, protože já jsem četl ten jeho slavný článek v technickém magazínu, který jsem tehdy odebíral, a byla to pro mě jako velká naděje a něco, co někam otvírá dveře. A pak vidím Miloše Zemana, jako prezidenta, který vyznamenává normalizačního komunistického ministra státním vyznamenáním, který prostě rehabilituje tu komunistickou milost. To je pro mě naprosto nepřijatelné. Ale víte, co je nebezpečnější? Miloš Zeman dnes napíná ústavu, nerespektuje ústavní tradice a mění názory ve velmi krátké době. V roce 2013, ať si to všichni uvědomí, nestačilo na jmenování vlády ani 101 hlasů v Poslanecké sněmovně Miloši Zemanovi. Dnes je nepožaduje, dnes je nepožaduje po Andreji Babišovi, najednou říká, že vláda v demisi může vládnout libovolně dlouho, mění naše ústavní tradice, mění zvyklosti a to je podle mě nebezpečné.\nZdůrazněme, že právě změnami ústavy je v politologickém diskursu nebo v teorii definován většinou ten přechod z jedné do druhé republiky, ať už je to jakýkoliv stát na světě.\nAle ne jenom interpretací. To je opravdu extrémně nebezpečné. My tady neměníme ústavní pravidla. Miloš Zeman si mění interpretaci, která jde proti duchu ústavy.\nJenom dovolte mi poznámku k tomu. Já si nemyslím, že zde máme přímo druhou republiku, ale ty nebezpečné trendy posunu naší demokracie od klasické evropské demokracie, kamsi na východ, že to takhle zjednoduším, jsou tedy zřejmé. Je to chování Miloše Zemana, který tomu obrovsky napomáhá, debata o tom, jak vykládá ústavu. To takhle na západě v normální demokracii by prezident těžko mohl vykládat libovolně fakticky ústavu, aby standardní prezident řekl, že ústavní zvyklosti jsou nesmyslem, to jsem nikdy nezažil. Nástup hnutí ANO, legitimizace komunistů, kauza Ondráček, kterou tu řešíme. Necelých 30 let od revoluce a ke vší úctě pan Ondráček, který bil studenty a lidi v roce 89 vykonává a má vykonávat vysokou ústavní funkci. To jsou posuny od toho étosu, o kterém hovoříte.\nSymbolické zatím změny, tedy v tom étosu. Bavíme se o tom.\nByly to určité hodnoty z roku 89, na kterých byla postavena parlamentní demokracie a my se posouváme dále.\nJá jsem tady zmiňoval vlastně teď jenom takový exkurz do podzimu loňského roku, když byla debata povolební, tak jsem jí tam vlastně v té debatě s komentátory jsem zmínil příklad Izraele, kde do roku 77 kontinuálně vládla strana práce levicová. Následně vyhrál Likud a pro mnoho lidí to byla vlastně představa, že končí Izrael, jak ho znali, ale on neskončil, pouhá změna, byť významná a trvalá změna v tom mixu, kdo vládne, tak ještě nemusí znamenat, že ta společnost už nebude tou samou, myslím z hlediska fungování demokratických principů jako byla před tím.\nTo máte pravdu, ale poukazujeme na to, že se posouváme ne tím, že vládnou jiné strany a vládly by, řekněme, za plného respektu ústavních pravidel psaných i nepsaných, ale posouváme se v tom, co považujeme za normální. Máme zde trestně stíhaného premiéra, to by nebylo možné v uvozovkách té takzvané první republice. Máme tady problémy spojené s legitimizací komunistů. Máme tady opravdu věci, které v 90. letech nebyly možné, které byly vnímány jako věci standardní evropské demokracie.\nMarián Čalfa jako československý premiér, tedy před tím docela významný ne úplně nejvyšší, ale nomenklaturní kádr KSČ.\nExistuje přechodné období. Já budu od toho, kdy jsme nastoupili, řekněme standardní politické strany, které z různých důvodů postupně oslabily, určitý způsob partikulizaci parlamentní scény, nastoupily zde jiné politické strany a bohužel jiné zvyklosti. Mně nevadí jiné politické strany, to respektuji. To je vůle voličů, ale ty jiné zvyklosti, které nás posouvají, řekněme od toho evropského standardu, ty já považuji za obrovský problém.\nProsím stručnou repliku od pana předsedy Vojtěcha Filipa.\nProsím pana europoslance a předsedu, aby nelhal. Jako vy chcete říct, že Jiří Čunek nebyl trestně stíhán, když byl místopředsedou vlády?\nOdstoupil z vlády. To je třeba říci tady.\nAno, on se dočasně vzdálil z vlády.\nAno a já bych mohl jmenovat další věci, které se tady odehrály. Prosím vás, neříkejte...\nKde v Evropě je trestně stíhaný premiére, pánové?\nNapříklad v Itálii byl. Nebo ve Francii, v Izraeli, když jsme vzpomněli na Izrael. Tak prosím vás, neříkejte tyhle věci, to bychom si tady museli udělat politologickou přednášku na tu pravděpodobně pan redaktor nemá náladu.\nJsem mírně nervózní, jak se nám tady opět rozbíhá ten jízdní řád.\nPan Jurečka, stručná replika a pan Stropnický potom ještě někdo z vás klidně.\nJá si myslím, že pan Miloše Zeman jako politik se perfektně pragmaticky v čase mění. Tak, jak to doba vyžaduje, potřebuje pro jeho politický úspěch. Já jsem z té generace končících Husákových dětí. A když se zeptáte, mých vrstevníků na působení Miloše Zemana v 90. letech, tak si vzpomenou na Zemáka, akci Čisté ruce, zavřeného ministra jeho vlastní vlády a konec privatizace a především bankovního sektoru. To jsou nejvýznamnější čtyři momenty, na které si mí vrstevníci asi vzpomenou v souvislosti s Milošem Zemanem. Když uděláme posun do dnešní doby, tak to, co dneska Miloš Zeman kritizoval ve Vladislavském sále, pana Bakalu, tak v roce 2011 úplně stejnou rétorikou cupoval Andreje Babiše. Před čtyřmi lety odmítl jmenovat profesora, protože zmínil jeho estébáckou minulost. Za čtyři roky na to mu nevadí jmenovat premiéra. To je vidět, že to je prostě čistě pragmatický posun.\nJá k číslování republiky jenom bych si dovolil podotknout, že si nemyslím, že to nějakým střihem, ale že je to nějakou erozí a postupným vývojem jako už v těch 90. letech a i po roce 2000, protože prostě tu byly privatizační skandály, byly tady velké chyby. Byla tady opoziční smlouva, bylo tady rozparcelování té republiky, kdy už bez jedné nebo druhé stranické legitimace bylo obtížné docela sehnat nějakou obstojnou práci. Opravdu si tohle to pamatujeme, vždyť to není tak dávno a to neberu jaksi nechci tady ten konec nějak rozeštvat, vůbec ne, ale zase se mi nechce úplně mávnout rukou nad tím, že vlastně řada lidí vysokých exponentů těch stran prostě ty strany stáhly dolů. Já neříkám, že ty strany za všechno můžou. Ty takzvané standardní nebo tradiční, ale prostě byly kompromitovány řadou velmi pochybných jedinců.\nCo jste soudil vlastně tehdy o Miloš Zemanovi, když jste se dal do té vlády, která byla sestavena pod egidou Václava Havla a následovala po vládě, která skončila vládě Václava Klause?\nTak to byla taková výjimečná doba, bylo to Rudolfinum a Havlův projev, a to se vůbec nedá srovnávat.\nDobře, tak já řeknu ještě konkrétněji. Jak se vlastně dívá Martin Stropnický verze 2018 na to, že sedí ve vládě, jejíž předseda je evidentní politický spojenec Miloše Zemana, který v roce 98 byl tou vládou okolo pana Tošovského, rozhodně nebyl nějakým miláčkem té vlády, která vznikla počátkem roku 98.\nJá nevím, jestli se to dá srovnávat. Já mám pocit, že je to trošku tak, jak říkal pan kolega Jurečka, že řada politiků se prostě chová tak, jak ta situace jim umožňuje, aby prostě v té politice si tu pozici pracně dobytou udrželi. To je bohužel takový pragmatismus, asi to k té politici patří.\nOsobně si myslím, že ten příklon k té jakési druhé republice ta velká změna nastala už volbou prezidenta v roce 2013. V tom, když prohlásil, že ústavní zvyklosti jsou idiotské, když ještě na jaře hned zkoušel odvolávat premiéra, protože v ústavě si přečetl, že prezident jmenuje a odvolává předsedu vlády, tak prohlásil, že to jde udělat ústavní právníci ho tedy zastavili. Nejmenování profesorů, boje o jmenování našich velvyslanců, kdy on si tu moc kumuloval k sobě a zároveň pro něho lži a pravda přestaly být kategoriemi, pěstoval na tom nejhorším v nás, na zášti jako nenávisti na strachu. Stavěl svoji kariéru a rozdmýchával tyto emoce, což je jeho politickým teď nástrojem, kterým se, díky čemuž se stal prezidentem podruhé a skutečně tady začalo docházet k rozvratu hodnot. To, že v této chvíli se stává nejdůležitějším koaličním partnerem Andreje Babiše, že se vrací do vlády, to už je jako dovětek toho, co jsme tady zažívali minulých pět let. Já bych tu změnu společenskou vrátil do ruku 2013 a do chvíle, kdy byl zvolen prezidentem Miloš Zeman už tehdy na základě lží.\nJá musím jenom trošku zareagovat. Zase tady sedíme poslanci, autonomní nebo hrdé Poslanecké sněmovny. My jsme v parlamentní demokracii. Ta změna ve společnosti, která nastává všude v Evropě, není definovaná postavou prezidenta Zemana, jeho výhradně, není ten strůjce všeho. Prostě ta změna v té politice nějakým způsobem nastala. Lidé byli po revoluci nadšení, šli dělat nějakou politiku, ta se úplně nepovedla, prostě teď se dostali do doby, kde je volba. Buďto půjdeme nějakým lehce nebo až těžce autoritářským směrem, to není naše volba. Nějakým směrem Maďarska, to nechceme, toho se bojím, to by byla ta špatná druhá republika. Anebo je nějaká varianta liberální demokracie no a tady je Poslanecká sněmovna, která za ní prostě musí bojovat. A to, že holt prezident v tuto chvíli nehraje na naší straně a pragmaticky, holt hraje s těmi, kteří si vybrali tu cestu Andreje Babiše, který v té politice je také 20 let, jenom nebyl politikem, tak prostě to tak je. Ale my jsme Poslanecká sněmovna v parlamentu České republiky a jsme v parlamentní demokracii, takže když prezident zlobí, no, tak mi to můžeme říkat a jinak tu politiku definuje Poslanecká sněmovna, vláda, Senát a tak by to mělo být, a to si myslím, že se možná tady shodnou.\nMožná pan Kobza velice stručně, jste vlastně pro druhou republiku českou? Pro jinou republiku, než ve které žijeme?\nAle já si myslím, že je úplně jiná Evropa, než byla před 10 lety, a že naši voliči a vaši voliči vnímají všechny změny, který se dějí v západní Evropě, v jižní Evropě, všude okolo nás a ta situace, která nastává, tak je odrazem nejenom toho, že u nás je přímo zvolený prezidenta, ale i také toho, co se děje všude kolem. Vždyť ty lidi nejsou hloupí, nejsou slepí. Oni to vidí, rozhodují se podle toho.\nA jste pro to, aby ta druhá republika nebo ta jiná republika byla i definována jinak ústavně, aby to prostě bylo trošku jinak nastaveno z hlediska ústavních pravomocí? Mix vyvažování mocí jednotlivých...\nJá nejsem příznivcem žádných drastických změn. Já jsem příznivcem naopak kontinuálního vývoje, který bude nějakým způsobem reagovat na vývoj, který je všude okolo nás, protože jinak nepřežijeme.\nJá jsem tady prožíval před chvílí takový oční kontakt a možná i trošku nesoulad s Petrem Fialou, ale já mu dám slovo hned potom, protože vlastně to, co teď uvedu, předznamená věc, která vlastně nás tematicky zas tolik neposune. Uvedu tedy výhled na příštích pět let s Milošem Zemanem, tady je přehled toho nejvýznamnějšího, co se dá očekávat z hlediska jakéhosi jízdního řádu jeho druhého prezidentství.\nMarkéta ČERNÁ, redaktorka:\nNejbližším Zemanovým úkolem je jmenování nových členů Rady České národní banky. Na začátku letošního prosince budou končit své druhé volební období viceguvernéři Mojmír Hampl a Vladimír Tomšík. Prvního července 2022 potom skončí volební období i guvernérovi Česká národní banky Jiřímu Rusnokovi. Ten ale může být do funkce zvolen ještě jednou. O rok později v roce 2023 skončí první funkční období i ostatním členům bankovní rady: Vojtěchu Bendovi, Oldřichu Dědkovi, Marku Morovi a Tomáši Nedeckému. Služebně zřejmě nejnáročnějším obdobím budou pro hlavu státu další parlamentní volby, které Česko čekají nejpozději v roce 2021. Pokud se tedy nedočkáme voleb předčasných. A s tím související jmenování premiéra a jmenování vlády. O rok později v roce 2022 bude Česká republika předsedat Evropské unii. Prezidenta čeká i jmenování dvou nejvyšších funkcionářů Nejvyššího kontrolního úřadu, a to v roce 2022, kdy ve funkci skončí prezident Miloslav Kala a viceprezidentka Zdeňka Horníková. Zeman musí jmenovat oba na návrh Poslanecké sněmovny. Malou neznámou je situace kolem předsedy Ústavního soudu Pavla Rychetského, ten by měl být ve funkci do 6. srpna roku 2023. Tedy za mandát další hlavy státu. Sám Rychetský ale několikrát naznačil, že možná své volební období nedokončí. Pokud tedy odstoupí předčasně, bude nového předsedu Ústavního soudu jmenovat ještě Miloš Zeman. Markéta Černá, Česká televize.\nJá bych rád u toho zůstal, i když se můžeme ještě posunout k něčemu jinému. Jedna z těch věcí v té příští pětiletce skutečně je otazník nad vedením Ústavního soudu, a to je zajímavá věc. Všimli si toho mnozí lidé během toho dnešního ceremoniálu, že tam rozhodně z některých náznaků nevyzařovala vřelost mezi Milošem Zemanem a Pavlem Rychetským. A teď s dovolením ještě tedy budu parafrázovat nebo stručně ocituji zajímavý rozhovor pro Český rozhlas, který poskytl Pavel Rychetský v lednu letošního roku. Ptali se ho, jestli to vypadá, že jeho nástupcem by mohl být pan Baxa z Nejvyššího správního soudu. Pan Rychetský řekl ano, mohl by to být jeden z kandidátů a dodal: „Pokud mám z něčeho obavy, tak z kohorty panošů, která funguje na Hradě kolem prezidenta.“ Otázka novinářů, máte na mysli pana kancléře Mynáře a poradce Nejedlého? Odpověď: „To si můžete dosazovat dle libosti.“ A potom se novináři zeptali, z čeho pramení obavy pana Rychetského. A on řekl: „Především z toho,“ teď opět cituji: „že ke mně pronikly zprávy, že postoj k možné kandidatuře pana Baxy již není tak jednoznačný tak, jako byl před několika lety. Nevylučuji, že mají svého koně." A já se ptám, teď tedy Petra Fialy, jestli toto je vlastně potenciálně jedna z největších a nejpodstatnějších bitev, nebo kroků, abych to neříkal tak barokně, které v příštích pěti letech Miloš Zeman může udělat. Tedy nové obsazení Ústavního soudu.\nObsazení Ústavního soudu nepochybně důležité je. Naštěstí to je věc, kterou nedělá pan prezident sám, nějakým způsobem se toho i předcházející prezidenti dokázali zhostit. Ale já v tom vidím velkou bitvu, ale ne tu největší. Největší bitva bude o charakter parlamentní demokracie, a to je přece jasné. Ono by to bylo hezké, kdyby to bylo tak, jak říkal pan předseda Bartoš, že ten parlament má možnost Miloše Zemana omezit, ale ono to tak úplně jednoduché není. My jsme byli svědky už v roce 2013 pokusu o poloprezidentský systém a tehdy parlamentní demokracie jednoznačně zvítězila. Teď tady ale máme situaci...\nČím by se manifestoval ten podle vás poloprezidentský systém v těch praktických krocích?\nTehdy se přece stalo to, že před volbami byla jmenována úřednická vláda prezidentská vláda pana Rusnoka, mimochodem já jsem v ní právě z těchto důvodů odmítl účast, přitom zde existovala většinová vláda v Poslanecké sněmovně. Tak to prostě bylo. Vzpomeňte si na téma voleb v roce 2013 to nebyl nástup Andreje Babiše, to bylo to, zda Zemanova strana, která se tak ještě podle něj jmenovala, zda uspěje ve volbách. To se nestalo, parlamentní demokracie zůstala obhájena. Teď ale máme nový pokus, který spočívá v tom, že tu máme vládou bez důvěry, která se ani v podstatě o důvěru nesnažila a která může vládnout nekonečně dlouho, protože jí to umožňuje prezident navzdory ústavě. To jsou ta opravdová nebezpečí, která si musíme pojmenovávat a těm musíme čelit a je to skutečně úkol parlamentu a politiků, kteří reprezentují demokratické politické síly.\nPane Stropnický, pan Fiala tam gestikuloval, když říkal, že tady máme nějaký pokus, tak rukou ukazoval na vás.\nNe, já jsem neukazoval, já jsem jenom gestikuloval, abych zdůraznil tu vážnost té situace.\nAle já tu otázku nestahuji.\nJá na to odpovím, ale že vlastně jsme se nebavili o tom projevu ve smyslu do budoucna. Proporce byla relativně malá z mého pohledu, teda to bylo další moje překvapení. Asi úděl, že jsem překvapován. A já jsem tam postrádal docela, s velkou nějakou zvědavostí jsem čekal, co tam bude, protože já bych určitě nepodceňoval nebo tím nepolemizuju s panem Fialou, ale Ústavní sodu, ale vemte si, že ten prezident svým způsobem jmenuje jako elitu toho národa. Když si vemete všechny ty funkce, který jmenuje, a když ten prezident jakoby si stoupne na zadní, obrazně řečeno, no tak se zastaví co, zastaví se generálové, zastaví se soudci, zastaví se rektor, velvyslanci, vedení ČNB…\nAle tím pádem naznačujete, že když tam bude někoho chtít prosadit na Ústavní soud, tak vlastně v tomto ohledu se to stane.\nNe, já myslím, že v tomhle tom ohledu by se...\nProtože on má spoustu možností, jak může jinak znepříjemňovat fungování lidem v podhradí. Teď myslím ve Strakově akademii.\nJasně. Ne, já jako doufám, že nebude docházet nějakým situacím, které by vynucoval zatahování za nějaké brzdy, ale v tom smyslu si myslím, že to je třeba okamžik, kdy by třeba se i těch devět stran mělo nějakým způsobem dokázat dohodnout a ty základní věci v tomhle smyslu hlídat.\nU toho Ústavního soudu, u řadového ústavního soudce je naštěstí pojistka je strany Senátu, už to bylo řečeno. Ale při výběru samotného předsedy takovéto nebezpečí je a já jsem rád, že pan doktor Rychetský to pojmenoval, varuje před tím, že zde je jasné nebezpečí popsáno. Tím pádem se panošům prosazovat, řekněme, nějaký lobbistický kandidát do funkce.\nJá vás zarazím, ale pardon, nechám vás to dokončit. Jenom tedy přípodotek, protože to je zajímavé, já jsem vlastně zmiňoval, protože tady máme mraky, když půjdu teď na internet, tak najdu miliony kritických vyjádření o Miloši Zemanovi a o jeho lidech, ale toto je přece jenom, Pavel, Rychetský, který byl dlouhodobě jeho spojenec politicky i lidsky si teď pánové byli blízko a já to ještě doplním, pane Pospíšile a řeknu teď takovou, pro někoho bulvární vsuvku, otázku, co se tedy povídá po Praze, co se povídá po Poslanecké sněmovně, co se povídá po europarlamentu, o tom, jaké máte úmysly Miloš Zeman s obsazením postup předsedy Ústavního soudu.\nVás možná zklamu, pane redaktore, ale po Evropském parlamentu se nepovídá, jaké má úmysly pan prezident obsadit Ústavní soud a nevím tedy, jestli po pražských kavárnách, které má tak rád pan prezident. Ale dovolte mi jednu větu. Tady padla jedna velmi dobrá teze, co bude ta výzva těch následujících pěti let? Ochránit parlamentní demokracii a zachovat parlamentní model vlády. Suverén je Poslanecká sněmovna. A tady tedy si dovolím trošku s panem Bartošem nesouhlasit, není to tak jednoduché, ty páky, boje proti dominantnímu prezidentovi, který překračuje své pravomoci a Poslanecké sněmovně, tak, tady s velmi obtížně bude prezident zatlačovat, řekněme, do těch mantinelů ústavy, protože například pokud nechá vládnout vládu bez důvěry, pokud po třetím neúspěšném pokusu nerozpustí Poslaneckou sněmovnu, protože on tu možnost má, ale nemusí jí využít, měl by ji využít, ale nemusí, tak to jsou potom věci, kdy těžko můžete prezidenta nějakým způsobem byť třeba bude většina v Poslanecké sněmovně zatlačit takzvaně do mezí ústavy.\nPan předseda Vojtěch Filip?\nSamozřejmě, že já to takhle nevnímám. Já jsem nehlasoval pro přímou volbu prezidenta. Já mám svědomí čisté. Vy, kteří jste pro to hlasovali, jste si prostě mysleli, že mediokracie tady může zvládnout, že někdo bude zvolen, koho si vybere nějaká skupina deprimovaných lidí. Nikoliv politické strany. Já stojím na tom, že ústava má svůj základní článek pět pro tvorbu ústavních orgánů, to znamená svobodnou soutěž politických stran. A tady se klidně útočí na KSČM jako na legitimní stranu a pro někoho to připadá jako nemožné, já říkám, že to je svobodná soutěž politických stran. A my máme i v té situaci, v které jsme, kdykoliv šanci 120 hlasy rozpustit Poslaneckou sněmovnu, i když to pan prezident nebude chtít. Na to ta politická scéna má, já tady souhlasím s kolegou Bartošem, že to opravdu udělat můžeme.\nJá taky jsem neříkal, pane předsedo, že to je nějaký lehký boj, ale třeba i když jsme byli dneska na tom projevu, tak já třeba jako naopak to, že řeknu: nebudu to dělat nebo že od toho odejdu, vždyť i v té sněmovně posloucháme velmi nepříjemné projevy. A abych mohl reagovat, abych to mohl řešit, tak primárně u toho musím být a prostě do toho budu vstupovat. Takže já doufám, že když bude to ohrožení, bude tady dlouhodobě vláda bez důvěry, tak v tom případě SPD nebo komunisté nebo prostě se ta síla najde a ta sněmovna se prostě rozpustí. Ta možnost tady je, ale nestavějme to neustále do nějakého střetu, že...\nPánové, máme v tuto chvíli devět sekund, což myslím, už nenaplníme, že bychom tedy, ale opravdu teď poprosím opravdu velice stručně ještě tedy pan Jurečka.\nMně v tom projevu dneska chyběla pozitivní vize pro Českou republiku. A když tady bylo mluveno o vládě bez důvěry, tak kdyby opravdu prezident měl zájem na stabilitě České republiky, tak chce co nejdříve většinovou koaliční vládu, která má...\nA to je ten hlavní boj, který podle vás nebo ta hlavní...\nTo si myslím, že v tenhle okamžik to je nesmírně důležité utkání a to, co se odehrává kolem něho, je strašně nebezpečné pro tu demontáž parlamentního demokratického systému, protože my se setkáváme s úplně novými formami, o kterých nikoho třeba Václava Havla ani Václava Klause by nenapadlo vůbec uvažovat.\nJá bych chtěl jenom připomenout jednu věc, že pan prezident s největší pravděpodobností také bude jmenovat další vládu po dalších volbách. Což bude daleko větší výzva. Protože budou nové volby a zase můžeme předpokládat, že budou úplně jiné okolnosti.\nŽe to bude ještě komplikovanější, třeba si tipujete. Pane Chvojko.\nDůležité je se projevovat právě v rámci té ústavy. Já jsem dělal kulaté stoly jako ministr pro legislativu, kde jsme zhodnotili, všichni ti odborníci profesoři, docenti ústavního právo, že není potřeba dělat žádné zásadní ústavní změny, ale je to o tom, že právě jsou tady hráči, kteří tu ústavu vůbec nedodržují a je jim úplně jedno.\nTo je Miloš Zeman podle vás?\nJá jsem říkal, že v poslední době se mi to tak zdá.\nA to hlavní utkání o Ústavní soud nebo něco jiného tedy, kde to vidíte?\nJak říkal pan kolega Pospíšil, je tady Senát, který volí na návrh prezidenta jména,+ v minulosti různá bizarní jména neprošla díky Senátu, ale samozřejmě obsazení postu předsedy na prezidentova a tam může být nějaké riziko.\nJá bych jenom doplnil, že máme několik ústavních pojistek, naštěstí, v ústavě, která vznikla relativně rychle, ale je docela silná a je to dobře a teď teda prochází velkými zkouškami. Je to Senát, který vyvažuje Poslaneckou sněmovnu a rychlé změny v ní a nemůže se změnit ústava a nemůže se změnit ani volební zákony bez toho, aniž by s tím souhlasil Senát. Hrozně důležité. Ústavní soud zásadní instituce. A tady já musím zmínit jak prezidentu Zemanovi mnoho vyčítám, tak tam doplňoval Ústavní soud skutečně vyrovnaně a kvalitními kandidáty. A pak jsou to samozřejmě média, svobodná média, která jsou pro demokracii a kvalitu její nezbytná a tam jsou ta místa, v kterých budou probíhat příští souboje a na kterých se bude rozhodovat, jestli budeme dále žít parlamentní demokracii nebo jestli se tady bude překrucovat systém a přeorávat tak, že ho za pár let bychom nemuseli poznat.\nA to bylo poslední slovo, nikoliv pro dnešek z Událostí, komentářů, ale pro teď od této soustavy nebo sestavy hostů. Já vám všem děkuji. Tentokrát to vezmu abecedně, aby nikdo nebyl tedy... Ivan Bartoš, Jan Farský, Petr Fiala, Vojtěch Filip, Jan Chvojka, Marian Jurečka, Jiří Kobza, Jiří Pospíšil a Martin Stropnický. Zástupci všech devíti parlamentních, respektive sněmovních politických subjektů. Děkujeme mnohokrát za účast v této 92minutovce. Musím sebekriticky říct a na shledanou. Něco končí, něco začíná. Za chvíli zhruba o 30 metrů dál v dalším studiu České televize Dan Takáč a jeho hosté Události, komentáře tentokrát s poněkud jinou sestavou hostů.


Díky všem kdo přišli na včerejší Apetit piknik, přípravy i samotné stánkování bylo náročné, ale nakonec jsem ráda, že jsem jela. Kokosák natur byl vyprodaný ještě před oficiálním zahájením, pak následoval vanilkový extrakt, v těsném závěsu levandulový. Vanilky jsem měla naštěstí přes kilo, takže stánek nevypadal smutně vyprodaný až do 19.00 kdy akce skončila a začalo pršet.\nIvona z Valašska mi před odjezdem poslala tenhle chladivý pozdrav a musím říct, že hlavně díky němu / ní jsem ty přípravy zvládla tak nějak v jednom kuse.\nhrst čerstvé máty (kdo ji miluje tak, jako já, tak hodně velkou)\n200 g cukru (dávám hnědý - nemusí být, ale kdo chce, může použít med)\n2 citrony (oloupat, vypeckovat a nakrájet)\nOmytou mátu, cukr, citrony a cca 2 dcl vody rozmixujte v mixeru (cca 1 minutu).\nPřeceďte přes husté sítko, vymačkejte a dolijte vodou do požadované chuti (někdo má raději více sladké nápoje, jiný méně...).\nGurmánům a milovníkům sladkého doporučuji dosladit vlastnoručně vyrobeným bezovým sirupem, který nesmí v žádné správné alchymické domácnosti chybět.\nMůžete mít i 2 - 3 litry této vitamínové bomby.\nNic jednoduššího, chutnějšího a rychlejšího neznám.\nAnonymní 10. července 2013 19:50\ntak ja z toho udelala necele 2 litre, ale klidne by to mohlo byt i vic.. dala jsem polovinu cukru a dolila bezovym sirupem.. mnam, vyborne..\nAnonymní 24. července 2013 14:26\nJá přidávám ještě trochu čerstvého zázvoru ;)


Český florbal | Vítkovice porazily Chodov a jsou blízko vítězství v základní části\nVÍTKOVICE PORAZILY CHODOV A JSOU BLÍZKO VÍTĚZSTVÍ V ZÁKLADNÍ ČÁSTI\nVýsledky 18. kola Extraligy žen napověděly, kdo se stane jejím vítězem. Vítkovice po tuhém boji zdolaly Chodov v nájezdech a dostaly se o bod před něj na první místo. Jičín si upevnil pozici v elitní osmičce výhrou nad Olomoucí a Ivanti Tigers daly deset gólů Tatranu.\nLiberecké hráčky bojovaly v úvodním klání 18. kola Extraligy žen proti Židenicím o pojištění si desáté pozice a případné udržení naděje na postup do play-off. Přestože byly Crazy girls střelecky aktivnější, produktivnější byly Židenice. Na jejich trefu dokázaly dvakrát domácí hráčky odpovědět, třetí trefa Židenic ze 48. minuty už ale byla rozhodující. Židenice tak ještě zamotaly boje ve spodních patrech tabulky, s Libercem mají aktuálně shodně dvanáct bodů.\nStřetnutí Vítkovic s Chodovem nabídlo naopak přímý souboj o čelo tabulky, o vítězi se rozhodovalo až v samostatných nájezdech, v nichž uspěly Vítkovice a přiblížily se k prvenství v základní části. Oba celky se v základní hrací době střídaly ve vedení, ani jeden z nich nedokázal odskočit na rozdíl dvou branek, potvrzovalo se, jak vyrovnané utkání to bude. Utkání nakonec rozsekla až v samostatných nájezdech ve prospěch Vítkovic Barbora Husková, která tak zkompletovala hattrick.\nOlomouc prohloubila svou sérii nezdarů, a i po zápase s Jičínem zůstala těsně za hranicí postupu do play-off. Olomoucké hráčky měly raketový start, už po šesti vteřinách hry je poslala do vedení Jakubkovičová, jenže ani to jim nepomohlo. Jičín musel v první třetině dvakrát dotahovat, ve druhé části už si přebral otěže do svých rukou díky třem brankám Anet Jarolímové v rozmezí třinácti minut a vedení si pohlídal až do konce.\nOstrava se sice proti Bohemians brzy ujala vedení, ale pražské hráčky ještě v první třetině otočily skóre ve svůj prospěch a na začátku druhé části vedly 3:1. Po snížení čekala Ostrava na srovnání do začátku třetí třetiny, ve 46. minutě zkompletovala hattrick Denisa Kotzurová a poslala domácí znovu do vedení. Ostrava se mohla více uklidnit, když ji pět minut před koncem dostala do dvoubrankového náskoku Kapcová, Bohemians ani přes větší aktivitu ani snížit nedokázaly.\nNa třetí pozici se o jeden bod udržely hráčky Ivanti Tigers. V duelu s Tatranem Střešovice naplnily roli favorita a uspěly vysokým rozdílem 10:3. Důležitou tahounkou na straně Jižního Města byla Iveta Hyršlová, která zaznamenala pět bodů za gól a čtyři asistence. Individuálně vynikaly také Eliška Chudá (2+2) nebo střelkyně hattricku Dominika Kubišová. „Naše hra v prvních dvou třetinách byla více v tempu. Podařilo se nám dát branky a potom hrát v klidu,“ sdělila trenérka Tigers Markéta Šteglová.\nMísto mezi družstvy pro vyřazovací část posílily florbalistky Panthers Praha. Jejich soupeřkami se stal poslední tým tabulky z Plzně. Západočešky sice odpověděly na první trefu domácích, když vyrovnala Michaela Mašková, jenže lepší situaci si už od té doby nevytvořily. Panthers se naopak vrátily do vedení a celkově zvítězily 8:4. Pražanky tak zvýšily náskok před devátou Olomoucí na pět bodů.\nFBC ČPP Bystroň Group OSTRAVA – FbŠ Bohemians 5:3


Online DRAŽBA KNIH (březen 2022) – Beseda\nPondělí, 14. března 2022 (20:00)\nOnline DRAŽBA KNIH (březen 2022)\n…zavřete oči, nadechněte se nosem a.… cítíte tu vůni? Vůni poslední knihy, kterou jste četli nebo si prohlíželi? Byla to kniha zábavná, naučná, romantická nebo zeměpisná? Voněla smíchem, laboratoří nebo dálkami?\nMožná jste knihu dostali jako dárek – takovou, kterou jste si přáli, anebo možná ani ne, ale když už vám chtěl někdo udělat radost nebo vás jenom popostrčit, snad jste ji otevřeli, zlehka prolistovali, až se zvedl lehký vánek, který vašim olfaktivním buňkám pošimral receptory.\nMít dnes v ruce knížku už není tak běžné jako dřív, ale někteří jsme stále zvyklí držet v ruce tuto krásnou věc plnou dobrodružství, exotiky, poučení nebo zábavy, přičemž i ti, kteří mají rádi koktejly, si přijdou na své. A tak jako znovu přicházejí do módy LP s hudbou, i knihy se mohou znovu stát módní záležitostí, kterou si kdekdo pořídí…ale hlavně též přečte!\nI proto jsme se s ostatními výborkami rozhodly uspořádat další dražbu knih, a to ve čtvrtek 17. 3. 2022 od 20 hodin. Výtěžek bude zaslán na pomoc nadaci Malý Noe.\nV nabídce najdete všehochuť knih, knížek i brožur všeho druhu, žánrů a vůní. Začtěte se tedy do seznamu naší nabídky a jako v nejlepší restauraci si vyberte v menu dle vaší chuti i vašich zájmů či zvědavosti.\nK účasti na dražbě se přihlásíte tak, že vyplníte přihlašovací formulář https://forms.gle/WW65Zz26A7BWkCss5. Budete v něm moci označit knihy, o které máte zájem. Před dražbou dostanete kontaktní údaje a v daný den a hodinu se připojíte na besední Skype, kde vás budeme čekat. Pak nastane ten okamžik, kdy se budete moci stát majiteli nových (dalších) KNIH.\nSeznam knih vybraných na dražbu naleznete ZDE.\nRády vás uvidíme, uslyšíme a s velkým potěšením vám prodáme krásné knihy. Takto získaným výtěžkem budeme moci společně podpořit potřebné. Těšíme se!\nZa výborky vás zve Alena.


Velká Británie chce zpřísnit ochranu papuchalků na Islandu. Sami Britové tam vzácné ptáky totiž jezdí lovit - Ekolist.cz\n6.8.2019 10:00 | PRAHA (Ekolist.cz)\nNa Islandu totiž papuchalci chráněni zákonem nejsou. Jejich lov a sběr na hnízdech tu vychází z letitých tradic, které povětšinou neměly na místní ptačí populaci výraznější negativní dopad.\nZdroj | Campaign to Ban Trophy Hunting\nPapuchalci severní jsou ve Velké Británii chránění a jejich lov je zakázán. Je to dobře, protože na zdejších pobřežních útesech a ostrovech nachází hnízdiště 10 % světové populace těchto zranitelných ptáků. Což ale britským lovcům nebrání v tom, aby za nimi na lov vyráželi tam, kde chráněni nejsou. Třeba na Island. Píše o tom Telegraph.\nNa Islandu totiž papuchalci chráněni zákonem nejsou. Jejich lov a sběr na hnízdech tu vychází z letitých tradic, které povětšinou neměly na místní ptačí populaci výraznější negativní dopad. Islandských lovců papuchalků je prostě méně, než ptáků. K vychýlení rovnováhy ale dojde tehdy, když si islandské licence pro lov papuchalků začnou kupovat lovci britští, kterých je spousta.\nLegislativně je v tom trochu zádrhel, který ale ochotně pro britské lovce vyřeší islandská lovecká cestovka. Za 3000 liber jim zprostředkuje výlet, během kterého si každý může odlovit stovku ptáků. A ty si pak, mrtvé, odvézt domů. Jako suvenýr.\nDoma chránit, z ciziny vozit trofeje\nProto jsou teď poslanci britského parlamentu pod tlakem aktivistů, kteří by rádi tuto podivnou praxi zakázali. Přijde jim totiž nemorální, aby se jejich země podílela na ochraně druhu, ale dovoz jeho ulovených exemplářů ponechávala plně legální.\nUž proto, že se papuchalci od roku 2015 podle IUCN počítají mezi druhy zranitelné, a jejich počty na Islandu se v posledních letech propadly pod hranici 1,5 milionu kusů. A prakticky všechny dosavadní příčiny jejich ohrožení mají původ v antropogenní činnosti (znečištění, přelovení oceánů, klimatické změny), zesílené teď ještě o lov.\nNová tajemnice ministerstva životního prostředí Therea Villiersová byla vyzvána k tomu, aby přiměla orgány CITES k přísnější regulaci a globální ochraně papuchalků. Je prý zapotřebí globálního moratoria na lov a vývoz.\nCITES totiž zatím oficiálně nevede v patrnosti, kolik papuchalků je ročně uloveno a vyvezeno v důsledku rekreačních činností. Je přitom poněkud kuriózní, že někteří britští poslanci lobbují za zpřísnění globální legislativy, aby dosáhli regionálního ochranného účinku v cizí zemi, kde hlavní díl škod páchají jejich vlastní lovci.\nŽivý vydělá víc než mrtvý\nŽe je ale zákaz dovozu trofejí papuchalků potřeba, vnímá i sir Roger Gales, předseda britské Conservative Animal Welfare Foundation. „Já osobně považuji celou praxi za zbytečnou a odpornou. Nevěřím, že by z trofejního lovu nakonec mohl mít prospěch jakýkoliv druh a pochybuji o tom, že se taková činnost dá nějak omluvit. Osobně věřím, že mnohem větší výnos z cestovního ruchu by generovala ochrana papuchalků, než podpora jejich zabíjení,“ říká Gales.


Novinky :: Divadlo MY\nZpráva je tady!\nVe čtvrtek 10. 11. 2016se v aule Pedagogické fakulty Univerzity Palackého v Olomouci konala VI. mezinárodní teatroterapeutická konference. Stejně jako v loňském roce i letošní konferenci pořádala Asociace poskytovatelů sociálních služeb ČR ve spolupráci s Klíčem – centrem...\nDIVADLO MY divadlo herců s mentálním postižením hledá k dlouhodobější spolupráci (minimálně na jeden rok) 2 nové tvořivé a spolehlivé spolupracovníky (divadelní a hudební zkušenosti vítány!) Divadlo My vzniklo v Klíči – centru sociálních služeb, p. o. Olomouc...\nTak jako každý rok, dovolujeme si vás pozvat na další, již VI. mezinárodní teatroterapeutickou konferenci, která se bude konat 10. listopadu 2016 v prostorách UP Olomouc a v Divadle hudby Olomouc. Návrh programu je následovný: 1. Prezence účastníků...\nVe středu 4. 11. 2015 se v sále Centaur v Regionálním centru Olomouc konala již V. mezinárodní teatroterapeutická konference. Tak jako v předešlých letech mohli účastníci konference dopoledne shlédnout jak odborné presentace přednášejících, tak i ukázky rozličné divadelní tvorby...\nPROJEKT VZDĚLÁVACÍHO PROGRAMU NA OSVĚTU V OBLASTI ŘEŠENÍ NOUZOVÝCH A HAVARIJNÍCH SITUACÍ PRO UŽIVATELE POBYTOVÝCH SOCIÁLNÍCH SLUŽEB Divadlo My přichází v roce 2015 s projektem, který nabízí osvětu uživatelům sociálních služeb v oblasti řešení rizikových situací. Jde o nový inovativní...\nVe středu 8. října 2014 se v aule Pedagogické fakulty Univerzity Palackého v Olomouci konala v pořadí již IV. mezinárodní teatroterapeutická konference. Kromě odborných příspěvků mohli účastníci konference shlédnout divadelní představení hraná herci s handicapem anebo se...\nPodívejte se na webovou stránku teatroterapeutické konference https://www.konference-teatroterapie.cz/ a celou pozvánku si můžete také stáhnout do svého počítače. Pozvánka na IV.mezinárodní teatroterapeutickou konferenci s programem.pdf (147,5 kB)\nNatočili jsme pro Vás krátké video, v němž Vám představujeme naši práci.