Hodnocení A týmu a individuální hodnocení hráčů za období JARO 2017 / 2018\nNapsal: cic\tdne Neděle, 05 Srpen 2018 11:34\nA konečně je tu poslední článek k proběhlé sezoně 2017 / 2018. Jsem tu s tradičním individuálním hodnocením hráčů a samotného A týmu jako celku – více se dočteš, vstoupíš-li na „celý článek“ (cic)\nHodnocení týmu jako celek:\nPo dlouhé době radost z fotbalu, radost z atmosféry v týmu a radost předvedené hry. Bohužel po katastrofálním podzimu jsme nedosáhli na kýžený postup a opětovný návrat do 1. A třídy. Jarní bilance našeho týmu je výborná. Pouze 2 porážky a třetí místo v počtu obdržených branek. Jen těch brank jsme vstřelili málo, nebo možná ne málo, ale rozhodně méně, než tolik, kolik bychom jich potřebovali k výhrám ve více zápasech. Jsme totiž zároveň remízovými králi a z toho nám vychází matematicky, že ztráta minimálně 12 bodů, možná i více, nás nakonec možná stála postup. Jak blízko mohl být postup, nebýt totálně nepovedeného podzimu. Hodnocení je sice subjektivní a postavené na pocitech, ale asi nebudu daleko od celotýmového konsensu, že jsme prožili společně jedno z nejpovedenějších období, kdy jsme měli skvělou partu nejen v kabině, ale i na hřišti a zároveň jsme hráli ve většině zápasů pěkný fotbal. Nechci vyvyšovat jednotlivce nad týmem, protože žádný sebelepší fotbalista výsledek neudělá sám, ale když je jednotlivců více, pak minimálně vytvoří základ skvělého týmu. Pomohla nám konkurence, větší počet hráčů, možnost alternace na jednotlivých postech hlavně nám pomohl návrat hráčů, kteří se stali jarními oporami. Návrat Lukáše Vajnera, Jardy Skoumala, Bilela Wahbiho a Mikiho po zranění bylo základem pro úspěšné jaro. Ale pomohli k tomu i ostatní hráči, kteří spolu s pevným základem vytvořili kompaktní tým, který pracoval s takovou chutí, která byla nakažlivá a „nakazila“ celý tým. Stále však nebyla tréninková docházka optimální a je jen pár hráčů (Martin Cicala junior, Dany Jašev a Vladimír Beer), kteří mají odpovídající docházku.\nMohu-li závěrem něco krátce napsat, tak to shrnu větou.\nDěkuji mým svěřencům a vlastně i spoluhráčům za krásný fotbalový půlrok, který patřil k jedním z nejlepších v mé fotbalové kariéře. Ano, někdy nemusíš postoupit, můžeš hrát nízkou soutěž a přesto můžeš mít obrovskou radost z fotbalu. A ten největší dar je, když to cítíš i ze svých svěřenců a spoluhráčů… Mým přáním je, abychom se o tu radost podělili i s našimi fanoušky, aby je sdíleli, ale to už je o pocitech fanoušků a přátel dolnopočernického fotbalu…\nFilip MIKEŠ – brankář opora a jeho zásluhou jsme patřili k nejlépe bránícím týmům v soutěži. Bohužel se opět zranil a na závěr soutěže jej musel zastoupit Martin Cicala a Lukáš Předota. V mnoha zápasech doslova čaroval a držel náš tým nad vodou, na brankové čáře pracuje skvěle, ale stále má rezervy v práci nohou, kterou sice neustále zlepšuje, ale někdy je zbrklý a neklidný v rozehrávce a tím dostává sebe sama a vlastní obránce do tlaku. A jestli jsem někdy dříve psal, že nedokopne na půlku jako Buffon, tak už dokopne. Jak jsem psal zlepšuje se!\nMartin CICALA – brankář Miki se zranil…Vzhledem k absenci (rodinné a pracovní důvody) brankářů Kamila Víchy, Jakuba Pospíšila, zranění Krpálka nastoupil ke třem utkáním a rozhodně svým výkonem nezklamal. Remízu na ČZU a povinnou nulu na Chodově odchytal v pohodě a nepropadl ani v zápase s lídrem soutěže, s Kyjemi. Jen škoda, že díky vlastnímu zranění nemohl odchytat závěr soutěže, kdy se Miki opětovně zranil.\nLukáš PŘEDOTA – brankář mladý dorostenec, který dostal příležitost jako mladý a perspektivní v jediném zápase s Braníkem, kdy byli zranění nejen Miki, ale i Cicala. Je to mladý samouk, který však má potenciál a snad se brankářskými tréninky rozvine jeho talent. V zápase samotném střídal skvělé okamžiky se špatnými, ale svůj debut v A týmu zvládl dobře.\nJan VYCPÁLEK – obránce vstoupil do úvodního zápasu s Tempem na pozici pravého obránce, která mu asi nejvíce sedí a hned se musel popasovat s přeborovým „rychlíkem“, no spíše šinkanzen. Ani nemusel jezdit na motorce, aby stíhal. Ve své poslední sezoně v A týmu se dokázal popasovat nejen s tímto rychlým hráčem. Ve svém věku dokázal, že je stále platným hráčem. Sice nenavázal na svou nejlepší sezonu před dvěma lety a střídal lepší a horší výkony, ale stále dokázal konkurovat mladíkům, kteří by mohli být jeho dětmi. Technicky to však bylo letos horší a rozehrávka byla právě tím rozdílem mezi jeho nejlepší a touto sezonou. Bylo to i dílem horší tréninkové docházky, kterou Aša potřebuje k dobré rozehranosti. Dokázal tuto však nahradit obětavostí a vůlí, se kterou se rval a byl pro soupeře nepříjemným obráncem a v úvodní polovině jarní části stabilním členem základní jedenáctky. V závěru se bohužel zranil a tak ani nemohl odehrát rozlučkový zápas s A týmem.\nDany JAŠEV – obránce, záložník, útočník tak před lety přicházel a okamžitě uloupil pozici krajního obránce. Fyzicky nadupaný nechal zapomenout na horší techniku a tato pozice byla pro něj jako ušitá. Dnes je více univerzál než obránce. Jeden z hráčů s nejlepší tréninkovou morálkou. Ale stále není k pochopení, že jeho fyzická kondice neodpovídá této poctivé docházce. Dokonce by se dalo říci, že patří spíše k těm s nejhorší fyzickou kondicí. Vrátil se z hostování a zdálo se, že mu bude sedět pozice defenzivního záložníka. Umí skvěle číst hru a umí velmi dobře pozičně odbránit. Ale jeho rozehrávka je horší, Je velmi pomalá a zbrzďuje hru. Často se otáčí s míčem zpět a zastavuje tak slibně se rozvíjející akce. Přehodí-li v hlavě výhybku a zjednoduší-li hru směrem dopředu, tedy nasměruje myšlení ne na tiki-taka, ale na okamžitý a rychlý přechod do útočného vápna, pak bude velmi platným hráčem.\nMatěj URBAN – obránce, záložník, útočník opět jistota, jeden z našich nejlepších hráčů absentoval jen díky absenci z důvodu práce. V každém zápase, ve kterém nastoupil, tak vyjma jediného (na ČAFCe) byl vždy oporou a nenahraditelným. Jeho jistota v penaltových exekucích byla pro nás spásou, protože pokud jsme zahrávali v minulých létech nějaké pokutové kopy, tak jsme nikdy neměli hráče s takovou jistou kopačkou. Navíc dával i branky mimo pokutové kopy a stal se tak nejlepším střelcem A týmu. Z pozice obránce je to úctyhodný výkon. Ale ono to stojí na stylu hry, který chceme praktikovat a právě Matěj jej umí skvěle plnit. Je mimořádně houževnatý a neuhne ze souboje, je to náš křemen. Pokud však nebude jeho tréninková morálka lepší, tak bude mít problém, protože již máme dostatečně široký kádr a pokud budeme mít hráče, kteří mohou hrát krajního obránce, pak si bude muset i on svou pozici vybojovat. Bohužel v závěru , kdy se zranil a nehrál, se v plné nahotě ukázalo, že je zatím nenahraditelný… Přeji mu brzké uzdravení, aby se zpět dostal do základní sestavy.\nLukáš VAJNER – obránce opora, pilíř, inteligentní fotbalista, který povýšil pozici středního obránce na kreativní post. Nejlepší půlrok, který u nás Vajny odehrál. Jsem rád, že jsem mohl s tímto hráčem pracovat, protože dorostl fotbalově, mentálně a byl vzorem všem hráčům. Jeden ze základních kamenů jarní sestavy, na nichž stál celý A tým. Není obdarován rychlostí, ale jeho poziční hra dala zapomenout na to, že by se dal někdy označit za zabržděný vagón. Nikoliv, tolikrát dokázal zastavit rychlostí a svou poziční hrou brejky soupeřů. Je zcela nedostižný v poziční práci obránce. Dával však i důležité góly hlavou, rozehrával míče, tvořil hru odspodu. A v kabině? Správný vůdce, vzor a poctivý hráč. Asi se sluší veřejně napsat, děkuji, že jsem mohl s tebou prožít tento krásný půlrok. Děkuji za to, že jsi mi potvrdil, že nejen jako hráč, ale i jako člověk patříš do naší kabiny. Sice v další sezoně nebude pokračovat s naším týmem, ale takový je fotbalový život a přejeme ti, aby ses fotbalem bavil i v novém působišti.\nTomáš TOMÁŠ – obránce nepříliš povedený podzim. Nehodnotím v tomto článku podzim, ale tady musím začít u podzimní části. Tomáš, řečený TT, výkony totálně převrátil naruby. Z nepovedeného podzimu a z ošklivého káčátka se stal krásný drahokam a vedle Vajnera rostl jeho výkon. Dostal důvěru a nezklamal. Drobné herní výkyvy se projevily u každého hráče. Ani TT se nevyhnuly, ale jinak skvělý půlrok! Nebál se rozehrávat, byl nejen obráncem, ale spolutvůrcem hry. Rychlostně sice zaostává, ale i on dokázal skvělou poziční hrou otupit rychlé výpady soupeřů. Roste v nepostradatelného obránce, ale i na jeho pozici se tlačí další hráči a tak doufám, že to povede jen ke zdravé konkurenci a zlepšování celého týmu. Jeho hra se zlepšuje s důvěrou trenéra. Čím více hraje, tím více roste jeho fotbalový um a jistota. Někdy i díky vynuceným absencím nastoupil a vždy se odvděčil skvělým výkonem. Je to příklad hráče, který se svou pílí a poctivým přístupem vypracoval z C týmu, přes Béčko až do základu A týmu. Je to vzor pro ty, kteří se domnívají, že cesta z C týmu a B týmu je do A týmu zavřená.\nMartin ROMAN – obránce, záložník (řečený Chlup) celou polovinu jara absentoval z důvodu zranění, ale když se vrátil, tak ve velkém stylu. Navázal na Vycpálka, kterého plně nahradil. Bohužel se na jeho fyzické kondici projevil dlouhé tréninkové manko a tak často střídal v závěrech zápasů. Kdyby se dala naklonovat Vycpálkova rychlost a důraz k fotbalovosti Chlupa a naopak, tak máme další dva nepřekonatelné krajní obránce. Chlup má dokonalou kopací techniku, díky které jsme těžili z trestných kopů, z přenášení hry, z tvorby hry, ale právě jen do chvíle, než se zatavil fyzicky. Doufejme, že jej nebude limitovat zranění a práce, abychom mohli využít jeho skvělé kopací techniky k ohrožení soupeřových branek…\nJan PROKOP – obránce, záložník, útočník Beky, Císař je další hráč, který je klasický univerzál. Ale ne z důvodu nešikovnosti a nepotřeby, ale naopak. Dokáže skvěle odehrát beka, středního záložníka, podhrla i útočníka. Dokáže bránit i střílet góly. Jeho skvělé Lafatovské čtení hry je nenapodobitelné a také z něj těží střílením branek. V této jarní části patřil k nejlepším hráčům a mohli jsme jej využít na postech, kde nás momentálně tlačil trn v patě. Vždy se odvděčil skvělým výkonem. Navíc je to hráč, který táhne naší partu po lidské stránce. Dává týmu více než jen hrou a patřil k nejlepším hráčům jara! Ale nejen jako hráč. Osvědčil se při alternaci absentujícího trenéra a tedy při vedení tréninkové jednotky. A vyzkoušel si jaké to je, když se člověk na trénink připraví a někteří hráči trénink svou nedisciplinovaností narušují. Jaká odměna pro toho, který si připraví krásnou tréninkovou jednotku a hráči si jen dělají srandu a… Bylo to však jen jednou a při dalších již sebereflektující hráči zase ukázali svou správnou tvář a vychutnali si skvěle připravenou jednotku. Ač mladý, tak je to jeden z tahounů a lídrů. Poznámka pod čarou… Nezapomenutelné jsou jeho poznámky ze zápasu, které psal, když zapisovatel chytal v brance. A aby o ně nepřišli čtenáři, tak jsem se s nimi vždy o tyto vtipné zápisky podělil. Docela bych jej měl rád na lavici, protože svým milým humorem nám zpříjemňuje zápas, ale to by ho asi nebavilo stále. Asi bude lepší, když bude hrát a bude nás bavit až po zápase.\nOndřej ŠEDIVÝ – obránce vrátil se, odehrál sice jen málo minut za A tým, ale výhra je, že se vrátil zpět! Odehrál převážně zápasy za rezervu, aby byl rozehraný do závěru soutěže. Tím, že stabilní dvojice TT a Vajner podávali spolehlivé výkony, tak se mohl rozehrávat a pomáhat B týmu. Ale, to byl jen půlrok na rozehrání. Očekáváme, že se vrátí v plné síle a bude opět pilířem obrany A týmu.\nJan ŠESTÁK – obránce stejně jako Šéďa odehrál všechny své zápasy za B tým, aby byl připraven naskočit za A tým. Astabilní výkony obrany jej do zápasů A týmu nepustily.\nStanislav VAŇOURNÝ – záložník neprosadil se… Ne protože by na to fotbalově neměl, ale protože 8 tréninkových jednotek je zoufale málo na to, aby mohl mít místo v základní sestavě… Ale v závěru, kdy jsme měli poměrně dost zraněných hráčů, tak nastoupil z lavice a ukázal, jaký potenciál v něm dřímá. Dokázal usměrnit totálně zmatkující a chaotický tým ve fotbalovou mašinu, v tým předvádějící krásný fotbal. Ale ani ten nejlepší fotbalista bez tréninkové docházky neutáhne na svých bedrech, tedy na svých kopačkách celý tým…\nJaroslav SKOUMAL – záložník vrátil se a s ním se vrátil do týmu duch poctivosti v přístupu v tréninku, neutuchajícím se odevzdání v zápase, skromnosti, pracovitosti a obrovské pokory. Možná až příliš velká, kdy hraničí se sebemrskačstvím o tom, že nejsem dostatečně připraven. A on t tomto směru táhl tým, neviditelně, ale o to větší silou. Tým okolo něj vyrostl a táhl s ním. Takovou má Jarda sílu a proto byl jeho příchod přijat s takovým nadšením. Je to nepostradatelný hráč, který patří k vybroušeným diamantům našeho A týmu. Jsem jen rád, že v našem týmu se usadil na trvalo, protože vím, že je neviditelně silným tmelícím prvkem a tím hráčem, který dokáže v ostatních zadupat lhostejnost, nezájem, vlažný přístup, nechuť a jiné negativní vlastnosti. Je radost mít jej v týmu. A že jsem jej nezvolil tolikrát nejlepším hráčem, ač jím asi byl? Mám na něj asi přísnější měřítko a tím se mu omlouvám…\nVladimír BEER – záložník přišel na hostování ze sousedních Kyjí a velmi rychle se prosadil do A týmu, fotbalový potenciál, který v něm dřímá byl vidět na každém tréninku, jen přišel fyzicky zanedbaný. Ale fyzická kondice je to jediné, co se dá velmi snadno napracovat. Je poctivý a jeho fyzická kondice roste. Měl zápasy, kdy se ztrácel fyzicky a s ním šla dramaticky dolů i samotná hra. Ale neustále roste a jeho píle jej raketově vystřelila z B a C týmu do A týmu. AURA… Přišla s ním aura, opět něco neuchopitelného, ale tak silného. Přišel v čase, kdy jsme měli skvělý tým, partu a on se stal okamžitě jejím lídrem. Aura, kterou vyzařuje, když má okolo sebe stejně naladěné hráče, je nebezpečně nakažlivá. Dokázal přinést do týmu něco, čím jsme vyrostli jako lidé, slušní, poctiví, nezištní a pracovití. Že je to málo pro fotbal? Není, díky tomu jsem prožil jeden z nejkrásnějších fotbalových období. On přinesl auru, kterou jsme my všichni ostatní přijali a tím je pro nás v tomto směru kapitánem. Ale pozor, je to i fotbalista a velmi šikovný, jeho levačka je cizelérská a rozdává tolik radosti. S radostí mohu oznámit našim fanouškům, že jsme hráče z Kyjí vykoupili na přestup a tím se (doufám) na trvalo usadil v Ráji… (rozuměj v ulici V Ráji 611…)\nMartin CICALA junior – záložník svou přípravu zahájil až v únoru a i přesto se stal hráčem s nejvyšší docházkou. Díky zranění (zlomená pánev) se po více než půlroční absenci dostával postupně do ztracené fyzické kondice. Poctivě se připravoval a připravoval se hrou v C týmu. V A týmu ze začátku paběrkoval, ale později se propracoval zpět do základní sestavy. Je sice zatím stále pod hranicí výkonnosti (a to jak fyzické, tak i herní) před zraněním, kdy táhl celý tým, ale jeho nesmírná píle a vůle je tou nejlepší vlastností, díky které může zpět dosáhnout vše ztracené tou nešťastnou zlomeninou. Jeho slabostí je psychika, pokud se mu daří, tak funguje vše, rychlost, technika, fyzická nadupanost. Když však sepne ruce, chytí hlavu do dlaní a provádí gesta zmaru, pak se zcela vykolejí. Měl by být někdy více splachující a hodit za hlavu nepovedený kousek. Vzít nohy na ramena a upalovat napravit a že on právě tu fyzickou sílu má. A musím veřejně pokárat a důrazně upozornit na chování na hřišti. Ne protože je mladý, ale protože to prostě nesnáším a nesnáší to i rozhodčí. Jeho diskuse s rozhodčím a přesvědčování a rozptylování se není hodné hráče našeho týmu. Odnaučili jsme to „Veneru“, odnaučíme to i našeho juniora! Jinak s Martinem se vrátil do týmu někdo, komu není cizí pořádek, ochota pomoci druhým, připravit dresy, pití, donést tréninkové pomůcky a jiné. Zdá se vám to jako malichernost? Ne, i to patří do skvěle fungujícího týmu. Nemůže to být na bedrech jediného člověka. V týmu máme rozdělné úkoly a tyto si jako mladý plní skvěle.\nDavid DVOŘÁK – záložník mlčenlivý zafousený morous s nas..ným obličejem. Tak se může někomu jevit. Jenže změna! Dokázali jsme to, co umí jen Lišák. Rozesmát jej a ucítit i z něj pohodu a smích. Je to pohoda a atmosféra v týmu, která Davida má blahodárný vliv. Jeho výkonnost roste, ale má velké výkyvy. Je to rychlý krajní záložník, který měl nahradit absentující Cicalu a Dufka. Nahradil rychlostně, ale bohužel ne asistencemi a brankami. Dokáže se svou rychlostí dostat do situací, kdy může předložit gólovou přihrávku, ale selže, dokáže se dostat do gólových šancí, ale i zde často selže. Kdyby dokázal proměnit polovinu těch největších šancí, tak atakuje Urbana a Vernera ve střelecké tabulce. Je v něm velký potenciál. Jako ostatní však nutně potřebuje tréninkovou píli, aby brousil třeba svou střelbu, nebo zakončení, nebo lépe obojí…\nMichal ČÍŽEK – záložník opět přidávám přezdívku… Moya (čti Moja), jinak byste někteří vůbec nevěděli, o koho jde. Silně obsazená záložní řada a konkurence jej nepustila více než k paběrkování a k zápasům k zápasům hraným ze střídačky. Moya tak vypomáhal i nižším týmům a čekal na svou příležitost. Za svou píli a trpělivost byl odměněn, ale oproti podzimu toho odehrál určitě méně než by si přál. Ale sehrál krásné zápasy a jeho střela typu „uklízečka“ se již stala nesmrtelnou. Každopádně je to stálý člen A týmu a bude tím vyvoleným nebo jej silná záložní řada nepustí tolik do hry? Doufám, že se bude snažit sesadit některého z vyvolených jara…\nTomáš ADAMEC – záložník vrací se zpět v plné síle do A týmu. Po letech bez fotbalu se vrátil do C týmu, kde hledal chuť do fotbalu. A letošní jaro? Konečně úplný návrat do A týmu. V plné síle, chuti a v maximálním nasazení. Jeho oblíbená výpomoc C týmu mu zůstala, ale radost mu tentokrát C tým tolik nedělal. Radovat se hrou bohužel letos v C týmu bylo omezeně, zoufale omezeně. Zato v A týmu radost z týmu přímo čišela a tak radost rozdával i Eidam. Až na dva nepovedené zápasy, které byly nepovedené pro všechny, patřil k nejlepším hráčům. Přesunul se zpět ze středu zálohy na kraj, kde mohl rozvinout své skvělé přednosti okamžité rychlosti a ohrožovat soupeře svými výpady. Bohužel zranění na Chodově (těžký výron v kotníku) jej v rozletu zastavilo. Ale Tomáš je při velké chuti a to co nás zdobilo na jaře – soudržný a fotbalový tým jej táhne zpět do formy. Důležité je, že je zranění (doufám) vyléčené a dá nám vzpomenout na naše skoro postupový rok z A třídy do přeboru…\nVojtěch MALIMÁNEK – záložník, obránce zhubnul, běhá neúnavně po celý zápas, nechal si narůst vousy jako Messi, fotbalově vyrostl a přesto se v nadupané konkurenci nedostal v úvodních zápasech do základní sestavy. Ale když nastoupil, tak na něj byl spoleh a předváděla (až na Hrdlořezy skvělé výkony). Postupně však dostával větší a větší porci minut a odvděčoval se skvělými výkony. Hraje především v záloze, ale nemá problém alternovat na jakémkoliv postu v obraně. Až absence TT jej dostala do základní sestavy (na stopera) proti Kbelům a odehrál jej fantasticky. Asi by díky výkonu nepustil zpět do hry TT, ale stalo se mu osudným velká chuť pomoci C týmu a přivodil si svalové zranění, které mu dal delší stopku. Naskočil až v jednom z nejlepších zápasů jara, s Kyjemi a postupně se propracovával zpět do základní sestavy. Univerzál, který zvládne odehrát skoro všechny posty a je tím nepostradatelným pro tým!\nLibor PICEK – útočník zimní příprava skvělá, vstoupil do úvodní zápasu s Tempem jako uragán a jako jeden z nejlepších hráčů. Ukradl post hrotového hráče a nikomu jej nepustil až do zápasu s Ďáblicemi. Stop, pauza, Picek se zranil… A přenechal tak uvolněnou pozici Vernerovi, který jí ještě více vyšperkoval. A Libor? Vrací se až do zápasu s Třeboradicemi a pak zase stop. Rodinné a pracovní důvody. A tak zůstala za ním letos jen stopa v úvodních zápasech. Dokázal naprosto skvěle pracovat na hrotu, svou fyzickou kondici nesmírně zvýšil a tím dokázal pracovat po celých 90 minut. V útočné dvojici s Vernerem to byla nesmírně nebezpečná útočná síla. Když hrál na hrotu sám, tak dokázal podržet míče, urvat míče pro sebe a dostat se i do mnoha šancí. Jeho slabinou je ale zakončení. Tolik 100% šancí zahodil… Je to i sobec (myslím na hřišti) ve stylu světových útočníků a tak se někdy uchyluje k více kličkám, než by bylo zdrávo a zazdí kolikrát i šance, který sluší kombinace… Když však je nesobecký a rozděluje podle situace přihrávky a vlastní individuální zakončení, pak je to fantastický útočník. Problémem jsou děti a práce. Dětí má tolik, že se jim musí občas o víkendu věnovat a v kombinaci s prací pak často absentuje. Zdá se však, že letos to bude lepší..? Nesmí však být mimořádka, trenýrky na hradě, či jiné excesy, které jej povolají do služby…\nDavid VERNER – záložník, útočník zraje jako víno… pomalu, ne rychle, ale jistě a tím roste i jeho výkonnost. S jeho výkonností rostou statistiky. A letošní jaro? Zakončil jej jako totální triumfátor. Vyhrát všechny statistiky? To se nepodařilo nikomu ani věhlasnému Wahbimu, Dufkovi, Vejvodovi či Burešovi. Dokázal neuvěřitelné vyhrál všechny statistické tabulky a jen jedinou mu uzmul Matěj Urban – v počtu vstřelených branek za A tým. Musím se mu omluvit za chybu, kterou jsem uvedl v tabulkách, že Urban zvítězil v kandském bodování za A tým. Nikoliv! I tuto statistiku zcela jasně vyhrál David Verner! Asi měl i dávku štěstí, že patřil svou špatnou docházkou do úvodní „jedenáctky“, jinak by dostal daleko méně příležitostí. Ale on sám ví, že jeho výkonnost roste s tréninky a tak věřím, že si svou pevnou pozici nezničí svými tréninkovými absencemi. Je to sice „uplakaný“ a upovídaný hráč, což vadí nejen soupeřům, ale i rozhodčím. Nicméně pochopil, že neustálým žvaněním a vysvětlováním škodí jen sám sobě a tak se z něj stal méně upovídaný, méně žvanící a tak tedy nesmírně platným hráčem. Je nesmírně houževnatý, fyzicky velmi dobře vybavený (od fotbalového Boha) fotbalista, neuhne ze soubojů, je to válečník, který na jaře pro svůj tým vybojoval tolik soubojů a tolik míčů. ´Tentokrát statistiky nelžou a mají logiku. Ano, David sám se zasloužil o tolik asistencí a tolik branek. Ano, zůstává tam zbrklost a nepřesnost, ale jak jsem psal, zraje jako víno. Jednou to bude naše nejlepší lahev vína… Díky širokému kádru a skvělému doplnění kádru jsem mohl posunout Davida, kde mu to sedí nejlépe, do útoku. A on se odvděčil týmu… Ale POKORA! Prosím o jediné, o pokoru. Jen s tou, se kterou pro tým letos na jaře pracoval, jen s tou půjde stále nahoru. Třeba si jednou za svou práci pro tým zaslouží i vytouženou kapitánskou pásku.\nBilel WAHBI – záložník, útočník výpomoc a to jen v 5 zápasech, ale dokázal se za 450 minut propracovat na třetí pozici asistentů. Je to hráč, který pomůže vždy a svou rychlostí, nízkým těžištěm a excelentní technikou dokáže zatopit soupeřovým obranám. Díky skoro nulové tréninkové docházce a více než roční herní pauze je však fyzicky zanedbaný a není možné jej využít v záložní řadě. Ideální pozicí je pak podhrotové postavení. Také to někdy až moc dlouho tahá a i občas přijde o míč, namísto volby přihrávky, ale i tak v každém zápase připraví 3-4 stoprocentní šance svým spoluhráčům, Nebýt jejich trestuhodné vychýlené mušky atakoval by dokonce i Vernera na čela asistentů a to mu na to stačilo pár zápasů. Snad dostane více volna v práci a bude pomoci i v další sezoně, protože je to stále TOP hráč, který umí udělat celý zápas…\nTomáš MAXA – útočník kombinace zranění a top formy útočníků nepustila Tomáše do více než 4 zápasů. Symbolické pro jeho účinkování v této části sezony byla veledůležitá úvodní branka proti Chodovu a krátce minutu poté se zraní a doslova se odplazí ze hřiště a stop do konce sezony. Po zranění se však již vrátil a pokud nebude mít nohy v medu, tak si bude svými výkony chtít určitě říct si o základ na úkor momentálních elitních útočních\nMartin MICHAL – záložník, útočník v A týmu dostal příležitost ve více zápasech, ale stále plnil jen roli posledního střídajícího, takže buď 0 nebo jen pár minut. Svou porci dostal za odměnu až v posledním zápase s Vršovicemi\nNehráli (povinnosti pracovní, zranění, hostování, přestupy či ukončení fotbalové kariery)\nZdeněk NESNÍDAL – obránce úvaha a zamyšlení. „Jak jsme na tom? Už jsme zachránění?“ odpověď zní: „ Ano“. „Aha, tak já bych začal, kdyby bylo potřeba pomoci se záchranou“. A tak zůstalo tedy jen u 13 tréninků a 0 zápasů. Bohužel se nemůžeme již druhou sezonu opřít o kvality a přednosti naší dlouhé pušky. A tak na zápasech A týmu byl častěji Zdeněk Nesnídal starší, coby fanoušek… Škoda, ale kombinace náročné práce na „vlastním“ a touha být o víkendu s dětmi nepustí Zdeňka ani na 2 hodiny zápasu v týdnu. Je to škoda, ale je to tak...\nJan DOLEŽAL – obránce odstřihnul se od Dolních Počernic a přesunul se trvalým přestupem do svého mateřského klubu, do Xaverova. Okolnosti tomu chtěly, aby se vrátil zpět domů. Doufám, že se občas na nás alespoň přijde podívat a zůstane někdy i popít v kantýně a hlavně doufám, že mu Dolnopočernický Sokol zůstane v srdci a bude na něj vzpomínat, jako vzpomínáme na ty nejkrásnější fotbalové angažmá…\nMartin VESELÝ – útočník projevil zájem nehrát za A tým, protože chtěl hrát jen za B tým. Jenže ani za ten neodehrál než minuty… Obrovský potenciál, kterého jedna sezona v A týmu vymrštila vzhůru, je nevyužitý a tak mu zůstala jen občasná pejorativní přezdívka: „KOMETA PODZIMU“.\nJakub MOTL – obránce, záložník, útočník i zde je konec, trvalý přestup, který Kuba již asi nikdy nevrátí zpět. Zranění jej zastavilo, ale pak jej zastavila vzdálenost mezi domovem a Dolními Počernicemi. Nechtěl se po zranění rozehrát v Dolních Počernicích a požádal o přestup do Vinoře, kde se chtěl rozehrát a následně se v případě, že bude hry schopný, vrátit zpět do DP. Už tehdy bylo rozhodnuto a já to tak cítil jako odcházení, že u nás asi skončil jeden z nejlepších hráčů, který k nám v posledních 10 letech přišel. Dnes už má s manželkou kantýnu na hřišti, na zápas chodí pěšky v domácích papučích, tak nelze ani očekávat, že by se vrátil. Své odvedl a my, ač už jsme to udělal, musíme touto cestou ještě veřejně poděkovat za odvedenou práci. Skvělý hráč, parťák. Ale… Je tu poslední nesplněný slib, na jehož splnění všichni čekáme. Přijít se rozloučit do kantýny!!! Žádná omluvenka a to ani manželka, dítě a práce, se nepřijímají! Na rozlučku s oblíbeným Kubou čekáme a jsme trpěliví…\nLukáš DUFEK – záložník jeden z nejlepší hráčů u nás opět prodloužil o půl roku hostování v Dolních Chabrech, ale sám na jejich záchranu nestačil. Zcela zpackané jaro s výhrou snad jen v Újezdě nad Lesy poslalo jeho hostící klub zpět do 1. A třídy. Tým touží po prodloužení hostování, ale Lukáš projevil zájem vrátit se zpět a rozehrát se ve svém domácím prostředí. Uvidíme, jak se rozhodne, ale táhne jej to oběma směry. Parta na jedné i druhé straně...\nMarek LOJDA – záložník Gattuso odešel do fotbalového důchodu. I když u něj říkat slovo důchod? Vrátil se z Francie po praxi v michelinské restauraci a my jsme zavětřili. Být však elitním kuchařem v Praze je často spojováno s nemožností provozovat jakékoliv koníčky s pravidelnou docházkou… Konec… Pokud čekáme na rozlučku s DP u Kuby Motla, tak bychom rádi na takové uvítali i jeho dvojče – Máru Lojdu. My čekáme a těšíme se na povedený večer\nMichal VEJVODA – obránce, záložník, útočník už ani na hostování v klubu v místě svého bydliště nenašel čas. Blíží se konec jednoho z velkých talentů?\nPetr SEDLÁČEK – záložník přišel po třech letech na jediný přípravný zápas, za poločas provětral a poslal soupeři dvě vizitky v podobě dvou branek a nic. Půlrok nic. O to překvapivější je hostování, o které požádal přeborový klub Královice, kam zamíří na roční hostování. Překvapivé to už však není vzhledem k jeho fyzické kondici a herní připravenosti. Dostali od nás vysokou kvalitu za nízkou cenu. Třeba to bude pro královické hostování roku J\nLukáš POUR– záložník poslední úspěšné hostování v Úvalech a vrací se zpět. Avšak do B týmu. I tak je to skvělá zpráva. Třeba jednou bude oporou A týmu, kam jednoznačně svými herními kvalitami patří\nMichal BUREŠ – útočník prožil léčbu sestupu postupem. Bohužel ne u nás, ale na hostování v Průhonicích. Od srdce gratulujeme a zdá se, že na takový úspěch navázže trvalým přestupem, protože je to v blízkosti jeho bydliště a práce…\nVít PALIČKA – obránce kde byl celé jaro? Kdo ví, účast na 10 tréninkováých jednotkách zajisté nezapříčinila jen pracovní vytíženost, to by byl předseda vlády… J I proto se nedostal ani na jednu minutu do zápasu A týmu.\nRadek LIŠKA – záložník povedl se dokončit přestup z Meteoru, ale Lišák v jarní části volil raději rozehrání a hru za C tým. Pracovní vytížení je jako u Paldy vysoké, ale že by další předseda vlády či prezident nadnárodní firmy?\nLukáš URBAN – obránce zahájil úspěšnou přípravu s A týmem, ale poté projevil zájem o hru v B týmu. V přesunu mu nikdo nebránil, ale pro vysoký počet hráčů A týmu a pro velmi kvalitní a úspěšnou hru nebylo potřeba využít jeho služeb v nouzi …\nNEJLEPŠÍ HRÁČ jarní části 2014 / 2015 rozhodoval jsem se mezi SKOUMALEM, VAJNEREM a VERNEREM. Těžká volba, ale nakonec jsem zvolil trvale vysoce kvalitní výkony po celé jaro a ojedinělé opanování všech střeleckých tabulek. Novinkou bude volba hráčů, kterou má na starosti Jan Prokop a snad jí dotáhne do konce. Výsledky pak uveřejním. Rád bych udělal i anketu diváků, ale nevím, zda taková bude možná nastavit na našem webu. Poradím se s IT…\nNejlepším hráčem JARA sezony 2017 / 2018 je pro mě David VERNER\nSnad jsem Vám tímto delším článkem vyplnil „okurkovou sezonu“ bez článků… No te%d si vlastně uvědomuji, že jsem to psal v okurkové sezoně, ale dopsal jsem to v době, kdy už je tady jeden zápas za druhým. A co? Čtenáři zajisté prominou oslí můstek pro napsání poslední věty.\nDěkuji za pozornost a za to, že jste dočetli článek až sem J s úctou zdraví Martin Cicala alias Karbous


Jiří Malenovský | Právnická fakulta LAW MUNI\nJiří Malenovský patří k českým právníkům, kteří dosáhli nejvyšších met. Po působení ve dvou ústavních soudech, nejdřív v tom federálním a pak v tom českém, je dnes už dvanáct let soudcem Soudního dvora Evropské unie v Lucemburku. Uznávaný odborník na mezinárodní právo a absolvent Masarykovy univerzity je tak mezi těmi, kteří mají poslední slovo při uplatňování právního řádu EU.\nNa řadu věcí se dívá dost jinak, než je běžné v českém veřejném prostoru. Věří například, že lékem na nemoci Evropské unie je její federalizace, a vyhrocené nálady části evropské společnosti vůči islámu považuje za přechodný dobový element.\nV Lucemburku pracujete už dvanáct let. To je snad vaše nejdéle trvající pracovní angažmá...\nPořád ještě vede mé působení na Právnické fakultě Masarykovy univerzity, kde jsem vyučoval na plný úvazek do roku 1991, tedy celkem 17 let. Práce u Soudního dvora Evropské unie to nakonec asi ani nepřekoná, zbývají mi už jen dva roky a dva měsíce... (pozn. red. – rozhovor jsme vedli v srpnu 2016).\nTo skoro zní, jako byste odpočítával.\n(směje se) Ono se to dobře pamatuje.\nNepočítáte tedy s tím, že byste pokračoval?\nV té době budu mít 68 roků, fyzicky si myslím, že to zvládám, a pokud neonemocním, tak to snad do konce dotáhnu. Ale vzhledem k tomu, že další mandát by byl šestiletý, pokoušet se o něj je už nereálné.\nTušíte už, co budete dělat, až skončíte?\nVzhledem k tomu, že právnická fakulta má velké porozumění pro mé působení v Lucemburku a pořád tam trochu přednáším, tak doufám, že budu moci ještě pár roků nějak pokračovat na ní.\nJak stíháte přesuny na přednášky mezi Brnem a Lucemburkem?\nDělám trochu problémy fakultnímu rozvrháři, protože standardní přednáška pro mne nepřichází v úvahu. Kvůli dvěma hodinám výuky můžu těžko jet tisíc kilometrů sem a tisíc zpátky. Přesun tam a zpět zabere v podstatě dva dny. Typicky tedy přijedu v pátek, přes víkend se připravuji na přednášku a v pondělí mám od osmi ráno až šestihodinový blok. Pak hned sedám do auta a jedu do Lucemburku. V úterý ráno už asistuji při ústním jednání v Lucemburku. A tak to mívám třikrát za semestr.\nTo jste si na sebe upletl pěkný bič.\nMá to velkou výhodu v tom, že člověk neztratí kontakt s oborem a se studenty. Nutí mě to udržovat se v oboru mezinárodního práva, takže v okamžiku, kdy se vrátím z Lucemburku, budu moci plynule pokračovat. Je to k nezaplacení.\nZvládáte se v tomhle režimu věnovat nějakým koníčkům?\nBohužel posledních dvanáct let mám život výhradně pracovní. Ostatní prvky života prakticky absentují, jen s výjimkou dovolených a sem tam nějakých sportovních aktivit.\nTo nezní úplně lákavě.\nNení to pro každého, ale poměrně se to snáší s vyšším věkem. Vrhnout se do něčeho takového ve 30 nebo 35 letech bych považoval za šílenství, protože to by vám život doslova unikal mezi prsty. Já jsem do toho šel v svých 54 letech, kdy jsem si osobního života už dost užil.\nU Soudního dvora EU se jedná výhradně ve francouzštině. Jak moc je znalost jazyka důležitá pro vaši práci?\nJe naprosto zásadní a dodnes jsem rád, že se mi na střední škole podařilo díky ročnímu pobytu na lyceu v Dijonu získat komparativní výhodu. U Soudního dvora se z hlediska odbornosti vyžaduje, abyste byl význačnou osobou v oboru práva. Jsou tam proto experti na občanské i trestní právo, někdejší státní zástupci, ale i bývalí diplomaté. Přispívá to ke schopnosti Soudu rozhodovat věci z nejrůznějších oblastí unijního práva. Naproti tomu znalost francouzštiny je nezbytná. Dnes už je to sice anomálie, francouzština už dávno není opravdovým světovým jazykem, ale tak to v těch 50. letech vzniklo a tradice se drží. Celá soudní soustava Unie je vlastně upravenou verzí francouzského správního soudnictví a kompletní judikatura Soudního dvora je ve francouzštině. Podřídit se tomu museli i Britové. Kdyby sem přišel odborník, který neumí francouzsky, tak i kdyby byl sebevětší génius, byl by odkázán jen na své spolupracovníky a nebyl by schopen vyjádřit své myšlenky. Nemohl by polemizovat, ani přesvědčovat o své pravdě ostatní. Neměl by žádný vliv.\nPůsobíte na pomyslném vrcholu soudnictví, ale když jsem četl některá starší interview s vámi, trochu mi to připadalo, jako byste tam žil v jakémsi exilu. Je to vystihující pocit?\nDo jisté míry je to vlastní funkci soudce. Když se podíváte na ty na Ústavním nebo Nejvyšším soudu, jsou také v jakémsi exilu. Je to funkce, která vám moc nedovoluje zapojovat se spontánně do sociální komunikace, musíte dávat pozor, s kým a proč komunikujete. Nikdy totiž nevíte, kdo se na vás snaží napojit a ovlivňovat vás, aniž byste si to uvědomil. U mne je to ovšem umocněno tím, že jsem v zahraničí. Na druhou stranu je ale pro mne jako člena české akademické obce, který má na některé věci vyhraněné názory, důležité, abych se úplně nevytratil z českého prostředí. Takže se snažím samozřejmě sledovat, co se tu děje, a čas od času do věcí v České republice promluvit.\nÚstava je nejvyšší právní instrument státu a ten musí být všemi respektován.\nNicméně přibližně před třemi lety jste publikoval článek kritický k české ústavě, vyzval k její revizi a trochu si pak posteskl, že česká právnická obec prakticky nereagovala...\nTo je fakt. Já nicméně bez velké odezvy akademické obce kritizuji určité aspekty ústavy prakticky od doby jejího vzniku.\nK čemu máte výhrady?\nÚstava z roku 1992 vznikla hodně zvláštním až kabinetním a k tomu překotným způsobem, aniž by byl širšímu okruhu odborníků, a dokonce politiků dán prostor ústavodárný proces efektivně usměrnit. Celá řada věcí je tam upravena spíše nahodile. Některé pasáže jsou tam třeba jen proto, že jeden z členů oné velmi málo početné redakční skupiny měl velkou náklonnost k ústavě Spojených států amerických. Ta přitom vznikla v nesrovnatelném kontextu. Myslím, že už je na čase položit si otázku: Funguje ústava jako celek v našich podmínkách, anebo ne? A nebylo by lepší částečně něco jiného?\nKompletně předělat ústavu by ale byl asi hodně složitý proces.\nMáme tu hezký příklad po druhé světové válce, kdy se tehdejší Národní shromáždění rozhodlo, že vytvoří novou ústavu. Vznikl k tomu mechanismus, v němž každá parlamentní politická strana jmenovala dva profesory do expertní skupiny, která měla vytvořit návrh, o němž měli následně diskutovat poslanci. Ze známých důvodů se to po únoru 1948 zvrhlo a vzniklá ústava nestála za mnoho, ale ten výchozí postup se mi zdá správný a s tímto návrhem jsem přišel. Podrobit ústavu a její uplatňování komplexní revizi. Rozhostilo se však hrobové ticho.\nProč myslíte, že na vás nikdo nereagoval?\nMám z toho podivný dojem. Tmel státu by měl spočívat v tom, že jeho občané řeší v pospolitosti společné problémy. Trochu to přičítám i tomu, že je zde patrně nějaká generační překážka, jako by ti mladší neměli chuť diskutovat, jako by prostě čekali, až starší generace odejde. Navíc to tak jako já zřejmě už většina z nich necítí. Berou ústavu, jaká je. Vezměte si, že ústava už má 25 roků, takže i pro dnes 45letého člověka je to věc, která se rodila v době, kdy teprve začal studovat. Osobně příliš neprožíval okolnosti, za nichž se utvářela, a je to tedy instrument, který se mu postupně dostal do krve a je pro něho součástí bytí. Nemá od ústavy odstup.\nPodobně jste v minulosti kritizoval i rozdělení Československa.\nAno, tam nastala podobná situace, kdy byli ústavní soudci či jiní experti na ústavní právo vědomě odstaveni. V době rozpadu Československa jsme zde měli funkční federální ústavní soud, v němž jsem působil, a politikové se nás nezeptali, jestli je onen mechanismus rozpojování, který v tehdejší ústavě nebyl nijak upraven, ústavně vůbec možný. V Katalánsku nebo v Québecu, kde se tendence k rozpadu také objevily, byl přitom ústavní nebo nejvyšší soud promptně konzultován, aby řekl, jestli a jak je to vůbec možné. U nás si ale prostě političtí lídři sedli pod strom či ke stolu a rozhodli.\nMělo proběhnout třeba referendum?\nRozhodně. Byli jsme stranou Mezinárodního paktu o občanských a politických právech, kde v článku jedna stojí, že každý národ má právo na sebeurčení. Ten pakt měl v Československu v podstatě sílu ústavy. A to v důsledcích znamená, že každý československý občan měl ústavní právo být z titulu svého osobního sebeurčení konzultován. Vůle většiny měla být vůlí národa.\nRozdělování států je taková Pandořina skříňka, která se teď po brexitu trochu otevřela.\nProto je dobré, když ústavní soudy hrají roli jakési pojistky a vymezují ústavní prostor, ve kterém je něco takového vůbec možné provést. To se mělo stát i u nás. Ústava je nejvyšší právní instrument státu a ten musí být všemi respektován. Jinými slovy je třeba respektovat strážce ústavy, kterými jsou ústavní soudci. Je proto kuriózní, že v situaci rozdělení jsme vůbec nebyli politiky dotázáni. Samozřejmě že tu bylo třaskavé společenské klima, politici mluví například o tom, že obě národní reprezentace spolu nedokázaly vyjít. Vůbec nechci domýšlet, jak by takové referendum dopadlo. Je docela možné, že by značná část lidí rozdělení chtěla, ale třeba ne většina, aby to na rozdělení stačilo, a politiky by odmítnutí návrhu lidem donutilo spolupracovat při udržení státu. Náš vliv v Evropě, v kultuře i ve sportu se po rozpadu pochopitelně zmenšil.\nKdyž se vrátím k tomu brexitu, pociťujete jako soudce změnu nálady v Evropské unii a sílící euroskepticismus?\nPochopitelně to klima cítíme stejně jako kdokoliv jiný, ale z poslání soudce vyplývá, že tomu nesmíme přikládat význam. Musíme striktně interpretovat a aplikovat platné právo, i když je v Evropě rozjitřené veřejné mínění.\nKde vidíte příčiny této atmosféry?\nTo je hodně složitá otázka, především si ale myslím, že se Unie stala zčásti neprávem otloukánkem. Když se podíváte na to, jak jsou rozložené pravomoci Unie a členských států, tak zjistíte, že jde o dost podivný hybrid. Ovšem čí je to vina? Členských států. Původní tvůrci integrace předpokládali, že se z Unie postupně stane federace, čili že EU bude svou vlastní moc vykonávat nezávisle na členských státech a bude to fungovat podobně jako třeba Spojené státy americké. Vyústěním této tendence se stala takzvaná ústavní smlouva z roku 2004, která ale neprošla přes referenda ve Francii a v Nizozemí, a celý proces se zastavil. Poté vše začalo vyhnívat.\nSoučasná uprchlická krize tedy problémy Unie jen obnažila?\nNa této krizi se krásně ukazuje, v čem je problém. Mnozí lidé to ale jaksi nejsou ochotni chápat. Unii ze všech stran kritizují za to, že není schopná zajistit filtrování uprchlíků, a musí to za ni dělat jednotlivé členské státy, které na to mnohdy nestačí. Problémem ale je, že Unie nemá pravomoci k tomu, aby si mohla pohlídat své vnější hranice, protože členské státy jí tyto pravomoci nedaly. Kdyby představitelé vlád uvažovali racionálně, předali by Unii pravomoci ve větší míře.\nKdyž se člověk podívá do českého veřejného prostoru, tak se s takovým názorem příliš nesetká.\nCož je opět fatální chyba. Když v USA dojde ke konfliktu mezi členským státem a federální mocí, působí na území tohoto členského státu i instituce federální. Názory obou jsou proto v konfliktu rovnocenně slyšet. Když se ale podíváte na poměry v Evropské unii, tak zjistíte, že přímo na územích jednotlivých států vlastně žádné unijní orgány nepůsobí. A europoslanci, kteří by měli práci EU občanům vysvětlovat, jsou prakticky neviditelní. Lze proto snadno kritizovat Unii, aniž by v členských státech zazníval hlas druhé strany, která by uvedla na pravou míru pokřivená a posunutá fakta či rovnou omyly. To se teď naplno ukázalo v souvislosti s brexitem, kdy byla velká část kritiky vůči EU ve Spojeném království nepřesná, až lživá, ať už vědomě či z neznalosti, a chyběl hlas, který by to korigoval.\nTakže lékem na současné problémy by podle vás byla federalizace?\nMyslím, že ano. To je racionální řešení. Více pravomocí pro unijní instituce. Nemusí to jít tak daleko jako v USA, ale na podobném principu. Pokud bude přetrvávat nevyváženost a asymetrie, bude se krize Unie stupňovat, a ta se buď rozpadne, nebo se zcela rozvolní a stane se jakousi regionální OSN. Větší federalizace je ale v tuto chvíli politicky neprůchozí.\nJak vy vidíte budoucnost EU? Budou podle vás Británii následovat další země?\nJe potřeba si uvědomit, že Spojené království není typickým členským státem. Je to bývalá imperiální velmoc, která má dlouhodobě problémy fungovat v organizacích, kde mají menší státy možnost neutralizovat její vliv. Britové si na ztrátu svých pozic nikdy nezvykli, na rozdíl třeba od Němců. U těch je to spojeno s tím, že prohráli druhou světovou válku. Unii ale pořád drží pohromadě praktický rozměr: volný pohyb zboží, služeb, kapitálu, pracovních sil, jednotná měna a tak dále. Toto všechno si i ty vlády, které silně reptají, uvědomují. Nebudou chtít tyto hodnoty obětovat a vrátit se do situace, která tu byla před 60 lety, kdy jsme měli pohraničníky, celníky i směnárny na všech hranicích. Pokud se mě tedy ptáte na budoucnost, doufal bych, že si vlády uvědomí, že rozpustit Unii je příliš velké riziko. Dojde zřejmě k dalšímu plíživému rozvolňování Unie, k vytrácení pravomocí unijních institucí. Je ale taky docela možné, že ještě některé státy vystoupí, a jiné se naopak domluví, že spolu v nějakém těsnějším spojení zůstanou. V tuto chvíli tu ovšem chybí silný stimul, který by státy přiměl k těsnějším vazbám. Takovou potřebu bohužel většinou vyvolává jen válka, která vlastně byla i u počátku evropské integrace.\nMyslíte, že Británie opravdu nakonec vystoupí?\nReferendum, jak se odehrálo, bylo z ústavně technického hlediska poměrně zarážející, protože nemělo stanovené minimální procento účasti ani potřebné většiny, které vyvolá ústavně právní důsledky. Šlo jen o konzultativní nástroj s nejasnými účinky. Obešel se parlament, který je jinak ve Spojeném království všemocný. Negativní hlas veřejnosti nicméně zazněl, není možné ho ignorovat, protože kdo jiný než Spojené království by měl ctít demokracii. Je ale skutečně na jejich vnitropolitickém zvážení, jestli se mají z něčeho, co bylo „ústavně“ špatně připraveno, vyvozovat nezvratné důsledky. Tedy skutečně vystoupit z Unie. Přidává se k tomu navíc i okolnost, že vzdát se ekonomické dimenze unijní integrace ve skutečnosti Britové asi nechtějí. Jim jde o jiné dimenze Unie. Jak to nakonec dopadne, by bylo věštění z křišťálové koule. Je ale pravděpodobné, že k exitu nakonec dojde.\nOčekáváte, že se touto otázkou bude Soudní dvůr EU zabývat?\nMožná nějak ano. To je jedna z velkých předností Evropské unie, že její soudci jsou ve všech závažných otázkách skutečně konzultováni, protože právě oni jsou nestranní a mohou se s odstupem vyjádřit i v politicky třaskavém klimatu.\nJedním z témat, kterým se věnujete, jsou lidská práva. V současné době jsou v Evropě na vzestupu extrémní politické strany, které v souvislosti s uprchlickou krizí a s islámem napadají svobodu vyznání. Je to podle vás nějaký dlouhodobější trend?\nV tuto chvíli je situace vyhrocená, protože čelíme dlouho neviděnému pohybu obyvatelstva. Nepřikládal bych ale některým skutečnostem větší význam, než ve skutečnosti mají. Vliv takzvaného Islámského státu, respektive několika desítek tisíc jeho bojovníků, je v globálním měřítku naprosto marginální. Co je těch pár fanatiků ve srovnání s masou ostatních? Ti, kteří páchají atentáty v Evropě nebo v jiných částech světa, představují úzkou specifickou kategorii nezralých mladých lidí, kteří se nedokázali začlenit do společnosti, jež je jim cizí. Často mají psychické poruchy, a proto sahají k násilí. Takové problémy, včetně atentátů, tu byly v minulosti už nesčetněkrát. Teď zrovna je to převlečené za islámský radikalismus, v 60. a 70. letech páchala atentáty krajní levice, Frakce rudé armády nebo Rudé brigády, za pár dekád to bude zase někdo jiný.\nNa druhou stranu se zdá, že je to téma, které Evropské unii láme vaz.\nJe to jen jeden z mnoha projevů toho, že se Evropská unie dostala do nevyvážené pozice z hlediska svých pravomocí vůči členským státům. Nemá ani schopnost se bránit proti nepřízni veřejného mínění. Musí dělat kompromisy, zatímco lidé chtějí mnohdy radikální řešení.\nCítíte se jako eurofederalista u soudu v menšině?\nMyslím, že my soudci v tomto ohledu uvažujeme hodně podobně, jinak bychom nemohli chránit unijní právo. Skládáme přece přísahu ve vztahu k Unii. Těžko tak ode mě lze očekávat, že ji budu hanit. Na druhou stranu není to z mé strany nadbíhání „chlebodárci“. Byl jsem dost dlouho spojený jen s Českou republikou a jejími orgány, a tak si mohu dnes dovolit říct, že jsem nestranný. A z této pozice říkám, že Unie je z nemalé části nezaviněně ve špatném stavu, který lze určitě zlepšit. A navzdory tomuto špatnému stavu se od jejích institucí máme my Češi pořád co učit. Ať už jde o kvalitu zákonodárného procesu, pojistek proti klientelismu nebo o kulturu politické diskuse i rozhodování.


Bas Bleu Lorena kalhoty cena od 489 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Oblečení a móda » Dámské oblečení » Dámské kalhoty » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna Bas Bleu Lorena kalhoty\nTrénujte pohodlně. Dámské sportovní legíny Bas Bleu Lorena nabízí komfortní střih s nízkým sedem a vysokým pasem. Perfektně sedí. Elastický materiál podpoří volný pohyb a přizpůsobí se různým aktivitám. Je velmi lehký a skvěle funkční. Tělesnou vlhkost rychle odvádí od pokožky. Tím vás udrží v suchu po celou dobu tréninku. Kalhoty využijete při běhání, posilování i cvičení jógy. více podrobností\nProdukt Bas Bleu Lorena kalhoty neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody.\nProdukt Bas Bleu Lorena kalhoty nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody.\nProdukt Bas Bleu Lorena kalhoty neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody.\nBAS BLEU Dámské legíny Lorena black - XL\nDo obchodu » Bas Bleu Lorena kalhoty Wolbar.cz\nDo obchodu » Bas Bleu Lorena kalhoty Amiatex.cz\nBasbleu Dámské sportovní legíny Lorena\nDo obchodu » Bas Bleu Lorena kalhoty Astratex\nSrovnání cen Bas Bleu Lorena kalhoty\nBas Bleu Dámské legíny Lorena black černá XL\nDo obchodu » Bas Bleu Lorena kalhoty Maxfashion.cz\nBAS BLEU Dámské sportovní legíny Lorena black barva černá, velikost XL\nDo obchodu » Bas Bleu Lorena kalhoty Maxpradlo.cz\nBas Bleu Dámské legíny Lorena black, černá, XL\nDo obchodu » Bas Bleu Lorena kalhoty Mall.cz\nSpecifikace Bas Bleu Lorena kalhoty\nPohodlné sportovní legíny Lorena Bas Bleu\njsou z vysoce elastického a prodyšného mikrovlákna,\ns unikátním povrchem odvádějícím tělesnou vlhkost\nvyšší pas má všitou širokou gumou v tunýlku a šňůrku\nna bocích a v zadní části praktické kapsy\nPorovnat ceny Bas Bleu Lorena kalhoty\nBas Bleu Lorena kalhoty - parametry\nDámské sportovní legíny BAS BLACK Lorena jsou funkční elastické kalhoty s nízkým sedem a vyšším pasem, které vám zaručí maximální pohodlí při cvičení, běhání nebo posilování. Jejich velkou výhodou jsou čtyři praktické kapsy umístěné na hýždích a na bocích, do kterých si můžete během cvičení schovat mobil a další nezbytnosti. Elastický pas je zabezpečen šňůrkou a umožní vám tak upravit si legíny tak, aby vás nijak neomezovaly v pohybu. Tomu napomáhá i přiléhavý materiál, který se snadno přizpůsobí konturám vašeho těla a obepne vaše křivky a svaly. Je navíc tak lehký, že jej na sobě téměř neucítíte. Materiál legín obsahuje speciálně modifikovaná mikrovlákna, díky kterým je látka vysoce prodyšná a umožňuje rychlý odvod vlhkosti. Tato technologie byla testována a oceněna prestižním certifikátem Oeko-Tex. Dámské sportovní legíny BAS BLACK Lorena jsou víc než vhodné ke všem druhům fitness tréninků a posilování. Výborně se v nich také běhá, ale určitě naleznou uplatnění také\nv Pilates cvičení, józe a dalších podobných aktivitách. Jejich módní střih a jednolitý barevný design z nich dělají elegantní volbu pro každou zapálenou sportovkyni. Technický popis: vysoce elastický funkční materiál (ARCHROMA PLUSH ZERO) certifikovaná technologie výroby (Oeko-Tex) zdravotně nezávadný materiál prodyšný materiál, který odvádí vlhkost vhodné pro fitness, běhání, posilování, jógu, Pilates, aerobik nízký sed vyšší pas módní jednolitý design 4 praktické kapsy materiál: 85 % polyester, 15 % elastan tloušťka materiálu: 200 DEN Rozměr S M L XL Váha v kg 49-67 57-75 65-83 83-110 Výška v cm 152-170 158-176 164-182 170-188 Obvod pasu v cm 62-70 70-78 78-96 96-104 Obvod boků v cm 90-98 98-106 106-114 114-122\nPohodlné sportovní legíny Lorena Bas Bleu - jsou z vysoce elastického a prodyšného mikrovlákna, - s unikátním povrchem odvádějícím tělesnou vlhkost - vyšší pas má všitou širokou gumou v tunýlku a šňůrku - na bocích a v zadní části praktické kapsy - 200 DEN\nMateriál: 85% Polyester + 15% Elastan Pohodlné sportovní legíny Lorena Bas Bleu - jsou z vysoce elastického a prodyšného mikrovlákna, - s unikátním povrchem odvádějícím tělesnou vlhkost - vyšší pas má všitou širokou gumou v tunýlku a šňůrku - na bocích a…\nPřidat recenzi pro Bas Bleu Lorena kalhoty\nFitness stroje a pomůcky |\nŠvihadlo inSPORTline s počítadlem přeskoků o délce 230 cm vhodné pro mnoho druhů kondičních cvičení. Charakteristika výrobku Švihadlo inSPORTline je dlouhá léta stálým doplňkem domácí gymnastiky. Pomoci něj lze provádět mnoho druhů kondičních cvičení, tím »


Sonic Cruiser představuje budoucnost letectví | Ábíčko.cz\nSonic Cruiser představuje budoucnost letectví\n5. června 2002 • 14:40 Autor: Filip Janovský\nAmerický výrobce letadel Boeing pracuje na vývoji velkokapacitního letadla Sonic Cruiser, které by podle slov konstruktérů mělo změnit zavedené zvyklosti v letecké dopravě. Letoun vskutku kosmického vzhledu spojuje totiž zdánlivě neslučitelné – ekonomickou výhodnost, rychlost a komfort.\nSonic Cruiser, jak bylo nedávno zveřejněno, by měl pojmout 225 pasažérů, tedy přibližně polovinu jako známý Boeing 747, létající již od roku 1969. Cestovní rychlost bude těsně pod jeden Mach (0.95 – 0.98), což se ve srovnání s Concordem, který je v provozu také již třicet let, nemusí zdát mnoho. Přesto je tento nový projekt Boeingu opravdu ojedinělý.\nPoněkud netradiční, ale dokonale aerodynamický tvar trupu a hlavně křídel byl vytvořen technologií CFD, dosud používanou pouze ve vojenském leteckém průmyslu. Hliník byl nahrazen lehkými kompozity a každý ušetřený kilogram na materiálu umožnil zvětšit množství paliva. Díky tomu bude mít Sonic Cruiser obdivuhodný dolet kolem 17 000 kilometrů, tedy o mnoho více, než současné letouny. To je také hlavní předností tohoto projektu – sníží se tím náklady a navíc takový dolet umožní dlouhé lety bez přesedání a mezipřistání, což ušetří čas i nervy pasažérům.\nLetoun se také bude pohybovat v nezvykle velké výšce, hovoří se až o 15 000 metrech, což umožní hladší let vysoko nad ostatní leteckou dopravou. Přistání a start budou na rozdíl od současných letadel probíhat nezvykle prudce, aby se co největší část letu odehrávala v této výhodné výšce. Podle optimistických odhadů by mohl první Boeing Sonic Crusier vzlétnout v roce 2005.\nKe konstrukci příbytků na Marsu bychom mohli použít tamější půdu a ...


Sanjana N - Arcidiecézní charita Praha\nÚvod Adopce na dálku® Sanjana N\nK. Nagaraja (řidič)\nKasturi D. (žena v domácnosti)\nsestra Nisarga N. (12 let)\nDobrý den, jsem Sanjana a miluju přírodu. Do školy chodím už pět let, takže je jasné, že jsem v páté třídě. Nejvíc mě baví matematika a ze sportů tancování. Jsem taky dobrá v atletice a mám doma hodně diplomů z vyhraných závodů. Mám ráda společenské akce, na které si můžu vzít pěkné šaty. Až dostuduji, ráda bych se stala bankéřkou a měla hodně peněz, aby se měla dobře celá moje rodina.\nMůj tatínek je řidič rikši. Peníze má podle toho, kolik převeze lidí, tak se musí pořád snažit, protože rikš je hodně, ale lidí, kteří je potřebují, pořád méně a méně. Maminka je doma a stará se o nás, pere, uklízí a vaří. Do školy chodím s mojí sestrou Nisargou, která je v osmé třídě.\nVytisknout profil ID: 37458


AbcLinuxu:/ Články / Týden na ScienceMag.cz: Zápis dat do antiferomagnetu femtosekundovým laserem\nŠtítky: bez, bezpečnost, CESNET, energie, funkce, Instant messaging, integrovaný, jeho, jupiter, knihy, koronavirus, mikroskop, model, NAS, nez, omezení, pohled, Psi, Rust, SARS-CoV-2, síť, šifrování, tom, Ústava, válka, věda, viry, vývoj, zpráva, život\n13. 12. 2020 | Redakce | Různé | 908×\nŠifrování dat pomocí magnetických skyrmionů. Kapky tančí bez vnějšího zdroje energie. Sluneční soustava je výjimečná počtem planet a kruhovými oběžnými drahami. Psi a teorie mysli. Uhlík v supernovách může vznikat rychleji. Galaxie si navzájem kradou temnou hmotu. Věda a koronavirus.\nNová studie navrhuje vytváření skyrmionů přímo pomocí hrotu mikroskopu atomárních sil (AFM). Na tenkém filmu může takto v nanoměřítku vzniknout struktura, kde každý jednotlivý skyrmion funguje jako pixel. Skyrmiony jsou normálně neviditelné a jejich přečtení vyžaduje mít další mikroskop AFM s velkou citlivostí.\nObří centrální černé díry v galaxiích konzumují stále více mezihvězdného prachu a plynu, eventuálně vyvolávají jevy, při nichž je tento plyn odfoukáván pryč. Ve výsledku se tím snižuje množství hmoty, z níž mohou vznikat nové hvězdy; galaxie pak umírají – v tom smyslu, že v nich tvorba nových hvězd ustává. Nové výsledky ale ukazují, že tento scénář platí pouze většinou.\nŘídit pohyb kapaliny po různých površích má smysl v celé řadě aplikací včetně těch, které generují teplo – což zase obnáší prakticky veškerou elektroniku. Na Harvardu nyní přišli s tím, co na první pohled vypadá jako perpetuum mobile, kdy kapičky se sem a tam pohybují samy, aniž je na první pohled jasné, kde se kinetická energie bere.\nPsi člověka poslouchají. Dokáží vnímat gesta i pohled. Zajímavý experiment nyní ukázal, co se děje, když ve hře jsou jak vlastní preference psů, tak i přání lidí. Výsledky nejsou jednoznačné: těžko říct, zda/nakolik psi chápali, že lidé mohou mít jiné preference než oni sami…\nTím, že se lidé dosud soustředili téměř výlučně na feromagnety, vlastně ignorovali většinu možností, které obor magnetizmu ukrývá. Jednou z takových možností by mohlo být vyřešení základního omezení současných počítačů, které souvisí s tím, že mají oddělenou paměť od části, kde se informace zpracovává. V lidském mozku totiž máme naopak obě funkce integrovány v každém neuronu a ty jsou vzájemně propojené v husté síti. Antiferomagnetické součástky umí podobně jako neurony nejen informaci uložit, ale také spočítat, kolik zapisovacích pulzů do neuronu přišlo, případně v jakých časových intervalech.\nPodle nových počítačových simulací procesů probíhajících v supernovách zde fungují jaderné reakce trochu jinak, než se dosud předpokládalo. Nový model vede k další záhadě: proč je kolem nás nezvyklé velké množství některých izotopů ruthenia a molybdenu.\nGalaxie si navzájem kradou temnou hmotu. Tu a tam se objeví překvapující zpráva, že galaxie XY podle všeho neobsahuje temnou hmotu, nebo jí obsahuje nápadně málo či zase moc…\nKoronavirus může pronikat i do mozku. Někteří nemocní již dříve uváděli kromě ztráty čichu i další neurologické příznaky, závratě nebo bolesti hlavy, někdy koronavirus způsoboval i mozkovou mrtvici.\nJak si spermie zařídí, aby nestárly? Spermie a vajíčka nesmí na rozdíl od tělních (somatických) stárnout, protože z nich vznikne i další nesmrtelná zárodečná linie. Tento mechanismus vydržel už cca miliardu let.\nKdyž ryba roste celý život, jak se mění její plodnost? Jak člověk stárne, jeho plodnost se snižuje. U některých živočichů je to ale naopak…\nProč kyseláče chutnají, jak chutnají. Piva typu „sour ale“ představují kategorii, s níž (mini)pivovary u nás začaly experimentovat až v poslední době.\nVědecká revoluce: Čechy vs. Holandsko. Třicetiletá válka zvýraznila historicky významné rozštěpení Evropy do nerovně se vyvíjejících, geograficky nejasných a různě předurčených částí, Východu a Západu. (úryvek z knihy Mikuláš Teich: Znovuobjevená vědecká revoluce)\nKrátké elektrické pulzy by mohly sloužit k léčbě nádorů. Na principu ovlivňování dynamiky mikrotubulů fungují některé chemické způsoby léčby nádorových onemocnění.\nČeští výzkumníci připravují světově unikátní mikroskop. LiteScope schopný např. lokalizovat vady v jednotlivých tranzistorech s extrémní přesností.\nObjevena mutace způsobující poruchy růstu kostí. Pochopení mechanismů je nezbytné pro vývoj léčby a také pro odhalení genetické zátěže v rizikových rodinách.\nEvropa vybuduje síť pro velmi přesné přenosy času a frekvence, na projektu se podílí i CESNET. Dojde k přechodu od vysílání rádiového signálu k přenosu signálu po optických vláknových sítích.\nMolekuly proteinů v buňkách fungují jako miniaturní antény. Vědci připravili bakterie s fluorescentními proteiny.\nAktivní papír ničí koronavirus. Čeští experti vyvinuli papír, který likviduje viry, bakterie a kvasinky. Výrazný účinek vykazuje i proti viru SARS-CoV-2.\nVelké setkání Jupiteru se Saturnem 21. prosince 2020. Po celý prosinec můžeme hned po západu Slunce, nízko nad jihozápadním obzorem, sledovat dva nápadné zářící body – obří plynné planety Jupiter a Saturn, přičemž první jmenovaná je z onoho páru tou jasnější.


Mokré čištění. Octavia, : NejŘemeslníci\nZavřít Zavřít Přihlásit se·Přidat svou firmu·MenuPřihlásit sePřidat svou firmuJak to funguje?Přidat hodnoceníInformace pro firmyKontakty·Zadat poptávkuMokré čištění. OctaviaReference\nÚroveň jednáníLíbí se vám práce této firmy? Oslovte přímo ji.Zadat poptávku této firmě Popis zakázkyZadáno komletní vyčištění iterieruCelkové hodnoceníVelice seriozní jednaní, co bylo dohodnuto bylo beze zbytku splněno, dalo by se řící, že nad očekávání. V případě potřeby se na firmu "Hubý" opět obrátím.Uživatel_116346, 14.05.2015Cena1 500 KčDodavatel23hodnocení\nZajímavé referenceTepelné čerpadlo vzduchovéDům&Zahrada.czJaký je rozdíl mezi kastlovými a špaletovými oknyNáš BlogVeletrh Střechy Praha 2017 nabídne bohatý program a účast největších lídrů trhuPotřebujete poradit?info@nejremeslnici.czod 9:00 do 17:30Momentálně nejsme na telefonu.Zkuste nám napsat e-mail, nebo zavolat později. Poptávky vyřizujeme i mimo běžnou pracovní dobu a o víkendech.Kontakty provozovateleKam dál:Kontakty provozovatelePodmínky použitíBlogReklamaPro zákazníky:Jak to funguje?RegistracePřidat hodnoceníOvěřit firmuČerná listinaPro firmy:Informace pro firmyPřidat svou firmuNaši partneři:© TrustYard s.r.o. 2009 - 2017|FacebookTento web používá k poskytování služeb, personalizaci reklam a analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s tím souhlasíte.V pořádkuDalší informace


Outdoor | Peknydarek.cz\nKonec slevy za 4 dny 4:12:59 hod\nOutdoor: Celkem 1 produktů .\nSUPER CENY NA VŠECHNY PRODUKTY - OUTDOOR\nV kategorii Outdoor naleznete produkty určené k prodeji v roce 2022\nPěkný dárek nabízí OUTDOOR, super dárky pro celou rodinu s dobrou dostupností nebo skladem. Vyberte si nějaký dárek pro sebe nebo své blízké z kategorie OUTDOOR za super ceny.\nKonec slevy za 2 dny 4:12:56 hod\nKonec slevy za 3 dny 4:12:56 hod\nKonec slevy za 4:12:56 hod\nKonec slevy za 4 dny 4:12:56 hod\nDárky © 2022 Outdoor prodáváme přes internet. - V této kategorii: Outdoor máme skvělý výběr. Do nabídky zařazujeme hlavně Outdoor, o které je největší zájem. V eshopu Pěkný dárek připravují Vaše objednávky lidé. Pokud koupíte zboží z kategorie: Outdoor, tak budou balit Vaši objednávku naši pracovníci. Denně aktualizujeme ceníky od dodavatelů, máme vlastní sklad a oblíbené produkty máme skladem i v této kategorii: Outdoor uvidíte produkty s označením "ihned k odeslání". OUTDOOR / kolekce 2022 SKLADEM


Mateřské školy v Přerově mají nové počítače za 900 tisíc - Deník.cz\nMateřské školy v Přerově mají nové počítače za 900 tisíc\nPřerov – Barevné počítačové sestavy, určené speciálně dětem, zamířily do přerovských mateřských škol. Díky daru od společnosti IBM můžou předškoláci od tohoto týdne zasednout do speciálních barevných lavic a u počítače si nejen hrát, ale také se jeho prostřednictvím vzdělávat.\n„Do školek v Přerově bylo dodáno na pětadvacet těchto sestav za 875 tisíc korun. Rada schválila koncem loňského roku memorandum o spolupráci mezi městem Přerovem a společností IBM v České republice. Právě ta nám počítače darovala," uvedl náměstek přerovského primátora Dušan Hluzín (TOP 09), který má na starosti oblast školství.\nZ počítačů, které dorazily až z Anglie, se už radují děti ve všech školkách v Přerově.\n„Rodiče nám pomohli s jejich instalací a novou techniku si vyzkoušely první ratolesti. Chceme, aby na nich pracovali hlavně předškoláci, kteří se díky této novince můžou vzdělávat," uvedla ředitelka Mateřské školy v Máchově ulici Ivana Zdařilová.\nPro většinu z nich prý není práce s počítačem ničím novým.\n„Můžu říct, že téměř všechny děti mají počítače doma, takže pracovat na nich pro ně není problém – sestava KidSmart je ale díky své barevnosti a pěknému designu pro děti velkým lákadlem," doplnila.\nVýukový software je v českém jazyce.\n„Pedagogové se ale ještě budou účastnit školení, které jejich obzory rozšíří. Školení pro ně zdarma uspořádá firma IBM," doplnila Dagmar Janásová z oddělení školství a mládeže přerovského magistrátu.


Reklamační doba - Autoweb.cz\nautoweb.cz > Autoporadna > Právní poradna > Reklamační doba\nDobrý den, chtěl bych se touto cestou zeptat na termín vyřízení reklamace. Kupoval jsem auto v autobazaru v Karlových Varech (jsem z Prahy), přesně 24.1.17.Dne 14.3.17 jsem auto reklamoval poprvé a byla mi reklamace uznána.Dne 30.8.17 jsem prodejce písemně informoval, že závada se opět projevila a jak to budeme řešit. Až 13.9.17 mi napsal, že mám auto přistavit k reklamaci. Auto jsem předal 18.9.17. Prosím o radu, do jakého termínu mají čas na vyřízení reklamace. Děkuji Vopátka


Moravský kras všeobecně – RSS speleo novinky\nZnačka: Moravský kras všeobecně\nby Michal Danko 8. marca 2009\nPoslední popisované jarní tání sněhu jsem dělal na jaře 2006. Od té doby po dva roky nenapadlo v Moravském krasu tolik sněhu, aby to stálo za řeč. Po pravdě ani tuhle zimu to nevypadalo ze začátku valně, většina sněhové pokrývky napadla až ke konci led…\nJarní tání s povodní – březen 2005.\nby Michal Danko 25. septembra 2008\nSituace: Zima 2004-2005 byla poměrně dlouhá a chladná. Hlavní sněhová pokrývka však napadala po dlouhotrvajících mrazech v lednu 2005 až na počátku února. V lesích na horní části povodí toků zbylo z prosinc…\nStopovací zkouška ze systému Lopače a nové poznatky o ostrovsko-vilémovických vodách\nby Michal Danko 12. septembra 2008\nkritické připomínky ke článku O.Zemana a J.Bruthanse zveřejněném ve sborníku Speleofóra 2002 str.24\nÚvod:…..někteří krasoví badatelé naznačovali možnost, že se v tomto úseku mezi Malým propadáním Pun…\nJarní tání 2006\nAutor začal pozorování v 8.00 ve Sloupu. Před Sloupskými jeskyněmi jezero, voda přitéká, pod mostkem ke hřišti 15cm mezera. Od hrany, kde voda přetéká do žlebu zbývá asi 120cm. V propástce 3. vchodu je …


Zdeňka Dojčeva :: Češi a Slováci v Bulharsku\nÚvod > Z historie > Rozhovory s krajany > Zdeňka Dojčeva\nNarozená 22.8.1926 v Terezíně.\nČeská režisérka animovaných filmů, která žije většinu svého života v Sofii. Má dvě dospělé děti, dceru, která nyní žije v ČR a syna, který zůstal v Bulharsku.\nZískala řadu cen za své krátkometrážní animované filmy:\n· nejlepší krátkometrážní film, Adelaide 1968\n· zlatá plaketa za dětský film, Teherán 1970\nV roce 2011 byl paní Zdeňce bulharským prezidentem udělen řád Cyrila a Metoděje.\nV roce 2006 byla o ní vydána kniha Grigora Černeva - „Една чехкиня в София“.\nNa některé její filmy se můžete podívat online:\nPaní Zdeňko, odkud pocházíte a jak jste se dostala k animovanému filmu?\nPocházím z Prahy, kde jsem jako mladá byla také za války jako mladá totálně nasazená. Mohla jsem si vybrat – místo školy továrnu nebo nemocnici. Do továrny jsem nechtěla, tak mě převeleli na internu do vinohradské nemocnice, kde jsem byla pomocná síla, uklízela jsem tam a vůbec dělala podřadné práce. Byla to šílená práce, ale říkala jsem si, že to nebudu dělat navždy, vždycky jsem chtěla dělat něco s kreslením. Proto jsem se taky hned po válce, když znovu otevřeli vysoké školy, přihlásila na UMPRUM. Bohužel jsem se tam tehdy nedostala proto, že v té době se hlásilo obrovské množství uchazečů, kteří během války studovat nemohli. Díky známosti jsem ale tehdy v roce 1945 dostala práci v animovaném filmu, ve studiu Bratři v triku. To mě nadchlo a naučila jsem se tam u Eduarda Hofmana během 6 let veškeré základy animace, jak se tehdy v Československu dělala.\nA jak jste se vlastně dostala do Bulharska?\nJednou v létě jsme se s kamarádkou domluvily, že pojedeme na dovolenou stopem. Jenže se to dozvěděli rodiče a strašně se na nás rozzlobili a zakázali nám to. Místo toho jsme měli jet někam k rybníku, kde byla na dovolené parta kluků gymnazistů. Já jsem si říkala, že to bude s takovými mladými kluky nuda a nechtělo se mi tam, ale kamarádka mne nakonec přemluvila. K té partě gymnazistů se tam připojili dva vysokoškoláci, Bulhaři. Jeden z nich se s námi začal bavit a já byla celou dobu přesvědčená, že se zajímá o moji kamarádku. Až když jsme se vrátili do Prahy, volal mi jednou, jestli s Květou nechceme jít na festival mládeže, který tehdy v Praze zrovna byl a na který byl problém získat vstupenky. Květa nemohla, ale já jsem s ním šla a od té doby jsme spolu začali chodit. Byl to můj budoucí manžel Bojan Bojčev, se kterým jsme se po pár letech na staroměstské radnici vzali. Máme ze svatby krásnou fotku, jak nám tam kamarádi Sokolové udělali slavobránu z lyžařských hůlek. Bojan svojí mamince slíbil, že v Československu nezůstane a že se vrátí do Bulharska, proto jsme se v roce 1952 rozhodli přestěhovat do Sofie. Pamatuji si, že tehdy byly v módě zrzavé vlasy a tak jsem se nechala před cestou přebarvit. Bojan se strachoval, co tomu řekne jeho maminka, když mě s takovými vlasy poprvé uvidí. Mohl být klidný, když jsme totiž pak po dlouhé cestě na nádraží maminku uviděli, měla úplně stejnou barvu vlasů!\nCestu z Prahy do Sofie jsme absolvovali vlakem. Když jsme přijeli do Ruse, čekalo nás docela nemilé překvapení. V Praze jsme si vyměnili peníze, abychom měli nějaká leva, ale v té době zrovna jak v Československu, tak v Bulharsku proběhla blesková výměna peněz. A my jsme v Ruse zjistili, že ty peníze, co máme u sebe, už neplatí! Bojan začal zjišťovat, co se dá dělat a já seděla na nádraží a hlídala nám kufry. Jak jsem tam tak seděla, všiml si mě nějaký pán, který se s námi dal do řeči a když zjistil, v jaké jsme situaci, nabídl nám, abychom šli k němu na oběd. Už na nádraží jsem si všimla, že život v Bulharsku asi bude dost chudobný – ženy všechny v šátcích zavázaných pod bradou, svačiny si vybalovali z novin a podobně. Byli jsme tedy Ivanovi moc vděční za pozvání. Jeho paní nachystala na stůl krásný bílý ubrus a já si říkala, že to je skvělé a na úrovni. Ona pak ale jak byla zvyklá šetřit si všechno, co má trochu cenu, na bílý ubrus poskládala noviny, aby se nezašpinil a tak jsme i my pak jedli z novin! Nic to ale nezměnilo na jejich neuvěřitelné pohostinnosti a vstřícnosti. Ivan nám dokonce dal nějaké peníze s tím, že prostě až budeme mít, že mu to vrátíme.\nKdyž jsme tedy už měli peníze na cestu do Sofie, Bojan se rozhodl, že musím konečně ochutnat ta bulharská jídla, které měl rád a které mu v Praze chyběly. Zašli jsme do cukrárny a on mi koupil „boza“ a „baklava“ – boza je nápoj ze zkvašeného prosa a na poprvé chutná strašně, baklava je zase tak příšerně sladká! V legraci jsem tehdy prohlásila, že jestli tady jí takové věci, tak se okamžitě vracím domů!\nAle nevrátila jste se a začala pracovat v Sofii?\nAno, Bojan se mnou začal hledat, kde bych mohla pracovat. Vzal mě na ulici Luben Karabelov, kde tehdy bylo studio hraného filmu, ale odtud nás oni poslali a dostali na tu správnou adresu. Od toho roku 1952 až do roku 1989, kdy jsem odešla do důchodu, jsem pracovala ve stejném studiu, nikdy jsem práce nechtěla nechat a do důchodu jsem se netěšila. Animovaný film byla práce, kterou jsem celý život milovala.\nTehdy, když jsem do studia přišla, po mě chtěli, abych jim dokázala, že něco umím a měla jsem rozfázovat nějakého zajíčka. Pro mě, po více než pěti letech ve studiu Bratři v triku, to byla hračka. Naopak jsem to byla já, kdo je pak učil, jak si usnadnit práci, protože v Praze byli v té době přeci jenom dál. Kromě usnadnění práce a různých technických vychytávek jsem se taky snažila zavést principy skladování a archivace materiálů, která do té doby v podstatě neexistovala. I ve studiu v Sofii jsem postupně prošla různými pozicemi fázaře , animátora apod., až v roce 1960 mi nabídli, abych si udělala vlastní film. Od té doby jsem jako režisérka udělala přes 50 filmů. Ono se to nezdá, ale za každým animovaným filmem se skrývá půl roku práce mnoha lidí!\nKterý z filmů máte nejraději nebo na který si ráda vzpomenete?\nJá jsem dělala i filmy pro děti, ale ty mě tak nebavily, mnohem raději jsem dělala takové kritické filmy pro dospělé. Z těch si vzpomínám třeba na film Dupkata (Díra), tam jde jeden pán po ulici, zakopne o kámen a spadne do díry. Když se z díry dostane, nastraží kámen stejně a schová se za keř. Přijde druhý pán, také o kámen zakopne a spadne do díry. Když se vyhrabe ven, nastraží kámen na stejné místo, díru ještě prohloubí a schová se také za keř. Se třetím pánem je to stejné, ten si pak ještě pečlivě vyměřuje, aby byl kámen na správném místě aby ten, co už se blíží, do díry určitě spadl. Když se schová a čtvrtý pán do díry spadne, stane se něco divného. Ten poslední totiž vezme lopatu, usměje se a díru zasype, aby tam už nikdo nespadl a veselý odejde. Ti tři za keřem se nejdřív smějí a pak hroutí hlavou nad tím divným člověkem.\nJaké je vaše životní motto paní Zdeňko?\nJá mám až bolestivý smysl pro spravedlnost. Prostě nesnesu nespravedlnost a dělám všechno pro to, aby kolem mne nebyla.\nZivotopis : https://bg.wikipedia.org/wiki/%D0%97%D0%B4%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%B0_%D0%94%D0%BE%D0%B9%D1%87%D0%B5%D0%B2%D0%B0


Jak si do života přitahovat více toho, co chcete, a méně toho, co nechcete? | Aluška.org\n15.5.2007 v Zajímavosti 2\nAneb 10 kroků ke zvýšení osobních vibrací\nZvýšení vlastních vibrací je jediným způsobem jak žít takový život, jaký chceme. Pokud vyzařujete vibrace nízké, nemůžete v životě dosáhnout harmonie a budete žít s vnitřním pocitem nespokojenosti. Tuto nespokojenost je třeba nejprve přijmout a smířit se s tím, že vás udržovala v nízkých vibracích. Když seberete odvahu něco se způsobem života, který vám nevyhovuje, udělat a vědomě se rozhodnete pro změnu, jste na nejlepší cestě zvýšit frekvenci, již vyzařujete (a kterou druzí podvědomě vnímají, i když nemusejí být nijak zvlášť citliví). Jak tedy můžete své vibrace zvýšit, abyste si k sobě začali přitahovat více toho, co chcete, a méně toho, co nechcete?\nDávejte si pozor na to, o čem přemýšlíte. Sledujte bděle myšlenky, které se vám přes den honí hlavou, a pokud vám do ní náhodou vstoupí nějaká negativní či kritická, nezavalte se kvůli tomu výčitkami, nýbrž je místo toho podle svých možností nahraďte nějakými pozitivnějšími. Některé z nich, které vás naplňují pocitem štěstí a povznášejí, si můžete předem připravit a sepsat na kartičku, kterou pak budete nosit vždy při sobě. V případě přepadení negativním smýšlením pak na ni nahlédněte a nenásilně se “přeprogramujte”. Důležité je, abyste se udržovali v pozitivním smýšlení tak dlouho, jak to je možné, a čas strávený negativními myšlenkami zkrátili na minimum.\nMluvte pouze o tom, co chcete, nikoli o tom, co nechcete. Na co se totiž soustředíte, to posilujete a s největší pravděpodobností se také v životě potkáte. Změňte svůj slovník a používejte pozitivní výrazy. Když třeba chcete přestat kouřit, neříkejte si “Nekouřím”, protože to ve vás může evokovat pocity, že jste o něco ochuzeni. Místo toho prohlaste: “Odkládám kouření”, nebo “Kouření nepatří do mého života” – i když je v poslední větě formální zápor, vyznění prohlášení je pozitivní. Vyzkoušejte si, co na vás platí – každý máme své vnitřní nastavení trochu jiné.\nMoc nepřemýšlejte. Ano, čtete správně, nemyslete tolik! K odreagování od neustálých analýz vám může pomoci třeba procházka v parku – pokud to do přírody máte hodně daleko – nebo zavření se na určitou dobu ve svém pokoji (třeba s tím, že si musíte odpočinout, aby vás nerozbolela po práci hlava), a pusťte si příjemnou hudbu – nemusí být nutně relaxační, pokud styl New Age zrovna nevyznáváte – a koncentrujte se na její zvuk a na svůj pravidelný dech. Nedoporučuji vám dělat žádná náročná dechová cvičení, jenom si všímejte toho, jak dýcháte. A hlavně nehodnoťte! To by vám nabyté vibrace zase mohlo snížit. Můžete se také zaměřit na to, že vdechujete klid a lásku, a vydechujete napětí a obavy. Na vycházce či na výletě se kromě prodýchávání soustřeďte na krásu přírody.\nUvědomujte si to, co děláte, a zůstaňte naladěni pozitivně. Každá vyslaná energie se nám jednou nějak vrátí, takže si snažte být za všech okolností vědomi toho, co děláte, jak se k druhým chováte, a jak v různých situacích jednáte. Jak se k druhým chováte, tak se budou oni chovat k vám, a tím, že se budete chovat poctivě a spravedlivě, si do života přitáhnete lidi stejně smýšlející i výhodné příležitosti. Na všechno, co se vám přihodí, se snažte pohlížet z té lepší stránky, z té, která je pro vás výhodnější. Přestaňte se zaobírat lítostivými výčitkami typu: “Proč se něco takového muselo stát právě mně?”, ale místo toho hledejte odpověď na otázku: “Jaké dveře se přede mnou tímto zdánlivě nemilosrdným zásahem otevírají?” Není to totiž skutečné, nezapomínejte, že jsme duchovní bytosti, které si vybraly určité pozemské prožitky.\nAny 2009-02-22 21:22:00 Odpovědět\nTohle je velice poučující… 🙂\nPavlína 2009-09-28 18:41:00 Odpovědět\nahoj Aluško ,…musím ti poděkovat za tvé stránky ,…nadchlo mě vše o čem jsem neměla téměř potuchy , nebo co jsem nějakým způsobem přehlížela …čtu knížky od Doreen virtue ,..ale když si nevím s něčím rady -vždy zakroužím právě sem !! Ačkoliv se nemůžu rovnat s tvými zkušenostmi , vím ,že jsem na dobré cestě !!- vděčím za to právě tobě !x)


Naše řeč – Studium současných spisovných jazyků a otázky jazykové kultury. Vývoj spisovné rumunštiny a péče o ni\nStudium současných spisovných jazyků a otázky jazykové kultury. Vývoj spisovné rumunštiny a péče o ni\nProblematiku péče o jazykovou kulturu lze pochopit jen v souvislosti s historickými podmínkami vzniku a vývoje daného spisovného jazyka. Tato obecná zásada platí dvojnásob u jazyků, jejichž osudy nám jsou méně známé.\nRumunsky dnes mluví asi 20 miliónů lidí po obou stranách jižních a východních Karpat, při dolním toku Dunaje a na části černomořského pobřeží. Pradávnými obyvateli těchto krajů byli indoevropští Dákové, které si v 1. st. n. l. podrobili Římané. O tom, jak vypadala dácká řeč, mnoho nevíme. Zanikla v 3.—4. st., kdy došlo ke splynutí domácího obyvatelstva s latinsky mluvícími dobyvateli. Po odchodu římské armády a správy (r. 271) prošli Dácií během staletí Gótové, Hunové, Gepidové, Langobardi, Avaři, Slované, Bulhaři, Maďaři, Pečenězi, Kumáni a Tataři. Podunajská latina byla odtržena od ostatního románského světa a začala do sebe vstřebávat prvky slovanské, maďarské a jiné. Svou základní slovní zásobu a mluvnickou stavbu si však uchovala. V daných historických podmínkách se vyvíjela bez usměrňujícího vlivu literatury a škol jako řeč povýtce lidová. Odtud pramení význam její dnešní pokračovatelky, rumunštiny, pro srovnávací romanistiku i pro obecnou jazykovědu.\nVe XIV. st. se na území bývalé Dácie utvořilo knížectví valašské, moldavské a sedmihradské. Nejstarší dochovaný text rumunský (dopis valašského bojara Neacşu) pochází však až z r. 1521, neboť širšímu uplatnění rumunštiny v písemných projevech bránily dobové poměry společenské a kulturní, zvláště výsadní postavení církevní slovanštiny při bohoslužbách a v knížecích kancelářích.\nPrvní rumunské překlady několika náboženských spisů vznikly v severním Sedmihradsku. V letech 1557—1583 byly jáhnem Coresim upraveny podle nářečního úzu valašského a v Brašově vytištěny. Jazyk těchto knih se stal pro pozdější rumunskou literární tvorbu vzorem.\nV následujícím století šestnáctém byly položeny základy rumunské umělecké prózy (moldavským metropolitou Varlaamem) a umělé poezie (kronikářem M. Costinem a metropolitou Dosofteiem). Objevily se první rumunské kroniky (od Gr. Urecheho a M. Costina), zákoníky a úplný překlad Písma, tzv. Bible bukurešťská (1688), jež posílila valašskou orientaci vznikajícího spisovného jazyka.\nSlovník těchto prvotin je ještě chudý, skladba těžkopádná a tvarosloví rozkolísané. Soukromé dopisy a listiny obrážejí tehdejší mluvu věrněji než ostatní texty, na nichž je patrný silný vliv cizojazyčných předloh (slovanských, maďarských, latinských). Průkopníci rumunského písemnictví se snažili o vytvoření jednotné rumunštiny, jejíž latinský původ si uvědomovali. V předmluvě k Novému zákonu (Alba-Iulia, 1648) napsal sedmihradský metropolita Simion Ştefan mimo jiné toto: „Víme dobře, že slova mají být jako peníze: hodnotné peníze jsou ty, které obíhají ve všech zemích; hodnotná slova jsou ta, kterým všichni rozumějí.“\nOd 16. stol. v Sedmihradsku a od 17. stol. ve Valašsku a v Moldavsku začala užívat rumunštiny pravoslavná církev. První rumunskou úřední listinu podepsal r. 1600 kníže Michal Chrabrý. Zato na vyšších školách založených v Jasech a v Bukurešti se vyučovalo latinsky, církevněslovansky nebo starořecky. Škola s vyučovacím jazykem rumunským byla zřízena teprve roku 1754 v Sedmihradsku.\nPostupné stylové rozvrstvování vedlo k obohacení spisovného jazyka o některé prvky lidové (např. u kronikáře a nadaného vypravěče Iona Neculceho, 1672—1754) a o neologismy. V rostoucím počtu cizích slov (převážně tureckého a řeckého původu) se však nezračila jen potřeba doplňovat rumunskou slovní zásobu; byl to také projev sílící politické závislosti na turecké říši. Po ztrátě Sedmihradska (1699), jež připadlo habsburské monarchii, utužili Turci svou kontrolu nad Valašskem a Moldavskem tím, že až do roku 1821 tam dosazovali knížata z řad tzv. fanariotů, tj. cařihradských úředníků řecké národnosti.\nZa vlády fanariotů proniká do veřejného a kulturního života řečtina. Stává se jazykem knížecích dvorů v Jasech a v Bukurešti, bojarů, státní správy, duchovenstva a obchodníků. Církevní školství slovanské ustupuje laickým školám řeckým. Rumunská literatura tohoto úpadkového období feudální společnosti se vyznačuje přemírou tureckých a řeckých výrazů, širokým lidovým vrstvám nesrozumitelných.\nNa přelomu 18. a 19. stol. zasáhli do vývoje spisovného jazyka Rumuni sedmihradští, kterým maďarská a německá menšina upírala jakožto „trpěným přistěhovalcům“ rovnoprávnost. Z absolventů rumunského semináře v Blaji se tehdy utvořila skupina vzdělanců známá pod jménem Sedmihradská škola, jež si vytkla za cíl dokázat nepřetržitost rumunského osídlení bývalé Dácie a „důstojný“ (tj. latinský) původ rumunštiny. Mezi čelné představitele Sedmihradské školy patřil S. Micu, Gh. Şincai a P. Maior.\nI tito osvícenští vlastenci museli zápolit s nevytříbeností své mateřštiny, kterou pokládali za „pokaženou“ formu latiny klasické (S. Micu, Gh. Şincai) nebo lidové (P. Maior). Aby příbuznost s latinou zvýraznili co nejvíce, začali užívat místo dosavadní cyrilice abecedy latinské. Zásady složitého pravopisu etymologického vyložil S. Micu v Modlitebníku (1779). Přibližně 30 let před Dobrovského mluvnickou kodifikací spisovného jazyka novočeského byla vytištěna první gramatika rumunštiny od S. Mica a Gh. Şincaie, Elementa linguae daco-romanae sive valachicae (Vídeň, 1780, 2. vyd. Budín, 1805). Mezery v rumunském výrazivu byly vyplňovány slovy latinskými a románskými, případně odvozováním ze slov domácích. Takto obohacenou slovní zásobu zachycuje normativní Lexikon (Lexiconul, Budín, 1825), na jehož pečlivém zpracování se podíleli S. Micu, P. Maior a další. Brusičský názor, podle něhož by bylo možné slovanské prvky ze spisovné rumunštiny vymýtit (P. Maior), se pokusili uplatnit později tzv. latinisté.\nHluboké politické, hospodářské a sociální změny, jimiž na počátku 19. st. procházelo Valašsko a Moldavsko, posílily národní vědomí i tam. Už první novodobý rumunský básník Ienăchiţă Văcărescu (1740—1800), autor Poznámek neboli připomínek k pravidlům a zákonům rumunské gramatiky (Vídeň, 1787), v závěti říká: „Svým potomkům z rodu Văcăresců odkazuji péči o rumunskou řeč a úctu k vlasti.“\nOd roku 1813 vyučoval Gh. Asachi (1788—1869) na řecké knížecí škole v Jasech rumunsky. Další rumunská škola vznikla při bukurešťském chrámu sv. Sávy (1816) zásluhou Sedmihraďana Gh. Lazăra (1779—1823). Rumunština pronikala na divadelní scénu a do periodického tisku. Povznést ji na úroveň spolehlivého nástroje mladé rumunské kultury nebylo nijak snadné: vždyť chyběla pojmenování pro mnoho nových pojmů i pevná norma pravopisná, ortoepická a tvaroslovná. Výrazové prostředky tehdejších spisovatelů a publicistů svědčí o bouřlivé přestavbě spisovného jazyka, v němž se fonetické a syntaktické archaismy začaly prolínat s prvky nářečními a četnými tvarově neustálenými neologismy (hlavně z italštiny, francouzštiny, řečtiny, turečtiny, ruštiny a němčiny).\nK modernizaci a ustálení normy na základě valašského nářečí přispěl významnou měrou básník, prozaik, filosof, pedagog a novinář Ion Heliade-Rădulescu (1802—1872), zakladatel rumunského stylu publicistického a vědeckého. Původní tvorbou i překlady usiloval o vypěstování jazyka schopného vyjádřit jakoukoli myšlenku. Ve své Rumunské gramatice (Sibiň, 1828) zjednodušil dosud užívanou cyrilici z 42 písmen na 27. Zakrátko se projevila obecná snaha odstranit toto písmo vůbec a tak vznikl přechodný typ abecedy obsahující některé znaky latinské.\nI. Heliade-Rădulescu opustil později racionální pojetí otázek jazykové kultury a spisovnou rumunštinu násilně poitalšťoval. Jeho mladší současníci a budoucí klasikové rumunského písemnictví ho nenásledovali. Zůstali zastánci živé řeči lidové, postupného odstraňování nářečních rozdílů a uváženého přejímání prvků cizích, hlavně románských. Slova turecká a řecká nabyla většinou významu depreciativního.\nBrzy po spojení valašského a moldavského knížectví v jeden rumunský stát (1859) byly zřízeny první rumunské university (1860 v Jasech, 1864 v Bukurešti). Téměř současně došlo k úřednímu zavedení latinky. Úkol vypracovat pravopisné zásady, vědeckou mluvnici a normativní slovník připadl r. 1866 Rumunské společnosti literární, která se později přetvořila v Rumunskou společnost akademickou (1837) a konečně v Rumunskou akademii (1879). Většina jejich členů zastávala bohužel brusičský názor Sedmihradské školy, podle něhož se rumunština musí znovu co nejvíce přiblížit latině. Pečeť tohoto latinistického směru nesl etymologický pravopis (1869), dvoudílná mluvnice (T. Cipariu, Gramatec’ a limbei romane, Bukurešť, 1869, 1877) a třísvazkový akademický slovník (A. T. Laurian-I. Maxim, Dictionariulu limbei romane, 1871—1876).\nTěžkopádný pravopis etymologický neodpovídal ani tradici ani potřebám spisovného jazyka, jehož zvukovou podobu vystihoval velmi nedokonale. Protože bez znalosti historické mluvnice ho nebylo možné zvládnout, neprosadil se a jen zvyšoval existující pravopisnou anarchii.\nPrávě tak nevhodný byl akademický slovník. Ve snaze dokázat čistě latinský ráz rumunského lexika A. T. Laurian a I. Maxim vydávali nejen za latinské i výrazy jiného původu, ale včlenili do svého díla řadu latinských slov, která v rumunštině nikdy neexistovala. Zjevně nelatinské prvky pak zařadili jako „nářeční“ do posledního dílu.\nV 2. polovině 19. st. působil kromě latinistů ještě další brusičský směr, tzv. fonetická škola bukovinská, vedená A. Pumnulem (1818—1866). Ten se vyznačoval snahou o přímočarou pravidelnost. Hláskové změny, k nimž v rumunských slovech zděděných z latiny došlo během několika staletí, zaváděl Pumnul i u slov nově do jazyka přejímaných (př. *evenemînt < eveniment, *năciune < naţiune apod.). Některé neologismy porumunšťoval uměle vytvořenými podobami (př. *limbămînt místo: lingvistică, *cugetămînt místo: logică, aj.).\nProti kodifikaci vykonstruované normy se postavili všichni významní slovesní umělci, kteří v divadelních hrách, verších, úvahách i pamfletech tepali brusičské výstřelky. Vynikající básník Mihail Eminescu (1850—1889) napsal: „Normou psaného jazyka musí být objektivně a skutečně existující mluva prostého lidu i vzdělanějších společenských vrstev, ne více či méně důmyslné fantazie našich filologů. Tedy objektivní pravda a nikoli subjektivní libovůle. Při normování psaného jazyka třeba vzít v úvahu též ty historické vlivy, které se nepodařilo vymýtit a jež se uchovaly v živé řeči.“ Do diskuse okolo akademického pravopisu zasáhli mezi jinými i mistr rumunské umělecké prózy Al. Odobescu (1834—1895) a přední literární kritik T. Maiorescu (1840—1917). Další pravopisné reformy (1881, 1904, 1932) se čím dál tím více řídily zásadami fonologickými a morfologickými.\nO nestranný pohled na původ rumunského výraziva se pokusil A. Cihac ve svém Dictionnaire d’étymologie daco-romane (1870—1879). Podle tohoto slovníku obsahuje rumunština 20 % výrazů původu latinského, 40 % původu slovanského, asi 18 % tureckého a přes 20 % novořeckého, maďarského a albánského. Průkaznost Cihacovy statistiky je značně oslabena tím, že si všímá příliš malého počtu slov (5765) a že nepřihlíží k četnosti jejich výskytu. Otázce frekvence věnoval pozornost první velký rumunský lingvista B. Petriceicu Hasdeu (1836—1907). Latinistické komolení jazyka odsuzoval, ale na folkloristických textech z Dobrudže dokázal, že v lidové řeči se slova zděděná z latiny vyskytují mnohem častěji než ostatní.\nHasdeu zamýšlel vydat encyklopedicky pojaté slovníkové dílo Etymologicum magnum Romaniae, stačil však z něho uskutečnit jen malou část (A—bărbat). Po něm byl zpracováním nového akademického slovníku pověřen profesor jaské university Al. Philippide a od roku 1903 známý romanista S. Puşcariu. Ten začal celý materiál přepracovávat v duchu moderní lexikografie a zčásti ho uveřejnil (1913—1944).\nNedokončený akademický slovník nahrazovalo hlavně osm vydání praktického jednosvazkového Dicţionar universal al limbii române (1896—1935) od L. Şăineana a rumunská obdoba „Petit Larousse“ Dicţionarul enciclopedic ilustrat „Cartea Românească“ (1931) od A. I. Candrey a Gh. Adamesca.\nNová akademická mluvnice vyšla až po 2. světové válce. Do té doby podávaly základní poučení o gramatické stavbě rumunštiny příručky jako: H. Tiktin, Gramatica română (Jasy, 1891, 2. vyd. 1895, 3. vyd. upravené I. A. Candreou Bukurešť 1945; první skutečně vědecká mluvnice rumunského jazyka), Al. Philippide, Gramatică elementară a limbii române (Jasy, 1897), později pak I. Iordan, Gramatica limbii române (Bukurešť, 1937, 2. vyd. 1946) a Al. Rosetti-J. Byck, Gramatica limbii române (Bukurešť, 1943, 2. vyd. 1945; to je první rumunská gramatika strukturálního zaměření inspirovaná myšlenkami pražské školy).\nKdyž došlo r. 1918 k sjednocení všech Rumunů v rámci jednoho státu, oblast všestranného uplatnění rumunštiny se značně rozšířila. Různá hmotná a kulturní úroveň jednotlivých krajů, živelný rozvoj publicistiky, styk s cizími kulturami a užívání rumunského jazyka jako dorozumívacího prostředku mezi národnostními menšinami se však projevovalo rozkolísáváním normy, zvláště hláskoslovné a tvaroslovné. Skladba trpěla mechanickým napodobováním cizích vzorů (především francouzského). Četné jazykové nesprávnosti shrnul a komentoval I. Iordan ve své „Gramatice chyb“ (Limba română actuală — o gramatică a „greşelilor“, Jasy, 1943, 2. vyd. Bukurešť, 1948).\nCílevědomý přístup k péči o jazyk lze pozorovat po 2. světové válce. Především byl po široké veřejné diskusi úředně schválen nový, poněkud zjednodušený pravopis. Malý pravopisný slovník (Mic dicţionar ortografic, 1953) vyšel péčí Jazykovědného ústavu Rumunské akademie v Bukurešti. Později byl uveřejněn spolu s příručkou o interpunkci a ortoepii pod názvem Îndreptar ortografic, ortoepic şi de punctuaţie (1960).\nKolektiv řízený profesorem D. Macreou a akademikem E. Petroviciem vydal v letech 1952—1957 čtyřdílný akademický Slovník současného spisovného jazyka rumunského (Dicţionarul limbii române literare contemporane; obsahuje velký počet dokladů z literatury, bohatou frazeologii i některé údaje gramatické, stylistické a ortoepické). Značné oblibě se těší jednosvazkový ilustrovaný Dicţionarul limbii române moderne (hlavní redaktor D. Macrea; 1958 a několik dotisků; doklady uvádí pouze výjimečně, zato poučuje o původu slov). K doplnění a ustálení odborného názvosloví přispěl Rumunský slovník technický (Lexiconul tehnic român, I—VII, 1949—1955). Práce na velkém akademickém slovníku (Puşcariově) pokračují za redakce akad. I. Iordana a dopisujícího člena Rumunské akademie I. Coteana. Dílo obsáhne zhruba 140 000 hesel.\nDvousvazková normativní mluvnice (Gramatica limbii române) bukurešťského Jazykovědného ústavu byla vydána už dvakrát: v r. 1954 (za redakce prof. D. Macrey) a 1963 (za redakce akad. Al. Graura). Pro široký okruh uživatelů rumunského jazyka je velmi užitečná jednodílná gramatika Limba română, fonetică-vocabular-gramatică (akad. Al: Graur a kolektiv, 1956).\nPrvním časopisem popularizujícím v Rumunsku jazykovědné otázky s přihlédnutím k potřebám praxe byl měsíčník Jak mluvíme (Cum vorbim, 1949—1952). Od roku 1952 vychází dvouměsíčník Rumunský jazyk (Limba română).\nNa živý zájem rumunské veřejnosti o otázky jazykové správnosti reagují některé literární publikace, bukurešťský večerník Informaţia Bucureştiului, zvláštní pořad Rumunského rozhlasu (Limba noastră, nyní Odă limbii române) a Rumunské televize (Mult e dulce şi frumoasă). Tematika těchto „jazykových koutků“ vyšla částečně tiskem: Al. Graur, Správný jazyk (Limba corectă, 1963), N. Mihăescu, Odchylky od správného vyjadřování (Abateri de la exprimarea corectă, 1963), N. Mihăescu, Naše řeč (Limba noastră, 1963). Středoškolským profesorům je určen sborník Pěstování jazyka (Cultivarea limbii, 1964). Humorným způsobem uvádí do problematiky jazykové kultury I. Roman (Mluvte a pište lépe rumunsky, Vorbiţi mai bine, scrieţi mai bine româneşte, Bukurešť, 1966; Humor a… mluvnice, Umor şi… gramatică, Bukurešţ, 1968).\nVýrazně se zlepšila jazyková úroveň tisku a překladů. Nářeční rozdíly ustupují v současné době do pozadí, ale noví uživatelé spisovného jazyka jim jsou dosud poplatní hlavně ve výslovnosti a v lexiku. Záporný vliv psaného jazyka se často projevuje sklonem k frázovitosti. Akademik I. Iordan upozornil na to, že vedle mluvnických nepřesností se ve spisovném jazyku vyskytují i jiné vady, jako užívání neologismů bez správného pochopení jejich významu a snaha „ohromit“ čtenáře či posluchače přemírou cizích slov nebo výrazy nářečními.\nNa otázky jazykové kultury mají rumunští odborníci v podstatě dvojí názor. Podle jedněch je původcem všech inovací celé národní společenství, a proto se jim nemá příliš bránit. Druzí zdůrazňují význam tzv. dobrých autorů a potřebu řídit se jejich příkladem.\n Existují zprávy o tom, že rumunsky se psalo, byť sporadicky, už před tímto datem. Nepřímo to dokazuje latinský původ rumunského slovesa a scrie (< lat. scribere = psát).\n Snad podníceny husitským požadavkem, aby slovo boží bylo hlásáno jazykem národním.\n Podle názoru některých rumunských odborníků (např. akad. I. Iordana) lze o spisovné rumunštině v pravém slova smyslu mluvit až po vytvoření jednotného národního státu, tj. v 2. polovině 19. století.\n Srov. známý citát z kroniky Urecheho: „pocházíme z Říma“ (de la Rîm ne tragem).\n První sjednotitel Valašska, Moldavska a Sedmihradska (1600); nějakou dobu pobýval v Praze na dvoře Rudolfa II.\n Jako např. ve vědeckém díle nejvýznamnějšího představitele rumunského humanismu knížete Dimitrie Cantemira (1673—1723).\n Latinkou psané rumunské texty byly až do té doby zcela ojedinělé: z konce 16. st. pochází rukopisný záznam Otčenáše od Lucy Stroice, z roku 1570 tištěný veršovaný žaltář.\n Starší mluvnice Dimitrie Eustatie Braşoveanula (1757) a archimandrity Macarie zůstaly v rukopise. Text Braşoveanulovy gramatiky vydal spolu s úvodní studií N. A. Ursu v r. 1969.\n Odvozování doporučoval hlavně P. Iorgovici ve svých Poznámkách o rumunském jazyku (Observaţii de limbă rumânească, Budín, 1799).\n Od r. 1829 vycházely časopisy Curierul românesc (Rumunský posel, v Bukurešti) a Albina românească (Rumunská včela, v Jasech).\n Patřili mezi ně především I. Golescu, D. Golescu, C. Conachi a Iancu Văcărescu.\n Byli to Gr. Alexandrescu, D. Bolintineanu, C. Bolliac, N. Bălcescu, C. Negruzzi, M. Kogălniceanu, A. Russo a V. Alecsandri. O této generaci „osmačtyřicátníků“ a o počátcích novodobé rumunské vzdělanosti poučuje Nástin vývoje rumunské literatury od M. Kavkové (skripta, Praha, 1965).\n Dicţionarul limbii române moderne z roku 1958 má 49 649 hesel rozdělených podle původu takto: lat. 20,02 %, slovan. 11,27 %, tur. 3,62 %, maď. 2,17 %, novořec. 2,37 %, fr. 38,42 %, lat. kniž. 2,39 %, it. 1,72 % (zbytek tvoří slova německá, onomatopoická aj.).\n Hasdeu úmyslně volil materiál z tohoto přímořského kraje, kde Rumuni žili po staletí v sousedství Slovanů a Turků.\n K podobnému závěru došel akademik Al. Graur při studiu základního slovního fondu rumunštiny. Ten podle něho obsahuje 1419 slov, z nichž je původu latinského 58,21 %, slovanského 21,49 %, „mezinárodního“ 5,85 %, neznámého 4,65 %, maďarského 2,26 %, autochtonního 1,69 % a řeckého 1,27 %. Ostatní pocházejí z francouzštiny, angličtiny, turečtiny a z citoslovcí.\n Autor popírá normativní úlohu gramatik. Pro skladbu vybral většinou příklady z prózy I. Creangy, klasického spisovatele spjatého s lidovou mluvou natolik, že v celém svém díle užil jen asi 12 neologismů.\n Bylo sjednoceno označování hlásky [î], a to písmenem î (až dotud se pro ni uprostřed slov užívalo písmena â; např. început, a coborî, ale: amândoi, vânt), odsuvník nahradila téměř úplně spojovací čárka, přestalo se označovat nevyslovované koncové -u (např. ochi, făcui, místo dřívějšího ochiu, făcuiu), jména národů, měsíců, dní a světových stran se od té doby píší s malým začátečním písmenem aj.\n Druhé vydání těchto pravidel (1965) zavádí opět písmeno â, a to jen ve slově român (< lat. romanus) = Rumun a jeho odvozeninách (jako românesc, România aj.).\n Viz naši zprávu Pět let rumunského jazykovědného časopisu Limba română, ČMF 38, 1956, s. 179n., a Zd. Tyl, Péče o jazykovou kulturu v zahraničních časopisech, NŘ 41, 1958, s. 57n.\n Srov. jeho stať Cultivarea limbii v časopise Limba română, 5, 1956, s. 5n.\nNaše řeč, ročník 52 (1969), číslo 5, s. 291-298\nPředchozí Jaromír Bělič: Velbloud uchem jehly?\nNásledující Slavomír Utěšený: O životě a díle Františka Bartoše (1837—1906)