Zpravodaj České geologické společnosti - PDF\nDownload "Zpravodaj České geologické společnosti"\nTomáš Radim Vacek\n1 Zpravodaj České geologické společnosti červenec Obsah Editorial 2 Zprávy a oznámení 3 Společenská rubrika a výročí 12 Recenze, kritika, diskuze 17 Zajímavosti 18 Próza, poezie a humor 40 Biografický slovník 41 Kontakty na autory a zprávy redakce 57 1\n2 Editorial Volby nového výboru České geologické společnosti Kryštof Verner Valné shromáždění ČGSpol. spojené s volbou nového výboru se bude konat v úterý od ve velké geologické posluchárně v budově Přírodovědecké fakulty UK, Albertov 6, Praha 2. Program: 1. Zahájení Valného shromáždění (Citujeme ze stanov: Valné shromáždění je způsobilé se usnášet, je-li přítomna alespoň polovina členů ČGS. Nesejde-li se v určenou dobu potřebný počet členů, koná se valné shromáždění o hodinu později a je způsobilé se usnášet za jakéhokoliv počtu přítomných členů. Usnesením Valného shromáždění je návrh, pro který hlasovala dvoutřetinová většina přítomných členů ČGS.) 2. Proslov předsedy ČGS 3, Zpráva o hospodařeni ČGS 4. Úprava stanov ČGS 4. Volba volební komise 5. Volby nového jedenáctičlenného výboru 6. Vyhlášení výsledků 7. Různé (podněty členů, diskuse o oborových a regionálních skupinách apod.) Způsob hlasování: Každý člen Společnosti může hlasovat buď přímo na schůzi, nebo zaslat hlasovací lístek poštou. Třetí možnost elektronický způsob hlasování není z technických důvodů zatím dořešena (více na Valném shromáždění). Hlasovací lístky budou opatřeny razítkem a všichni členové je dostanou poštou, tedy i ti, kteří dostávají Zpravodaj v elektronické podobě. Vyplněný hlasovací lístek pak odevzdají na Valném shromáždění či doručí jiným způsobem. Mohou je poslat poštou na sekretariát ČGS, nebo odevzdat některému ze členů výboru, případně některému členu Společnosti, který se Valného shromáždění zúčastní. Volební lístky doručené po ukončení hlasování nebudou platné nebude tedy rozhodovat datum na poštovním razítku. Proto je třeba, abyste je odeslali s dostatečným předstihem. Stručné představení kandidátů: RNDr. Petr Budil, Ph. D., narozen 1969, Česká geologická služba Praha, člen výboru ČGSpol. a člen redakční rady Zpravodaje Mgr. David Buriánek Ph. D., narozen 1974, Česká geologická služba Brno, místopředseda ČGSpol. RNDr. Barbora Dudík Schulmannová, narozena 1963, Česká geologická služba Praha doc. RNDr. Oldřich Fatka, CSc., narozen 1957, Přírodovědecká fakulta UK Praha, člen výboru ČGSpol. a redakční rady Zpravodaje 2\n3 Mgr. Martin Ivanov, Dr., narozen 1969, Ústav geologických věd PřF MU, Brno, místopředseda ČGSpol. a předseda brněnské pobočky RNDr. Jiří Jiránek, CSc., narozen 1946, penzista, člen výboru ČGSpol. dříve geolog a český velvyslanec RNDr. Pavel Krám, Ph.D., narozen 1960, Česká geologická služba, Praha Mgr. Lenka Lisá, Ph.D., narozena 1975, Geologický ústav AV ČR, Praha. Mgr. Jiří Sejkora, PhD., narozen 1968, Národní muzeum, Praha, člen redakční rady Journalu of GEOsciences RNDr. Tamara Sidorinová, narozena 1961, Česká geologická služba, Praha, členka výboru ČGSpol, členka redakční rady Zpravodaje, rozesílání informací elektronickou poštou RNDr. Zdeněk Táborský, narozen 1945, Česká geologická služba, Praha, člen výboru ČGSpol., organizace exkurzí, předseda redakční rady Zpravodaje RNDr. Kryštof Verner, Ph.D narozen 1978, Česká geologická služba, Praha, předseda ČGSpol. Děkujeme končícím členům výboru, RNDr. Jiřímu Litochlebovi a RNDr Petru Rojíkovi za dlouholetou obětavou práci. Zprávy a oznámení Pozvánka na podzimní exkurzi České geologické společnosti č. 32 Tamara Sidorinová Podzimní geologická exkurze České geologické společnosti s názvem Vulkanické perly Českého Ráje a Podkrkonoší se bude konat v sobotu pod vedením dr. Vladislava Rappricha. Exkurze populárně-vědeckou formou přiblíží pestrost vulkanických projevů v širší oblasti Českého ráje. Navštívíme erozní relikty různých typů monogenetických sopek miocenního a pliocenního stáří. Vedle dominanty Českého ráje - Trosek, které představují relikt struskového kužele, povede exkurze také na Zebín, Kumburk, Prackov a Kozákov. Na exkurzi je nutno se předem přihlásit písemně, telefonicky, faxem, e- mailem nebo osobně u RNDr. Z. Táborského, Česká geologická služba, Geologická 6, Praha 5, tel: práce, byt, mobil: a , nebo Přednost budou mít dříve přihlášení. Odjezd bude v sobotu v 7.30, z Geologické ulice 6, Praha 5, od pracoviště České geologické služby. Na místo srazu se dostanete tramvajemi 10, 12, nebo 14 od stanice metra Smíchovské nádraží, výstup z tramvaje na stanici Geologická, pak 50 metrů po směru jízdy a podchodem pod dálnicí doleva, za podchodem 50 metrů rovně. Poplatek za autobus 3\n4 rozpočtený na účastníky (bude-li autobus plný, poplatek bude menší) bude vybírán během exkurze. Členům České geologické společnosti bude poskytnuta sleva. Předpokládaný návrat do Prahy v neděli kolem hodiny. K exkurzi bude vydán tištěný průvodce s programem v ceně 50 Kč. Upozornění: Závazně přihlášení účastníci kteří se bez omluvy nedostaví k odjezdu budou z dalších exkurzí vyloučeni. Pozvánka na podzimní exkurzi České geologické společnosti č. 33 (pořádá brněnská pobočka). Helena Gilíková, Pavla Tomanová Petrová Exkurze s názvem Montánní zajímavosti Jesenicka se bude konat ve dnech pod vedením dr. Josefa Večeři a prof. Bohuslava Fojta. Provede nás po nejvýznamnějších rudních revírech Jeseníků, jejichž exploatace se významně podílela na osídlování zdejší krajiny. Navštívíme stříbrné doly v Horním Městě, železné doly v Malé Morávce i zlaté doly a rýžoviště u Suché Rudné, Vrbna, Zlatých Hor a Jeseníku. Na závěr se zajedeme podívat do útrob ložiska ve Zlotém Stoku (www.kopalniazlota.pl). Na exkurzi je nutno se předem přihlásit písemně, telefonicky, em nebo osobně u Mgr. H. Gilíkové nebo Mgr. Pavly Tomanové Petrové, Česká geologická služba, Leitnerova 22, Brno, tel: nebo , mobil: a , nebo Přednost budou mít dříve přihlášení. Odjezd v sobotu 6. října v 7.00 od lázní na ul. Kopečné v Brně, nedaleko hlavního nádraží. Poplatek za autobus rozpočtený na účastníky (bude-li autobus plný, poplatek bude menší) bude vybírán během exkurze. Členům České geologické společnosti bude poskytnuta sleva. Předpokládaný návrat do Brna v neděli kolem 18 hodiny. K exkurzi bude vydán tištěný průvodce s programem v ceně 50 Kč. Ubytování bude zajištěno v turistické ubytovně Praděd ve Zlatých horách v ceně 220 Kč/os./noc (bez snídaně, kuchyňka). Vstupné i v Polsku je možné platit v českých korunách. Upozornění: Závazně přihlášení účastníci kteří se bez omluvy nedostaví k odjezdu budou z dalších exkurzí vyloučeni. Informace o připravované dvoudenní jarní geologické exkurzi České geologické společnosti č. 34 Tamara Sidorinová Odbornou část exkurze (ve které navštívíme Příbramsko) připravují kolegové Pavel Škácha a Jiří Litochleb. Nebude snadné vybírat z tolika zajímavých míst a lokalit abychom nevynechali nic podstatného. Mezi navštívená místa budou patřit šachty Marie, Vojtěch (parní stroje) a Ševčínský důl, projížďka důlním vláčkem, hornické muzeum a vodní kolo z podzemí dolu Drkolnov. 4\n5 Pozvánka na akce pro veřejnost s geologickou tématikou organizované Správou Národního parku České Švýcarsko. Jakub Šafránek 16. října proběhne technicko-geologická exkurze, která představí práci skalní čety a sanační zásahy do nestabilních skalních svahů v obci Hřensko. Sraz je na parkovišti před hotelem Praha ve 14:00. Nepůjdeme nijak daleko ani nijak dlouho, proto není nutno vybavovat se ničí zvláštním. 2. listopadu se bude konat vycházka jetřichovickými vyhlídkami. Těšit se můžete na pestrobarevné podzimní výhledy a panorama obdivované již romantickými malířskými mistry. Sraz je ve 13:00 před hotelem Praha v obci Jetřichovice. Doporučuji si vzít pořádné boty. Pro podrobnější informace sledujte 3. vulkanologický seminář Vladislav Rapprich Odborná skupina vulkanologie České geologické společnosti ve spolupráci s Západočeským muzeem v Plzni a Lesy ČR Křivoklát, pořádají 3. vulkanologický seminář. Místo konání: Informační centrum Lesů ČR v Křivoklátě, termín: (Út Pá). Program: úterý Exkurze po vulkanických fenoménech proterozoika a svrchního kambria (povede P. Hradecký, T. Vorel ČGS a J. Žák PřF UK) středa Přednáškový blok zaměřený především na proterozoický a spodnopaleozoický vulkanizmus čtvrtek Přednáškový blok zaměřený na ostatní témata pátek Exkurze po vulkanických fenoménech ordoviku a siluru (povede Z. Tasáryová a T. Hroch ČGS) Ukončení semináře na závěrečné exkurzi, odjezd účastníků po vlastní ose. Registrační poplatek 500,- Kč (pro studenty 300,- Kč), zahrnuje pronájem konferenčních prostor, energie, občerstvení a Sborník příspěvků s exkurzním průvodcem. Poplatek nezahrnuje ubytování a stravování. Program Přírodovědného klubu Barrande v Ježkově ul. 8/921, Praha 3 Žižkov, září prosinec 2012 Jiří Jiránek, Vladimír Sattran Přátelské setkání k 10. výročí Klubu Café Barrande s prezentací a věnováním nové publikace ČGS Vzpomínky z Café Barrande II (a gratulace k 90-tinám Prof. RNDr. Jana Petránka, DrSc.) Ježkova blues v Ježkově ulici (Dr. Ing. Vladimír Sattran, CSc. a další) Setkání se sopkami ne pro vulkanology (RNDr. Joel Pokorný, CSc.) 5\n6 Nad novou knížkou RNDr. Jiřího Jiránka, CSc.: Země jako vesmírný terč (Minulost a budoucnost srážek Země s vesmírnými tělesy) Kvartérní geolog na zlatě v USA (Vzpomíná RNDr. Jiří Kovanda, CSc.) RNDr. Zdeněk Vejnar, DrSc.: Vzpomínky na profesory ložiskové geologie (J. Koutek, Z. Pouba) Planetologie Země a okolí (RNDr. Jiří Březina, CSc.) Současné highlights a stíny ČGS a reflexe Mezinárodního geologického kongresu Brisbane 2012 (Beseda pod vedením ředitele ČGS Dr. Zdeňka Venery Ph.D. a náměstka Dr. Petra Mixy) Beseda o geologii a současné situaci Sýrie (Uvádí Ing. Miloslav Ďuriš, CSc. a další) Vzpomínky na profesora Karla Vrbu a jeho žáky (Mgr. J. Kračmár) Dílo architekta Josefa Gočára na pražských hřbitovech (Mgr. Drahomíra Březinová a Dr. Barbora Dudíková Schulmannová) Tradiční schůzka Čermákovců Beseda o současné Kubě s bývalým vedoucím naší ambasády v Havaně Milanem Jakobcem, a ukázky kubánské hudby Nad novou knížkou Za sopkami po Čechách s autorem Dr. Vladislavem Rapprichem (ČGS Praha) Ježkova blues v Ježkově ulici (Dr. Ing. Vladimír Sattran, CSc. a další) Předvánoční setkání přátel Klubu Barrande s koledami Předsilvestrovské setkání, loučení se starým rokem a program do Nového roku Pro případné změny sledujte Podzimní cyklus přednášek z geologických věd v roce 2012 Petra Burdová Přírodovědecké muzeum, mineralogicko-petrologické oddělení a Společnost Národního muzea mineralogická sekce Vás zvou na Podzimní cyklus přednášek z geologických věd. Přednášky se budou konat vždy v pondělí od 17 hodin v přednáškové síni H Nové budovy NM (vstup hlavním vchodem a výtahem do mezipatra H ) a budou doprovázeny výstavkami a PC prezentacemi. Nedělní určovací besedy se budou konat 2. 9., , a od 10 hodin v přednáškové síni H Nové budovy NM a budou doprovázeny výstavkami a nabídkou odborné literatury. Možné aktuální změny na 17. září PhDr. Petr Šulc: Mogok údolí drahých kamenů v severní Myanmě (Barmě) 15. října RNDr. Blanka Šreinová: České meteority ve sbírce Národního muzea 19. listopadu Petra Burdová: Nad diamant vzácnější (o alexandritu) 6\n7 Přednášky Mineralogického klubu Česká Třebová, o. s. Milan Michalski, Jan Peringer Zveme členy Mineralogického klubu a všechny další zájemce o přírodu, mineralogii, geologii a paleontologii na naše besedy a akce. Besedy se uskuteční v učebně Základní školy Habrmanova v České Třebové. Začátek besed v 17,00 hodin, Středa 19. září přednáška Františka Janouše: Minerály Podbrdska a jejich lokality Středa 17. října přednáška Mgr. Petra Gadase: Nové výsledky výzkumu cyklosilikátů (turmalín, beryl, cordierit) z některých lokalit České republiky i světa října zájezd na Mineralogické dny do Mnichova. Zájemci o cestu do Mnichova si dohodnou v září a v říjnu způsob dopravy, t.j. který z účastníků vezme vlastní auto listopadu zájezd na mineralogickou burzu Tišnov. Zájemci o cestu do Tišnova mají možnost jet vlakem, případně se dohodnou, kdo vezme vlastní auto. Středa 14. listopadu výroční schůze. Na programu bude zhodnocení celoroční práce Mineralogického klubu a krátké přednášky z osobních zážitků našich členů za výpravami na kameny a zkamenělinami. Upozornění: Vlivem nepředvídaných okolností může být plán práce Klubu změněn. V tom případě budou členové Klubu včas informováni. Prodejní výstava minerálů v Praze 6 Pavel Röhlich Od 15. května je v Praze 6 Ruzyni otevřena prodejní výstava minerálů, drahých kamenů a fosilií. Nemohu posoudit, jde-li opravdu o "největší stálou prodejní výstavu v Evropě", ale rozhodně nejde jen tak o ledajaký prodejní stánek. Na ploše zhruba 1000 čtverečních metrů jsou ve dvou podlažích vystaveny hlavně rozříznuté ametystové drúzy z Brazílie (vysoké až 1,5 m), dále převážně brazilské acháty. Další nabídka minerálů sice zdaleka nepokrývá celý mineralogický systém, ale uspokojí hlavně milovníky výrazných barev. Fosílie jsou většinou původem z Maroka a převažují mezi nimi leštěné artefakty z paleozoických ortocerových vápenců a druhohorních amonitů. Výrobky z křišťálu, achátu a různých mramorů, od luxusních váz až po přívěsky ke klíčům, uzavírají zdejší nabídku. Adresa výstavy je Drnovská 36, Praha 6 Ruzyně. Nejbližší zastávka MHD je stanice autobusů 108 a 225 Staré náměstí. Otevřeno je denně od 10 do 20 hod. Vstup je zdarma. Nová expozice zlata v jílovském muzeu Petr Morávek Město Jílové a zlato byly spjaty pupeční šňůrou, kterou se nepodařilo přestřihnout po dobu více než jednoho tisíciletí. Stalo se tak až na přelomu 60. a 70. let minulého století, kdy po získání posledních 1133 kg zlata jeho 7\n8 další těžba přestala být ekonomicky únosná. O jílovské zlato se nadále zajímalo pouze jílovské muzeum. Stálá expozice geologie a těžby zlata byla vytvořena profesními pracovníky muzea po rekonstrukci domu Mince v letech a spolu se zpřístupněním historických štol sv. Josefa, sv. Antonína Paduánského a Halířské počátkem 21. století se stala nosným programem muzea, oceňovaným nejen odborníky, ale i laickou veřejností. Muzejní expozice zlata však vedle hlavní pozornosti věnované jílovskému revíru podávala základní informace o dalších výskytech zlata v ČR a historii jeho těžby a měla tak nadregionální charakter. V roce 1994 jsem jako zakladatel odloučeného pracoviště Geofondu v jílovském muzeu společně s jeho tehdejším ředitelem ing. Otakarem Vorlem vypracoval studii na rozšíření expozice zlata se zdůrazněním významu technického a kulturního dědictví hornictví a rozšíření informací o geologické, technické a ekologické problematice využívání ložisek zlata u nás i ve světě. Tato studie navrhovala rozšíření stálé muzejní expozice zlata o další místnosti do té doby využívané pro dočasné výstavy, které mohly být nadále uskutečňovány v nově rekonstruované budově tzv. konírny. Avšak pro tehdy nevyjasněné restituční nároky mohla být tato rekonstrukce provedena až v letech Teprve poté byly vytvořeny podmínky pro uvolnění místností uvažovaných pro rozšíření expozice zlata. Tento projekt podpořil i Středočeský kraj, na který vzhledem k nadregionálnímu charakteru jílovského muzea přešla jeho správa po zrušení okresních úřadů v roce Současná muzejní expozice zlata, ačkoli po odborné a výtvarné stránce byla ve své době zpracována velmi kvalitně, je po téměř 30 letech místy poněkud omšelá a neobsahuje (a ani nemohla obsahovat) údaje z posledních desetiletí o surovinové základně státu, o nových metodách těžby a zpracování zlatonosných rud, o způsobech ochrany životního prostředí a rekultivace. Přivítal jsem možnost odborného vedení nové rozšířené expozice a rád bych věřil, že spolu s dalšími pracovníky muzea se nám dílo i v současných obtížných hospodářských podmínkách podaří. Rekonstrukce expozice zlata se jako odborný poradce zúčastní i Otakar Vorel, což je jistě dobrá zpráva nejen pro pravidelné návštěvníky muzea. Nová muzejní expozice zlata bude rozšířena na následující tématické okruhy: charakteristika zlata, jeho těžba u nás a ve světě, vývoj ceny zlata a jeho spotřeby, předpokládané trendy 8\n9 ložiska zlata ve světě, typy ložisek a jejich charakteristika, příklady vybraných ložisek, geografické rozmístění ložisek a jejich vznik v geologickém vývoji Země historie těžby zlata na území ČR, těžební a zpracovatelské metody v jednotlivých časových údobích ložiska zlata v ČR, charakteristika jednotlivých revírů zlato jílovského revíru jako historicky nejvýznamnějšího metody moderní těžby a zpracování zlatonosných rud, získávání zlata recyklací vlivy průzkumu, těžby a zpracování zlatonosných rud na životní prostředí a jejich eliminace od počátku průzkumu až po rekultivaci pozůstatků po těžbě. Vzhledem k šíři náplně bude nová expozice zlata nejen důležitým doplňkem historické a geologické části stávající expozice, ale i jedinečnou expozicí v rámci všech muzeí ČR. Její součástí bude i studovna pro návštěvníky a zájemce o podrobnější studium materiálů archivu a audiovizuální programy. Projekt rekonstrukce expozice zlata předpokládá její postupnou realizaci během 3 roků. Vzhledem k havarijnímu stravu elektroinstalace v místnosti věnované jílovskému revíru došlo již koncem minulého roku k jejímu dočasnému uzavření a následné instalaci nových vitrín a osvětlení. Nová expozice zlata v této místnosti bude otevřena koncem tohoto roku, následně budou dočasně uzavírány a nově instalovány expozice v dalších místnostech. Stávající expozice zlata bude rozšířena o další dvě místnosti na celé 1. patro jedna nová místnost bude věnovaná metodám těžby a zpracování zlatonosných rud vč. související ekologické problematiky, ve druhé budou příklady světových ložisek zlata. Během rekonstrukčních prací bude nezbytné požádat návštěvníky muzea o shovívavost a porozumění doufáme, že novou expozici po obsahové i výtvarné stránce ocení a že je novými informacemi upoutá. Zlato bylo a je součástí nejen jílovské, ale i české krajiny historie nám to jednoznačně ukazuje. Těžba zlata je součástí tradice, kterou těžko pochopí někdo, kde do ní není geneticky zapojený. Expozice zlata v jílovské muzeum jako prostředek ochrany kulturního a technického dědictví může jeho návštěvníkům takové zapojení alespoň zčásti zprostředkovat. A že těžba zlata nepřináší trvalé ničení přírody, jílovská krajina je toho dokladem. Příroda sama má až neskutečnou schopnost regenerace, a dnešní zásady ekologické ochrany ji k tomu výrazně pomáhají. Neměli bychom proto opomíjet žádnou příležitost k prohloubení našich znalostí o zlatu, neboť to 9\n10 bylo zlato, které v dávné minulosti umožnilo vznik královského horního města Jílového. A toto zlato ještě může mít svoji budoucnost. Obr. 1. Dům Mince v Jílovém u Prahy - ve středověku Královský horní úřad, dnes sídlo Regionálního muzea Obr. 2. Otisk pečetidla královského horního města Jílového, uděleného mu císařem Karlem IV. v roce V mezikruží nápis SIGILLUM:CIVITAS:IN EYLAW, písmeno K na hrudi dvojocasého lva je iniciála panovníkova jména Pozvánka na výstavu ozdobných kamenů z Českého ráje Ivan Turnovec V muzeu v Lomnici n. Popelkou bývají každé léto pořádány ve spolupráci s místními sběrateli a brusiči kamenů zajímavé výstavy pro veřejnost. Vystavovány jsou hlavně acháty, jaspisy, karneoly a nejrůznější araukarie z okolí, které jsou jejich chloubou. Letošní, v pořadí již šestnáctý ročník výstavy s tradičním názvem: Drahé kameny a minerály měla vernisáž a potrvá do Návštěvníkům bude zpřístupněna hlavně sbírková kolekce Mgr Jiřího Slámy, doplněná ukázkami ze sběrů dalších lomnických kamenářů. Výstava doplňuje stálou expozici muzea, která je zde od roku Jejím základem je sbírka pocházející z devatenáctého století, doplněná o novější nálezy, které muzeum v minulých letech získalo. Díky rozrůstajícímu se sbírkovému fondu je přáním pracovníků muzea i místních sběratelů, aby byla stálá expozice brzy výrazně rozšířena. Na obr. 1 je vstupní část muzea, kde bude výstava instalována, při jedné z předchozích 10\n11 výstav. Současnost navazuje na historii zdejších ozdobných kamenů a proto si jí dovolím krátce připomenout. Tři latinská slova poutají naši pozornost na jedné z nejstarších map Čech. Pochází z roku 1619 a nápis Lapis preciosior vaccae" (kámen dražší dobytka) na ní vidíme v místech, kde se stýkají Jizerské hory a Krkonoše. A vedle je dokonce nakreslena postavička pastevce házejícího kamenem po kravce. Pavel Aretin, rodák z Uherského Brodu, tak na renesanční mapě vyjádřil oblasti nálezů achátů, chalcedonů, jaspisů a dalších drahokamových odrůd. Označil na mapě to, že pruhy prvohorních melafyrových hornin vulkanického původu jsou zdrojem zdejšího bohatství. Je otázkou který z vrchů je jeho symbolem. Někdo se domívá že jde o bájný Kozákov, ale může jít o kterýkoli z vrchů kolem Lomnice nad Popelkou, protože zdejší oblast je středem historických výskytů. Jedním z adeptů by mohl být, v současné době zalesněný, ale v minulosti holý, vrch Morcínov odkud jsou krásné ukázky achátů. Na který z achátonosných vrchů kartograf Aretin při sestavování mapy myslel se dnes již bohužel nedovíme. Hezká achátová ukázka je na obr. 2. Lomnice se díky svým každoročním výstavám ozdobných kamenů zasloužila o to, že zdejší město a jeho okolí je známo tuzemským, i zahraničním sběratelům a odborníkům. Jeden z organizátorů výstav Luboš Hromádko rád dělá reklamu nejen zdejším achátům ale i širší oblasti, která získala statut Geoparku UNESCO s názvem Český ráj. Na závěr ještě pár slov k výstavě, na kterou jsou návštěvníci srdečně zváni. Jak bylo uvedeno výše, začíná 15. července a potrvá do 2. září. Společně s hezkými ukázkami kamenů bude expozice doplněna i sérií fotografií, které přiblíží krásu Bozkovských dolomitových jeskyní, vzdálených od Lomnice asi dvacet kilometrů. Fotografie jsou z archivu správy jeskyní a připomenou že příští rok bude jejich malé výročí. Objeveny byly v roce 1948, ke hlavním nálezům podzemních prostor společně s největším podzemním jezerem v Čechách došlo v roce 1958 a v roce 1968 byly zpřístupněny. Jsou také součástí zdejšího geoparku. Muzeum je otevřeno denně kromě pondělí od 9,00 do 16,00 hod, o předem ohlášené návštěvy se pracovníci muzea postarají kdykoli. Kontakt je nebo tel , nebo Obr. 1 Vstupní část lomnického muzea kde bude i letošní expozice výstavy Drahé kameny a minerály. Obr. 2 Achát z lokality Doubravice 11\n12 Společenská rubrika a výročí Životní jubilea členů České geologické společnosti od do Prof. RNDr. Milan Novák, CSc RNDr. Jiří Šíma Lubor Šimek RNDr. Josef Pazourek Pavel Řezníček RNDr. Karel Špaček RNDr. Tomáš Pačes, CSc RNDr. Milan Fišera, CSc RNDr. Jaromír Ševců Prof. RNDr. Libuše Smolíková, DrSc Mgr. Drahomíra Březinová RNDr. Ludvík Hanuš 60 let RNDr. Jindřich Hladil, CSc. 65 let RNDr. Jaroslav Skořepa, CSc. 70 let Ing. Josef Gajdošík RNDr. Josef Mühldorf, CSc. 75 let RNDr. Ladislav Prokop RNDr. Milan Vrána 80 let Prof. RNDr. Stanislav Mareš, CSc Jan Hovorka 81 let Doc.RNDr.Danuše Štemproková,CSc RNDr. Ladislav Pokorný 82 let Prof. RNDr. Jaromír Demek, DrSc RNDr. Bohuš Zítek RNDr. Ing. Vladimír Sattran, CSc RNDr. Joel Pokorný Prof. Ing. František Marek, CSc RNDr. Václav Mátl RNDr. Jaroslav Vacek RNDr. Václav Němec RNDr. Olga Nekvasilová, CSc Doc. RNDr. Jan Hus Bernard, CSc Prof. RNDr. Blanka Pacltová, CSc Prof. RNDr. Josef Staněk, CSc Ing. Vilém Šturek RNDr. Miroslav Malkovský, DrSc RNDr. Zdeňka Řeháková, CSc RNDr. Vlasta Zukalová Doc. Ing. Josef Neužil 83 let 84 let RNDr. Augustin Kocák, CSc RNDr. Antonín Těžký, CSc Prof. RNDr. Bohuslav Fojt, CSc PhDr. Ervín Slánský Prof. Channappa Naganne Doc. Ing. Vladimír Tylš, CSc RNDr. Vladimír Prouza Ing. Tomáš Jarchovský, CSc Prof. Ing. Miloslav Dopita, DrSc Ing. Vladimír Škvor, CSc. 85 let Karel Navrátil RNDr. Bedřich Žert 86 let 87 let Josef Heger 88 let Ing. Vlastimil Myslil, CSc Doc. RNDr. Pavel Povondra, DrSc. 89 let RNDr. Zdeněk Vejnar, DrSc RNDr. Karel Mann 90 let Prof. RNDr. Jan Petránek, DrSc Ing. Jaromír Pelz 12\n13 Omlouváme se za případné chyby a nedostatky, ale veškeré tituly a data narození jsou uvedeny tak, jak byly do sekretariátu společnosti nahlášeny. Změny prosíme hlaste průběžně. Prosíme všechny členy, jejichž jubileum se blíží a kteří si nepřejí být mezi jubilanty uvedeni, aby tuto skutečnost oznámili včas na sekretariátu společnosti a předešli tak nežádoucím mrzutostem. Blanka Čížková Smutná oznámení Zdeněk Táborský 17. června 2012 zemřel po dlouhé nemoci ve věku nedožitých 84. narozenin prof. RNDr Miloš Kužvart, CSc. RNDr. Josef Kavka, CSc. devadesátiletý Pavel Röhlich Podat úplný přehled činností esperantisty, lingvisty a petrologa Josefa Kavky by byl pro jednotlivce tvrdý oříšek. Rád bych proto k jeho letošnímu jubileu (narodil se 25. dubna 1922 v Hořovicích) aspoň připomněl jeho výzkumnou práci v oblasti geologie, kterou jsem měl možnost sledovat na našem společném pracovišti. S Josefem jsem se seznámil v roce 1963, kdy pracoval v Geologickém průzkumu v Praze pozdější Geoindustrii, kde setrval až do důchodu. Předtím působil jako profesor na hornické průmyslovce v Duchcově a později na geologické průmyslovce v Praze. Byl tehdy už znám jako specialista na severočeské vulkanity, především fonolity a trachyty. Intenzivní průzkum nerudních surovin v severočeské pánvi (zejm. bentonitů a hliníkem bohatých jílů), který probíhal v 60. letech, umožnil Kavkovi podrobné studium projevů terciérního subakvatického vulkanismu, hlavně na Mostecku. Z té doby pochází jeho zásadní poznatek, že rozsáhlé zjílovění vulkanitů, které se objevuje hlavně v podloží severočeských hnědouhelných slojí, není výsledkem fosilního zvětrávání (podle tehdy vládnoucího názoru), ale následkem interakce pyroklastik i láv s jezerními sedimenty, tedy vulkanotermálních přeměn. Doložil to studiem mnoha výbrusů i chemických analýz hornin. Chemické složení vulkanitů a jeho přepočty na minerální složení jsou Kavkovou doménou: svoji kandidátskou disertační práci na toto téma obhájil na Vysoké škole chemicko-technologické v Praze. Zkušenosti ze styčné oblasti chemie, petrologie a praktické geologie vedou Kavku k obecným úvahám o klasifikaci a terminologii vyvřelin. Poukazuje na nedostatky klasifikace opírající se o složení živců a navrhuje jako základní kritérium číslo 13\n14 tmavosti, které se dá odhadnout už megaskopicky a často lépe charakterizuje chemismus horniny. Z minerálů jsou předmětem Kavkových studií především zástupci živců feldspatoidy. Na základě svých dlouholetých zkušeností a zhodnocení chemických analýz došel k závěru, že v severočeské vulkanické oblasti chybí leucit, chybně určený už F.A. Reussem (1793) a dodnes uváděný, dokonce i v názvech hornin (leucitický bazanit, leucitický tefrit, leucitit apod.). Většinou byl leucit zaměňován s analcimem. Oprávci obecně oblíbených omylů to nikdy nemají lehké a tak bychom Kavkovu publikaci na toto téma marně hledali v renomovaných periodikách, ač do nich byla nabídnuta. Většinou publikuje své práce jednak česky (dříve hlavně v Actech Universitatis Carolinae), jednak v esperantu. Tím se dotýkám aspoň letmo hlavní oblasti Kavkových aktivit a tou je esperanto. Řadu let byl generálním tajemníkem Internacia scienca asocio esperantista (ISAE) a rediguje sborník Geologio internacia, do kterého přispívají geologové z různých zemí. Od roku 1968 vyšlo 11 svazků. Kavkovo zaujetí pro esperanto zapustilo kořeny i v jeho rodině, takže se svou dcerou, vnukem a vnučkou mluví běžně esperantem. Josef Kavka, člen Klubu přátel českého jazyka od roku 1954, věnuje velkou pozornost čistotě našeho jazyka ve všech jeho projevech. Je zapřisáhlým odpůrcem jazykově nesprávných a krkolomných přípon v oficiálně etablovaných českých názvech hornin, zvláště vyvřelin (např. amfibolickobiotitický místo správného amfibolo-biotitový). Uvádí pro to řadu přesvědčivých důvodů. Po vzoru cimrmanologů však je možné říci, že to je asi tak všechno, co se s tím dá dělat. Při současné záplavě publikací v angličtině dbá na úroveň češtiny stále míň českých geologů. Mohl bych pokračovat o Josefovi jako o zkušeném mykologovi a znalci skalniček i okrasných dřevin. Rozdává nezištně výpěstky ze své zahrady a poradí i při stavbě skalek. Jen kdyby ty nohy lépe sloužily! A tak přejme Josefovi kromě zdraví i duševní svěžest, kterou stále prokazuje při diskusích s přáteli. Doc. RNDr. Ivan Cicha, DrSc. má osmdesát Mojmír Opletal Doc. RNDr. Ivan Cicha, DrSc., se narodil v Brně Zde vychodil základní i střední školu. Již na střední škole začal mít zájem o přírodopis, a zvláště o geologii. Proto nastoupil na Přírodovědeckou fakultu Masarykovy University v Brně. Na fakultě byli jeho učiteli mj. významní profesoři Zapletal, Sekanina, Zahálka. Studium ukončil v roce Jeho diplomová práce Mikrobiostratigrafie neogenních sedimentů jz. části vněkarpatské pánve ukázala, čím se především bude zabývat. Již v roce 1952 se oženil s Jiřinou, se kterou žije dosud; v roce 1952 se jim narodila dcera Ivana. Protože se oženil mladý, tak již v 40 letech byl dědečkem, a v 64 letech pradědečkem. Po ukončení fakulty Ivan nastoupil v roce 1955 do Ústředního ústavu geologického v Praze, kde pracoval až do odchodu do penze v roce\n15 Začal pracovat v oddělení, které vedl dr. Tibor Buday; od počátku s ním spolupracoval na mapování generálek, jak na Slovensku, tak jižní Moravě. V rámci těchto prací se Ivan zabýval především paleontologickým studiem, které napomáhá k přesnému stratigrafickému zařazení jednotlivých vrstev, až jednotek. Totéž dělal později při mapování pětadvacítek; byl redaktorem 12 map a spolupracoval na řadě dalších. Studoval mikrofosilie, především foraminifery. Na tuto problematiku se stal světově uznávaným odborníkem, a vychoval řadu žáků. Vrcholem jeho badatelské činnosti je encyklopedie foraminifer, které byl hlavním autorem. Své odborné znalosti uplatnil v geologických expedicích do Iráku, a to jak pro oblast Kurdistánu, tak i Západní pouště. Výsledkem jsou významné kapitoly pro závěrečné zprávy odevzdané zákazníkovi (SOM Baghdad) a v encyklopedii Geology of Iraq. V roce 1960 obhájil kandidátskou práci Miocén Zápaních Karpat, a v roce 1968 pro titul DrSc. Stratigrafické problémy mladšího terciéru Evropy. V roce 1964 se habilitoval na docenta na Masarykově Univerzitě v Brně. Získal Humboltovo stipendium, a v jeho rámci studoval na Technické univerzitě v Mnichově. V letech 1973 až 1990 přednášel na Masarykově univerzitě historickou geologii, paleontologii a geofaktory životního prostředí. Byl u studentů oblíben pro zajímavý a humorný přístup k probírané látce, doplňovaný četnými exkurzemi. Je spoluautorem učebnice Stratigrafická a historická geológia (1985). Doc. Cicha se uplatnil nejen jako vynikající pedagog, odborník, ale i organizátor. V roce 1974 byl na počátku významného úkolu Soubor geologických a ekologických map přírodních zdrojů v měřítku 1 : Tento úkol naplánoval a vedl po celou dobu až do roku 2000; od počátku do ukončení jsme byli tři: Ivan, zástupce a hlavní redaktor geologických map M. Opletal a technický redaktor J. Rudolský; dále pomáhaly sekretářky, asistenti a technici. Průměrně na úkolu pracovalo 80 lidí za rok. Takový rozsáhlý úkol nebyl v minulosti, ale není ani dnes; jeho cílem bylo sestavit z celého území České republiky nejen geologické mapy, ale i řadu naložených map. Byly to především mapy: hydrogeologická, ložisková, inženýrsko-geologická, pedogeologické, chráněných krajinných oblastí a svodné ekologické. V úplném setu měly být i mapy: odkrytá geologická, geofyzikální a geochemie povrchových vod. Bohužel řada těchto map nemohla být sestavena, neboť úkol neměl často dost peněz. V letech 1987 a 1993 dokonce hrozilo, že úkol bude ukončen, či přerušen. Ivanovi se ale, díky jeho konexím na významné politiky (byl tehdy poslancem za Socialistickou stranu), podařilo prosadit pokračování úkolu. Během 16 let trvání úkolu bylo sestaveno a vytištěno přes listů různých typů map. Je nutné upozornit na to, že zpočátku byl maximální vymožeností černobílý xerox A1; vše se dělalo ručně : kresba autorských originálů, jejich překreslení na astralon v Kartografii a ruční kolorování. I finální tisk v Kolíně, formou kopie (plakátový tisk), je z dnešního pohledu zastaralý. Málokdo si umí představit, jaká to byla organizačně obtížná práce. Za 3 týdny byla dokončena (sestavena, překreslena a vytištěna) 1 geologická mapa, protože bez ní by nebylo možné sestavit další 15\n16 mapy. Žádný podobný projekt, který vedl doc. Cicha, do dneška neexistuje v jiné zemi! Za to, že jsme byli nejlepší v tištěných sjednocených geologických mapách 1 : (konec 1964), jsme dostali možnost uspořádat Mezinárodní geologický kongres v roce A nejlepší ve světě jsme byli i v padesátkách. Dokončení takového projektu nám závidí všechny okolní země. Ivan s kamarády na setkání "Budayovy cizinecké legie" Ivan pracoval velmi široce byl členem redakční rady Věstníku ČGÚ, vědeckým tajemníkem Komitétu pro stratigrafii mediteránního neogénu, vedoucím Working Group on Central Parathetys, členem komise pro udělování titulu profesor na UK v Bratislavě, školitelem aspirantů a diplomantů, dělal posudkovou a přednáškovou činnost. Je autorem, či spoluautorem ca 400 publikací a map. Kromě vedení odborných úkolů, byl Ivan i vedoucím Vědecko-technické společnosti (VTS). V jejím rámci zorganizoval několik krásných geologických exkurzí, mj. do Itálie, Rakouska či Maďarska. Všichni, kdo se těchto exkurzí zúčastnili, na ně rádi vzpomínají a Ivanovi zpětně děkují. Ivan je znám nejen jako vynikající odborník, ale jako dobrý kolega pro párty, díky jeho veselé povaze, a někdy až sarkastickému humoru. Proto byl jak svými vrstevníky, tak mladšími kolegy uznáván. Bohužel je v současné době nemocen, a tak mu jeho žáci přejí: V rámci možností buď co nejvíc zdráv! Zčásti jsou použity informace z publikací Čtyroká, J. Brzobohatý, R. (1992): Doc. Dr. Ivan Cicha, DrSc. šedesátníkem, a Buday, T. (1998): Doc. dr. Ivan Cicha pětašedesátníkem. 16\n17 Recenze, kritika, diskuze Minerály horního Pootaví Aleš Červený Město Horažďovice vydalo novou publikaci Minerály horního Pootaví, kterou napsal pracovník Městského muzea Horažďovice, Aleš Červený. Na 120 stranách křídového papíru v pevné vazbě, je popsáno 23 lokalit s představením jejich nejzajímavějších minerálů, doplněné historickými údaji. Tyto lokality najdeme v území zhruba vymezeném městy Kašperské Hory Strakonice Volyně Nepomuk, přičemž největší část jich leží mezi Horažďovicemi a Sušicí. Text doprovází 155 fotografií popisovaných minerálů i jejich lokalit. Vše doplňují rejstříky jak lokalit, tak i minerálů. Malý formát knihu předurčuje k tomu, aby se stala průvodcem, který se snadno vejde do kapsy batohu a pomůže lehkonohým turistům při jejich toulkách nahlédnout pod povrch krajiny. Cena knihy je 150,- kč a je k dostání v horažďovickém muzeu, tel.: , Radan Květ: Minerální vody České republiky Tomáš Pačes Kniha poskytuje přehled všech lokalit minerálních vod na území republiky k začátku roku Popis lokalit je stručný, věcný a vhodný pro laiky. Popis je doprovázen množstvím černobílých i barevných fotografií vývěrů, které autor sám pořídil, takže fotografie zobrazují současný stav. Také popis lokalit není převzat z literatury, ale jde o autorem zjištěný stav. V úvodní krátké kapitole je pojednáno o typech minerálních vod, o jejich vzniku, způsobu využití, je zmíněno lidové názvosloví a historie využívání minerálních vod. Následuje popis 151 lokalit, kde se minerální vody využívají. Přehledné a užitečné jsou soupisy všech lokalit s existujícími lázněmi, lokalit s existujícími plnírnami, lokalit se zaniklými lázněmi a plnírnami a konečně i soupis lokalit se zaniklými nebo zapomenutými prameny minerálních vod. Popsané zdroje minerálních vod jsou zaznamenány v mapě České republiky. Kniha je užitečná zejména svou přehledností, úplností a obrazovým i slovním popisem aktuálního stavu. V roce 2011 vydalo vydavatelství Akcent, 150 str., cena: 249 Kč, k dostání u knihkupců, resp. objednávkou ve vydavatelství Akcent Třebíč. 17\n18 Král je nahý Zdeňka Petáková Na sklonku roku 2011 byla vydána kniha Kameny domova v nakladatelství Krásná paní. Na 167 stranách seznamuje její autor Václav Cílek čtenáře s výběrem hornin, minerálů, drahých a ozdobných kamenů naší vlasti, místy jejich přírodního výskytu a způsoby použití; jeho vyprávění jsou doprovázena hojností formálně vynikajících fotografií. Text sám je však nižší odborné i literární kvality, věcné chyby a hrubší stylistické nepřesnosti nacházíme na řadě míst. Snaha o popularizaci geologických poznatků se tu zcela míjí se současnou úrovní poznání hornin a minerálů Českých zemí. Řada hornin je naprosto chybně klasifikována, přičemž tyto chyby není možné přičíst na vrub snaze o zjednodušení, protože autor na některých místech používá zbytečně komplikované označení. Pokusy o genetické vysvětlení některých jevů pak vysloveně pocházejí z říše bájí a mýtů a nemají co do činění s vědou zvanou geologie. Václav Cílek je renomovaný geolog i literát. Kvalita jeho dříve oceněných literárních děl, jako například naprosto výjimečné práce Krajiny vnitřní a vnější, je nahlíženo kontextem současné české tvorby mimořádná. Nad knihou Kameny domova je bohužel možné si jen smutně povzdechnout a přát si, aby se na chvíli zastavil, oddychl si a byl zas tím, k jehož moudrosti a uvážlivosti můžeme vzhlížet. Zajímavosti MUDr. Zdeněk Frankenberger, první český stoupenec hypotézy kontinentálního driftu Pavel Vlašímský V roce 2012 uplynulo 100 let od předložení hypotézy stěhování kontinentů (kontinentálního driftu) německým badatelem Alfredem Wegenerem. O významu této hypotézy jistě pojedná někdo kompetentnější, alespoň v to doufám. Chtěl bych upozornit na její zapomenutou první reflexi v české vědě, jejímž autorem byl lékař a všestranný přírodovědec Zdeněk Frankenberger. Profesor MUDr. Zdeněk Frankenberger (psal se též Zdenko) se narodil v Praze 24. ledna V duchu rodové medicínské tradice vystudoval Lékařskou fakultu české university v Praze, kde byl v letech asistentem v Ústavu pro všeobecnou biologii, v Ústavu histologickoembryologickém. V roce 1920 se na české universitě habilitoval pro obor histologie a embryologie. Po pobytu v Paříži a Ljubljani (nyní Slovinsko) byl od roku 1922 profesorem Lékařské fakulty na universitě v Bratislavě, kde měl postupně řadu vedoucích funkcí a přednášel histologii, embryologii a anatomii. Je uznáván za zakladatele embryologie a histologie na Slovensku. Po mnichovské krizi se roku 1938 musel vrátit do Prahy, kde byl roku 1939 ještě před uzavřením českých vysokých škol na české universitě jmenován řádným profesorem histologie a embryologie. Při poválečné obnově činnosti 18\n19 pražské university se roku 1946 stal přednostou jejího Embryologického ústavu. V letech byl vedoucím katedry histologie a embryologie Fakulty všeobecného lékařství. Roku 1956 získal titul DrSc. Zemřel v Černošicích u Prahy. Byl velmi všestranným badatelem. Zabýval se srovnávací anatomií, histologií, embryologií, jako zoolog gorilami, měkkýši, korýši (skupinou Isopoda), entomologií, paleontologií měkkýšů, fyzickou a prehistorickou antropologií, např. antropologickými nálezy ze Slovenska, dějinami přírodních věd. Uveřejnil více než 200 prací. Napsal vysokoškolské učebnice histologie a embryologie. Již jako gymnazista se pod vlivem MUDr. Josefa Floriana Babora ( ) začal věnovat malakologii, první publikace o morfologii plžů vřetenatek a o měkkýších Šumavy mu otiskli v roce 1910 (v 18 letech!). Uveřejnil celkem 30 článků o recentních a fosilních suchozemských měkkýších (z Českých zemí, Dalmacie a Kavkazu), jejich systematice, morfologii, anatomii, histologii, evoluci, zoogeografii a paleozoogeografii. Již v mladém věku se stal uznávaným odborníkem, v roce 1915 (ve 23 letech) mu v Časopise Muzea Království českého otiskli programovou stať Česká malakozoologie. Udržoval kontakty se zahraničními zoology H. A. Pilsbrym, H. von Iheringem, C. R. Boettgerem aj., v některých otázkách s nimi ale ostře polemizoval. Po příchodu na bratislavskou universitu se v souvislosti se svojí pedagogickou činností orientoval na jiné oblasti biologie a medicíny a o měkkýších psal už jen sporadicky. V období napsal několik článků o fosilních měkkýších z terciéru severozápadních Čech. V roce 1912 se pokusil o systematiku skupiny Tachea Leach se zařazením fosilních forem mezi recentní, 1914 porovnával nový český nález rodu Clausilia s formou známou z oligocénu z Hochheimu v Porýní. Jako zřejmě prvý český vědec se roku 1916 vyjádřil k hypotéze kontinentálního driftu A. Wegenera v článku Příbuzenské vztahy měkkýšů našich třetihor a Wegenerova teorie o vzniku kontinentů. V té době byl mezi vědci diskutovaný problém paleobiogeografických vztahů, neboť řada suchozemských měkkýšú v evropském terciéru má nejbližší příbuzné na vzdálených kontinentech. Frankenberger rozebíral příbuznost některých evropských terciérních druhů s recentními formami v Jižní Americe a karibské oblasti, resp. v Severní Americe. Ostře psal proti tehdy velmi rozšířené představě o suchozemských mostech mezi pevninami (měly umožňovat migrace), i proti názoru, že podobnost evropských terciérních a recentních exotických (tropických) forem je důsledkem konvergenčních vlivů. Píše, že vysvětlovat tropické formy našich třetihor za konvergenční tvary, vzniklé z předků rázu palearktického tropickým podnebím, je nesmysl, jehož dosah pozná se při srovnání s jinými skupinami systematickými z našich třetihor. (tato a další citace in Příbuzenské vztahy etc., s. 429). Podobně jako O. Boettger (1891 násl.) poukazuje na řadu savců společných evropskému terciéru a recentu v Severní a Jižní Americe, Indii aj.; totéž platí u terciérních rostlin (Gingko, Sequoia, Carya aj.). Dále je si opravdu těžko představiti, 19\n20 že by se fauna, složená ze zvířat tak vázaných na malé území jako jsou suchozemští plžové, mohla přestěhovati i v aeonech geologických po úzké hypotetické spojce mezi západní Evropou a Amerikou. (s. 432). Na tomto místě upozorňuje na novou theorii o vzniku kontinentů a oceánů A. Wegenera, jejíž základní myšlenky na s stručně vysvětluje (cituje vydání Die Entstehung der Kontinente z let 1912 a 1915). Píše, že z hlediska zoogeografického představuje velice výhodný pokus o vysvětlení různých faunistických vztahů mezi jednotlivými kontinenty, jemuž rozhodně sluší dáti přednost před četnými hypotetickými spojkami v různých dobách geologických, jež vedle své geologické nepravděpodobnosti by obyčejně ani nepostačily tak dokonalé výměně faun, jakou v mnohých případech můžeme zjistiti. (s ). Následují ještě příklady, jak s pomocí Wegenerova konceptu vysvětlit další příklady zoogeografických vztahů západních i indických (s ). Frankenberger svým rozborem Wegenerovu hypotézu podporoval, ale později se již tomuto tématu nevěnoval. Odezva Wegenerovy hypotézy i Frankenbergerova přírodovědeckého odkazu v českém vědeckém prostředí procházely různými zákruty. Příbuzenské vztahy etc. otiskli v Časopisu Musea Království českého, tedy v tehdejším špičkovém českém vědeckém periodiku. Přesto v dostupné české literatuře z té doby jsem nenalezl žádný ohlas. Po roce 1916 měla česká společnost i věda jiné starosti. Argumenty, které Frankenberger užívá, se dnes musejí jevit jako logické a samozřejmé, jenže ve vědeckém klimatu ovládaném paradigmatem stálosti kontinentů a evolučního gradualismu se nemohly prosadit. Frankenberger má jako významný představitel československé medicíny hesla v řadě českých i slovenských encyklopedií, ale údaje o jeho přírodovědeckých studiích jsou v nich kusé, o paleontologii žádné. Heslo má rovněž v příloze Biografie pracovníků geologických věd v Naučném slovníku geologickém, vydaném ÚÚG v Praze roku Čtenář si po přečtení hesla Frankenberger musí položit otázku, proč byl do Biografií zařazen (snad byl s někým kamarád?, ještě žil), v obsáhlém hesle se o paleontologických pracech nedočte vůbec nic. Autor hesla Břetislav Tvrzník byl znám precizností a velkým přehledem, je sotva pravděpodobné, že by o těchto Frankenbergerových odborných zájmech nevěděl (proč by ho jinak do Biografií zařazoval?). Těžko se ubránit spekulaci, že editor Josef Svoboda mohl do původního rukopisu hesla zasáhnout, konzervativní autority české geologie kontinentální drift, posléze deskovou tektoniku ještě další dlouhou dobu neuznávaly. Jiným příkladem téhož je příručka Dějiny přírodních věd v datech (Folta Nový, 1979), kde je jméno Wegener a stěhování kontinentů vztaženo k roku Je to citace ze sovětské publikace Istorija geologiji (Moskva 1971), ze které autoři příručky čerpali veškeré údaje k dějinám geologických věd, co mohli použít z čs. literatury evidentně neznali (Kettnerovy dědkologie, ani výše zmíněné Biografie). Výsledkem je řada faktografických chyb, nebo úplné opomíjení důležitých událostí ve vývoji geologie, např. formování deskové tektoniky v 60. letech. Mobilismus to zkrátka v českém vědeckém prostředí nikdy neměl lehké, zapomenutý 20\nSTANOVY. České společnosti antropologické. Čl. 1 Základní ustanovení\nSTANOVY České společnosti antropologické Čl. 1 Základní ustanovení 1.1. Název sdružení: Česká společnost antropologická (dále jen ČSA). 1.2. ČSA je dobrovolnou organizací, která sdružuje vědecké, pedagogické


Céline Marie Claudette Dion, zkráceně Céline Dion, narozená 30. března roku 1968 ve městečku Charlemagne v provincii Québec, je kanadská zpěvačka oceněná, mimo jiné, cenami Grammy a Juno a příležitostná skladatelka písní. Svou kariéru započala jako francouzská zpěvačka na začátku 80. let 20. století, na mezinárodní hudební scénu prorazila v 90. letech a později se u nás nejvíce proslavila zejména titulní písni pro film "Titanic".\nNarodila se jako nejmladší ze 14 dětí Thérése, jenž trávila veškerý čas v domácnosti a řezníkovi Adhémarovi. Jejími sourozenci jsou Denise, Clement, Liette, Michel, Louise, Jacques, Daniel, Ghislaine, Linda, Manon, Paul a Pauline. Rodina byla velká, chudá, ale hudebně založená a tak není divu, že své jméno dostala po písni "Céline", kterou nahrála francouzská zpěvačka Hugues Aufray. Už jako 5ti letá Céline slavnostně vystoupila před početnou rodinou na svatbě svého bratra Michela se skladbou "Du fil des aiguilles et du coton" a poté vystupovala se svými sourozenci v malém klavírním baru rodičů "Le Vieux Baril". Během školní docházky byla často šikanována a kvůli zubům a vychrtlé postavě měla přezdivku "upír". Tím, že byla obkolepena staršími dětmi nikdy nebrala školu vážně, jelikož vše, co potřebovala k životu, věděla od starších dětí.\nBrzký počátek kariéry\nVe dvanácti letech složila společně s matkou francouzskou píseň "Ce n´etait gu´un reve", která zaujala Reného Angélila, který dokonce zastavil o rok později hypotéku na svůj dům, aby mohl financovat nahrávání debutového alba "La voix du bon Dieu". Do roku 1987 Céline vydala ještě alba ve francoužštině s názvy Céline Dion chante Noel, Tellement j´ai d´amour... , Les chemins de ma maison, Chants et contes de Noel, Mélanie, C´est pour toi" a"Incognito". V roce 1982 vyhrála se skladbou "Tellement j´ai d´amour pour toi" zlatou medaili na festivalu v Tokiu a v roce 1983 se stala první kanaďankou, která získala zlatou desku ve Francii za kompilaci hitů "Du soleil au coeur". V dalším roce jako šestnáctiletá zpívala skladbu "Uno colombe" před pětašedesátitisícovým obecenstvem na speciálním ceremoniále při návštěvě papeže Jana Pavla II., získala pět hudebních ocenění Félix, vydala singl "Billy" a začala se plně věnovat učení anglického jazyka.\nV roce 1990 vydala první album napsané v angličtině s názvem "Unison" s písněmi "Where Does My Heart Beat Now, Any Other Way" nebo "Unison". V následujících letech pak vydávala střídavě alba ve francoužštině jako "Dion chante Plamondon, D´eux, S´il suffisat d´aimer, I fille a 4 typy, D´elles, Sans attendre" a "Encore un soir" a také v angličtině jako "Celine Dion, Barva mé lásky, Falling in you, Pojďme mluvit o lásce, Toto jsou zvláštní časy, Přišel nový den, Jedno srdce, Zázrak, Využij šanci, Loved Me Back to Life" a v loňském roce album "Odvaha".\nSe svým manželem Rene Angéliem se stali vlastníky umělecké společnosti "Feeling Inc." nebo golfového klubu "Le Mirage Golf Club". Céline je také zakladatelkou potravinového řetězce "Nickels Restaurant" a společně s Andreem Agassim, Steffi Grafovou a Shaquille O'Nealem otevřela populární noční klub s názvem "pure". Od roku 2003 spolupracuje se společností "Coty, Inc." na výrobě parfémů jako například vůni s názvem "Signature".\nCéline aktivně podporuje mnoho charitativních organizací po celém světě. Od roku 1982 propaguje Kanadskou nadaci cystické fibrózy", ale také mnoho dalších zdravotních a vzdělávacích kampaní. Během hurikánu Katrina darovala obětem bouře 1 milion dolarů a uspořádala sbírku pro oběti asijské tsunami v roce 2004. Je také členkou kanadských charitativních umělců proti rasismu.\n17. prosince roku 1994 si vzala o 26 let staršího Reného Angélila, jenž ji objevil pro svět a do nějž byla řadu let tajně zamilováná a s kterým od roku 1989 chodila. V lednu roku 2001 se jim narodil syn René-Charles Angélil a v říjnu roku 2010 poté dvojčata Eddy a Nelson. V lednu roku 2016 manžel Angélil bohužel zemřel na rakovinu krku.\n1. Rodina byla tak chudá, že Céline jako malá spala v šuplíku, aby se ušetřilo na postýlce.\n2. Mezi její koníčky patří balet, hokej a je také vašnivou lyžařkou.\n3. Její album "D'eux" je nejlépe prodávaným francouzský albem v hudební historii.\n4. V červenci roku 1996 zpívala song "Power Of The Dream" na zahajovacím ceremoniálu letních olympijských her v Atlantě.\n5. V roce 2014 během jednoho ze svých vystoupení přišla o hlas a nemohla vůbec promluvit. Lékař ji poté doporučil aby zcela přestala mluvit alespoň na 3 týdny.\n6. V roce 2017 se stala novou tváří značky L’Oréal.\n7. Miluje boty a doma má více než 3000 párů. Také ráda uklízí, luxuje a vaří!


Farma. Životní styl, který není pro každého | iDobryDen\nFarma. Životní styl, který není pro každého\nFoto: ara / Václav a Václav Talákovi. Otec a syn řídí rodinnou farmu v Jalubí.\nJalubí Zprávy 10 / 03 / 2016\n„Náčelník štábu“. Malá cedulka na dveřích šéfa rodinné farmy z Jalubí vám dokáže hned na úvod roztáhnout koutky. „Podnikatel v zemědělství? To jste na špatné adrese. Zemědělství v našem podání znamená životní styl,“ usmívá se Václav Talák, který se synem stejného jména stojí v čele farmy. Ve skutečnosti není jeho „štáb“ nijak velký. I když přejít z jedné strany rozsáhlé usedlosti na druhou zabere několik minut, o provoz se stará jen osm zaměstnanců včetně účetní. „Od července do prosince pak obvykle potřebujeme ještě čtyři brigádníky. To vážně stačí,“ ujišťuje Václav Talák.\nVaše úplné začátky jsou jako vystřižené z příručky pro začínající zemědělce. Prý jste začínal nákupem a prodejem mléka od jedné krávy. Je to pravda?\nAno, přesně tak to bylo. Víte, zemědělství jsem zasvětil celý svůj život. Prý i moje první slovo s písmenkem „r“ bylo traktor. (úsměv) Jak také jinak, vždyť pocházím ze zemědělské rodiny ze Starého Města. I školy, střední i vysokou, mám zemědělské. Začínal jsem jako zaměstnanec plemenářského podniku a na vlastní nohy jsem se postavil v roce 1992. Tehdy to po finanční stránce nebylo nic růžového. Pravda je taková, že jsem v bývalém podniku bral asi tři tisíce korun hrubého. Z odstupného jsem získal pět platů a poslední výplatu. Dohromady to dělalo osmnáct tisíc. Za to jsem si pak ve velkokapacitním kravíně v Huštěnovicích koupil krávu na mléko. Zůstat mohla u rodičů, což mi pomohlo. Začal jsem tedy prodávat mléko a to se ujalo. Garáž se později proměnila v improvizovaný kravín a za půl roku v ní bylo pět krav. Důležitým mezníkem pak byla transformace zemědělských družstev v roce 1995. Tehdy jsem získal nezbytné majetkové podíly od bývalých sedláckých rodin ve Starém Městě. Jinak bych farmu v Jalubí nejspíš nezískal.\nTo musí dnešním začínajícím zemědělcům znít jako pohádka. Co byste jim poradil?\nV rámci dotačního Programu rozvoje venkova existuje pro mladé zemědělce možnost dostat na podnikatelský záměr jednorázovou podporu ve výši zhruba 45 tisíc eur. Faktem je, že její získání není jednoduché. Příkladem je i syn Václav. Připravil a předložil velmi solidní projekt, ale v minulém dotačním období na dotaci nedosáhl. Momentálně se při udělování klade velký důraz na projekty podporující ekologické zemědělství. Takže pokud bych měl radit - musíte být optimista, mít odvahu zkoušet nové věci a jít ekologickou cestou.\nJak jste to myslel s tím, že podnikání v zemědělství je pro vás životním stylem? Už dvakrát nám rozhovor přerušil neodbytný telefonát, což je pro podnikatele typické.\n(úsměv) Tak pokrok a hektickou dobu nezastavíte. Stylem myslím fakt, že člověk farmě dává veškerý pracovní i volný čas. V jádru je to tak, že farmu provozujeme společně se synem Václavem. Starší dcera Alžběta pracuje jako veterinářka a zajišťuje nám veterinární servis a dohled. Mladší dcera Viktorie sice ještě studuje na hradišťském gymnáziu, ale k farmě už má dlouho velmi blízko. Miluje koně, a protože součástí farmy je také tréninkové středisko koní, je tady s námi také každý den. Tento životní styl chytil celou rodinu. Také manželka má vztah k farmě, i když pracuje v jiném oboru. Stará se hlavně o chod domácnosti a zajišťuje nám potřebné zázemí, protože kvůli pracovnímu vytížení jí toho moc nepomůžeme. Bez její tolerance a porozumění by to nefungovalo.\nPojem farma vzbuzuje zkreslené představy. Spousta lidí má z televizních seriálů zažité, že farmář ráno vstane, uvaří si kávu, po snídani poklidí a nakrmí zvířata, pak se dlouhým pohledem podívá kamsi do dálky a zvolna se rozhodne, jak naloží se zbytkem dne. Zkrátka pohoda. Jaká je skutečnost?\nZáleží na velikosti a zaměření. Znám i takové farmáře, které jste popsal a kteří svoji živnost provozují podobně. Ale každý, tedy i ten, který rád spí, musí mít svůj rytmus. Pokud jde třeba o krávy, ty se dojí po dvanácti hodinách. Takže jestli si přispíte a začnete s dojením až v osm ráno, skončíte v deset večer. To na naší farmě nepřichází v úvahu. My máme tři důležité provozy. Zabýváme se jednak rostlinnou výrobou, kde obděláváme 115 hektarů. Není to nijak extra velká výměra. Pokud máte k ruce odpovídající techniku, práci zvládne jeden člověk. Pak se orientujeme na živočišnou výrobu. Tady se zabýváme výkrmem brojlerových kuřat, kapacita současné haly je pro 27 tisíc kuřat. Ve výkrmu je 240 prasat a ve stájích jedenáct koní. Třetím odvětvím jsou zemědělské služby. Naše mechanizace slouží pravidelně okolním podnikům, ale také na vzdálenějších místech. Kombajny jezdí po celé Moravě a pravidelně i na Slovensko.\nNemyslíte si, že i snaha žít zdravě nastavuje poněkud pokřivené zrcadlo? Vášnivě se diskutuje o důležitosti podpořit farmáře nákupy jejich produktů, ale současně s tím rostou tržby obchodním řetězcům, kde vítězí nízká cena.\nI když tento problém se nás přímo netýká, vnímám ho velmi intenzivně. A musím říct, že i velmi negativně. Na jedné straně jde o určitou pohodlnost spotřebitele, na té druhé je třeba vědět, že chod supermarketu je zatížený obrovskými dopravními vzdálenostmi. Což se nutně musí promítnout do finální ceny. A pokud ne, tak to musí ovlivnit kvalitu výrobku. Samozřejmě jejím snížením. V případě naší farmy je zajímavé zjištění, že realizační ceny za porážku prasat, která putují do jedné blízké soukromé firmy, jsou pro nás výhodnější než ceny velkých masokombinátů. Je tedy zřejmé, že lokální zpracování je cestou ke zvýšení kvality a spokojenosti výrobce, zpracovatele i konzumenta. Toto pole ještě zůstává nezorané.\nA možná ještě dlouho zůstane… Drtivá většina zemědělců se přece už bez dotací neobejde. Je to i váš případ?\nDotační systém má dvě roviny. Zatímco ty nárokové čerpají úplně všichni, na peníze z Programu rozvoje venkova, který je určen na modernizaci provozů a zvyšování konkurenceschopnosti, dosáhnete jen občas. Musím přiznat, že bez dotace, kterou nám ministerstvo zemědělství potvrdilo v minulých dnech, bychom novou halu pro výkrm brojlerů letos nepostavili.\nZe současných sedmadvaceti se chceme dostat na kapacitu třicet tisíc kuřat. Nová, montovaná hala, by se měla stavět od června do září. Pro současný provoz se pak budeme snažit nalézt nové využití.\nJasno ještě nemáme. Možná tam ustájíme koně. Vzniknout mohou také sklady. Uvidíme.\nO vaše současné stáje se stará loňský vítěz Velké pardubické, žokej a trenér Pavel Kašný. Koně jsou vůbec samostatnou kapitolou farmy.\nPřiznávám, mám pro koně slabost. Zrovna minulý víkend (sobota 5. března, pozn. autora) jsme po roce znovu zavítali do italského Trevisa. Dostihový sport v Itálii je velmi zajímavý ze dvou pohledů. Sezona je tam díky příznivým klimatickým podmínkám celoroční a proč to nepřiznat, závody jsou zajímavé také z finančního hlediska. Loni tam náš Catch Life vyhrál Listed, což je velmi prestižní dostih. Letos na úvod sezony zvítězil znovu. Další plnokrevník Karov, jehož majitelem je Pavel Kašný, skončil devátý.


Už se na chatu nechystáte? Nezapomeňte ji pořádně zazimovat, zabráníte škodám - Měšec.cz\nMěšec.cz » Bydlení » Už se na chatu nechystáte? Nezapomeňte ji pořádně zazimovat, zabráníte škodám\nUž se na chatu nechystáte? Nezapomeňte ji pořádně zazimovat, zabráníte škodám\nSe zhoršujícím se počasím postupně klesá počet návštěv rekreačních chat a chalup. Češi ale někdy zapomínají svou rekreační nemovitost řádně zazimovat, což nahrává zlodějům, ale i počasí. Setkali jsme se s případy, kdy majitel chaty na podzim jen zavřel okenice a zamkl vchod. To považoval za dostatečné, a přitom neprovedl žádné zabezpečení vodovodu a odpadu, nevypl elektřinu a vůbec nevěnoval pozornost bezpečnostním opatřením před případnými zloději, uvádí Václav Geletič, produktový manažer Slavia pojišťovny.\nPokud víte, že už na chatu letos nepojedete, zabezpečte ji do stavu, v jakém bez úhony přečká do jara. V první řadě je třeba odčerpat vodu z nádrží a potrubí. Zkontrolujte i splachovací nádobu či bojler. Vypouštění vody z vodovodního systému je prvořadé, jinak se na jaře nevyhnete výměně ventilů, kohoutků či čerpadla, které může zamrznutá tekutina změnou objemu roztrhnout. Pečlivě zkontrolujte i všechny spáry, kterými by se mohla voda dostat do chalupy. Tato místa ihned opravte, během zimy již bude pozdě. Poté, co se přebytečné vody zbavíte, nasypte do všech nádob sůl, která zaručí, aby případné zbytky kapaliny během zimy nezamrzly.\nRekreační nemovitost zbavte i zbytků jídla, které lákají především hlodavce. Na tyto nechtěné návštěvníky je nejlepší si připravit pasti či různé zvukové odpuzovače. Otvory, kterými by se mohly myši a potkani dostat do chalupy, je třeba pořádně utěsnit, a to včetně podkrovních prostor. Pro uchování zbytků jídla použijte kovové nádoby, které dobře těsní a ochrání před hlodavci či vlhkostí.\nPřed zazimováním také odvezte veškeré cenné věci. V žádném případě by v chatě neměla zůstat elektronika, jako jsou televizory, radiopřijímače, ale ani zahradní technika.\nA pak přijde na řadu kompletní zabezpečení nemovitosti. Základem jsou mechanické zábranné prostředky. Jedná se o bezpečnostní zámky. Složitější uzamykatelné systémy. Ochranné okenní fólie a podobně, které lze doplnit i vhodným zařízením elektronické signalizace. Dalším opatřením mohou být zabudované ochranné mříže a uzamykatelné okenice. Dále je velmi důležité neponechávat v okolí objektů volně přístupné žebříky, lopaty, hrábě a další nářadí, připomíná Václav Geletič.\nPřed opuštěním chaty je dobré vše nafotit, aby se usnadnilo případné vyřizování pojistné události. Velkou výhodou jsou dobří sousedi žijící v blízkosti chalupy. Měli by mít náhradní klíče, aby čas od času mohli zkontrolovat její stav.


Kondiční procházky v obchodech jsou v USA velmi oblíbené : Lékárna na webu\nKondiční procházky v obchodech jsou v USA velmi oblíbené\nNapsal: Martin Pilnik, datum vydání: 27. 1. 2010\nKondiční procházky a cvičení v nákupních centrech jsou pro mnohé Američany oblíbeným způsobem, jak udělat něco pro své zdraví. Některé obchodní řetězce dokonce pro tyto klienty vytvořily speciální zdravotní programy, kterých se účastní nejen senioři. V obchodech, na rozdíl třeba od parků, nehrozí náledí a navíc tu mají lidé v případě potřeby zajištěnu rychlou lékařskou péči. Napsala to agentura Reuters.\n„Největší podíl mezi kondičními chodci v obchodech tvoří důchodci,“ řekla Sara Donovanová, autorka knihy v překladu nazvané Kondiční chůze v obchodech: Všechno, co potřebujete vědět, aby vás hubnutí bavilo.\n„Tento druh pohybu je oblíbený také u maminek s malými dětmi a také, což jsme nečekali, u rodičů, kteří poskytují svým dětem domácí vzdělávání. Procházky v obchodech jsou pro ně součástí tělocviku,“ uvedla Donovanová.\nChůze patří mezi nejstarší kondiční cvičení. Již starověký lékař Hippokrates tvrdil, že procházky jsou tím nejlepším lékem. Dnešní odborníci oceňují také to, že chůze přispívá ke snížení nadváhy i úpravě hodnot krevního tlaku a snižuje riziko infarktu.\nS kondiční chůzí v obchodech v rámci cvičebních programů přišli již v roce 1956 lékaři ve městě Stockdale v Minnesotě. Svým pacientům radili, aby začali s rekonvalescenčními cviky po prodělaném infarktu v obchodech, kde bylo na rozdíl od sněhu a ledu v parcích příjemně a bezpečno.\n„Bylo to velmi spontánní. Lidé, kteří chtěli cvičit, chodili do obchodu,“ řekla Donovanová.\nV osmdesátých letech se počet nákupních center v USA výrazně zvýšil a podle Donovanové do roku 2001 vyrazilo na zdravotní procházky do 1800 amerických obchodů na 2,5 milionu lidí. Postupně se obliba této aktivity rozšířila i do Evropy a Asie.\n„Venku je opravdu chladno, ale tady uvnitř je příjemně,“ vysvětluje Erica Daová, mluvčí velkého obchodního řetězce, který zahájil speciální program zdravotní chůze ve svých obchodech v roce 1992.\nDaová uvedla, že do jejich klubu nazvaného Hvězdy obchodu patří více než 200 lidí. Roční poplatek ve výši 15 dolarů (asi 280 korun) jim například umožňuje nákup zboží za maloobchodní ceny a návštěvu přednášek o zdraví a kondici.\nElayne Gilhousenová a její manžel jsou členy tohoto klubu již 17 let. „Obchod nám vyhradil i šatnu, kde si odkládáme kabáty. Naši procházku začínáme v devět hodin ráno a trvá tak 45 až 60 minut. Záleží to na tom, s kolika lidmi se dáme do řeči. (…) Můj manžel má řadu chorob a procházky po obchodě jsou pro nás důležité nejen kvůli pohybu, ale také kvůli společenským kontaktům. Setkáme se tu se spoustou lidí.“\nDonovanová dodala, že v obchodě se chodci cítí bezpečněji než venku. „Nemusí se zlobit kvůli psům, kteří se jim pletou pod nohy. Mají k dispozici i toaletu a většina obchodů má navíc vyškolenou ochranku. Když budou mít problémy se srdcem, přispěchá ochranka s defibrilátorem.“\nDonovanová také zavzpomínala, že když v roce 2001 chtělo jedno z obchodních center zrušit svůj program zdravotní chůze, vyvolalo takovou smršť negativních reakcí, že svůj unáhlený nápad muselo vzít okamžitě zpátky.\nTémata: pohyb, USA\n« Česko má složitý systém stanovení cen léků, zjednodušením ušetří Soud definitivně osvobodil lékařku viněnou z epidemie žloutenky »


krásná dovolená - Recenze hotelu Coral Key Beach Resort **** (Keňa - Severní pobřeží - Malindi)\nRecenze.cz › Keňa › Severní pobřeží › Malindi › Coral Key Beach Resort › krásná dovolená\nHotel Coral Key zcela vyhovoval všem potřebám. Cena hotelu odpovídala veškerému vybavení.\nVše v apsolutním pořádku. Čisto, uklizeno, klimatizace fungovala. Každý den čisté ručníky.\nStravování formou bufetu. Vše chutné, čerstvé. Trošku skromnější výběr, ale na Afriku dostatečný. Polévka, 2 druhy masa /ryby, kuře nebo hovězí/, ovoce a zákusky ke kávě.\nUsměvaví personál, nedalo se nic vytknout. U pláže vždy ochotně připravili lehátka i s podložkou.Ostraha se starala o to, aby nás na hotelu příliš neobtěžovali místní prodejci.\nZajímavý zážitek, když moře ustoupí o 500metrů. Procházky po obnaženém mořském dně byly zajímavé, jen malinko obtěžují domorodci, kteří se na vás nalepí jako doprovod a potom za to chtějí peníze,/ každý den /. Při odlivu zůstávali trávy na břehu, ale pravidelně je uklízeli, takže to bylo také v pořádku. Nikde okolo hotelu nebyl žádný nepořádek. A pokud bylo někdy moře zakalené, za to opravdu člověk nemúže.\nDo městečka Malindy se dá dojít pěšky, nebo za pár minut Tuk tukem. S nepořádkem, který je dál od hotelu se buhožel každý musí vyrovnat po svém. Jestli to někomu tolik vadí, tak ať zůstane na hotelu. Je to jejich země a také jejich problém.\nKrásná země a nezapomenutelná dovolená. Mohu všem vřele doporučit.


Šest let podpory nejen dokumentárního filmu | DOK.REVUE\nŠest let podpory nejen dokumentárního filmu\nBilancování zástupců dvou generací Rady Státního fondu kinematografie\nTereza Czesany Dvořáková (TD), nyní předsedkyně České asociace pro filmovou a audiovizuální výchovu, byla členkou Rady Státního fondu kinematografie od roku 2012, kdy fond nabyl dnešní podobu, až do roku 2015. Tehdy došlo k obměně členstva, jedním z nových příchozích byl i Přemysl Martinek (PM), jenž zastával roli předsedy Rady do dubna tohoto roku, kdy jej vystřídal Petr Vítek. Právě koncem Martinkova funkčního období se oba sešli u jednoho stolu, aby bilancovali nad posledními šesti lety českého (především) dokumentárního filmu podporovaného nově získanými prostředky. Zvládá Rada dělat smysluplná rozhodnutí? Má na to vůbec kapacitu? Jaký je stav české dokumentaristiky z pohledu těch, kteří vidí nejen realizované projekty, ale i ty, které podporu nezískají?\nVnímáte funkčnost Státního fondu kinematografie od roku 2012, kdy existuje v současné podobě, jako kontinuální, nebo v ní nacházíte výrazné zlomové body?\nTD: Obecně vzato věřím, že se podařilo vytvořit základní kontinuitu. Důležité například je, že se nemění celá rada Fondu najednou, jako tomu bylo dřív, ale po částech, takže nenastávají období, kdy by se najednou uprostřed dění ocitli výlučně noví lidé, kteří by museli rychle nastavovat pravidla s různou mírou vědomí souvislostí. Plynulou obměnu vnímám jako velmi dobrý krok. Jistě se dají kritizovat jednotliví lidé a jednotlivá rozhodnutí, jako tomu bylo v případě krize ohledně vysoké podpory filmu Lída Baarová, kdy se polovina Rady od hlasování distancovala, ale pokud se nepletu, v tuto chvíli k podobným konfliktům nedochází.\nPM: Kontinuita existuje přinejmenším od ustanovení devítičlenné rady, tedy od momentu, kdy se naplnila novela zákona z roku 2012. Volba této rady se uskutečnila v roce 2015 a jejími členy se stala i část členů bývalých. Posledním velkým zlomem byl pro Fond loňský rok, kdy došlo k další novelizaci zákona a statutu, jež však původní ideu Fondu opět spíše rozvíjejí, než aby ji převracely na ruby. Plynulý proces ladění není ani zdaleka u konce, vlastně až nyní zjišťujeme mnohé důsledky oné klíčové novely, u níž byla ještě Tereza, na funkčnost celého systému.\nO jakých důsledcích, jež bude třeba doladit, mluvíme?\nPM: Z mého pohledu se trochu přecenila pozice Rady. Plánuje krátkodobou i dlouhodobou koncepci, zodpovídá za textaci výzev, rozhoduje o všech projektech – jde o celou řadu úkonů, na jejichž plnění by potřebovala lepší zázemí v administrativním aparátu, což však limituje objemem prostředků, které na chod Fondu lze využít. I přes navýšení rozpočtu je totiž většina peněz určena pouze k podpoře kinematografie a nelze ji využít na provoz. Třeba na Slovensku existují komise, z nichž se každá věnuje svému oboru, a Rada pak rozhoduje na základě výstupů těchto komisí. U nás rozhoduje Rada všechno a ukazuje se, že toho je na ni zkrátka moc.\nTD: Zákon vychází z české tradice – na tomto principu Rada fungovala i v dřívějších dobách. Je ale nutné zmínit, že spolupracuje s experty, o jejichž názory se opírá. Určitě by nemělo smysl tvrdit, že každý radní může a musí rozumět úplně všemu, a právě od toho tu experti jsou.\nPM: Jenže u expertů platí druhý extrém. Posuzují pouze jednotlivé projekty a nemusejí se rozhodovat v kontextu celé výzvy. Rada pak musí mnoho doporučení odmítnout, protože na ně nemá prostředky.\nHodláte to nějak řešit, nebo se zatím u tohoto modelu zůstane?\nPM: Jak padlo, tato podoba Fondu je ukotvena v ustanovujícím zákoně, takže jsou změny obtížné, a nemyslím, že k nim v následujících letech dojde. Tento zákon vznikl bez ohledu na administrační aparát a reálnou funkčnost systému. Prioritou bylo jasně definovat finanční zázemí instituce a spoluúčast státu, z níž byli všichni nadšeni. Nyní se ale musíme naučit žít se vzniklými nedostatky. Naší prioritou je racionalizovat celý proces výzev, jejichž počet po navýšení státní podpory obrovsky narostl, a také funkčně spolupracovat s Ministerstvem kultury, které má vlastní grantový okruh pro podporu audiovize. Právě ministerstvo nám může pomoct s některými externalitami, čímž bude ulehčeno Radě.\nTD: Nutno ale podotknout, že když mluvíme o „odlehčování“, nejde o samotné filmové produkce, ale o takzvané „malé okruhy“, tedy publikační činnost, pořádání festivalů a tak dále. Právě tady došlo ke sporu mezi mnou coby aktuální předsedkyní České asociace pro filmovou a audiovizuální výchovu a současnou radou Fondu. V rámci oné racionalizace bylo navrženo, aby už Fondem nebyly vyhlašovány výzvy na filmovou výchovu, k čemuž jsme se v Asociaci postavili jednoznačně nesouhlasně. Domníváme se, že vícezdrojové financování je pro nezávislou kulturní činnost zásadní a soustředění všech prostředků na jediné místo nebude mít dobré důsledky – ohrozí existenci mnoha doposud funkčně financovaných projektů. Nebyli jsme v tom ale vyslyšeni.\nProblémy se zatížeností Rady, jíž musí být takto „ulehčováno“, by odpadly, kdyby byla práce v Radě zaměstnáním na plný nebo alespoň hlavní úvazek s adekvátním finančním oceněním. Čímž nemyslím extrémní manažerské odměny, ale zkrátka rozumnou sumu. I když samozřejmě vnímám, že by pak bylo těžké radní hledat, protože ne každý profesionál je ochotný na tři roky zcela zastavit svou kariéru. Ve stávající situaci rozumím Přemkovi, proč volí tuto cestu, nicméně zrovna diverzita malých okruhů byla podle mého názoru zavedena z dobrého důvodu a řešení této otázky ani komunikace o ní podle mě neproběhly ideálně.\nO Státním fondu kinematografie se ví, že razí taktiku „víc peněz méně filmům“. Platí to stále?\nTD: Tady se našla už před několika lety vzácná shoda mezi takřka všemi odborníky, filmaři i producenty. Setkala jsem se s producentem, který byl těsně pod čarou, takže nedostal grant, ale sám mi říkal, že považuje za lepší variantu, jestli uspěje příště a dostane víc peněz, než kdyby byla čára níž a nesmyslně nízká suma se rozdělila mezi víc lidí. Takto vzniká garance, že se film podaří zafinancovat a pomoc Fondu bude hrát důležitou roli.\nPM: Životaschopnost podpořených projektů je zásadní, takže tento princip stojí za následování. Navíc dotace Fondu není běžným příspěvkem – u většiny produkcí stojí na samém začátku procesu shánění peněz, stává se základem pro budoucí podobu rozpočtu. Chceme tedy, aby šlo o základ, s nímž bude snadné upoutat pozornost dalších investorů. Třeba Česká televize často u rozpracovaných dokumentů čeká na případnou podporu Fondu, než se rozhodne, jestli vznikne snímek distribuovaný v kinech, nebo bude pouze odvysílán na obrazovkách.\nSnažíme se být dynamičtí, takže když jsme opravdu přesvědčeni o kvalitě projektů, podpoříme jich víc. Jindy naopak nerozdělíme všechny peníze, když se ve výzvě sejdou samé pitomosti. Menší množství podpořených filmů je důležité i proto, že nechceme, aby byl zásah Fondu do českého filmového prostředí přehnaně intenzivní. Nechceme se stát nástupcem Barrandova, který by do sebe soustředil českou filmovou tvorbu. Tuto cestu volí Maďaři, ale my to nevnímáme jako své místo. Už proto, že po udělení podpory ztrácíme nad projekty kontrolu.\nTD: Maďarsko bych nám také nedávala za vzor – současné kulturně-politické prostředí tam považuju za krajně nedemokratické, což potvrzují i přátelé například z řad akademiků v oboru.\nZe začátku se dokumenty a fikční filmy podporovaly v rámci spojených výzev. V průběhu času se od sebe obě formy oddělily. Proč? A jaké to nese důsledky?\nTD: K oddělování obou forem začalo docházet už za mé éry ve Fondu. Způsob podpory dokumentárních filmů víceméně kopíroval ten u hraných filmů, i tady se upřednostnila podpora méně projektů vyššími částkami. Velké změny v oblasti dokumentárního filmu přinesl technologický vývoj a digitalizace, v jejichž důsledku už Rada tak rigidně netrvala na plošné kinodistribuci. Otázka, jestli přítomnost filmu v kinech ještě hraje důležitou a nezastupitelnou roli, je ale obecně komplikovaná a u dokumentů ještě o kus komplikovanější. Za minulé Rady tato diskuze nebyla uzavřena.\nPM: V rámci uklízení nahromaděného administrativního balastu se hodně ustupuje od dosavadních daností stavících kino do středu dění. Přesto stále panuje negativní postoj k financování televizních produkcí ve chvíli, kdy existují silné televizní stanice schopné vyprodukovat vlastní pořady. V rámci posunů ale ředíme podmínky kinodistribuce, jako je kontinuální uvedení čtrnáct dní v kamenném kině – dnes respektujeme, když někdo udělá pět projekcí u sebe v bytě a pozve sousedy. Umožňuje nám to podpořit třeba projekt určený primárně na internet. Tato cesta se pomalu otevírá a bude záležet na dalších radních. Právě totiž probíhá obměna hned pětice z nich, což je jeden z největších zásahů do Rady způsobený rezignací dvou radních v minulém roce. Pak Radu čeká klíčové jednání s Asociací producentů v audiovizi o případném otevření small screen formátům zahrnujícím televizi a internet. Lpění na kině každopádně dnes znamená represi. Audiovizuální průmysl se vyvíjí a nemá smysl trvat na starých zvycích.\nČeské dokumenty jsou často silně aktivistické, ideologické a politické. Jak se k tomu staví Státní fond kinematografie?\nTD: My jsme politiku určitě vnímali jako zásadní součást dokumentární tvorby a jeden z jejích smyslů. A byli jsme vůči politickým vyjádřením velmi otevření, samozřejmě s hypotetickou výjimkou očividného extremismu. Pokud se projekt pohyboval v demokratickém politickém spektru, brali jsme politickou artikulovanost jako adekvátní a pozitivní prvek filmu, nehledě na to, zda šlo o projekty levicové, nebo pravicové. Nepamatuji si vlastně jedinou diskuzi, která by se točila primárně kolem ideologického aspektu žádostí.\nPM: Pro nás je důležité téma a jeho funkční rozpracování. Dokument není televizní reportáž, má prostor nabídnout komplexnější myšlenky a pohledy. Ty mohou být ideologicky vyhraněné, nebo se mohou naopak pokoušet o odstup – v tom pro nás není rozdíl, oboje je stejná autorská volba. Řešíme originalitu, hloubku. Jediná výjimka byla, když přišel Robin Kvapil coby jeden ze šéfů kampaně Michala Horáčka s tím, že o něm chce natočit portrét – tady nám přišlo, že by už bylo přes čáru dávat na takový projekt veřejné peníze. To byl asi náš největší etický střet.\nJak vás dokumentarista přesvědčí o tom, že nabídne výrazný a originální zážitek? Je výjimečnost dokumentu rozpoznatelná už na papíře nad rámec zajímavého tématu?\nPM: Požadované texty jsou natolik obsáhlé, že jde celkem snadno odhadnout, jestli žadatel plánuje rutinní životopis, co jen přeříká historická fakta, nebo zajímavé čtení událostí s kladením důrazu na konkrétní témata a kontext. V současné době se hromadí dokudramata a filmy s animovanými vložkami, což jsou pro mě příznaky tvůrčí bezradnosti a úplného nepochopení současné evropské dokumentaristiky, a to mluvíme o nadpolovičním procentu žádostí. Nevím, jestli jste byl někdo poslední dobou v kině na dokudramatu – já ne a ani by mě něco takového nenapadlo.\nPak jsou tu i explikace producenta a dramaturga, tedy další dokumenty nabízející vlastní škálu ukazatelů. Už z žádostí se tedy dá poznat, jestli má dokumentarista vizi a alespoň tuší, jak vypadá situace na dokumentárním trhu. Důležitá jsou pak slyšení, jež mohou ukázat, že ačkoliv v textech byly třeba v důsledku časové tísně nedostatky, projekt je přesto nadějný.\nJakou roli hraje u vašeho rozhodování diváckost? Pokud tedy nějaká diváckost u dokumentů ještě existuje.\nPM: Návštěvnost dokumentů skoro nelze vypočítat, skládá se z čísel z kin, z festivalů, z televize, z internetu – jde o tak komplikovanou matematiku, až se jí nemá cenu zabývat. Důležité pro nás je, aby autor věděl, co chce s filmem dělat a jakému divákovi ho chce ukázat. Což považuju za další velký problém současného stavu – strategií producenta a tvůrců je uvést film na festivalech a v univerzitních městech, zaměřit se na publikum s vyšším vzděláním. Jde o jedinou taktiku českých dokumentaristů, jedinou jejich úvahu nad publikem, samozřejmě úplně nesmyslnou. Tento model už dávno nefunguje. Takže když mluvíme o diváckosti, mluvme o ní jako o představě diváka, který bude filmu rozumět a bude ho chtít vidět – bez ohledu na kvantitu oné skupiny.\nTD: Já byla v Radě asi vnímána jako zastánkyně silných autorských projektů, ale sdělnost divákovi pro mě byla zrovna u dokumentární tvorby také důležitá, zřejmě je pro mě důležitější čím dál tím více. Proto považuji za užitečné, aby mimo jiné vznikaly „vlajkové lodě“ typu monografických dokumentů Olgy Sommerové. Sama nejsem divačka mainstreamu, ale tyto projekty mají svůj význam a dávala jsem jim vždy vysoké bodování v kolonce „přínos kinematografii“.\nMyslím, že čím dál tím větším problémem české dokumentaristiky je, že jednotlivé filmy často míří jen do konkrétní sociální bubliny blízké tvůrcům. Jejich témata jsou mnohdy důležitá a zajímavá, ale řemeslně jsou tak nekonformní nebo i na tak nízké úrovni, že daný projekt nemá šanci uspět u lidí nesdílejících stejné přesvědčení, natož pak v zahraničí. Není divu, že o takové filmy není zájem nikde kromě specializovaných projekcí a tematických českých festivalů. Kdybych dnes seděla v Radě, soustředila bych se na tento problém asi mnohem víc než dřív.\nPM: Je to jistě i tím, že Česká televize jako největší producent českého dokumentu soustředí pozornost na tvorbu pro své diváky, nebere tudíž tolik v potaz mezinárodní distribuci ani univerzální sdělnost a nechová se jako koncepční prodejce filmů mimo český trh. Přesto je zjevné, že i u nás mohou vznikat konkurenceschopné dokumenty – vloni se do soutěžních sekcí Amsterdamu dostaly filmy Nic jako dřív a Švéd v žigulíku. Ambice většiny dokumentaristů jsou ale mnohem menší, mnohem lokálnější.\nTD: Jen na okraj můžu dodat, že ještě tristnější je situace v české animované tvorbě. Když jsem se dozvěděla, v jak nestandardních podmínkách musí mnohdy pracovat producenti českých animovaných projektů, byla jsem šokovaná. Situace by se měla rozhodně změnit, bohužel jejich producentská komunita je tak malá, že se jí daří vytvářet vlastní lobby jen velmi pomalu.\nPM: Tady bohužel posuny nemůže iniciovat pouze Fond, jednotlivé profese si nakonec budou muset lepší podmínky vybojovat samy.\nKomunikace s Českou televizí coby největším českým dokumentárním producentem tedy nefunguje?\nPM: Česká televize se chopila role velkého koproducenta pevnou rukou a distribuci uzpůsobuje svým prioritám. Nám by pro začátek stačilo nastolit funkčnější komunikaci ohledně záměrů ČT – v tuto chvíli jde pro nás o poměrně nečitelnou a nepředvídatelnou instituci. Netušíme, kolik prostředků a jak chce do čeho přesně rozložit – pomohlo by nám vidět do toho systému trochu lépe. Ale absolvovali jsme řadu schůzek s vedením ČT i s vedením APA a situace se posunula výrazně kupředu.\nTD: Už za nás proběhlo několik schůzek s vedením ČT, podle mého soudu bohužel bez větších výsledků. Ale myslím, že v tom nebyla zlá vůle ani jedné ze stran, systém České televize je zkrátka jen obtížně kompatibilní s tím fondovým. Česká televize má roční plány, funguje na základě odlišných časových horizontů, podle konkrétních vysílacích plánů, má jinou manažerskou strukturu...\nZ toho, co oba říkáte, se zdá, že upřednostňujete zahraniční relevanci před lokální. V tom ale Češi rozhodně selhávají, i v porovnání s podobně velkými evropskými národy.\nTD: Šance na mezinárodní úspěch byla při posuzování projektů vždy výhodou, protože český trh je moc malý, aby mohl fungovat samostatně. Ani průměrný hraný film se slušnou českou návštěvností se nezaplatí. V takovou chvíli mi přijde logické soustředit se na proražení na mezinárodním trhu. A nepřestává mě překvapovat, jak málo v něm po těch třiceti letech od revoluce figurujeme. Razance ze strany producentů i tvůrců by měla být mnohem větší. I když je jasné, že budování producentského renomé v zahraničí musí být náročný a drahý běh na velmi dlouhou trať.\nPM: Fond rozhodně výrazně podporuje různé programy a workshopy zacílené na vzdělávání filmových profesionálů a vývoj projektů v kontextu evropské tvorby a konkurence. Problém je, že starší generace filmařů se zahraničím vůbec neumí pracovat. V žádostech často rovnou upozorňují, že odmítají jezdit tlachat do zahraničí. Nemám pak problém s výběrem lokálních témat, ale určitá patologie se odhaluje třeba ve chvílích, kdy se dělá portrét nějaké významné české osobnosti, která strávila výraznou část života v zahraničí, nebo tam mělo dopad její dílo, což je z filmu zcela odstraněno v důsledku zdůraznění jejího lokálního působení. Právě takový film by měl být logicky vnímán jako kandidát mezinárodní koprodukce.\nI když tu samozřejmě nejde vždy jen o úplnou absenci vůle, ale prostě fakt, že český film si zatím jen pomalu buduje renomé a navazuje vztahy s dalšími evropskými zeměmi. K tomu přispívá i naše podpora zahraničních koprodukcí v rámci výzvy na výrobu minorit. Tam se objevují společně hrané i dokumentární nebo animované filmy. Bohužel se nám nepovedlo to, co Maďarsku nebo Rumunsku, kde vznikla tak silná díla, že se tím celý národní trh zapsal do povědomí západní Evropy, o níž se v případě mezinárodního úspěchu bavíme především. A tento zájem pak vedl ke vzniku dalších významných děl v daném systému. Českému filmu se toto nestalo. Možná proto, že ačkoliv se tváří podfinancovaně, ve skutečnosti se nikdy nedostal do opravdového šoku a do zásadní krize. Procenta návštěvnosti vždy byla v evropském nadprůměru a filmů, tedy těch zacílených na domácí publikum, nevzniká málo.\nTD: Já bych byla opatrná ohledně tvrzení, že český film nebyl podfinancovaný. Záleží na úhlu pohledu. Ještě v prvních letech milénia se rozpočet Fondu pohyboval jen mezi osmdesáti a sto deseti miliony ročně a celkový podíl Fondu na rozpočtech filmů tvořil jen několik málo jednotek procent.\nPM: Ale na druhou stranu se nic hrozného vlastně nestalo.\nTD: Pokud nepočítáš kolaps fáze developmentu filmů a mezinárodních koprodukčních vztahů, které se teď horko těžko dohánějí... Možná proto tu teď máme tradici těch „malých českých filmů“.\nPM: Já ale z tohoto viním spíš autokorekci než finance. Když zůstaneme u dokumentů, 80 % žádostí jsou dnes portréty – a k tomu není jediný jiný důvod, než že tvůrce nenapadá nic lepšího. Opakování témat je další problém. Nerad bych teď zněl necitelně, ale opravdu potřebujeme další filmy o postižených nebo nějak nemocných lidech? Co nového tyto dokumenty chtějí říct? Proto takové pozdvižení způsobila natažená televizní reportáž Hranice práce – stačilo, že jde o neprobádané téma natočené trochu jinak, i když v rámci evropských měřítek jde o standardní film. A jako druhý extrém tu máme autorské dokumenty zaplevelené nesrozumitelnými osobními monology, o nichž už mluvila Tereza. Proto mám pocit, že ona podfinancovanost Fondu měla na kvalitu místních produkcí menší vliv, než jsme si namlouvali.\nZatím tu padaly poměry negativních veličin. Otočme to: Jaký objem žádostí na podporu dokumentárních filmů je opravdu výjimečný, originální, s potenciálem zaujmout ve světě?\nTD: Nebylo by asi funkční dělat nějaký výsek z celkového množství realizovaných projektů, protože třeba ty „televizní“ takové ambice nemají a bylo by nesmyslné jim to vytýkat. Když se ale podívám i na sekci Česká radost na MFDF Ji.hlava, což je ta nejvíc exkluzivní přehlídka u nás, jde pořád o jeden dva filmy ročně. Nekonkurenceschopnost těch ostatních nespatřuji ani tak v nějaké absolutní chybě prostupující ony snímky skrz naskrz, mnohdy v nich naopak vidíme spoustu dobře odvedené práce, ale spíš v nedotaženosti, v nedůslednosti, v celkem povrchních nedostatcích, jimž bylo možné se vyhnout.\nPM: Rozhodně nemáme velký počet výrazných osobností, ale jsem přesvědčený, že se ten poměr bude zvyšovat, což souvisí s generační obměnou.\nMyslíte si, že Fond funkčně usnadňuje práci filmařům? Byly všechny změny a posuny posledních let k lepšímu?\nPM: Věřím, že Fond v tuto chvíli dává filmařům dostatečnou záruku a motivuje je k práci na co nejlepších projektech. A skutečně jsem přesvědčený o tom, že dosavadní proměny byly k lepšímu. Tereza tu zmiňovala náš aktuální spor o malých okruzích, jehož výsledek považuje za negativní. I pro mě jsou malé okruhy zásadní, ale dosavadní dvoukolejnost, kdy za vícezdrojové financování považujeme Ministerstvo kultury a SFK, mi přišla problematická a ne úplně funkční – oba systémy se dublují a tím pádem není prostor pro financování inovací. Podle mě Fond nemusí pojmout úplně vše a měli bychom se soustředit na vývoj, distribuci, vzdělávání filmových profesionálů a zlepšování postavení jednosálových kin v celém systému. V tomto ohledu se mineme. Věřím ale, že jde o dílčí nesrovnalosti a shodneme se, že Fond jako takový postupuje správným směrem. Určitě je ale pořád hodně co vylepšovat. Mluvili jsme ostatně o samotných základech legislativy, které vznikaly v oparu určitého nadšení a nebyly domyšleny do detailu – například jsou tak přehnaně transparentní, že to s sebou nese značnou administrativní, ale i osobní zátěž. Prakticky úplně vše, co radní dělá a jak se rozhoduje, má být veřejné – což nemusí být vždy pozitivní. Chápu idealismus, s nímž byl tento systém zaveden, ale osobně doufám, že se v budoucnu víc racionalizuje.\nTD: Já nejsem v úplné opozici, jen mám dojem, že některé zajímavé projekty, co by před rokem 2012 prošly, by dnes podporu nezískaly – předně nízkorozpočtové celovečerní filmy experimentálního charakteru. Není to chyba nikoho konkrétního, nejde o záměr, ale o bílé místo ve struktuře podpory. Už v době zavádění nového systému bylo jasné, že důsledkem povinného bodování bude zákonitě statistické vítězství „kvalitního mainstreamu“ a odseknutí extrémů, jež se v Radě líbí vždy jen někomu. Současné složení Rady mi přijde velmi dobré, systematicky podporuje také silné autorské projekty s uměleckou ambicí, mám v její rozhodování o filmových projektech důvěru, ale i tak se bojím, že se z principu připravujeme o výrazná, nekonformní umělecká díla. Do roku 2012 bylo možné legálně prosadit občas nějakou tu „divokou kartu“, což už se po roce 2012 nemohlo dít.\nJsou i další debaty, které by znásobily dosavadní délku našeho hovoru, o malých okruzích bychom mohli mluvit ještě dlouho, stejně tak o komplikované otázce distribuce. Když se ale podívám na činnost Fondu jako celku, tak vnímám jeho současný stav za obrovsky a jednoznačně pozitivní.\nPM: V Radě probíhají velice důkladné diskuze o projektech a myslím, že jsme zdaleka nepodporovali jen kvalitní mainstream. Naší divokou kartou jsou projekty Miry Fornay, Petra Václava, Václava Kadrnky a dalších výrazných tvůrců a také debuty, jež jsme podporovali nejen ve speciálních výzvách, ale i v rámci těch standardních. Problém projektů na okraji je ten, že téměř neexistují, a když už, tak jsou absolutně nepřipravené a není záruka, že tvůrcům budeme moci vůbec podporu vyplatit. Dnes je totiž po kauzách jako Poslední z Aporveru velmi náročné nejen uspět před Radou, ale splnit celou řadu administrativních bariér, které po jejím rozhodnutí následují.\nVystudovala FAMU a Filozofickou fakultu Univerzity Karlovy, na níž i vyučuje na katedře filmových studií. Zaměřuje se na české filmové dějiny, především období 40. let a normalizace, o nichž publikovala i několik textů v odborných periodikách. V současnosti stojí v čele České asociace pro filmovou a audiovizuální výchovu.\nAbsolvent filmových studií na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy, filmový publicista Cinepuru a Respektu, v letech 2003 až 2007 programový ředitel Febiofestu. V jeho zájmech se střetá teorie s praxí filmové distribuce, pracoval ostatně i v distribučních společnostech Bontonfilm a Artcam. Spolupracoval i s ji.hlavským festivalem.


Kancelářské stoly ProOffice C ze série kancelářského nábytku do kanceláře. : Kancelář 24h Kancelářské stoly ProOffice C ze série kancelářského nábytku do kanceláře. : Kancelář 24h PřihlášeníRegistraceNákup je možný i bez registrace\nKancelářské psací stoly C\nKancelářské psací stoly ProOffice C jsou jedny z nejmodernějších stolů. Jsou velmi vzdušné, elegantní a odvážné. Základním konstrukčním prvkem těchto stolů je nosný most. Samozřejmostí je u těchto stolů propracované vedení kabelů jak horizontální, tak vertikální. Kancelářský nábytek ProOffice také zajišťuje rektifikaci tj. systém na vyrovnání nerovné podlahy až o 15mm. Výška kancelářských stolů ProOffice C je 742mm. Tloušťka desky je 25mm a je opatřena hranou o tloušťce 2mm. Podnoží je v barvě RAL 9022 - šedostříbrná.\nKovové podnoží je založeno na principu nosného mostu, který je základním prvkem stability Je …\nPřísed je vhodný jen pro všechny stoly ProOffice C Výška je 742mm Vhodný ke …\nPřísed je vhodný jen pro stoly ProOffice C Výška je 742mm Vhodný ke stolům …\n1.585 Kč vč. DPH\nPřísed je vhodný jen pro stoly ProOffice C, které jsou odděleny paravánem Výška je …\nPřísed je vhodný jen pro stoly ProOffice C Výška je 742mm Vhodný ke dvěma …


Masopust 2018 - Vísecká rychta v Kravařích - AtlasCeska.cz\nMasopust 2018 - Vísecká rychta v Kravařích\nAtlas Česka by Vás touto formou rád pozval na oblíbený "Masopust na Vísecké rychtě", který má mnohaletou tradici a patří k nejnavštěvovanějším akcím zimního období v celé oblasti Českolipska.Hlavním cílem organizátorů je přiblížit návštěvníkům způsob života, řemesel a kultury generací našich předků. Každý z účastníků této lidové veselice se bude moci seznámit s tradičními řemesly, jakými jsou…\nAtlas Česka by Vás touto formou rád pozval na oblíbený "Masopust na Vísecké rychtě", který má mnohaletou tradici a patří k nejnavštěvovanějším akcím zimního období v celé oblasti Českolipska.\nHlavním cílem organizátorů je přiblížit návštěvníkům způsob života, řemesel a kultury generací našich předků. Každý z účastníků této lidové veselice se bude moci seznámit s tradičními řemesly, jakými jsou výroba svíček, pletení košů, paličkování, zdobení perníčků či výroba rozmanitých masopustních masek.\nSamozřejmou součástí této akce je i průvod barevných masek, který doplňuje báječná kapela vyhrávající lidové písně, řeznické pochoutky, kvalitní jídlo a pití či doprovodná divadelní představení. Těšit se můžete i na řemeslný jarmark v prostorách Vísecké rychty, divadelní představení ochotníků z Nopodě, folklorní soubor Horačky z Podještědí či závěrečné pochování basy, se kterou by měly odejít všechny hříchy a neúspěchy uplynulého roku.\nZa upozornění ještě stojí skutečnost, že všichni návštěvníci, kteří se dostaví v maskách, mají na celý program vstup zdarma.\nPorce zábavy by ovšem nebyla kompletní, kdyby se akce neúčastnili také divadelní ochotníci, kteří se budou starat o zábavu v průběhu celého dne. V 11.00 se můžete zapojit do průvodu masek, který projde obcí. Letošní masopustní veselí poctí svou návštěvou i štáb České televize, který tento průvod zdokumentuje. Ve 13 hodin si soubor NOPOĎ připravil pro děti pohádku s názvem "Čáry báby Cotkytle, aneb Tři zlaté zuby děda Vševěda". Soubor NOPOĎ se postará také o důležitý masopustní zvyk - vynesení ortelu nad basou, na kterou jsou svaleny všechny hříchy a příkoří, která místní občany za poslední rok postihla, své stížnosti na zlovolnou basu můžou vznést i sami návštěvníci.\nPošlete SMS zprávu ve tvaru ATLASCESKA 53496 na telefonní číslo 9033350 a článek tak nikdo nepřehlédne!\nDětské akce Akce na hradech a zámcích Folklor a lidové tradice Akce zdarma Gastronomické akce


📦 Výdejní místo Zásilkovna Černá Hora - Hubnutí Černá Hora - ❤ BMIkalkulačka.cz\nVýdejní místaJihomoravský krajokres BlanskoČerná HoraČerná Hora, náměstí Míru 13\nHubnutí Černá Hora\nVelké množství lidí žijícich v oblasti Černá Hora hledá tipy jak zhubnout. Mnoho z nich vyzkoušelo pohodlný dietní plán KetoMIX! Tato ketonová dieta se skládá z chutných jídel a je postavena na příjmu bílkovin a minimálním příjmu sacharidů. Tím se dostanete do stavu ketózy a Vaše tělo začne spalovat energii uloženou v tucích. Rychle, bez hladovění a námahy.\nNacházíte se v lokalitě Černá Hora a hledáte jak zhubnout? Máme pro vás návod jak rychle zhubnout. Je to jednoduché.\nJste přes den v zaměstnání nebo se vám nechce na poštu? Vyberte si doručení vaší zásilky na výdejní místo společnosti Zásilkovna Černá Hora! Tu naleznete na adrese náměstí Míru 13 a vaše hubnutí může začít!\nVyzvednutí keto diety na výdejním místě vám umožní Zásilkovna Černá Hora\nNechcete si nechat poslat zásilku na toto výdejní místo Zásilkovny? Zásilkovna Černá Hora nabízí k vyzvednutí vaší ketonové diety i výdejní místa na adrese Černá Hora, Nám. U Pivovaru 3.\nV okrese Blansko můžete navštívit 53 výdejních míst Zásilkovna, na které si také můžete objednat doručení oblíbené proteinové diety KetoMIX. V Jihomoravském kraji naleznete celkem 636 výdejních míst Zásilkovny.\nMáte zkušenosti s výdejním místem Černá Hora, náměstí Míru 13? Jak ho hodnotíte?


Shin Tokura Sněhové zpravodajství a podmínky pro lyžování\nSněhové zpravodajství pro Shin Tokura z 16 Mar 2020\nNaše sněhové zpravodajství pro Shin Tokura je aktualizováno každý den a obsahuje sněhové podmínky, hloubku sněhu, podmínky pro lyžování na sjezdovkách a mimo ně a také počet vleků v provozu. Nejčerstvější sněhové zpravodajství ze střediska Shin Tokura bylo aktualizováno dne 16 Mar 2020. Sněhová zpravodajství jsou poskytována pravidelně během celé lyžařské sezóny díky naší síti zpravodajů, vedoucím lyžařských středisek, ski klubu Velké Británie a organizaci Skiresort Service International GmbH. Kromě aktuálního zpravodajství a podmínek pro lyžování také poskytujeme záběry z webkamer (nabízíme 4 týdenní archiv záznamů), aktuální pozorování z blízkých meteostanic a také historická sněhová data pro středisko Shin Tokura.\nShin Tokura sněhové zpravodajství vydáno: 16 Mar 2020\nZpravodajství z lyžařského střediska:0 z 4 Vleky v provozu. Our model predicted that 13cm (5 inches) of snow fell over 48 hours between Saturday 14 of March at 3PM and Monday 16 of March at 3PM JST at the mid mountain level\nPoznámky k sněhovému zpravodajství z lokace Shin Tokura\nToto sněhové zpravodajství popisuje podmínky pro lyžování na sjezdovkách a také mimo ně v lokaci Shin Tokura. Můžete zde nahrát aktualizaci sněhového zpravodajství. V lokaci Shin Tokura se často liší podmínky, které panují na sjezdovkách a podmínky mimo ně, ve volném terénu. Z tohoto důvodu žádáme zpravodaje, aby popisovali sněhové podmínky zvlášť pro sjezdovky a zvlášť pro volný terén. Pokud zde není sněhové zpravodajství z lokace Shin Tokura k nalezení, můžete si také Vy sami zkusit jednoduše předpovědět podmínky, které budou panovat mimo sjezdovku. Vyhledejte si aktuální hloubku sněhu, datum posledního sněžení v lokaci Shin Tokura, Shin Tokura zpravodajství a budoucí předpověď počasí. Naši členové se mohou podívat na hindcast (historickou předpověď) a na historickou osu o vývoji počasí v lokaci Shin Tokura. Tento podrobný log počasí usnadňuje předpovídat sněhové podmínky v lokaci Shin Tokura, také když je sněhové zpravodajství příliš staré na to, aby bylo k něčemu užitečné. Tento Hindcast ukazuje, kdy náš model počasí naposledy předpověděl sněžení v lokaci Shin Tokura. To napoví, jak moc sněhu napadlo, kde se pohyboval bod mrazu a jak se v průběhu času počasí vyvíjelo a jak se vyvíjely povětrnostní podmínky. Budete mít možnost odhadnout, co očekávat mimo sjezdovky, zda prašan, rozjezděný sníh, jarní sníh, led nebo vyfoukanou krustu.\nKdykoli se změní počasí, sněhové podmínky v lokaci Shin Tokura se změní také, takže je důležité ověřit si čas a datum posledního sněhového zpravodajství z lokace Shin Tokura a poté odhadnout jaký efekt bude počasí mít na kvalitu sněhu v budoucnu. Například, když sněhové zpravodajství v lokaci Shin Tokura z pátku odpoledne hlásilo čerství prašan, ale pokud bude páteční noc teplá a deštivá, pravděpodobně budou v sobotu ráno podmínky pro lyžování velice špatné. A naopak, pokud počasí zůstane stabilní a chladné, to stejné zpravodajství může platit klidně i pro následující týden. Radíme proto, ověřit si sněhovou předpověď pro Shin Tokura a zjistit, jestli se podmínky budou měnit předtím, než středisko navštívíte.\nMnoho lyžařů si užívá boulovitý terén a rychlé ledové sjezdovky, ale pro off-pist lyžaře a freeride snowboardisty, se podmínky začnou zhoršovat v okamžiku, kdy se čerstvý sníh usadí. Vítr, déšť a období s teplotami nad bodem mrazu jsou hlavní příčinou přeměny čerstvého prachového sněhu na vyfoukaná místa, ledovku, nebo rozbředlý sníh. Na vysoko položených sjezdovkách, které jsou kryty před slunečními paprsky a také před větrem, se čerstvý prašan udrží mnohem déle. Pokud sněhové zpravodajství zmiňuje prachové kapsy v lokaci Shin Tokura, nastudujte si mapu sjezdovek v lokaci Shin Tokura a podívejte se na směr větru. To Vám pomůže určit nejpravděpodobnější místa, kde se tyto prachové kapsy můžou nacházet.\nZdůrazňujeme, že je důležité kontrolovat datum sněhového zpravodajství z lokace Shin Tokura obzvláště okolo víkendů. Například, páteční sněhové zpravodajství pro lokaci Shin Tokura může hlásit právě napadaný prašan, ale následující slunečný a přelidněný víkend ve středisku, kdy i místní obyvatelé vyrazí lyžovat, znamená, že lyžařské podmínky (v jakémkoli středisku) se mohou rychle zhoršit a pozdní příjezd na kopec může znamenat úplně odlišné podmínky, než které byly hlášeny. Samozřejmě někteří lidé nahlížejí na zhoršující se podmínky ve sněhovém zpravodajství s nadšením, protože čekají, až bude terén řádně rozježděn a boulovitý. Pro milovníky prašanu a zvláště pak pro snowboardisty to může znamenat pohromu mimo sjezdovky. Samozřejmě, to také nemusí znamenat, že se to stane pokaždé po čerstvém sněžení. Hlavně v klidných Sever střediscích s vyšší nadmořskou výškou kde prašan vydrží déle, může být nalezen dokonce i o týden později. Stojí za to ověřit si mapu sjezdovek z lokace Shin Tokura (naleznete ji v menu nahoře), kde uvidíte oblíbené sjezdovky, které mohou být popsány také ve Sněhových podmínkách v lokaci Shin Tokura, které jsou součástí sněhového zpravodajství. Také Vám doporučujeme ověřit si sněhové zpravodajství z lokace Shin Tokura a podívat se na sněhovou předpověď, kterou naleznete v menu nahoře na stránce s naším průvodcem lyžařským střediskem.


Co nabízíme | Škola Letokruh Brno\nJsme enviromentálně zaměřená alternativní škola s důrazem na výuku cizých jazyků\nJsme malá alternativní škola s přátelskou atmosférou, která vzdělává děti již osmým rokem. Děti pracují ve dvojročí pod vedením zkušených pedagogů. Škola je založená na otevřené komunikaci, partnerském a respektujícím přístupu.\nVíce o I. STUPNI\nVíce o II. STUPNI\nVíce o DRUŽINĚ