Jablonné v Podještědí je jedno z nejstarších měst v severních Čechách, vystavěné na ploché výšině při soutoku Panenského a Heřmanického potoka asi 18 km severovýchodně od České Lípy a 20 km západně od Liberce. Jeho součástí jsou dnes také osady Česká Ves, Heřmanice v Podještědí, Kněžice, Lada v Podještědí, Lvová, Markvartice, Petrovice, Pole, Postřelná, Valdov a Zámecká, s nimiž mělo Jablonné k 1. lednu 2019 celkem 3622 obyvatel.\nCelkový pohled na město s dominantami chrámu sv. Vavřince a sv. Zdislavy a bývalého kostela Nanebevzetí Panny Marie.\nKrajina v okolí Jablonného byla osídlena zřejmě až kolem poloviny 13. století díky kolonizační aktivitě Markvarticů. Nejstaršími vesnicemi byly patrně Markvartice, Česká Ves a osada Krotenful, na jejímž místě byl později postaven zámek Nový Falkenburk. Jablonné založil někdy kolem roku 1240 majitel lemberského panství Havel z Lemberka a v historických pramenech se poprvé uvádí v roce 1249 pod jménem „Gauela“. V další listině z 22. září 1249 je Havel z Lemberka uveden jako „Gallus de Yablonni“. Město se původně jmenovalo Jablonná, ale v němčině později převládlo označení Gablona a Gabel, které se v písemné podobě poprvé objevuje v roce 1355. Od roku 1902 se užíval název Deutsch Gabel - Německé Jablonné, a nynější název Jablonné v Podještědí se používá od roku 1946.\nJako město je Jablonné poprvé zmíněno až roku 1320, ale tržním střediskem panství bylo nepochybně dlouho předtím. Už roku 1250 tady stál farní kostel, který byl v letech 1279-1290 dán do správy cisterciáckého kláštera v Hradišti nad Jizerou, a po určitou dobu tu dokonce fungovala mincovna, v níž se razily brakteáty. Havel se svou manželkou Zdislavou tu také založil dominikánský klášter, připomínaný poprvé roku 1252. Pravděpodobně už od 13. století město obepínaly hradby a někdy v poslední čtvrtině 13. století za nimi vzniklo Horní předměstí se špitálním kostelíkem sv. Volfganga, vystavěným mnichovohradišťskými cisterciáky.\nVe 14. století už bylo Jablonné rozvinutým městem s vlastní samosprávou. Listinami z let 1351 a 1361 zakázal Karel IV. obchodníkům jezdit z Čech do Lužice po jiných cestách, než přes Jablonné, kde také museli platit clo. Roku 1364 získali měšťané právo svobodného odkazu majetku a o 4 roky později jim vrchnost povolila založit městské knihy.\nV 80. letech 14. století se lemberské panství rozdělilo a Jablonné s Českou Vsí, Heřmanicemi, Kněžicemi, Petrovicemi, Postřelnou a částmi Markvartic a Křižan získal Jindřich Berka z Dubé, zatímco Lemberk s Janovicemi, Lückendorfem, Rynolticemi, Žibřidicemi a druhými částmi Markvartic a Křižan obdržel Hašek z Lemberka. Roku 1402 přešla lemberská část panství do majetku Vartenberků a Beneš z Vartemberka k ní v roce 1418 přikoupil části Markvartic a Křižan a také polovinu Jablonného, čímž se město rozdělilo mezi dvě vrchnosti.\nPohled na oba městské kostely z Dolního předměstí.\nZa husitských válek zůstali Berkové z Dubé i Vartenberkové věrní císaři Zikmundovi a jejich panství proto neunikla husitským nájezdům. V roce 1425 nebo 1426 bylo Jablonné i s farním kostelem vypáleno a dominikánský klášter se změnil ve zříceninu. Mnozí šlechtici pak přešli na stranu husitů a Jan z Vartenberka přijal roku 1428 na Lemberku husitskou posádku. Ani po porážce husitů ale v kraji nenastal klid, protože v letech 1439-1445 se rozhořely boje Vartenberků s lužickými městy.\nUž roku 1435 získal vartenberskou část Jablonného Chval Berka z Dubé a v roce 1447 se celé město opět spojilo v majetku Jindřicha Berky z Dubé a z Lipé. Na jeho přímluvu obnovil král Jiří z Poděbrad roku 1466 Jablonnému všechna privilegia, o která přišlo za husitských válek, a navíc mu udělil ještě pondělní týdenní trhy a výroční trh v neděli po sv. Janu Křtiteli. Když byla později na krále Jiřího uvalena papežská klatba, zachoval mu Jindřich Berka věrnost a hájil severní hranici Čech proti útokům sousedů. Roku 1467 vpadl s dalšími spojenci do Lužice, ale o rok později mu Lužičané nájezd oplatili a poplenili Lemberk, Jablonné a Ralsko. Přitom patrně zanikla v Jablonném tvrz, jejíž existence je doložená už v 60. letech 14. století.\nRoku 1510 údajně došlo k pokusu o obnovu husity zničeného kláštera, ale na jeho místě vznikla jen provizorní stavba ze dřeva a hlíny. V letech 1534 až 1535 udělil král Ferdinand městu další 2 výroční trhy a tři trhy na koně, a od roku 1558 mohlo pořádat také další týdenní trhy v pátek. Roku 1565 nechali měšťané přestavět kapli sv. Volfganga se špitálem a v roce 1569 jim vrchnost povolila rozšířit pivovar se sladovnou, za což si ale vymínila právo vařit v něm pivo pro panské krčmy. Roku 1583 se měšťané místo toho zavázali platit 200 kop míšeňských na postavení panského pivovaru. Ze 16. století pochází také první zprávy o existenci cechů. Roku 1580 se uvádí cech krejčích, a pravděpodobně tu existovaly i další cechy, doložené až v 17. století, jako například cech pekařů a perníkářů, řezníků, kovářů, tkalců, ševců, punčochářů a truhlářů. Koncem 16. století město navíc získalo výsadu, podle níž nesměli v okolních vesnicích působit žádní řemeslníci, aby neškodili zájmům městských cechů. Město si v té době zřídilo novou radnici a v roce 1596 byla otevřena také škola.\nPohled na náměstí z vyhlídkové věže.\nPhoto: Aleš Král.\nV roce 1565 si panství i město opět rozdělili bratři Jindřich a Zdislav Berkové, ale už Jindřichův stejnojmenný syn začal svůj majetek rozprodávat a polovinu Jablonného od něj roku 1599 koupila Markéta Hazlovská z Liběchova. Ta spolu s manželem Vladislavem Hazlovským z Hazlova poddané utiskovala tak krutě, že došlo ke dvěma povstáním. Spory mezi vrchností a poddanými musel řešit i císař Rudolf II. a k uklidnění došlo až v roce 1610 po prodeji Jablonného Ladislavu Berkovi z Dubé. Roku 1623 se celé jablonské panství opět spojilo v rukou Jindřicha Volfa Berky.\nZnačné škody utrpělo panství za třicetileté války. Po bitvě na Bílé hoře začala v Čechách rekatolizace a v roce 1623 musel protestanský duchovní předat kostel v Jablonném katolíkům. Lidé, kteří nechtěli přestoupit na katolickou víru, museli odejít za hranice, většinou do sousedního Saska. Celý kraj byl také sužován průchody armád, které bylo nutné zásobovat potravinami a pící, a město muselo platit výpalné, aby bylo uchráněno drancování. Přesto bylo panství popleněno při saském vpádu roku 1631 a pak znovu v letech 1642-1646, kdy krajem táhli Švédové. Po skončení války roku 1648 žilo v Jablonném jenom 196 rodin a téměř třetina z nich si musela postavit nové domy. Také vrchnost se snažila zničená panství rychle obnovit, často i za cenu zvýšených nároků na příjmy od poddaných. Pověstný byl na lemberském panství útlak Kryštofa Rudolfa z Bredova, který se pustil do nákladné přestavby zámku. Když se k tomu roku 1680 přidala ještě morová epidemie, došlo k povstání, které se rozšířilo i na panství Jablonné, a k jeho potlačení muselo být povoláno vojsko.\nV roce 1683 byla v Jablonném zahájena stavba nového kláštera a jako díkůvzdání za odvrácení morové epidemie byl roku 1687 na náměstí postaven morový sloup. Na dokončení kláštera pak roku 1699 navázala výstavba klášterního kostela sv. Vavřince, dokončeného a vysvěceného v roce 1729. V té době už ale mělo Jablonné jiné majitele, protože po smrti Františka Antonína Berky v roce 1706 získal panství František Antonín Nostic, který je o 2 roky později prodal Rozálii Kinské. Od ní je roku 1718 koupil Jan Jáchym Pachta z Rájova, který už dříve vlastnil sousední statek Valtinov, a jehož rodu pak jablonské panství patřilo až do poloviny 19. století.\nDnes nepřístupný zámek Nový Falkenburk je obklopen parkem a mokřady.\nJiž od 17. století se ve zdejším kraji rozšiřovala výroba příze, plátna a bavlněných tkanin. V 1. polovině 18. století působilo v Jablonném 122 řemeslníků, mezi nimiž bylo 40 tkalců a také četní soukeníci, postřihači sukna, valchaři a barvíři. Ve městě se každoročně pořádaly 4 výroční trhy, dále dva trhy na vlnu a tři na koně, a každý týden se konaly ještě 2 obilní trhy a trh na plátno, len a přízi. O významu města svědčí i zavedení jízdní pošty do Žitavy v roce 1737 a roku 1751 byla v Jablonném zřízena stálá poštovní stanice. Život v 18. století výrazně poznamenaly prusko-rakouské války. Jablonné trpělo průtahy vojsk v letech 1744-1745 a za sedmileté války 14. července 1757 je obsadilo asi 5000 pruských vojáků generála Puttkammera. Město bylo dva dny obléháno rakouskou armádou a teprve 16. července bylo po těžkých bojích dobyto. Válečné události doléhaly hlavně na poddané a neúroda s hladomorem vedly roku 1775 k dalšímu povstání, které zachvátilo téměř celé severovýchodní Čechy. Rebelové byli ale nakonec rozehnáni vojskem.\nI v těžkých dobách se Pachtové z Rájova věnovali zvelebení svých statků. Ve 2. čtvrtině 18. století postavili na Horním předměstí nový zámeček a do roku 1759 přeměnili renesanční Nový Falkenburk na výstavné barokní sídlo. V letech 1781-1785 proběhla také částečná přestavba farního kostela Nanebevzetí Panny Marie, ale po zrušení dominikánského kláštera roku 1786 byla fara přenesena ke chrámu sv. Vavřince. O 2 roky později, 11. května 1788 zachvátil město velký požár, který během několika hodin zničil 160 domů a značně poškodil i bývalý klášter, oba kostely, radnici, školu, pivovar a panský dům. Shořel také klášterní mlýn na předměstí a 4 domy v Markvarticích. Jen 10 městských domů a obě předměstí se podařilo zachránit díky rychlé pomoci mimoňských a žitavských hasičů. Po požáru bylo město znovu postupně vystavěno a obnoven byl i chrám sv. Vavřince, zatímco kostel Nanebevzetí Panny Marie byl ponechán osudu.\nDomy na jižním rohu náměstí s vyhlídkovou věží v pozadí.\nZa napoleonských válek roku 1813 pronikl z Lužice do okolí Jablonného vojáci polského knížete Poniatowského a 19. srpna navečer navštívil Jablonné, jako jediné město v Čechách, i císař Napoleon se svým doprovodem. Na staré poště vyslechl zástupce městské správy a duchovenstva a poté se vrátil zpět do Žitavy. Začátkem září odtud napoleonské oddíly odtáhly, ale až do poloviny října 1813 Jablonným procházely spojenecké pluky ruské armády, kterým obyvatelé museli zajistit zásoby potravin, píce a dalších životních potřeb. Válečné škody se ale brzy podařilo nahradit a ve 30. letech 19. století mělo Jablonné s oběma předměstími 370 domů a 2135 obyvatel. Textilní výroba ještě zůstávala v rukách cechovních mistrů, ale postupně se modernizovala a již roku 1823 byl v Kittelově přádelně bavlny v Markvarticích použitý k pohonu spřádacích strojů jeden z prvních parních strojů v Čechách. Ke zlepšení dopravy přispěla mezi lety 1802-1821 výstavba císařské silnice z Kuřívod přes Mimoň, Jablonné a Petrovice do Žitavy, a v letech 1840-1846 byla postavena další důležitá silnice ze Cvikova do Chrastavy a Liberce.\nPři správní reformě po roce 1848 byla zrušena vrchnostenská panství a Jablonné se stalo správním centrem nově vytvořeného okresu. Roku 1863 koupili právováreční měšťané ruinu bývalého kostela Nanebevzetí Panny Marie a přestavěli ji na pivovar. O 7 let později byla ve městě postavena nová obecná a měšťanská škola a roku 1890 všeobecná okresní nemocnice. Koncem 19. století se textilní výroba soustřeďovala do větších provozů, zejména do továren na výrobu bavlněného zboží Ignáce Gürtlera, Josefa Siebera a Wenzela Rautenstraucha a do tkalcovny prádla Daniela Bitterlicha. Významná byla také parní pila Josefa Elstnera. Rozvoji průmyslu pomohla výstavba železnice z České Lípy do Liberce, slavnostně otevřené 16. září 1900, na kterou navázala místní dráha z Jablonného do Cvikova, předaná do provozu 7. října 1905. Počátkem 20. století bylo Jablonné připojeno k dálkové elektrické síti a v letech 1906-1907 byl ve městě vybudován vodovod, napájený z pramenů na úbočích Hvozdu a Sokola. Město postupně splynulo s Českou Vsí a Markvarticemi a na jeho jižním okraji byl v letech 1901-1902 postaven evangelický kostel. Významnou událostí se pro zdejší obyvatele stalo blahořečení Zdislavy z Lemberka 28. srpna 1907.\nVýstavná budova nádraží z roku 1900.\nZa 1. světové války byl na polích severně od nádraží vybudován zajatecký tábor, v němž byli od listopadu 1914 soustředěni převážně ruští váleční zajatci, a u osady Lada byl pro něj zřízen hřbitov. Po uzavření míru mezi Rakouskem a Ruskem 4. března 1918 se zajatci mohli pohybovat i po městě a po 28. říjnu 1918 byli propuštěni. Koncem května 1919 bylo v táboře internováno přes 4000 příslušníků Haličské ukrajinské brigády, která byla rozpuštěna až na podzim 1921 a tábor byl pak zbořen. Jablonné mělo v té době 481 domů, v nichž žilo 2732 většinou německých obyvatel a nedaleko nádraží byla otevřena česká menšinová škola. Ve městě bylo asi 10 tkalcoven a továren na výrobu lněného a bavlněného zboží, jedna přádelna, tiskárna látek, koželužna, několik domáckých tkalcovských dílen, tiskárna knih, výroba likérů a pivovar. Koncem července 1929 byla ve východním rohu náměstí postavena kašna s pamětní deskou bývalého starosty Winzenze Krause, která ale byla po 2. světové válce zbořena. Za hospodářské krize musela většina továren zastavit výrobu a roku 1933 byl uzavřen i městský pivovar. Hospodářská stagnace a nezaměstnanost přetrvala až do roku 1934 a nespokojenost obyvatel využila Sudetoněmecká strana, která s podporou fašistického Německa dosáhla v říjnu 1938 odtržení českého pohraničí. Okolí Jablonného bylo německou armádou zabráno 3. října 1938, ale počáteční nadšení obyvatel časem opadlo. O rok později Německo rozpoutalo 2. světovou válku a zdejší muži odcházeli bojovat na frontu. Průmysl se musel přeorientovat na válečnou výrobu a na práci v továrnách i v zemědělství museli být nasazováni váleční zajatci a příslušníci porobených národů. Později do města přicházeli i lidé z rozbombardovaných německých měst a uprchlíci z východních území, obsazených postupující sovětskou armádou. V rámci úsporných opatření byly roku 1942 k Jablonnému připojeny Markvartice, Česká Ves a Zámecká.\nPěkně opravený dům v Okružní ulici.\nPo skončení války byla většina německých obyvatel odsunuta a do města přicházeli noví osídlenci z vnitrozemí. Jen někteří se tu ale usadili natrvalo, a zatímco v roce 1930 mělo Jablonné 2310 obyvatel, do roku 1950 jejich počet poklesl na 1557. Textilní průmysl ve městě prakticky zanikl a po komunistickém převratu v únoru 1948 byly zrušeny i soukromé živnosti. Zdejší pila byla začleněna do Severočeských dřevařských závodů a nově byla zahájena sklářská výroba v podniku Preciosa. Na počátku 50. let tu vznikl také státní statek. Město se tehdy prakticky nerozvíjelo, jen v roce 1965 bylo na jeho severním okraji otevřeno nové přírodní koupaliště s autokempem, chatkami a restaurací. Teprve po roce 1970 se tu začaly stavět bytové domy a o 3 roky později byla otevřena nová základní škola. V roce 1973 byla zastavena osobní doprava na železniční trati z Jablonného do Svoru. Nákladní vlaky do Cvikova ale jezdily až do května 1986, kdy byla trať definitivně zrušena. Okolní vesnice se postupně vylidňovaly a k 1. lednu 1981 byly Heřmanice, Janovice, Kněžice, Lada, Lvová, Petrovice, Postřelná a Velký Valtinov připojeny k Jablonnému. Po změně politických poměrů v listopadu 1989 se ale Janovice v Podještědí a Velký Valtinov od 1. ledna 1991 opět osamostatnily.\nDo kláštera v Jablonném se vrátili Dominikáni a 21. května 1995 papež Jan Pavel II. v Olomouci kanonizoval blahoslavenou Zdislavu z Lemberka. O týden později se konaly oslavy Zdislavina svatořečení i v Jablonném a 10. srpna 1996 byl zdejší chrám povýšen na baziliku minor sv. Vavřince a sv. Zdislavy. Bývalý kostel Panny Marie byl po roce 2000 částečně rekonstruován a na jeho věži byla 21. listopadu 2002 otevřena vyhlídka. V letech 2017-2019 proběhla rekonstrukce náměstí a přilehlých ulic v historickém jádru města.\nPrůčelí chrámu sv. Vavřince a sv. Zdislavy.\nOd roku 1992 je Jablonné městskou památkovou zónou, jejíž nejvýznamnější dominantou je chrám sv. Vavřince a sv. Zdislavy. Na jeho místě stál kdysi gotický kostel, poprvé připomínaný roku 1252, založený spolu s přilehlým klášterem majitelem panství Havlem z Lemberka a jeho manželkou Zdislavou. Nynější barokní chrám byl vybudován v letech 1699–1722 podle projektu vídeňského architekta Johanna Lucase von Hildebrandta. Stavbu financoval majitel panství František Antonín Berka z Dubé a její základní kámen byl položen 18. září 1699. Starý kostel byl ale zbořen až v následujícím roce a roku 1702 byly z hrobu pod ním vyzvednuty Zdislaviny ostatky a uloženy do schránky, přenesené do křížové chodby kláštera. Pro stavbu nového chrámu musel být terén na svahu za městskou hradbou rozšířen náspem a pod zemí vedle původní Zdislaviny krypty byla vybudována tři patra katakomb, sahající do hloubky 39 metrů. V prvních letech stavbu vedl stavitel Pietro Bianco, působící v Litoměřicích, ale po smrti Františka Antonína Berky 25. března 1706 se stavba začala kvůli nedostatku financí protahovat a původní projekt musel být pozměněn. Roku 1708 převzal vedení stavby Ital Domenico Perini, který projekt poněkud upravil a zjednodušil členění kupole. Za Pachtů z Rájova po roce 1718 pokračovala stavba pomaleji, takže chrám byl slavnostně vysvěcen až 4. srpna 1729. O dva roky později byly do krypty pod chrámem přeneseny ostatky Zdislavy z Lemberka a práce na výzdobě interiérů pokračovaly až do roku 1769. Po zrušení dominikánského kláštera v roce 1786 se kostel stal farním. O 2 roky později jej značně poškodil velký městský požár, ale v následujících letech byl opět opraven. Při slavnosti 10. srpna 1996 byl chrám povýšen na baziliku minor sv. Vavřince a sv. Zdislavy.\nPohled na chrám sv. Vavřince a sv. Zdislavy z boku.\nBarokní obdélná stavba má vnitřní půdorys ve tvaru protáhlého kříže, tvořeného čtvercovou centrální lodí s okosenými rohy, do níž ze čtyř stran pronikají eliptické prostory dvou postranních kaplí, kruchty a presbytáře s navazující apsidou. Ve zkosených nárožích chrámové lodi jsou mohutné vyklenuté pilíře, podpírající vrcholovou kupoli s lucernou, do nichž jsou vsazené menší obdélné kaple s nízkými emporami, podepřenými dvěma iónskými sloupy. Také barokně zvlněná kruchta spočívá na dvou sloupech a všechny boční prostory chrámu jsou propojeny postranními chodbami.\nVnější průčelí chrámu se třemi portály a dvěma hranolovými věžemi je bohatě zdobené sochami od Johanna Franze Bienerta z roku 1711. V jeho střední části, mírně vystupující do popředí, je polokruhové okno z roku 1713 a čtyři niky s pískovcovými sochami dominikánských patronů. V dolních nikách jsou sv. Vavřinec a sv. Zdislava z Lemberka, nad nimi zakladatel řádu sv. Dominik a sv. Tomáš Akvinský. Na balustrádě atiky stojí sochy sv. Prokopa, sv. Jana Křtitele, Panny Marie, sv. Vojtěcha, sv. Jana Nepomuckého a dva prázdné podstavce, na nichž patrně měly stát sochy sv. Václava a sv. Josefa.\nInteriér chránu sv. Vavřince a sv. Zdislavy.\nBohatá vnitřní výzdoba kostela pochází z větší části až z doby po městském požáru v roce 1788. Pseudobarokní hlavní oltář vytvořil v roce 1899 Wilhelm August, o rok mladší oltářní obraz sv. Vavřince je dílem Karla Krattnera a malý portrét sv. Zdislavy od prof. Mervarta je z roku 1973. Nad vchodem z presbytáře do sakristie je umělecky cenná mramorová busta zakladatele chrámu Františka Antonína Berky, italská práce z doby kolem roku 1700, a naproti ní je poprsí jeho sestry Rozálie Kinské od J. F. Bienerta z roku 1711.\nV chrámové lodi je šest postranních oltářů. V menší kapli vpravo od presbytáře je barokní oltář sv. Kříže z roku 1718 se sochou Piety, datovanou do roku 1881, a pod ní je umístěn malý obraz blahoslaveného Karla Habsburského. Po pravé straně lodi stojí barokní oltář Panny Marie Růžencové z roku 1732 s plastikami Panny Marie, sv. Dominika, sv. Tomáše Akvinského, sv. Alberta Velikého, Boha Otce a andělů a v pravé zadní kapli je barokní oltář sv. Josefa s obrazem sv. Jana Nepomuckého a sochami sv. Josefa a Davida z 20. let 19. století.\nPo levé straně presbytáře je klasicistní kazatelna s poprsím sv. Petra, vytvořená roku 1792 místním řezbářem Josefem Neumannem, a v menší kapli vedle ní je rokokový oltář sv. Anny se sochami z roku 1886 a obrazem sv. Vincence Ferrerského z roku 1764. Na levé straně lodi stojí pseudobarokní oltář Nejsvětějšího Srdce Páně z roku 1911 s barokními sochami sv. Petra a Pavla a zvláštní úctě se těší rokokový oltář Panny Marie v levé zadní kapli, pocházející z doby kolem roku 1770. V nice na tomto oltáři je pozdně gotická dřevěná socha Madony z doby kolem roku 1530, převzatá ze starého farního kostela, a pod ní je v zaskleném zlaceném relikviáři z roku 1908 uložena lebka sv. Zdislavy. Nad oltářem je obraz sv. Terezie z roku 1853 a po stranách sochy sv. Kateřiny Sienské a sv. Susy. V podlaze před oltářem je průhled do Zdislaviny krypty, ohrazený barokní kovanou mříží z roku 1732.\nV kostele jsou také klasicistní zpovědnice z konce 18. století a mosazná rokoková křtitelnice z roku 1764, zdobená cínovými andílky, přenesená sem z bývalého farního kostela. Intarzované rokokové chórové lavice jsou z 2. poloviny 18. století a varhany na kůru postavil v roce 1895 pražský varhanář Heinrich Schiffner. Jejich pseudobarokní skříň zdobí plastiky andělů ze staršího nástroje z roku 1772. Na stěnách pod kupolí jsou chiaroscurové malby sv. Zdislavy a čtyř evangelistů z roku 1852 od Karla Krattnera z Prahy.\nHlavní oltář v chrámu sv. Vavřince a sv. Zdislavy.\nOltář Panny Marie s relikviářem sv. Zdislavy.\nSocha sv. Vincence Ferrerského vedle chrmu sv. Vavřince a sv. Zdislavy.\nV podzemí chrámu jsou rozsáhlé katakomby, z nichž je dnes veřejně přístupná jen krypta s hrobem sv. Zdislavy z Lemberka. Na jejích stěnách je umístěno 24 na mědi malovaných obrázků s výjevy z legendy o sv. Zdislavě, zhotovených roku 1660 podle starších rytých předloh. V dalších kryptách byli od 18. století pohřbíváni dominikánští mniši, majitelé panství Berkové z Dubé a Pachtové z Rájova, dále sem byla uložena těla tří dělníků, kteří zahynuli při stavbě chrámu, a malá rakev dráteníčka - chlapce, který sem nejspíš ze zvědavosti vlezl a pak už se nedostal ven.\nV oplocené zahradě vedle chrámu stojí pískovcová socha dominikánského světce sv. Vincence Ferrerského s malou postavou puttiho z doby před rokem 1770. Socha má bohatě zdobený podstavec s římsou, na jejíž okrajích byly kdysi ještě dvě plastiky andílků. Na zadní straně podstavce jsou uvedeny letopočty renovací 1835, 1888 a 1927.\nBudova dominikánského kláštera vedle chrámu sv. Vavřince a sv. Zdislavy.\nNa severovýchodní straně k chrámu přiléhá dominikánský klášter, písemně poprvé zmiňovaný v listině z roku 1252, kterou se udělovaly odpustky všem, kdo přispějí na jeho stavbu. Budova konventu, dokončená zřejmě kolem roku 1269, byla v roce 1425 zničena husity. Dominikáni tehdy uprchli, ale brzy se sem opět vrátili a roku 1430 získali od Jarka z Pecky prostředky na opravu. Ale až v roce 1510 byla na místě původních objektů postavena nová skromná budova konventu ze dřeva a hlíny.\nV roce 1683 zahájili dominikáni velkou přestavbu kláštera, kterou inicioval tehdejší majitel Jablonného František Antonín Berka z Dubé s přispěním barona Putze a hraběnky Hartigové z Mimoně a hraběte Bredy z Lemberka. Původní stavby byly postupně zbořeny a na jejich místě byl pod vedením stavitele Pietra Bianca z Litoměřic vybudován nový barokní klášter, v hrubé stavbě dokončený roku 1696, jehož drobnější úpravy ale pokračovaly až do roku 1700. Po zrušení kláštera dekretem císaře Josefa II. z 24. srpna 1786 se z jeho jedné části stala fara a druhá část přešla do majetku města. V roce 1926 bylo v městské části kláštera zřízeno muzeum, které se roku 1945 přestěhovalo do bývalého pivovaru, ale o 4 roky později bylo zrušeno a jeho sbírky byly v roce 1963 převezeny do okresního vlastivědného muzea v České Lípě.\nDominikáni se po 2. světové válce do Jablonného vrátili, ale po komunistickém převratu byl klášter v noci 4. května 1950 násilím zabrán a zdejší mniši byli internováni ve sběrném klášteře v Broumově. Krátce zde pobývali také po uvolnění poměrů v roce 1969, ale teprve po sametové revoluci se sem mohli roku 1990 vrátit natrvalo.\nKlášter tvoří prostá čtyřkřídlá patrová stavba s uzavřeným rajským dvorem, obklopeným křížově sklenutým ambitem, který se do dvora otevírá dnes již zasklenými půlkruhově zakončenými arkádami. Vstupní portál kláštera je hned vedle levého bočního vchodu do chrámu a zdobí jej pískovcový znak z roku 1722.\nBývalý Panský dům na Dominikánském náměstí.\nNa parkově upraveném Dominikánském náměstí před chrámem sv. Vavřince a sv. Zdislavy stojí výstavná budova bývalého Panského domu, který byl sídlem vrchnostenského úřadu a po roce 1848 v něm byly soustředěny různé státní úřady. Současná podoba domu je z roku 1897. Na jižní straně náměstí jsou barokní pískovcové sochy sv. Jana Nepomuckého a sv. Zdislavy z roku 1709, stojící na masivních podstavcích s reliéfními znaky Berků z Dubé, kteří je nechali zhotovit. Sochy původně stály na břehu Zámeckého rybníka, odkud byly provizorně přeneseny k bazilice sv. Vavřince a koncem roku 1987 bylo rozhodnuto o jejich přesunu k Novému Falkenburku. Kvůli velké vlhkosti místa odtud ale byly v roce 1994 opět přestěhovaly na dnešní místo.\nSocha sv. Jana Nepomuckého na Dominikánském náměstí.\nSocha sv. Zdislavy na Dominikánském náměstí.\nBývalý kostel Nanebevzetí Panny Marie.\nVýznamnou církevní stavbou byl také původní románsko-gotický farní kostel sv. Kříže, postavený kolem poloviny 13. století a poprvé doložený mezi lety 1279-1290, kdy Zdislav z Lemberka daroval patronátní právo ke kostelu mnichovohradišťským cisterciákům. Za husitských válek v roce 1425 byl kostel značně poškozen a po opravě byl 8. září 1457 nově zasvěcen Nanebevzetí Panny Marie. Uvádí se, že kostel měl tehdy pět oltářů se sochami světců, 22 velkých obrazů, varhany a šest zvonů. Po zásahu bleskem, který 24. června 1758 zničil krov, vnitřní strop, varhany a další zařízení, byl kostel restaurován. K větší přestavbě pak došlo za Pachtů z Rájova v letech 1781-1785, kdy byla snesena původní osmiboká zvonice na východní straně kostela a stavitel Filip Heger upravil část lodi a vybudoval nové pozdně barokní západní průčelí s věží. Protože byl kostel přestavěn jen zčásti, byla po zrušení dominikánského kláštera roku 1786 fara přenesena k většímu kostelu sv. Vavřince, který se na základě dvorského dekretu z 21. března 1786 stal farním kostelem. Při požáru města 11. května 1788 kostel Panny Marie vyhořel a jako nepotřebný už nebyl obnoven. V lednu 1863 jeho zříceninu koupili právováreční měšťané a přestavěli ji na pivovar, v němž se pivo vařilo až do roku 1933. Po druhé světové válce se sem nakrátko přestěhovalo městské muzeum, do roku 1973 tu byla škola a v pozdějších letech nevyužitá stavba už jenom chátrala. Po roce 2000 nechalo město zrekonstruovat 32 m vysokou kostelní věž a na jejím nově zastřešeném ochozu byla 20. listopadu 2002 zpřístupněna vyhlídka, z níž je pěkný výhled na střed města a okolní krajinu, lemovanou na jižní straně výraznými vrcholy Ralska a Tlustce, na severu pásem Lužických hor s Klíčem, Zeleným a Jezevčím vrchem, Luží, Hvozdem, Sokolem a směrem k západu Ještědským hřbetem.\nKostel Nanebevzetí Panny Marie byl ve 2. polovině 19. století přestavěn na pivovar. Na opravené věži je dnes vyhlídka.\nKostel Panny Marie byl na svou dobu neobvykle velký, jeho loď měla rozměry 24,4 x 16,5 metru a výška přesahovala 10 m. Dnes se z ní dochovaly jen obvodové zdi se zazděnými úzkými románskými okny a na jižním průčelí je zazděný raně gotický portál bočního vstupu s lomeným obloukem. Zachoval se také mírně lomený vítězný oblouk, spojující dříve loď s presbytářem, který byl zbořen a nahrazen novostavbou s pivovarskými sklepy. Na západní straně kostela je barokně zprohýbané průčelí s kamenným portálem a mohutnou hranolovou věží se zastřešeným kamenným ochozem. O kostelních zvonech se vypráví stará pověst.\nKolem kostela byl dříve hřbitov, zrušený po požáru města. Ve zbytku hradby tu bývala vestavěná barokní kaple z 18. století. Z městských hradeb, postavených snad již ve 13. století, se dnes dochovaly jen nevelké zbytky na severozápadní a jižní straně. Ve dvoře domu č.p. 79 na jihozápadním okraji města se zachoval 2,5 metru vysoký zbytek hradby s ochozem, široké u paty asi 1,5 m. Na jižní straně města bývala Dolní nebo též Pražská brána, zrušená v roce 1837. V následujícím roce byla zbořena i Horní brána v nynější ulici Zdislavy z Lemberka.\nV sousedství bývalého kostela Panny Marie stojí budova měšťanské školy z roku 1870, využívaná k výuce až do dokončení nové školy v roce 1972. Na protější straně Školní ulice je patrová stará fara č.p. 12, která byla v letech 1995-1997 rekonstruována na sídlo Správy chráněné krajinné oblasti Lužické hory.\nBývalá měšťanská škola z roku 1870.\nVe staré budově fary dnes sídlí Správa CHKO Lužické hory.\nBarokní morový sloup Krista Salvátora uprostřed náměstí.\nHlavnímu náměstí dominuje raně barokní morový sloup Krista Salvátora, postavený roku 1687 jako poděkování za odvrácení morové epidemie v roce 1680. Bohatě zdobený pískovcový sloup obklopuje čtvercová balustráda, v jejíchž rozích jsou sochy sv. Jana Křtitele, sv. Vavřince, sv. Floriána a sv. Jana Nepomuckého, připisované sochařské dílně Jelínků z Kosmonos a doplněné zřejmě až ve 20. letech 18. století. Uprostřed čelní a zadní stěny balustrády jsou dvojice andílků s kartušemi a na bočních stranách dvojice kamenných váz. Mezi andílky jsou kovové branky, ústící do vnitřního prostoru, vydlážděného pískovcovými deskami. V jeho středu je na třech kamenných stupních rozměrný podstavec, jehož dolní část zdobí sochy sv. Jáchyma, sv. Vojtěcha, sv. Vincence Ferrerského a sv. Anny, pocházející rovněž ze 20. let 18. století, a v horní části jsou sochy sv. Josefa, sv. Rozálie z Limy, sv. Šebestiána a sv. Václava z roku 1687. Na vyvýšené konzole mezi sv. Josefem a sv. Václavem je socha Panny Marie. Na čelní a zadní stěně podstavce jsou nápisy, připomínající vznik sloupu, a nápisy na bocích informují o renovacích v letech 1882 a 1927. Na vrcholu podstavce stojí vlastní sloup s bohatě zdobenou hlavicí korintského typu a sochou Krista Salvátora, vítěze nad smrtí.\nNa západní straně náměstí stojí zajímavý klasicistní patrový městský dům „U Salvátora“ č.p. 161 s mansardovou střechou, jehož současná podoba je výsledkem přestavby po požáru v roce 1788 i pozdějších menších úprav. V průčelí s bohatou štukovou výzdobu z 20. let 20. století je kamenný vstupní portál s ozdobnými girlandami a nápisem JK No 162 na hlavním klenáku. Na protější straně náměstí stojí poměrně nenápadná budova radnice č.p. 22 a v sousedním domě je informační centrum.\nDomy s radnicí na jihovýchodní straně náměstí.\nHistorický městský dům "U Salvátora" na náměstí (vlevo).\nPatrový městský dům č.p. 147 s volutovým štítem.\nV přilehlých ulicích najdeme řadu kamenných i roubených měšťanských domů, z nichž některé jsou památkově chráněné. V sousedství chrámu sv. Vavřince ve Školní ulici je převážně roubený dům č.p. 31 z přelomu 18. a 19. století s částečně hrázděným patrem a sedlovou střechou s průběžným slezským vikýřem. Naproti chrámu je památkově chráněný patrový zděný dům č.p. 147 s volutovým štítem, postavený před rokem 1843. Od konce 19. století má novobarokní fasádu s bohatou štukovou výzdobou a nad hlavním portálem ozdobný klenák s č.p. 147 a plastiku ležícího lva, po stranách pak reliéfy lékárnické Martovy hole s obtočeným hadem. Na konci ulice Karolíny Světlé stojí zajímavý patrový dům č.p. 104 z počátku 19. století s břidlicí obloženými štíty, jehož plasticky členěná fasáda je zdobená štukovou dekorací ve stylu pozdní geometrické secese, a naproti němu je na nároží Staroměstské ulice patrový poloroubený dům č.p. 93 s neúplnou podstávkou, pocházející z přelomu 18. a 19. století. Kolmo k němu je přistavěná obytná stodola s hrázděným patrem a dřevěnou pavlačí.\nPamátkově chráněný roubený dům č.p. 31 v sousedství chrámu sv. Vavřince.\nPatrový roubený dům č.p. 93 na rohu Staroměstské ulice.\nZámeček Pachtů z Rájova s barokním sloupem Nejsvětější Trojice.\nPo pravé straně hlavní ulice Zdislavy z Lemberka asi 350 m od náměstí stojí zámeček Pachtů z Rájova, který nechal ve 2. čtvrtině 18. století postavit František Josef Pachta jako sídlo hraběcího nadlesního. Je to patrová rokokově upravená stavba s trojhranným štítem, oválným balkónem a mansardovou střechou se dvěma vikýři, k níž po stranách přiléhají dvě klenuté brány. Od 17. července 1737 zde byla stanice jízdní pošty z Jablonného do Žitavy a později poštovní úřad, přeložený roku 1897 do úřední budovy na Dominikánském náměstí. Pak tu sídlila okresní záložna a četnická stanice, po roce 1948 budova sloužila mateřské školce a mimoškolním aktivitám dětí. Dnes je v zámečku kavárna a příležitostně se tu pořádají různé kulturní a společenské akce.\nZámeček v minulosti navštívilo několik významných osobností, jako například vévoda Fridrich Vilém z Braunschweig-Lüneburgu, Napoleonův maršál kníže Josef Antonín Poniatowski a hlavní stan si v něm zřídil plukovník pandurů František baron Trenck. Významnější návštěvy připomínaly dvě pamětní desky, umístěné zde vrchním soudním radou Adolfem Kleinem. V mělké nice na levé straně zámečku byla od 28. listopadu 1880 mramorová deska, připomínající pobyt císaře Josefa II. ze 17. na 18. září 1779 a deska z roku 1891 na pravé straně upozorňovala na krátkou návštěvu Napoleona 19. srpna 1813. Obě desky byly ale v roce 1924 odstraněny a dnes jsou na levé straně budovy nové desky, připomínající historii zámečku a Napoleonův pobyt v Jablonném.\nNa pravém nároží zámečku stojí raně barokní pískovcový sloup se zobrazením Nejsvětější Trojice z počátku 19. století. Údajně jej nechal postavit Johann Ferdinand Feuereisen, který byl zdejším poštmistrem v letech 1823-1852. Na bohatě členěném podstavci je reliéf, znázorňující asi archanděla Rafaela s Tobiášem, po stranách jsou hlavy andílků a v pozadí dvě kamenné vázy. Na 4 metry vysokém tordovaném sloupu s hlavicí je socha sedícího Boha Otce, jenž má na klíně zeměkouli s poničenou holubicí Ducha Svatého.\nKaple sv. Volfganga.\nAsi o 50 m dále je prostá kaple sv. Volfganga, která je jednou z nejstarších budov ve městě a dodnes si uchovala raně gotické jádro ze 13. století. Kapli postavili mezi lety 1279 a 1290 cisterciáčtí mniši z Mnichova Hradiště, kteří spravovali také sousední špitál a farní kostel sv. Kříže. Po zničení Husity v roce 1425 přešla kaple do vlastnictví města a roku 1565 ji Jindřich Berka z Dubé nechal renesančně přestavět a opatřit sgrafitovou výzdobou. Za Pachtů z Rájova kolem roku 1760 byla v mělké nice nad vchodem umístěna kartuše s městským znakem a renesanční sgrafita byla překryta omítkou. V téže době je také poprvé doloženo zasvěcení kaple sv. Volfgangovi. V roce 1850 byl na věžičku kaple upevněn kříž ze zbořené Horní brány a o 6 let později byl zrušen špitální hřbitov, zmiňovaný poprvé roku 1602. Roku 1913 bylo pořízeno nové malované okno s motivem „Nechejte maličkých přijíti ke mně“ od majitele Uměleckého ústavu v Novém Boru Heinricha Hesse, rodáka z Jablonného. Exteriér kaple byl restaurován v roce 1923, kdy bylo pořízeno další barevné okno s motivem Narození Páně. Renesanční sgrafitová fasáda byla obnovena v roce 1961 a po roce 1969 byla kaple podle návrhu architekta Jiřího Škabrady upravena na Smuteční síň.\nČtvercová kaple s polygonálně uzavřeným presbytářem je včleněná do sousední budovy špitálu, fungujícího až do roku 1945. Na její střeše je osmiúhelníková sanktusníková věžička krytá polokupolí s makovicí a křížem. Uprostřed hlavního průčelí se sgrafitovou výzdobu je kamenný vstupní portál, nad nímž je pískovcový znak města, a po stranách jsou dvě půlkruhově zakončená okna. Na východní a jižní zdi jsou okna presbytáře s lomeným obloukem a stejné okno je i na jihovýchodní straně lodi.\nNaproti kapli je zdí ohrazený městský hřbitov s márnicí, po jejíž levé straně stojí mohutný hranolový pomník padlým z 1. světové války s reliéfní výzdobou a deskami s 69 jmény padlých. O 250 m dál směrem na Liberec je v zahradě domu č.p. 143 na katastru Markvartic barokní socha sv. Jana Nepomuckého z roku 1733 a na křižovatce silnic do Lvové a Petrovic stojí barokní sloupová Boží muka z konce 17. století s vrcholovou kaplicí, zdobenou obrazy sv. Dominika, sv. Vavřince, sv. Petra a sv. Zdislavy.\nMěstský hřbitov s márnicí a pomníkem padlým z 1. světové války (vlevo).\nBoží muka na křižovatce silnic do Lvové a Petrovic.\nElstnerova vila na jihozápadním kraji města.\nNa jihozápadním okraji města u silnice do Cvikova stojí výstavná vila Josefa Elstnera, která v sobě kombinuje motivy pozdní gotiky a německé renesance, doplněné ve vyšších podlažích hrázděným zdivem a lodžií po straně věže. Dům z roku 1904 se proslavil jako Villa Harmonie ve filmu Rodinné trampoty oficiála Třísky.\nNa pravé straně Lidické ulice, vedoucí z města směrem do Mimoně, je u domu č.p. 239 barokní pískovcová socha Panny Marie ze 2. čtvrtiny 18. století, jejíž sokl zdobí reliéf sv. Josefa. Na rozhraní města a České Vsi stojí na malém vršku mezi Lidickou a Valtinovskou ulicí novogotický evangelický křížový kostel, jehož základní kámen byl položen 22. září 1901 a již 21. července 1902 byl slavnostně vysvěcen. Po roce 1945 jej využívaly církve evangelická a československá - husitská, ale později zůstal kostel prázdný a chátral. O jeho záchranu se zasloužila farářka husitské církve z Hrádku nad Nisou Jiřina Klásková, díky níž byl kostel s přispěním Okresního národního výboru v České Lípě opraven a 4. října 1986 opět slavnostně vysvěcen. Jednolodní obdélná stavba s kůrem a sakristií není kvůli tvaru návrší orientována. Na její jihovýchodní straně je polygonální presbytář se dvěma pseudogotickými vitrážovými okny, představujícími apoštola Pavla a Jana Křtitele.\nEvangelický kostel na kraji města u České Vsi.\nSocha Panny Marie u domu č.p. 239.\nBudova bývalé Střelnice v Tyršově ulici.\nV Tyršově ulici jihovýchodně od bývalého kostela Panny Marie stojí patrová budova nemocnice z roku 1902, výrazně pozměněná pozdější rekonstrukcí, a o 100 m dál je výstavná budova Střelnice se dvěma věžemi po stranách hlavního průčelí, postavená Antonem Posseltem podle plánu architekta Wenzela Bürgera. Stavba byla zahájena 17. srpna 1901 a po dokončení byla slavnostně posvěcena 6. července 1902. Její chloubou byl velký sál pro 400 lidí a restaurace Císaře Františka Josefa I., přejmenovaná po roce 1918 na Zahradní restauraci na Střelnici. Po 2. světové válce budovu využívala tělovýchovná jednota Sokol a později T.J. Tatran, dnes je v soukromém vlastnictví. Asi 800 m východně od Střelnice roste na kraji lesa se starou pískovnou mohutný památný Markvartický dub, jehož výška dosahuje 28 metrů, obvod kmene 540 m a stáří se odhaduje asi na 200 let.\nPamátný Markvartický dub.\nPamátník J. W. Goetheho v parčíku pod nádražím.\nNa severní straně města směrem k nádraží je parčík s kamenným pomníkem Johanna Wolfganga Goetheho a v Komenského ulici stojí patrová budova bývalé české menšinové školy. Ta byla vystavěna turnovským stavitelem Karlem Salačem v krátké době od 17. března do 14. září 1930, kdy byla slavnostně otevřena. Vyučování bylo zahájeno 1. října a už v následujícím roce byla otevřena druhá třída. Po obsazení pohraničí na podzim 1938 byla škola uzavřena a nějaký čas ji pak využívala Hitlerjugend. V současné době tu sídlí základní škola pro zdravotně postižené děti.\nPohled na zámek Nový Falkenburk z příjezdové cesty. Vlevo stojí domek hlídače.\nV parku na západním okraji města stojí zámek Nový Falkenburk, pojmenovaný podle hradu Starého Falkenburku u Petrovic. Původně dvoukřídlou renesanční stavbu s šindelovou střechou a věžičkou s hodinami nechal postavit Jindřich Berka z Dubé v letech 1562-1572 na místě bývalé vsi a dvora Krotenful. Od roku 1599 zámek vlastnila Markéta Hazlovská z Liběchova, jejíž manžel Vladislav Hazlovský z Hazlova jej roku 1609 prodal opět Berkům z Dubé. V roce 1718 jej získali Pachtové z Rájova a František Josef Pachta nechal zámek přestavět do pozdně barokní podoby s rokokovými prvky, která se dochovala dodnes. Přestavba proběhla v letech 1756-1758 a vedl ji pražský stavitel Jan Josef Wirch, který patrně ke konci stavby spolupracoval s Filipem Hegerem. V roce 1759 byla novostavba využita jako lazaret pro raněné vojáky z krvavé bitvy u Hochkirchu. Po roce 1867 se na zámku vystřídalo několik majitelů, mezi nimiž byl i benešovský továrník František Mattausch. Jeho dědicové ale zvelebovali hlavně přilehlý hospodářský dvůr, zatímco zámek postupně chátral a nějaký čas sloužil i jako sýpka. V listopadu roku 1900 zámek koupil liberecký průmyslník Johann Moritz von Liebieg, který jej nechal zrenovovat. Interiéry byly vyzdobeny štukaturou a freskovými malbami, vznikl zde jídelní sál s bohatou sochařskou výzdobou, rytířský sál, lovecké sály, kaple a pozoruhodný pamětní pokoj maršála Radeckého. Pozlacovačské a štukatérské práce tu prováděl mimo jiné i Jan Dukát, žijící v té době v Markvarticích. Roku 1901 nechal Liebieg u zámku upravit francouzský park a přesázet alej vedoucí k České Vsi. Roku 1943 byl zámek zabrán pro účely Říšského bezpečnostního úřadu, po válce byl zkonfiskován a roku 1948 přidělen ministerstvu dopravy jako výcvikové středisko státních drah. Od roku 1960 zde bylo odborné učiliště a později dětský domov, který zde sídlí dodnes. Po roce 2001 zámek prošel rozsáhlou rekonstrukcí.\nDvoupatrová zámecká budova s mansardovou střechou a centrální věžičkou má po stranách dvě nízké polygonální věže se zvonovými střechami a krátká navazující přízemní křídla. Uprostřed zahradního průčelí je prohnutý rizalit se zaoblenými nárožími, zdobený štukovými medailony s pastýřským dekorem. V jeho přízemí jsou klenuté vstupní portály a v patře balkon, nad nímž je nízký trojúhelníkový štít s hodinami a letopočtem 1570. Štíty a všechna nároží jsou osazena rokokovými kamennými vázami, které zdobí také terasy na nižších postranních křídlech. V přízemní jídelně se dochovala nástropní malba bohyně Flory, v patře je Zrcadlový sál s freskou Aurory a čtyř ročních období.\nU příjezdové cesty k zámku, vroubené dubovou alejí, stojí na vysokém soklu přízemní domek hlídače, a před zámeckým průčelím je terasa se schodištěm do parku, ohrazeného dřevěným plotem se zděnými sloupky a několika branami. Na severním konci parku stojí rokoková oranžérie z doby kolem roku 1760.\nRokoková oranžerie na konci zámeckého parku.\nBývalý hospodářský dvůr s barokní sýpkou.\nNa severozápadní straně zámeckého areálu je velký hospodářský dvůr s barokní sýpkou, která je zmiňovaná již roku 1667, ale její dnešní podobu určují pozdně barokní a novobarokní úpravy. Patrová zděná stavba s mansardovou střechou je navzdory svému špatnému stavu cenným dokladem barokní zámecké architektury.\nZ jižní strany zámku vedou dvě asi 300 m dlouhé aleje směrem k městu a k České Vsi. Po obou stranách aleje do České Vsi se rozkládají rozlehlé mokřady. Zanedbané pozemky získal v roce 2005 spolek Čmelák, který je postupně vyčistil a v letech 2013-2014 tu upravil přírodní rekreační areál se soustavou tůní, vlhkými loukami a lužním lesem, zpřístupněný dřevěnými chodníčky a doplněný lavičkami, stoly, naučnými tabulemi a prolézačkami pro děti. Z vodních rostlin tu roste například kosatec sibiřský, kosatec žlutý a ďáblík bahenní, dále puškvorec, máta vodní, žabník jitrocelový nebo kyprej vrbice, ze zajímavých živočichů zde žije ledňáček říční, užovka obojková, čolek obecný, skokan hnědý, rosnička zelená a ondatra pižmová.\nAlej, vedoucí od zámku do České Vsi.\nMokřady za Novým Falkenburkem.\nNejznámější osobností Jablonného je svatá Zdislava z Lemberka (asi 1220-1252), jejíž otec Přibyslav z Křižanova byl purkrabím v Brně a kastelánem na hradě Veveří, a matka Sibyla přišla do Čech s doprovodem Kunhuty Štaufské, nevěsty krále Václava I. Kolem roku 1238 se Zdislava provdala za vlivného rytíře a králova důvěrníka Havla z Lemberka a společně založili v Jablonném dominikánský klášter s kostelem sv. Vavřince, v němž pak byla také pohřbena. Zdislava žila zbožným životem a všemožně pomáhala chudým i nemocným. V srpnu 1907 byla blahoslavena a 21. května 1995 byla papežem Janem Pavlem II. prohlášena za svatou.\nV Jablonném se narodil písař, básník a autor historických pojednání Mathäus Meissner (1543-asi 1600) a cestovatel Georg Tektander (1581-1614), který se dostal s poselstvem císaře Rudolfa II. až k perskému šáhovi Abbásovi Velikému a jako jediný tuto strastiplnou cestu přežil. Na přelomu let 1604-1605 se vrátil zpět a o 3 roky později vydal v Lipsku cestopis o svém putování.\nPocházel odtud také malíř Johann Heinrich Hinkenickel (1720-1796), jehož obraz Čtrnácti svatých pomocníků z roku 1774 můžeme vidět v kostele v Kryštofově Údolí, malíř a návrhář Otto Maria Porsche (1858-1931), který byl profesorem na Mnichovské umělecké akademii, a malíř a dekoratér Wilhelm Reichelt, (1861-1934). K významným rodákům patřil i entomolog, cestovatel a ilustrátor Josef Johann Mann (1804-1889), jehož sbírky motýlů jsou uloženy v několika evropských muzeích, dále hudebník a skladatel Josef Knobloch (1831-1908), který se později stal purkmistrem Jablonného, předsedou okresního zastupitelstva a poslancem zemského sněmu, nebo učitel, básník a spisovatel Josef Alfred Taubmann (1859-1938). V sousedních Markvarticích žil od roku 1900 výtvarník a restaurátor Jan Dukát (1849-1926), který se podílel na výzdobě Nového Falkenburku a restauroval mnoho kaplí, kostelů i jiných památek v širokém okolí.\nJablonné dnes tvoří souvislé osídlení s Českou Vsí, Markvarticemi a s bývalou osadou Zámecká, v níž stojí zámek Nový Falkenburk. Po severní straně města prochází hlavní silnice z Děčína přes Cvikov a Kunratice do Rynoltic a Liberce, tvořící jižní hranici chráněné krajinné oblasti Lužické hory. Severozápadně od města je výrazný Jezevčí vrch a širokým údolím pod ním prochází silnice přes Lada do Heřmanic, odkud pokračuje na západ přes Paseku do Mařenic, zatímo k severu z ní odbočuje horská silnička přes Babiččin odpočinek do Krompachu. Mezi oběma silnicemi pak vyčnívá Zámecký vrch, na jehož úpatí je přírodní památka U rozmoklé žáby. Severně od města se vypíná mohutná hraniční hora Hvozd a jihovýchodně od ní je výrazná kupa Sokolu se zříceninou Starého Falkenburku. V sedle mezi oběma kopci stávala hájovna č. 6, mezi níž a Heřmanicemi jsou méně výrazné kopce Kančí a Kamenný vrch. Severním směrem vede z Jablonného přímá silnice přes Petrovice ke státní hranici a dále přes Lückendorf do Žitavy, k níž se ještě před Petrovicemi připojuje místní silnička ze Lvové a Kněžic. Severovýchodě od města leží rozlehlá lesnatá oblast s výraznou Liščí horou a Loupežnickým vrchem, za nímž prochází stará Hraniční cesta od Polesí kolem Tobiášovy borovice k Lückendorfské hájovně a do údolí Bílého potoka. Nad ním je hřeben Podkovy s vyhlídkovou Popovou skálou a Sedleckým Špičákem, na jehož jihovýchodní straně je hluboký Krásný důl. Cesta, která jím prochází, sestupuje přes Dolní Sedlo do Hrádku nad Nisou v údolí Lužické Nisy. Na svahu východně nad Krásným dolem jsou rozeklané Vraní skály a táhlé Hřebeny s Horními skalami, oblíbenými mezi horolezci. Přes blízké Horní Sedlo prochází silnice z Hrádku nad Nisou přes Černou Louži do Rynoltic a dále na jihu leží Janovice v Podještědí s několika rybníky, Svatou skálou a Janovickými Poustevnami. Malebnou krajinu v okolí Lvové korunuje zámek Lemberk, pod nímž je v údolí hojně navštěvovaná Zdislavina studánka. K jihovýchodu vede z Jablonného a České Vsi boční silnice přes Valdov a Dubnici do Stráže pod Ralskem, k jihu pak hlavní silnice kolem Postřelné do Mimoně, nad níž se vypíná mohutná hora Tlustec. Téměř souběžným údolím Panenského potoka vede přes Velký Valtinov do Brniště silnice, míjející menší osady Tlustce, Tlustecká a Růžové s nevelkým návrším Kaple. Jihozápadně od Jablonného se rozkládají lesy s nenápadným Selským vrchem a několika menšími rybníky v okolí.\nJablonné na mapy.cz: https://mapy.cz/s/3qdpF\nHistorické obrázky Nového Falkenburka\npověst o ukradeném zvonu\nOficiální stránky Jablonného v Podještědí


SVVZ - FORUM: Čínská medicína - EMOCE (1/1)\nČínská medicína - EMOCE\nTéma: Čínská medicína - EMOCE\nČínská medicína - EMOCE\t26. úno 2021 03:59\t#13030\nI V ÚNORU CHCI MÍT DOBROU NÁLADU\nDobrá nálada, to je stavební prvek šťastného života. Nikdo ale nedokáže být permanentně šťastný, takže dobrou náladu se vyplatí živit. Umíme si ji totiž nastavit i sami. Nikoho jistě nebaví temné myšlenky s negativním kontextem, které znehodnocují náš vlastní i ten vnější svět a celkový pohled na něj.\nZkusme se zamyslet – najdeme si místo, kde nás nebude nikdo rušit a soustřeďme se na vnitřní pocity:\n•svůj stav nehodnoťme\n•nechejme pocity, aby proudily v našem těle\n•plačme, nadávejme, bušme do polštáře\n•vstaňme a dobře se protáhněme\n•zhluboka dýchejme a vraťme se zpět do všedního života\nO tom, že dostatek spánku je důležitý nejen pro stav mysli, ale i pro zdraví a imunitu, už víme.\nS úsměvem pozdravme ráno a zapněme si příjemnou hudbu. Je dobré mít při posteli na nočním stolíku malou skleničku s rozmarýnovým olejem. Když se ráno probudíme, přivoníme si. Hlava se pročistí a rozjasní. Na povzbuzení krevního oběhu se ještě v posteli protáhneme. Ve sprše si udělejme masáž hrudníku a střídavě se sprchujeme studenou a teplou vodou. Dobře se nasnídejme. Na každý den si naplánujme něco veselého, i kdyby to měla být malá procházka.\nPitný režim je důležitý, tělo se skládá především z vody. Dostatek tekutin je stejně nezbytný pro člověka, také pro zvířata, rostliny, stroje. Každý ví, že bez vody v chladiči se mu zadrhne motor. Na své tělo však spoléháme bez výhrad jako na něco, co se nikdy nemůže rozbít. Omyl.\nTělo je tvořeno ze 75% vodou. Pokud nepijete, nedáte mu možnost se regenerovat a také vyplavit nebezpečné zárodky bakterií, virů a dalších nebezpečných látek, které vznikají během metabolických procesů. Výsledkem je nemoc. Bacily mají radost, že je nikdo nevyhání z těla ven a radostně se množí někde uvnitř, kde se jim právě zalíbí, kde je teplo a dobře.\nFyzická kondice pro pocit pohody a štěstí?Podstatou pohybových aktivit – a nemusíte se při nich úplně zničit – je opět rozproudění krve, lymfy, okysličení / nejen krve, ale i svalů a všech orgánů /, a tím povzbuzení imunitního systému a vyplavení nežádoucích látek z těla ven. Pokud tuto činnost děláte opakovaně, tělu se zalíbí a bude si o ni samo říkat. Vyplaví se totiž hormony štěstí.\nA nesmí chybět, jak jinak, také čerstvý vzduch. V dnešní době, kdy jsme celý den zavření v budovách s klimatizací nebo doma, je to pro nás téměř vražedný životní styl. Pokud s tím něco neuděláme sami. Nedostatek kyslíku nás unavuje, zpomaluje naše myšlení, reakce a nás samotné, zpomalují se i život zachovávající tělesné pochody. Náladu nám to nezvedá.\nVědecké studie již dokazují, že průměrná přirozená inteligence klesá. Naše děti a vnoučata se bohužel stávají hloupějšími. Jejich logické myšlení či pamět se „přelévá“ do mobilů, tabletů a televizí. S tím souvisí především nedostatek pohybu na čerstvém vzduchu. Vzpomínáte? My jsme věčně lítali venku, byli špinaví, roztrhaní, zpocení...\nMáme konec února, sluníčko uvidíme častěji. Usmívejme se. Nenechejme se ovlivnit ničím, nikým ke špatné náladě. A sečteno a podtrženo – spánek, denně nějaká radost, pitný režim ( nemyslím tím alkohol ), pohyb, vycházky, pobyt v přírodě, práce, četba, koníčky – budeme v dobré kondici.\nA v každodenním shonu opět nezapomínejte, že kouzlo života je v nás samotných a ty nejdůležitější věci jako je zdraví, láska a štěstí, ty se většinou nedají koupit...\nČínská medicína - EMOCE\t19. úno 2021 08:06\t#12985\ndoslovná citace ze slovníku = vcítění a je definováno jako „schopnost vstoupit do situace a emoční polohy jiného člověka a tímto způsobem jej chápat citově i kognitivně“.\nEmpatie má úzkou souvislost se schopností naslouchat ostatním a umět si dobře vysvětlit, co si myslí a o co usilují.\nNěkteří lidé mají větší skolny jednat empaticky, mají to 'v sobě', možná tak fungovali v rodinných vazbách. Empatie nabízí mnoho možností, které můžeme prohlédnout, pokud ji užíváme nebo se ji naučíme používat – a nemusí nám zrovna být vlastní.\nSchopnost naslouchat, naše způsobilost přijímat druhého takového, jaký je, a tam, kde je, to spočívá v naší vnitřní jistotě. Ta pochází ze znalosti sebe sama a z důvěry, kterou v sebe máme.\nEmočně inteligentní člověk má zjednodušeně řečeno pořádek ve svých emocích. Ten ví, kdy má radost, kdy je vzteklý a také ví proč je vzteklý a proč se zlobí. Právě vědět proč a zároveň si plně uvědomit své emoce, to nám umožní je ovládnout. Emočně inteligentní člověk si pozitivní emoce vychutná a negativní umí přijmout, dokonce se jim dokáže vyhnout. Umí s nimi nakládat. Takto založený člověk není otrokem svých emocí. Třeba emočně vzplane, vždy si však uvědomí následky svého jednání a hlavně, jaké následky to může mít pro druhé.\nEmočně inteligentní člověk se totiž o druhé lidi zajímá, všímá si jejich aktuálních nálad, a tak je dokáže dokonale odhadnout.\nVšímejte si druhého, druhých. Váš partner, protistrana, kamarád, šéf, prostě kdokoliv - zrovna může mít nějaký vnitřní problém, o kterém nemáte ani ponětí a který ovlivňuje jeho aktuální reakce. Proto to mějte vždy na paměti a nedělejte ukvapené závěry. V tomto vždy pomáhá, že čas odkryje, jak daný člověk situaci skutečně mínil.\nVelmi pomáhá nastavit si zrcadlo a zamyslet se, jak bych reagoval já v této situaci? Jaká by byla moje reakce? Co bych udělal, být na jeho místě, v jeho situaci?\nNízká úroveň empatie způsobuje mnoho problémů ať už na pracovišti, doma, v rodině, u přátel a kamarádů. Narušuje harmonii vztahu a naruší vztah úplně.\nAktivně naslouchejte a hlavně vyslyšte, co chce druhá strana sdělit, co má na mysli, co ji trápí nebo z čeho má radost.\nZměňte své chování, buďte laskavější a neopakujte chyby v chování a jednání. A najděte sílu a schopnost se omluvit a přiznat svou chybu.\nEmpatičtí lidé o sobě často nemluví, svěřují se pouze těm, kterým opravdu důvěřují. Milují učení a starostlivost o druhé.\nI když jsou laskaví a často velmi tolerantní vůči ostatním, nemají rádi egoistické lidi, kteří odmítají uvažovat o pocitech druhých.\nEmpatie vůči druhým je víc než pouhá tolerance...\nRespektujme ostatní lidi, přestože mají odlišný názor. Každý má právo na ten svůj.\nČínská medicína - EMOCE\t05. úno 2021 07:34\t#12871\nEMOCE MAJÍ BÝT VIDĚT\nmají být vidět...\nJsou jako poslové, když předají zprávu, mohou odejít.\nEmocím bychom měli rozumět a neměli bychom se za ně stydět. Špatný přístup k emocí ovlivní nejen naše zdraví, ale i přístup k našim nejbližším. Emocím se naučme naslouchat, ne je potlačovat. K porozumění pomůže metoda ZRAK od psychoterapeuta Michala Mynáře.\nZ = zaznamenat, „zapsat“ si emoci, všimnout si, že nastala\nR = rozpoznat a uvědomit si, jaký má emoce vliv a pojmenovat ji ( radost, eufórie, strach, hněv )\nA = analyzovat – kde a kdy se emoce objevila, kdo je v okolí, jak dlouho trvá\nK = konání – mělo by být po zvážení a projití všech kroků. Často se vynechají prostřední dva, na to pozor!\nA ještě důležité je rozlišit a oddělit od sebe pocity a myšlenky. Nevidíme do druhého, nemůžeme vědět co cítí a můžeme jen odhadnout či tušit, co si myslí.\nSložité je také regulovat emoce během hádky. Důležité je hádat se tak, aby si druhý mohl zachovat vlastní tvář. Není těžké vykřičet se nebo plakat, ale udělat to tak, abychom na druhé neútočili.\nEmoce nejsou špatné. Jako všechno v životě není ani tohle černobílé. Emoce totiž dokáží našemu životu dát tu pravou jiskru. Díky nim je život více vzrušující, jedinečný.\nNejčastěji se nám naše reakce vymykají z rukou v těchto případech:\n- při konfliktech s přáteli a milovanými\n- při obtížích s navazováním kontaktu s okolím\n- při problémech v práci nebo ve škole\n- při nutkání užívat „berličky“ ve formě uklidňujících látek ( alkohol, cigareta )\nZkuste si proto nejdříve uvědomit jakým způsobem emoční výbuch ovlivňuje vás a váš každodenní život. Zapište si to.\nJak často se mi tohle stává? Lišila se moje reakce v něčem od doby, kdy se to stalo minule?Jak může moje reakce souviset se vzorci, které mám v sobě uložené? Co mi dnes pomohlo?\nZdravé vyjádření emocí leží na pomyslné hranici mezi emocemi, které vás téměř paralyzují a tím, kdy se snažíte necítit vůbec nic. Všechno je to o rovnováze a hloubce sebeuvědomění.\nEmoce = pocity = vibrace. To, jak se cítíme, určuje naše vibrace na jakých frekvencích vibrujeme. Každá emoce má svou vibraci.\nTo, co považujeme za emoce, je zážitek energie pohybující se v těle. Emocionální energie je sama o sobě neutrální. Je to jen pocit v těle, ale fyziologická reakce je to co určuje, jestli je konkrétní emoce pozitivní, nebo negativní. Pocit je to, co označujeme jako hněv, smutek, radost nebo strach.\nPokud si zdokonalíme své emocionální schopnosti (emoční inteligenci), tak zlepšíme své duševní síly. To znamená, že se staneme vnitřně vyrovnaným člověkem, který je pak tvůrcem své vlastní reality. Můžeme si vytvářet život přesně takový jaký ho chceme mít. I v této „kovidové“ době.\nA zkusme si vzít jako vzor i tohoto mistra emocí Chucka Norrise...\npřipravila R/3 paní Anna Burešová: včetně emočního kvízu- viz příloha...tvář policisty a jeho emoce.\nČínská medicína - EMOCE\t29. led 2021 11:53\t#12840\nStrach patří k emoci, která vznikne jako reakce na hrozící nebezpečí. Doprovázejí ho neurovegetativní projevy, to znamená zblednutí, chvění se, zrychlené dýchání, bušení srdce, zvýšení krevního tlaku. Někdy i husí kůže. Jde o normální reakci na skutečné nebezpečí nebo ohrožení, která má jedince připravit na útěk, na únik nebo na obranu. Strach motivuje k vyhnutí se nebezpečí nebo k útěku před ním. Kde to není možné, tam se často strach mění na agresi.\nStrach rozlišujeme na atavistický, ten je vrozeným (strach z bouře, ze tmy, z některých zvířat) a naučený (strach ze stáří, osamělosti, ztráta zaměstnání, z nemoci).\nStrach patří mezi nejsilnější emoce, je určitě silnější než třeba zuřivost, kterou často pokládáme za vrchol našeho emočního spektra. Tu je člověk schopen vědomě ovládnout a potlačit, ale ovládnout strach, to je mimořádně složité. Jedinou věcí, které se opravdu musíme bát, je strach. Potlačit silnou emoci není to nejšťastnější řešení, mnohem zdravější je přiměřeně ji vyventilovat, zpracovat.\nKaždá emoce v těle má svůj orgán a podle učení tradiční čínské medicíny jsou orgánem strachu ledviny. Také močový měchýř. Ledviny mají na starosti tři otvory rektum, uretru a otvor pohlavních orgánů. A ovlivňují vlasy, kosti, zuby. Takže možností je více. Plus ledviny jsou nositeli životní energie, schraňují životní esenci, energii, která nám je daná a ta když se oslabí, může se to promítnout opravdu kdekoliv na fyzické úrovni. Strach před zkouškou lze pociťovat nevolností, bolestmi břicha, častým močením, ale i průjmy. Strach před něčím novým, někam vykročit se může promítnout do kolen – bolesti, otok.\nStrach se u každého člověka projeví jinak, záleží na našich vlohách, dispozicích, na tom, jak vnímáme svět a jak reagujeme na různé situace a události.\nNáš psychický stav ovlivňuje typ látek, které se vyplavují do těla, jde o – informační bílkoviny, tedy neuroopiopeptidy. Ty ovlivňují imunitní systém buď pozitivně nebo negativně. Psychika je v tomto směru velmi mocná – musíme si uvědomit, že naše každá nálada znamená vlastně chemii.\nPokud je imunitní systém dlouhodobě vystaven negativnímu působení, začne být vyčerpaný a přestane zvládat své denní úkoly. Úzkost, strach následně navíc opravdu odčerpávají rezervy, omezují nám náš manipulační prostor (úzkost je velmi výstižné slovo)\nStrach „má velké oči, strach má sto očí a všechny jsou pro to, aby týraly bušící srdce.“ Každý dostáváme do vínku nějaké „kořínky“, dané jednak geneticky – rodově, dále je získáváme v průběhu těhotenství a určitě i průběhem porodu . Tyto kořínky - vlohy, plus další zážitky v raném dětství jsou základem našeho vnímání světa, našeho naladění, našeho vnitřního filmu, který pak žijeme, skrz který pak svět a situace vnímáme. To pak i formuje naše vnímání různých emocí, tedy i strachu a případně bolesti. Jestli se ta vloha – kořínek opravdu uchytí, to záleží pak na dalších zážitcích, reakcích okolí a hlavně na rodičích.\n• bázeň je méně intenzivní strach, který lze poměrně snadno překonat\n• hrůza, děs, zděšení je velmi intenzivní strach vystupňovaný v afekt\nStrach je třeba odlišit od úzkosti. Ta má zpravidla delší trvání a nemá jasné zacílení – člověk, který trpí úzkostí, nedokáže přesně vyjádřit, čeho se bojí. Zvláštní formou strachu je tréma, strach z neúspěchu a veřejného ponížení.\nStrach jako emoce je velmi snadno přenosný, například při požáru ve velkém zalidněném prostoru se strach rychle rozšíří i na další lidi. Vypukne panika. Lidé pak často prchají, aniž by věděli, před čím. Strach také podporuje sugestibilitu, tzn., že člověka, který má strach, snadno oklamou jeho smysly, takže věří, že vidí nebo slyší něco hrůzného. Právě sugestibilita strachu je jedním z hlavních kořenů vzniku různých pověstí, strašidelných příběhů, historek o zjevení apod.\nExistují také chorobné formy strachu – nepotlačitelný strach z konkrétních předmětů a situací, ten se označuje jako fobie.\nI když si to neuvědomujeme, emoční stavy lidí v našem okolí nás ovlivňují.\nNaše situace ohledně koronaviru:\nPočet lidí s příznaky depresí vzrostl z necelých čtyř procent téměř na 13,8 procenta. Sklony k suicidalitě, tedy sebevražednosti, se pak u respondentů zvýšily ze 3,9 procenta na 15,9 procenta.\nTolik zpráva ze října 2020. Dnes budou po Vánocích a po dalších třech měsících vyšší!\nA v rámci strachu a skoro děsu z pandémie ( která však nemá hodnoty ani epidemie ) odkazuji na MUDr. Igora Bukovského, stačí na YouTube zadat jeho jméno.\npřipravila paní Anna Burešová R/3\nČínská medicína - EMOCE\t22. led 2021 07:29\t#12816\nEMOCE - SMUTEK\nPozitivní emoce motivují a odměňují. Negativní jsou ale stejně důležité, jsou takovými ukazateli našeho života, jsou jako semafor při cestě životem.\nOdžili jsme si ve své kůži už nejeden pátek, víme, co nám dělá dobře a co ne, co ještě zvládneme a co už ne, a druzí ať nám do toho laskavě nemluví.\nCo člověk, to jedinečný život a jedinečný způsob potýkání se se životními událostmi. Někdo nahlas pláče. Někdo slzy polyká, aby je jiní neviděli. A někoho ani nenapadne, že by nějaké slzy vůbec mohl mít. Někdo se při potížích vzteká a jiný se stahuje do kouta, pln pocitů beznaděje a zmaru. Jeden bojuje s úzkostí, druhý se smutkem, třetí je střídá a u čtvrtého se smutnění s úzkostmi mísí do jediného tíživého životního pocitu.\nNěkdo po celý svůj život neustále s něčím zápasí a o něco usiluje, každou chvíli se pere s nepřízní osudu, a někdo celá léta neví, co to jsou problémy, než se mu jednoho dne nečekaně zhroutí svět. Stačí se na zalidněné ulici rozhlédnout kolem sebe - v obličejích lidí najdete celou pestrobarevnou emoční paletu. A pozor, jde to poznat i přes ty roušky...\nPotkáte zajisté i lidi, které nikdy neopouští úsměv. Mají se skvěle, nikdy nepláčou, neznají bolest, strach, úzkost, obavy ani beznaděj. Ovšem tady trochu zbystřeme.\nJednoduše nevěřím, že člověk může být jen veselý a šťastný. A nejen to. Dokonce věřím, že být jen šťastný, spokojený a radostný by bylo nepřirozené a nezdravé. Že my jako lidé potřebujeme celou škálu emocí. Že i negativní emoce mají smysl, jinak by nebyly přestály tisíciletí evoluce.\nPocit smutku, prožívané neštěstí, bolest, zrada, ztráty. Některé pocity jsou k neunesení. Některé paralyzují. Hryžou. Dráždí. Zneschopňují. Izolují. Píchají a bodají u srdce. Tlačí v žaludku. Jako obruč svírají hlavu. Obírají o schopnost rozumně myslet. Berou chuť žít. Neskutečně bolí. Smutek je pocit psychického propadu, který nejsilněji vnímáme uvnitř hrudi. Svírá nám hrdlo, sedí na plicích. Silně prožívaný smutek nazýváme trýzní. Jistým typem smutku je také soustrast neboli soucit se smutkem jiného člověka.\nSmutek je sám o sobě kladná emoce. Slouží totiž k odpouštění starých citových vazeb. Kdykoli pocítíme silný smutek nad nějakou událostí, tak je načase, abychom si uvědomili, že tuto událost, incident nebo vztah nechceme déle prodlužovat. Naše tělo nám atakem smutku chce něco naznačit. Měli bychom poslechnout: vyplakat se, zavzlykat si (to je ostatně hlavní projev smutku) a nechat odejít, co nás bolí…\nSmutek je emocí, která vládne okruhu plic. Patří sem také lidské svědomí, pocit, že nás něco tíží, schopnost přiznat si vinu a začít opět svobodně dýchat… To je v pořádku. Ovšem permanentní pocit smutku nebo sebeobviňování má patologický charakter. Člověk se sebou potom snadno nechá manipulovat a má tendence napravovat situace, které nezavinil. Tím přichází o zdravou energii. Z hlediska celostní medicíny může mít takový člověk brzy problémy s respiračním ústrojím, může trpět častými záněty, také astmatem, jeho kůži mohou trápit ekzémy…\nCílená detoxikace pro plicní okruh se dá trénovat pomocí vizualice:\n1.)\t- pozorujte své emoce během dne a zapište si všechny pocity smutku, které vás přepadnou. Zkuste také přesně definovat jeho příčinu. A pozor: nepleťte si smutek s tísní, strachem a úzkostí!\n2.)\t- zavřete oči a představte si pod víčky obraz rozžhaveného železa v ohni, vnímejte jeho sílu a energii. Tento obraz udržte v paměti co nejdéle a nenechte se při tom ničím jiným rušit.\n3.)\t- pokaždé, když pocítíte smutek, tak si obraz rozžhaveného železa v ohni ihned vyvolejte… Vizualizujte si tuto scénu, dýchejte při tom hluboce a pomalu až do doby, než ucítíte, jak je váš smutek roztaven.\nProč právě kov a oheň? Protože oheň = radost a štěstí. Kov je smutek. Oheň roztaví kov.\n„Je lépe být smutný s láskou než veselý bez ní“\nČínská medicína - EMOCE\t15. led 2021 05:49\t#12767\nje spojena se srdcem a s prvkem ohně. Tato emoce umí blahodárně uvolnit napětí. Tím se obnovuje volné proudění naší životní energie. Ovšem pokud je radosti příliš mnoho, například přemírou bujarých oslav, pak dojde k vyčerpání Yinu srdce, tím oheň srdce příliš vzplane, a to může vést až k psychickým poruchám, k neschopnosti se soustředit nebo k vyčerpanosti. Pokud si ale naopak radost upíráme, pak vyhasíná srdeční oheň a my se cítíme osamoceni a izolováni od ostatních. A samota, ta může i zabíjet.\n„Radost je skvělá emoce, protože bere celý organismus do harmonie. Smích je univerzální reakce po celém světě, vede k poklesu stresových hormonů a zlepšení imunitních parametrů, lepší náladě a lepšímu sociálnímu fungování.“ Tolik psycholog Radkin Honzák.\nPotlačování emocí bere ze života i radost. Když emocím nerozumíme, tak se stydíme za jejich projevy. Špatný přístup k emocím ovlivňuje fyzické zdraví i naše nejbližší. Pokud se jich přes den nashromáždí více, tak to večer odskáče rodina. Často nejslabší článek, děti, , partner, pes nebo dokonce třeba i dědeček.\nRadost je emoce, která hřeje i pálí, hojí i bolí. Pocit naplnění i naprostého prázdna. Vše, co se odráží v našem srdci…\nProžívání radosti je emoce, po které touží každý člověk. Je to nejdůležitější motivační emoce, která nás dokáže vést k cílům. Možná i proto je umístěna na samém vrcholu čínského pentagramu.\nRadost je emocí srdce. Jen emočně vyvážený člověk může zažít ten slastný pocit, když se všechny jeho pocity ocitnou v absolutní harmonii.\nRadost je jangová a tedy ohnivá emoce, v klasických textech se uvádí, že uvolňuje Qi.\n• jsme zamilovaní\n• zvítězíme (nad někým, něčím i nad sebou sama)\n• toužíme a těšíme se\n• se od srdce zasmějeme\n• cítíme vášeň a dobrodružství (patří sem i nevěra)\nK radosti se pojí i celá řada snů o slunci, ohni, smrti, o srdci, o krvi a také o nějakém silném citovém prožitku.\nSídlem emoce radost je srdce. Archetypem radosti je oheň a slunce, barvou je pak červená až rudá. Člověk, který je silně emocionální, prožívá radost velmi spontánně a také se velmi snadno dojme. Příliš silné prožívání této radosti zatěžuje srdce, které se následně vyčerpá. Proto je vhodné dopracovat se k pocitu ryzí, ničím neokleštěné radosti a hlavně ji oprostit od hysterie a nadměrné euforie. U člověka, který takto rychle vzplane, hrozí, že také rychle vyhasne a vyhoří.\nRadost povstává ze smutku a smutek z radosti. Obojí se totiž neustále přirozeně vyrovnává.\nKdyž se za radostí přestaneme honit, pomůže nám to vidět ji ve všem, tedy i v maličkostech a zdánlivých banalitách. Lidé, kteří ve svém životě mají málo radosti, totiž stále očekávají něco velkého. Pak jim vzácné okamžiky, kdy se mohou radovat třeba z toho, že jsou zdraví, že si mohou dát dobré jídlo, a nebo z přírody, z odpočinku či z prostého bytí tak, jak to umějí děti, protékají doslova mezi prsty.\nSkutečná radost je klidná a jemná emoce. Její největší porci nepřináší dosažení nějakého velkého cíle, ale směřování k němu. Ostatně říká se, že kam chodí radost, tam nemusí chodit lékař, natož psychiatr.\n„Kdo se umí smát sám sobě, má právo smát se všemu ostatnímu, co mu k smíchu připadá“.\nČínská medicína - EMOCE\t08. led 2021 13:42\t#12748\nNejen fyzické tělo tvoří člověka. Na jeho podobu má vliv především jeho duševní stránka. A především emoce spolupůsobí na fyzické zdraví člověka. Ne nadarmo se říká: „Veselá mysl, půl zdraví.“\nHněv se řadí dle tradiční čínské medicíny k elementu dřeva a z orgánů játrům. Nadměrná nebo nevyjádřená zloba patří podle tradiční čínské medicíny mezi nejdestruktivnější emoce pro naše zdraví. Přitom hněv nemusí přijít jen z vnější příčiny, ale může se také projevit jako důsledek vnitřní disharmonie. To vysvětluje, proč u někoho alkohol posílí jeho zlobu. Proto by se osoby, které mají problémy s hněvem, měly vyhnout konzumaci potravin a nápojů, které jsou pro játra jedovatá - např. alkohol, čokoláda nebo tučná a těžká jídla. Přitom hněv nás upozorňuje na situaci, která se nám nelíbí, která dá impulz ji změnit. Aristoteles to vystihl velmi dobře: „Je lehké se rozvášnit. To svede každý. Avšak hněvat se s tou pravou osobou, do správné míry, ve správný čas, kvůli správné věci, správným způsobem, to lehké není a každý to neumí.“\nProč se někteří lidé zlobí častěji než ostatní? Hladina tolerance každého z nás se různí a stejně tak se liší i naše schopnost ovládnout vztek. Někdo vybouchne jako papiňák, někdo radši spolkne jedovatou poznámku a jde si třeba ven zaběhat. Jak to udělat kultivovaně?\nTemperament je nejpodstatnější, hraje roli při tom, jak se v určitých chvílích zachováme. V té souvislosti je také dobré vědět, že temperament každého člověka je neměnný. Pokud se narodíme jako cholerici, máloco s tím naděláme.\n1.) počítejte do deseti\n2.) všímejte si, co vás vytočí\n4.) naučte se omluvit\ns tím cholerik absolutně neumí pracovat. Upřímně myšlená omluva je často nejen žádoucí, ale i nutná.\nNa závěr – je důležité naučit se porozumět svému hněvu a naštvání, neházet vinu na druhé, neurážet se a být jako soptící drak. Zkuste vyslechnout druhou stranu a podívat se na celý problém z jiného úhlu, jako kdyby po vás chtěli poradit a návod k řešení.\nAni nejrychlejší kůň nedostihne slova vyřčená v hněvu.


Forbes oslavil 7 let slavnostní aukcí. Pro charitu vydražil 5,4 milionu korun\nSedm let, šest dražebních předmětů, pět charitativních projektů, desítky špiček českého byznysu, a hlavně – 5 430 000 korun.\nTo je výsledná částka, kterou Forbes ve středu večer v prostorách pražského Rudolfina vydražil v rámci svého slavnostního filantropického galavečera k sedmi letům své existence na vybrané charitativní projekty.\nDíky patří především české byznysové i sportovní scéně, která na jedné straně poskytla do aukce vzácné předměty a zážitky, na druhé se v rámci filantropického večera pod taktovkou šéfredaktora Forbesu a moderátora večera Petra Šimůnka vzájemně přebíjela, šponovala nahoru ceny a tím i radost konečných příjemců.\n„Poprvé, podruhé a potřetí…“ tak bylo nejčastějším souslovím slavnostního galavečera.\nŠéfredaktor Forbesu a moderátor večera Petr Šimůnek se Zuzanou Ceralovou Petrofovou na pódiu.\nHned dvě úvodní aukce byly věnovány nadačnímu fondu Be Charity Barbary Nesvadbové, který sbírá peníze na pomůcky pro spinální jednotku FN Motol profesora Pavla Koláře.\nDárcem prvního dražebního předmětu se stal fotbalista Tomáš Rosický, který sice v sále chyběl, poslal ale videozdravici a k ní i podepsané poslední reprezentační kopačky z mistrovství Evropy ve fotbale. Ty díky vítězi aukce – vlastníku společnosti Rosso Steel Josefu Šmídovi – vynesly 300 tisíc korun.\nDruhá dražební položka, obraz Poslední večeře od Pavlíny Saudkové kolorovaný samotným Janem Saudkem, nejvíce zaujala miliardáře Marka Dospivu z Penty, který tak v této aukci přispěl 350 tisíci korunami. Nebylo to ale naposled, co o sobě dal spolumajitel Penty během večera vědět. O tom ale až za chvíli.\nMiliardář Marek Dospiva (uprostřed) se stal nejštědřejším přispěvatelem filantropického večera Forbesu.\nNásledující aukce byla věnována největší motocyklové charitativní akci v Česku MDA Ride na podporu nemocných se svalovou dystrofií. Nedražil se předmět, nýbrž zážitek. Aukční položkou totiž byl vyhlídkový let unikátním strojem Lockheed Electra 10A, kterým na svá obchodní jednání s celým managementem po celém světě létal Jan Antonín Baťa.\nS pilotem Nikolou Lukačovičem, bratrem miliardáře Iva Lukačoviče, se proletí majitel stavebnin DEK Vít Kutnar, který motocyklové charitativní akci přispěje 650 tisíci korunami.\nHned po dražbě se k němu ale spontánně přidali další tři lidé, kteří za možnost letět v desetimístném letounu dohromady zaplatí 1,5 milionu korun. Tato částka se tak ve finále rozdělí mezi všech pět neziskových projektů.\nDalší aukce byla věnována obraně naší svobody, kterou mají za úkol kontrolovat média jakožto hlídací psi demokracie. Jeden takový vznikl pod Ústavem nezávislé žurnalistiky, přesněji nezávislé médium Hlídacípes.org.\nTo získalo díky ryze české a nejtišší sekačce na trávník na světě s elektrickým pohonem Swardman Electra, speciálně vyrobené ku příležitosti výročí 100 let republiky, 450 tisíc korun. Vítězem aukce se stal majitel společnosti Alcaplast František Fabičovic.\nNásledovala dražba druhého zážitku v pořadí, tentokráte za velkou louží. V současné době nejúspěšnější český basketbalista Tomáš Satoranský pozval dražitele do svého „domovského“ Washingtonu, kde nyní hraje. Vítěze provede tamní halou, a ještě bude mít možnost na vlastní oči sledovat zápas tamních „kouzelníků“ dle vlastního výběru.\nAukce nakonec vynesla rovný milion korun, který poputuje Nadačnímu fondu Veroniky Kašákové, pomáhajícímu dětem, které se dostaly do dětských domovů, vyrovnat se s předešlými traumaty. Výtěžek zařídili hned dva byznysmeni: investor Michal Mička z C2H a Milan Kratina z Accolade.\nInvestor Michal Mička během dražby.\nZlatým hřebem večera byla dražba pianina Republika od Petrofu, které vzniklo opět u příležitosti oslav 100 let republiky. V napjaté aukci si jej nakonec odnese již zmiňovaný Marek Dospiva, který tak milionem korun přispěje na Základní a mateřskou školu Trivium Plus v Dobřanech.\nVšechny zmíněné dražby ještě podpořila tichá dražba šperků Gismondi, která tak přispěla ke konečnému součtu 5,4 milionu korun.\nJsme rádi, že jsme mohli opět podpořit neziskové projekty, které dávají smysl. A že v českém byznysu existuje mnoho lidí, kterým takové projekty stále nejsou lhostejné.\nDíky za to. Stejně tak díky i našim partnerům, bez kterých by se tento filantropický večer jen těžko uskutečnil.


Přijmeme ihned: Recepční Nový Jičín - Říjen 2021 - Jooble\nPráce Recepční Nový Jičín\nAsistent/ka prodeje - ON Semi Rožnov (brigáda 1,5 hod/den)\nPomocník v kuchyni - Dura Kopřivnice (brigáda 2,5 hod/den)\nPožadujeme Hledáte přivýdělek a chcete si volit směny dle svých časových možností? Máme pro vás práci ve výrobě, která voní! Průměrně si vyděláte 115 Kč za hodinu + směnné příplatky a další bonusy navíc! Chcete chodit na brigádu i přes pracovní týden? Pak neváhejte,...\nVrátný informátor- Mošnov\nPopis pracovní nabídky Volné pracovní místo na vrátnici v Mošnově. Místo vhodné pro OZZ a ČID. Nabízíme zázemí silné a stabilní společnosti, solidní jednání. Jedná se o 12-hod.směny obsluha vrátnice, plat 15.-17.000 Kč. Požadujeme Čistý rejstřík trestů, spolehlivost...\nProdavačka Vánočních setů 1.500,-/den, pohodová brigáda v Obchodním centru.\nInformace Hledáme kolegyně na pro prodej Vánočních balíčků na stáncích v obchodním centru v Opavě. Práce prodej - Drogerie & Kosmetika - Janette Beauty V termínu od 1.11. do 31.12.2021. NEjedná se o prodej venku, v zimě. OC Breda Směny plánované d\nBRIGÁDA - pokladny a doplňování (141,-Kč/hod.)\n...hod.) Email: ****@*****.*** Mobil: (***) ***-**** Směnnost: jednosměnný provoz / denní směny (Po - Pá) Náplň práce Pracovní náplní recepční je vítání a ohlašování návštěv, vedení knihy návštěv a vydávání návštěvnické propustky. Dále přepojuje a vyřizuje telefonáty a poskytuje...\n...(***) ***-**** Směnnost: nepřetržitý provoz (12 hodinové směny) Náplň práce Vaší náplní práce je kontrola osob a budovy areálu firmy. Recepční činnost a dohled nad EPS. Bližší informace podá manažer. Nabízíme dlouhodobou spolupráci, zázemí stabilní společnosti s...\nBRIGÁDA doplňování, pokladny - (141,-Kč/hod.)\nPRACOVNÍ NÁPLŇ: * Pokladní činnost * Prodejní činnostPožadujeme:POŽADUJEME: * Komunikativní příjemné vystupování a vzhled * Zkušenosti s prací na pokladně * Vysoké pracovní nasazení * Čistý trestní rejstřík * Časová flexibilita * Potravinářský průkaz- počet ...\nz: 30.09.2021 Místo vhodné i pro občany EU. Požadujeme: Recepční - asistenta/ku. Práce s PC. V případě, že Vás nabídka zaujala, zašlete nám strukturovaný životopis s telefonním číslem na e-mail: ****@*****.***\nAktuálně hledáme pro naši prodejnu Albert uchazeče/-ku na pozici: Brigádník/Brigádnice do úseku pokladny, lahůdek, pečiva a vybalování zboží Jaká bude vaše náplň práce? * budete mít přidělený úsek na prodejně, o který se budete společně s kolegy starat * ...\nAktuálně hledáme pro naši prodejnu Albert uchazeče/-ku na pozici: Brigádník/Brigádnice do úseku pokladny a lahůdek Jaká bude vaše náplň práce ? ● budete mít přidělený úsek na prodejně, o který se budete společně s kolegy starat ● podle úseku buď doplňujete sortiment...\nAktuálně hledáme pro naši prodejnu Albert uchazeče/-ku na pozici Brigádník/Brigádnice do úseku pokladny, lahůdek, doplňování zboží a pečiva Jaká bude vaše náplň práce ? ● budete mít přidělený úsek na prodejně, o který se budete společně s kolegy starat ● podle...


BIOHAR – vlasový aktivátor - Gemmoterapie eshop - Zentrichova apatyka-léčivá síla přírody\nGely a masti na klouby, svaly, hemoroidy a kožní problémy\nKoupele z bylin\nDetail produktu: BIOHAR – vlasový aktivátor\nNacházíte se v kategorii: Biora\nNázev: BIOHAR – vlasový aktivátor\nPrůměrné hodnocení: 5 (Hodnotilo návštěvníků: 4)\nBIOHAR – vlasový aktivátor-aktivuje růst vlasů. Pomáhá i při vypadávání vlasů a jejich řídnutí.\nBIOHAR - vlasový aktivátor - regeneruje růst nových vlasů při jejich řídnutí, nadměrném vypadávání i vzniku místní nebo úplné pleše. Jaká je základní prevence nadměrného padání vlasů? Zdravé vlasy to je v první řadě zdravá pokožka. Právě cévy pokožky jsou odpovědné za dostatečné zásobování kořenů vlasů živinami. Přitom účinné látky udržující zdravý růst vlasů mohou být úspěšně doplňovány zvnějšku - přes pokožku.\nJak působí na růst vlasů - Vysokomolekulární Hyaluronan Biora umožňuje regulaci krystalicky vázané vody a současně cíleně transportuje do vlasové pokožky růstové polypeptidy a vitamíny. Tím dochází k aktivaci vlasové cibulky. Pokud není vlasová cibulka traumaticky poškozena, podpoří se aplikacemi reprodukční cyklus v živé tkáni a dochází k výraznému efektu aktivace vlasových cibulek. Při hormonálních, geneticky podmíněných, nebo v případech alopecií s endokrinním onemocněním může být účinek aktivace vlasových cibulek nižší a efekt aktivátoru Biohar méně trvalý, avšak celkově je při vhodném použití jeho úspěšnost až 95%, a v mnohých případech také trvalý.


CME5 - Vlhkoměr betonových konstrukcí | mprofi.cz - stavební měřící přístroje\nNedestruktivní měřič pro okamžité měření obsahu vlhkosti v betonových deskách podle ASTM F2659 a provádění srovnávacích nebo ekvivalentních údajů v ... celý popis\nNedestruktivní měřič pro okamžité měření obsahu vlhkosti v betonových deskách\npodle ASTM F2659 a provádění srovnávacích nebo ekvivalentních údajů v jiných cementových podlahových potěrech.\nSnadno použitelný, dávající přesné a opakovatelné výsledky, tento vlhkoměr umožňuje uživateli provádět více testů na velké ploše v nejkratším možném čase.\nNedestruktivní provoz bez nutnosti snímání, vrtání nebo mechanického poškození povrchu.\nJasný snadno čitelný analogový číselník.\nOkamžité a přesné odečty vlhkosti do hloubky 2 cm.\nPřipojení Bluetooth k doprovodné aplikaci IOS a Android umožňující neustálý vývoj a integraci aplikací a hlášení.\nPřidržení funkce „zamrzne“ odečet měřiče při kontrole oblastí, kde není viditelná čelní plocha měřiče, a pro snadné zaznamenávání dat.\nReprodukovatelné a spolehlivé výsledky.\nPružinové kontaktní kolíky vyrovnávají nerovnoměrný beton a zvyšují pronikání signálu.\nRobustní ergonomicky tvarovaný kryt.


Lyzarska maska | AZZ.CZ\nbeardski biker lyzarska maska  •  beardski lyzarska maska biker  •  beardski lyzarska maska pirate  •  beardski lyzarska maska prospektor  •  beardski lyzarska maska viking  •  beardski lyzarska maska zeke  •  beardski prospector lyzarska maska  •  beardski santa lyzarska maska  •  beardski viking lyzarska maska  •  lyzarska maska  •\nBeardski lyžařská maska ZEKE\nBeardski – dokonalé vlastnosti i styl. Tyto tepelně izolované masky oceníte, ať už brázdíte horské svahy, jedete na svém Harleyi nebo prozkoumáváte ledovce. Beardski mají komfortní neoprenovou podšívku, tkanou tepelnou izolaci a stylový vous. Jejich velikost je univerzální, na obličeji skvěle drží a lze je snadno nasadit i opět sejmout. Jsou navrženy tak, aby chránily uši, obličej a krk i před tím nejnepříznivějším počasím. Objevte v sobě dobrodruha díky jedinečným produktům Beardski. Hoďte na sebe vousy! Specifikace produktu: Nastavitelná velikost Na krku termovlákno, na bradě a na puse neopren s ventilačními otvory Voděodolná Kvalitní textilní podklad zaručuje dlouhou životn...\nBeardski – dokonalé vlastnosti i styl. Tyto tepelně izolované masky oceníte, ať už brázdíte horské svahy, jedete na svém Harleyi nebo prozkoumáváte ledovce. Beardski mají komfortní neoprenovou podšívku, tkanou tepelnou izolaci a stylový vous. Jejich velikost je univerzální, na obličeji skvěle drží a lze je snadno nasadit i opět sejmout. Jsou navrženy tak, aby chránily uši, obličej a krk i před tím nejnepříznivějším počasím. Objevte v sobě dobrodruha díky jedinečným produktům Beardski. Hoďte na sebe vousy! Specifikace produktu: Nastavitelná velikost Na krku termovlákno, na bradě a na puse neopren s ventilačními otvory Voděodolná Kvalitní textilní podklad zaručuje dlouhou životno...\nBeardski – dokonalé vlastnosti i styl. Tyto tepelně izolované masky oceníte, ať už brázdíte horské svahy, jedete na svém Harleyi nebo prozkoumáváte ledovce. Beardski mají komfortní neoprenovou podšívku, tkanou tepelnou izolaci a stylový vous. Jejich velikost je univerzální, na obličeji skvěle drží a lze je snadno nasadit i opět sejmout. Jsou navrženy tak, aby chránily uši, obličej a krk i před tím nejnepříznivějším počasím. Objevte v sobě dobrodruha díky jedinečným produktům Beardski. Hoďte na sebe vousy! Specifikace produktu: Nastavitelná velikost Na krku termovlákno, na bradě a na puse neopren s ventilačními otvory Voděodolná Kvalitní textilní podklad zaručuje dlouhou životnos...\nLyžařská maska na obličej Barva: černá\nLyžařská maska na obličej Materiál: polyester Rozměry: 53 x 23 cm Obsah balení: 1 ks\nLyžařská maska na obličej Barva: červená\nLyžařská maska na obličej Barva: modrá\nKILPI Lyžařská maska SALVA-U LU0006KIBLK Černá UNI\nLehká unisex sofshellová maska Kilpi SALVA-U je vyrobena z prodyšného a rychleschnoucího materiálu SIBERIUM SRC WB. V oblasti krku je vybavena fleecovým materiálem pro zajištění tepelného komfortu. Pohodlnost nošení zajišťují ploché švy a zadní zapínání na suchý zip, díky kterému se dá upravit velikost masky. Komfortu během používání dopomáhají laserově vyřezané průduchy u oblasti úst a nosu. Díky svému tvarování je vhodná pro použití s lyžařskou helmou i lyžařskými brýlemi. Materiál: 100% POLYESTER\nBEZDOTEKU Vyhřívaná lyžařská kukla maska Savior černá vel. S\nVzdát se milovaných zimních sportů v krutých mrazech? Není důvod zůstat doma jen kvůli nepřízni počasí, stačí mít patřičné vybavení, které vás před zimou ochrání. Elektricky vyhřívaná zimní maska SAVIOR vás maximálně ochrání před mrazem a omrzlinami a umožní dělat to, co musíte nebo vás baví i v třeskutých mrazech.\nBEZDOTEKU Vyhřívaná lyžařská kukla maska Savior černá vel. M\nBEZDOTEKU Vyhřívaná lyžařská kukla maska Savior černá vel. L\npanska lyzarska bunda maskac  •  sulov revolt maskac lyzarska prilba m  •  beardski biker lyzarska maska  •  beardski lyzarska maska biker  •  beardski lyzarska maska pirate  •  beardski lyzarska maska prospektor  •  beardski lyzarska maska viking  •  beardski lyzarska maska zeke  •  beardski prospector lyzarska maska  •  beardski santa lyzarska maska  •  beardski viking lyzarska maska  •  lyzarska maska  •  panska lyzarska bunda maskac  •  sulov revolt maskac lyzarska prilba m  •


Procedura Thajská masáž nohou , masážní salony a maséři\nThajská masáž nohou představuje jednu z nejoblíbenějších technik thajských masáží a zároveň hluboce relaxační a energeticko-harmonizační procedura chodidel a nohou až po kolena. Kombinuje jednak uvolňující hmaty, akupresuru, ale i hmaty uvolňující klouby prstů a kotníků, protahující a uvolňující ztuhlé svalstvo lýtek. Thajská masáž nohou je mnohem více masáží revitalizující než jen povrchově uklidňující masáží. Provádí se tak, aby masérské hmaty a hloubka tlaku byly v souladu s rytmem dechu a tlukotem srdce.\nThajská masáž nohou zahrnuje jak úlevnou masáž lýtek, tak péči o chodidla. Na chodidlech se totiž nacházejí reflexní plošky vnitřních orgánů, jejichž stimulací dochází k harmonizaci funkcí orgánů. Touto technikou se zejména masírují oblasti na chodidle a nártu, jelikož právě tam se zobrazuje celé lidské tělo. Masáž nohou proto působí jen na nohy samotné, ale reflexně na celé lidské tělo a provádí se na energetických drahách chodidel a nohou až ke kolenům.\nThajská masáž nohou prospívá nejen činnosti vnitřních orgánů, jako jsou dýchací, trávicí, vylučovací soustavy, ale zlepšuje i krevní a lymfatický oběh. Masáž navíc navozuje dlouhodobý pocit uvolnění, lehkosti, zbavuje pocitu těžkých nohou s tím, že účinně pomůže také od křečových žil či bolestí hlavy. Při pravidelném podstupování procedury udržuje díky svému harmonizačnímu účinku celé tělo v dobrém fyzickém i duševním stavu.\nThajská masáž nohou balzám na únavu\nMasáž nohou je ideální k odlehčení unavených či opuchlých nohou po jejich celodenním namáhání. Zejména ji ocení ti, kteří v zaměstnání hodně stojí nebo chodí. V samotné proceduře se běžně používají balzámy a masážní aroma oleje, které dodají nohám a chodidlům pocit skutečného osvěžení. Do chodidel je možné vmasírovat přírodní masážní olej z výtažků tymiánu, manuky, citrónové trávy, balzámu z eukalyptu, rozmarýnu, máty a květu kaštanu. Přírodní vůně dotvářejí jedinečnou atmosféru thajské masáže nohou.\nThajské masáži předchází příjemná a osvěžující bylinná koupel nohou, přičemž samotná thajská masáž se provádí vleže či vsedě, podle potřeby na pohodlném křesle. Slouží k vyladění organismu, povolení křečí, detoxikace organismu. K této thajské masáži nohou se používá především akupresura. Masérka při masáži nohou obvykle používá speciální dřevěný nástroj, různé krémy a oleje. Péče je také věnována lýtkovým svalům, protažení nártů a všech prstů.\nPrůběh thajské masáže nohou\nThajské masáži předchází příjemná a osvěžující lázeň nohou, se speciálními koupelovými oleji. Thajská masáž se provádí vleže či dle potřeby vsedě na pohodlném křesle. Při masáži se používá speciálních směsí olejů, aroma olejů a jednoduché pomůcky například dřevěného kolíčku. Za pomoci tohoto speciálního kolíčku se provádí hluboká stimulace akupresurních bodů, které odpovídají jednotlivým vnitřním orgánům. Obvykle je thajská masáž nohou nabízena jako půlhodinová či hodinová masáž, je tedy méně časově náročná. Tuto thajskou masáž nohou nelze doporučit lidem trpící kožními nemoci či těm s poraněnými nohami. Navíc je možné ji kombinovat i s dalšími tradičními thajskými masážemi.\nDoteky během celé masáže jsou vždy cílené a není používáno síly, jako v tradičním thajském pojetí. Tlak je adekvátně přizpůsoben evropskému vnímání tlaku a bolesti, takže celkově se díky této orientální masáži pocházející z Thajska cítit uvolněně, v dobré náladě a s pocitem lehkých nohou. Thajská masáž nohou má velmi hlubokou tradici léčby, provádí se v podstatě přes 3 000 let a svůj původ má ve staré Číně. Inspirovala se čínskými starověkými terapiemi, přičemž sama pochází z čínské a indické medicíny. Mnoho lidí ji považuje za vrcholnou formu masáže. Thajská masáž nohou vychází z nauky o tělesných energetických drahách, které spojují články mezi chodidly a jednotlivými částmi těla a veškerými orgány a žlázami. Stimulace reflexivních bodů má pozitivní účinek na celý organismus, působí příznivě na psychiku a odbourávání stresu, to vše Vám zajistí thajská masáž nohou.\nThajská masáž nohou pomáhá při těchto potížích\nNabízíme nejrůznější druhy masáží a zábalů pro relaxaci těla i duše. Dále se zabýváme problémy s imunitním systémem, redukcí váhy a odkyselení organismu, úpravu stravovacích návyků a poradenstvím.\nKe zlepšení oběhu lymfy\nK očištění od toxinů a nečistot\nKe snížení tvorby civilizačních nemocí\nK odstranění pocitu těžkosti a únavy nohou a otoků chodidel\nKe stimulaci funkce vnitřních orgánů\nJako prevence bolestí hlavy a migrén\nKdy se Thajská masáž nohou nedoporučuje?\nPři nekompenzované hypertenzi\nPři diabetes a chorobách srdce\nPři plísňových onemocněních nohou\nPři vysokém či nízkém krevním tlaku\nPři zánětu žil a při tvorbě krevních sraženin\nU žen těsně před a první dny menstruace\nPo nedávno podstoupené operaci