Magdík.H Po, 02/02/2009 - 13:42\nAhoj holky. Jsem teď 21tt. Začala přemýšlet o porodu. Nejdřív to bylo v pohodě, četla jsem si vaše článečky o nich a říkala jsem si, že to musím zvládnout, že to bude snad v pohodě. Ale pak jsem o tom začala přemýšlet víc a napadají mi samý děsný věci. Přijde mi to celý hnusný. Bojím se, že to bude šíleně bolet, že ty porodníci budou nepříjemný, že se na mě vykašlou, nebo že mi budou nutit, co nechci. přijde mi hnusný, nastřihávat. Nechci, aby mi někdo střihal do těla. Co když to udělají a ani se mi nezeptají. Nechci rodit vleže. Přijde mi nemožný vyvíjet fyzickou aktivitu, když ležím a tlačit do kopce. Nechci, aby na mě zírali cizí lidi - porodnici a aby na mě šahali. Přijde mi to hnusný. Aby mi poroučeli, co mám dělat, rozhodovali o mě beze mě atd. Mám strach, že si se mnou budou dělat co budou chtít a nic mi nevysvětlí. Přijde mi i dost odporný a ponižující, že budu mít v těle takovou obrovskou díru, že už budu navždycky roztáhlá a hnusný a manžel už se mnou nebude chtít mít sex. vím, že to zní všechno ujetě a že vypadám jak blbka, ale já jsem z toho všeho dostala panický strach. Nechci rodit. Je to hnusný. Všichni na mě budou koukat, peskovat mi, poteče ze mě spostu krve(nesnášim krev). Je to celý tak ponižují. Miminko si moc přeju, těším se na něj, ňák ven musí, já vím. Ale mě se o tom i začaly zdát v noci děsný sny, budím se celá zpocená a vyděšená. říkala jsem to všechno manželovi, koukal na mě jak na marťana a nakonec mi ještě skoro vynadal, že jsem střevo, že porodit musí každá ženská a že je to přirozený. Jenže jemu se to mluví, jeho nic podobnýho nečeká. Všechno ods... já. Mě je furt zle, zvracím, jsem pořád doma a sama. On přijde z práce,utahaný, já to chápu. Ale on nechápe, že si chci popovídat. Já musím dřepět doma, on si zajde do hospody, já taky chodím ráda, ale copak můžu jít do zahulený místnosti?! A nakonec to budu já, kdo bude muset mít porodní bolesti, pak být pořád s mimi doma, on už si plánuje na léto festy, že já nemůžu, to ho moc nebere. že já budu muset být v noci s miminkem vzhůru atd. Teď mám ze všeho obavy, přijde mi, že na to vůbec nejsem připravená. Hlavně nechci rodit. Je to odporný a ponižující a hnusný. Já to nezvládnu\nNemas se ceho bat..\nsiska333 Po, 02/02/2009 - 23:37\nJa to videla kdysi stejne jako ty a na sale jsem doktorce strasne brecela a brecela jak male dite a ona na me zirala a nechapala??Ptala se proc a ja ji rekla,ze se toho vseho strasne bojim.. Bala jsem se kazdeho doteku,kazde bolesti a lidi co jsem neznala mi nahaneli hruzu a pak ten okamzik prisel a byla to vcelku takova rychlovka,ze jsem nestacila kulit oci Nastrihovali me aniz se me ptali,ale urco vedeli co delaji,pac malej mel skoro 4kg a strihani jsem vubec,ale opravdu vubec v tom fofru necitila a pak jsem uslysela krik maloska a byl to nejkrasejsi okamzik v mem zivote..Zvladnes to,neboj!!\nDíky moc za podporu. vím,\nMagdík.H Út, 03/02/2009 - 10:47\nDíky moc za podporu. vím, že to bude muset být :O Tak už se nedá nic dělat. Budu tím muset projít, ale když o tom přemýšlím, chvílemi mi zaplavuje panika. Ale když čtu přízpěvky od holek, který už to zažily a i přežily, tak mi to docela uklidňuje\nJo holka, jinak uz to\nMasulda Po, 02/02/2009 - 17:30\nJo holka, jinak uz to nepujdu. Odrodit to budes muset. Kazdy ma strach z porodu a jasne ze to boli.A le ze bych si ,rikala, ze me je neco odporny atd.....,PO PORODU DOSTANES TEN NEJKRASNEJSI DAR .A ta bolest za to urcite stoji. Nevim nejak co ti na to npsat, mas prazvlastni postoj, nebojim se pouzit slovo zvraceny. U rcite te necgci soudut, jsou to tve pocity a tohle je jen muj nazor.\nTý jó, neplaš, to přece\nadela kochrtova Po, 02/02/2009 - 15:52\nTý jó, neplaš, to přece zvládneme.\nJá měla loni v květnu jít na laparoskopii a hysteroskopii, takže se ve mě hrabali přes břicho i spodem. Teď jsem musela jít 4 dny po MS a tak jsem ještě špinila a bylo mi trapný, když mě doktoři pořád před zákrokem prohlíželi. Myslela jsem, že se hanbou propadnu. Ale pak jsem si řekla, že takových pipin jako mám já už viděli moře a že to pro ně není nic nového, tak jsem to taky přežila. A to mě operoval dokonce moc hezkej doktor. Tak nějak jsem se oprostila od těla, aby mi nebylo tak trapně a řekla si, že když chci mimi, tak pro to musím něco udělat.\nMě třeba přijde příjemnější, když do mě čučí chlap než baba. :s:\nTakže žádnej stres, ať nás tu nesplašíš všechny a to mimčo za trochu toho strachu určitě stojí.\nAhojky sorry ale proč sis\nNATALKAAA Po, 02/02/2009 - 15:41\nAhojky sorry ale proč sis nechavala mimčo kdyš nechceš rodit? přijd emi to ujety jak chceš to dite přivezt na svet když ti to přijde odporny vedelas do ceho deš a jak to probyha a v nemocnici ti jen doktori pomužou a jestly nechceš aby na tebe šahaly atd.Tak si potom nedokažu přectavit jak chceš rodit sory ale přijde mi to ujety .Ja mam taky strach z porodu a co mam delat bojim se mam taky přectavy že to nevydržim bojim s emoc jaky budu mit bolesti a porod ale pak si vzpomenu že budu mit vedle sebe mimi Ahned si řeknu že to musim vydržet že to za to stoji tak se neboj vše bude oki\nHolky, jste fakt zlatíčka.\nMagdík.H Po, 02/02/2009 - 15:33\nHolky, jste fakt zlatíčka. už jsem o něco klidnější. Potřebovala jsem se vypovídat někomu, kdo mi rozumí a taky jsem potřebovala uklidnit. Snad to nebude tak zlý. Snad to zvládnu. Je pravda, že mimi tam na věky zůstat nemůže\nMadla Po, 02/02/2009 - 14:54\nje naprsot přirozené, že se bojíš! Porod je hrozně intimní věc, ale vezmi si, že tím na svět přivedeš úplně nového človíčka, dítě, které v tobě rostlo, které jsi vyživovala a které jste s partnerem s láskou stvořili. Ano, porod bolí, ale ta bolest je pak odměněna orhmonou radostí, kdy můžeš vidět a dotýkat se miminka, které jsi v sobě po celou tu dobu nosila. A jestli máš opravdu tak strašně velký strach z přirozeného porodu, tak se s tím svěř svému gynekologovi. Neboj, nebude se ti smát a ani tě odsuzovat (tedy, pokud je to správný a morální lékař), ale mohl by uvažovat o tom, že tě doporučí k císařskému řezu. K císaři se totiž přistupuje i v případě, kdy má žena opravdu panický strach z přirozeného poordu. jenže císařský řez je velkým rizikem pro matku i pro dítě, měla bys velkou jizvu, se kterou by mohly být problémy, je to přeci jen velký operační zákrok.\nAle já myslím, že tak daleko to nedojde, prostě je toho na tebe teď moc a takhle "plašíš". to, že měla kamarádka horzný porod neznamená, že prožiješ stejné věci, naopak můžeš být příjemně překvapená jak postupem porodu, tak třeba přístupem personálu. Zjisti si o porodnici, kde chceš rodit všechny možné informace, domluv se třeba na prohlídce porodních sálů a svěř se jim se svou obavou. Věř, že ti nikdo nebude svévolně porod komplikovat, lékaři i porodní asistentky budou dělat jen to, co bude nutné pro tebe a pro dítě. Moc bych ti doporučila, abys začla chodit na nějakou přípravku k porodu, tam tě naučí správně dýchat a zbaví tě tak nejistoty.\nA to, že tě štve, že jsi doma sama, zatímco přítel oobčas zajde do hospody, to, že si plánuje na léto fesťáky, zatímco ty víš, že budeš v létě s miminkem, je úplně normální pocit. já jsem prakticky na celé těhotenství sama, je to sice nepříjemné a občas to fakt obrečím, ale to hodně dělají hormony. Neboj se, zvládneš to, uvnitř jsi silná ženská, kterou prostě jen teď přepadly obavy.\nAhojky Madlo. Díky moc za\nMagdík.H Po, 02/02/2009 - 15:29\nAhojky Madlo. Díky moc za podporu. Asi se přihlásím co nejdřív do nějakého kurzu, abych si to okoukla. Snad ten porod přežiju i psychicky\nNeboj se, to zvládneš!\nMadla Po, 02/02/2009 - 18:08\njak po fyzické, tak po psychické stránce. A ten mateřský pocit, který tě zaplaví, až k tobě položí tvé miminko, tak ten smaže veškerou bolest jak fyzickou a psychickou a pak už budeš mít oči jen pro mimčo Přeju hodně síly!\naaaale prosim te, co to tu\nmeiah Po, 02/02/2009 - 14:32\naaaale prosim te, co to tu pisas...vyprdni se na jakoukoliv depku...ublizujes akorat miminku..porod je uplne normalne a prirozena vec....ja jsem driv nechtela kvuli tomu deti...pak jsem skoukla vsechny porody na youtube.com a zlepsila jsem si mineni, je to uplne normalni....takze prestan na tohle myslet a radeji se necim zamestnej..co ja bych za to dala, kdybych byla tehotna\naaaale prosim te, co to tu pisas...vyprdni se na jakoukoliv depku...ublizujes akorat miminku..porod je uplne normalne a prirozena vec....ja jsem driv nechtela kvuli tomu deti...pak jsem skoukla vsechny porody na youtube.com a zlepsila jsem si mineni, je to uplne normalni....takze prestan na tohle myslet a radeji se necim zamestnej\njá vím, že mám být\nMagdík.H Po, 02/02/2009 - 15:35\njá vím, že mám být ráda, že čekáme zdravýho mimíska. Já jsem, jsme moc štastná, ale ňák to na mě najednou padlo. Ale už je líp\nAhoj Magdi, myslím, že\nalenkas Po, 02/02/2009 - 14:22\nmyslím, že obavy z blížícího se porodu má asi každá těhulka, někdo se bojí víc, a někdo míń. Možná Ti ten porod teď připadá odporný, ponižující a hnusný, ale zkus se na to podívat i z té lepší stránky. Ten den, kdy přivedeš na svět svoje dítě, bude možná pro tebe opravdu jeden z nejtěžších a nejbolestivějších dnů v životě, ale uvidíš, že až ti mimčo dají poprvé na bříško (pokud tedy budeš rodit přirozeně), tak všechny tyhle pocity co máš teď vystřídají jiné,daleko hezčí a intenzivnější a naopakporod se najednou stane pro tebe nezapomenutelný a nejsilnější okamžik v životě. Vždyť co může být pro ženu krásnějšího než mít poprvé na bríšku čerstvě narozené miminko, které ji předtím rostlo 9 měsíců v bříšku, kopáním jí dávalo najevo, že žije a že se těší až ho bude maminka chovat v náručí?\nBeru to aspoň podle svých pocitů po porodu, protože to jsem prožívala tak neskutečně silné okamžiky štěstí, radosti a úlevy, že to mám za sebou, že se to nedá ani popsat.\nA co se týče toho samotného porodu, tak hodně záleží právě na přístupu, jaký k tomu máš. Když se toho tak předem bojíš a znechucuješ si to, tak to pak asi z toho budeš mít fakt jenom špatné zážitky, ale když si budeš říkat, že porodem dáš přece nový život tomu miminku, co v sobě nosíš, a že porod je prostě nezbytná věc, ke které patří všechny ty nepříjemnosti o kterých píšeš, prostě když na to budeš koukat spíš pozitivně, tak to nebude tak strašné.\nJe pravda, že Tě v případě nutnosti nastřihnou, aniž by se Tě ptali, protože porodník sám pozná, kdy je nástřih nutný a kdy ne, a pořád je lepší, když Tě nastřihnou, než aby ses pak celá roztrhla nebo jinak zkomplikovala průběh porodu. Vě většině porodnic už je možnost rodit i v jiných polohách než vleže, ale myslím, že při samotném tlačení budeš nakonec ráda, když budeš aspoň v polosedu. S tím, že na tebe budou sahat cizí lidi, porodníci, asistentka atd., se prostě musíš smířit, je to nutné, ale uvidíš, že při porodu to tak vnímat nebudeš, to bude to nejmíň důležité. A neboj, ta díra v Tobě po porodu nebude pořád taková, ono se všechno zahojí a za pár měsíců budeš skoro taková jako dřív, takže i toho sexu se neboj. Manžel byl se mnou u porodu, prožil se mnou obě doby porodní, byl pak se mnou na sále, když mě doktor 50 minut šil, držel v náručí našeho syna a jsem opravdu ráda, že to se mnou všechno prožíval. Myslím si, že díky tomu, že byl u porodu, si mě začal víc vážit nejen jako ženy, ale i jako matky, která mu porodila zdravého syna, a to je to nejdůležitější. Porod rozhodně neměl na náš sexuální život žádný negativní vliv.\nMyslím, že teď v tobě hodně pracují těhotenské hormony, kdy všechno prožíváš víc než jindy, ale věř, že porod (pokud nenastanou nějaké náhlé komplikace) patří k nezapomenutelným okamžikům v životě, a když budeš držet své miminko v náručí, uvědomíš si, že to všechno stálo za to (budeš už ovládaná těmi mateřskými hormony, které tě napumpují pořádnou dávkou štěstí a na to špatné rychle zapomeneš).\nRodily už miliony žen a miliony žen čekají druhé, třetí dítě, takže to znamená, že první porod je rozhodně neodradil od dalších dětí, spíš naopak, chtějí ten nádherný pocit po porodu zažít znova.\nTak doufá, že jsem Tě mou dlouhou odpovědí moc neunavila, jen jsem se trochu vypsala ze svých pocitů.\nUžívej si teď, že jseš těhotná a na to negativní zatím nemysli, nech všemu volný průběh.\nDancE Po, 02/02/2009 - 14:34\nMusím souhlasit, hlavně každý porod je úplně jiný a každá ženská to vnímá jinak.\nAhojky. Jsi hrozně hodná,\nMagdík.H Po, 02/02/2009 - 14:30\nAhojky. Jsi hrozně hodná, že jsi mi napsala tak dlouhou odpověď. Docela mi to uklidnilo, což teď dost potřebuju a dodalo mi to pozitivnější myšlení. Nedokážu si představit co mi čeká a narazila jsem na netu na několik článků, který mi dost vyděsily. jsem ráda, že jsem si mohla přečíst osobní zážitek někoho určitého. Tak snad to nebude tak strašný. nechám si tvůj příspěvek a až to na mě zase padne, tak si to opět přečtu. Děkuji ti moc. Jsem vděčná za jakékoliv uklidnění a ujištění, že to přežiju\nAhojky ahojky, no nezlob se\nmala Jana Po, 02/02/2009 - 14:09\nno nezlob se na mě, ale po přečení Tvojeho článku si říkám, proč si na tohle všechno nemyslela dříve, když jsi to mimi chtěla a udělali jste si ho. :? Vždyť Ti to muselo být už tehda jasné, že budeš muset být s mrňouskem doma a starat se o něho. Nic ve zlým, ale myslím, že mít takového malého úžasného drobečka, který Ti bue dělat radost a poroste jako z vody je nade všechno a že na všechny fesťáky a podobně určo můžeš zase pak, až mimi odroste. :w:\nBych se na všechno tohle vykašlala, vůbec to neřešila, stejně už nic s tím nevyřešíš a prostě se těšila na mimčo. uvidíš, že to bude super. Taky mě občas přepadnou chvilky depky, ale pak je to zase přejde a je to OK. Tak hlavu vzhůru, ono to pude.\nA ten porod....to zvládneš, vždyť už rodilo tolik ženských před náma a ještě rodit bude i po nás.... ( a dneska se Ti už v každé porodnici snaží vyjít vstříc jak jenom to jde, tak že žádný strach )\nJá vím, že to celý zní\nMagdík.H Po, 02/02/2009 - 14:22\nJá vím, že to celý zní jak od puberťačky. Na miminko se šíleně těším, i manžel. Byla jsem u známý, má měsiční holčičku, je nádherná. Nemohla jsem se na ní vynadívat a pořád jsem jí chovala. Věděla jsem, že budu muset být doma, ale někdy mi zamrzí, že mi manža nechá třeba v sobotu večer samotnou a jde si za kamarádama, když ví, že já se jít bavit nemůžu. A jak jsem byla u tý známý, tak mi i dost vystrašila s tím porodem. :O řekla, že to byl příšernej zážitek a že už nikdy rodit nebude.\nNo je škoda, když\nmala Jana Po, 02/02/2009 - 15:32\nNo je škoda, když zůstáváš sama doma a manža se chodí bavit za kámošema.....určo by bylo od něho hezčí, kdybyste měli nějaký společný program a dělali to co můžeš i v pohodě Ty. Třeba když to proberete, tak to pude i jinak\nA s tím porodem....myslím, že každá ženská ho prožívá totálně jinak a pro každou to je jiný zážitek. Znám holku, která říká, že raději půjde znova rodit, než aby šla k zubaři. Ono se to určo bude dát zvládnout\nPS: Taky mám z toho docela bobky. Raději jsem vzdala pročítání zážitků s porodama, co tady psaly holky..... Jinak bych se asi taky rozklepala\nsháním vánoční oblečení š. 98 pro kluka.\nJak dlouho to bolí po slepáku?\nrostou nám 3 stoličky najednou\njsem s manželem hrozně nešťastná :(\nvýběr foteček z poslední doby


Přijdou silné bouřky, varují meteorologové – Novinky.cz\nstředa 1. května 2013, 11:26\n(Aktualizováno: středa 1. května 2013, 12:31 )\n"Na Moravě a ve Slezsku očekáváme lokálně i intenzivní bouřky. Předpokládáme, že celkový úhrn srážek dosáhne většinou 10 až 30 milimetrů, ojediněle se mohou vyskytnout i srážkové úhrny do 50 milimetrů," citovala ČTK meteorology.\nBouřky jsou očekávány od čtvrteční 15. hodiny, výstraha platí až do pátečních 09:00 hodin. Meteorologové varovali před bouřkami hlavně na Moravě, nevyhnou se však ani Pardubickému, Libereckému a Královéhradeckému kraji.\nČHMÚ už o víkendu upozornil, že květen bude mírně chladnější a deštivější, než v průměru bývá. Srážkově nadprůměrný má být právě tento týden a pak také poslední dny tohoto měsíce. [celá zpráva]


pepek79 14.04.11 08:27\nMáte někdo zkušenost s tímto dodavatelem www.vyfukovesystemy.cz ?Koukal jsem, že maj hodně dobrý ceny výfuků na naše auta a hlavně to nejsou žádný poláci, ale značový originály.Já měl nějakýho poláka a vydržel mi přesně rok a půl, tak jsem si řekl, že si připlatim za kvalitu a koukám, že tady je to skoro za tu samou cenu co jsem kupoval to šitózního polmostrowa nebo jak se to jmenovalo.\npivrnec 01.09.10 20:42\n« Re: Re: Alfa nebo Ford?\nTp s tebpu souhlasim,ale covece,ktere auto s nezavyslim zavesenim dokaze strejchnou o obrubnik a neohnout aspon raminko:-).\npetulinka 31.08.10 12:02\n« Alfa nebo ford???\nMůj osobní názor je alfa... mám 156 2.4JTD a jsem s ní spokojená\nplusy: Na naftu to má celkem líbivej zvuk (upozorňuju na naftu!!!), táhne už od 1500ot, tak ve 2000ot zatáhne turbo ale hned neumře- lineárně se výkon zvyšuje... no do vysokejch otáček nad 4000sem to nikdy nezkoušela ale prej to táhne i dál=) Výkon celkem solidní 140koní (103kw), spotřeba taky ujde 5-7l podle stylu jízdy, motor je to spolehlivej a asi nejvíc blbuvzdornej od alfy, a libivej vzhled, ale to maj všechny alfy takovej sexy kukuč=)\nMínusy: horší výhled dozadu (ať žijou parkovací senzory), obrovskej motor způsobuje tragickej rejd (takže parkování na komunistickym sídlišti když jedu k rodičům je peklo) těžkym motorem a českejma silnicema trpí přední náprava, ale až zas tak tragický jak se říká to není.\nDále dle zkušeností rodiny... Twin spark je spolehlivej motor pokud má řádnou péči správnej- hlavně často kontrolovanej a dolejvanej správnej olej- nepřetahovat intervaly výměn, vše co je potřeba měnit včas (filtry atd.) a lejt do toho aspoň trochu kvalitní benzín...Ale pokud ho dostane do rukou idiot tak je mrtvej za chvíli.....(když sem jeden slyšela znít jako diesel tak na mě šly mrákoty co s tim někdo dokáže udělat- to proboha nekupovat- to už je nevskřísitelný- téměř.) Alfy prostě nejsou blbuvzdorný, ale to neznamená že jsou nespolehlivý...\npetulinka 31.08.10 11:39\nNesouhlas.... s AR 156 s motorem 2.4jtd jsem naprosto spokojená-problémový není ani omylem.. drahý? možná když si kupuješ nový auto jinak s údržbou to není nijak hrozný..projev je na naftu dostatečně kultivovaný a spotřeba je menší než u fobie 1.4TDI-podle jejich testů- tomu sem se musela smát když hlásali nízkou spotřebu a pak jim tam vylezly cifry stejný, někdy horší než mám s alfou.. Jediný mínusy jsou že je hodně těžkej a přetěžuje přední nápravu která to pak hlásí rychlejším opotřebením- ale ne o moc a kvůli tomu velkýmu motoru to má tragickej rejd- jinak naprosto super... Takže doporučuju alfu- jenom u ojetin dávat bacha na předchozí majitele...\n"-- skrytý --" 17.08.10 15:28\n« Re: AR / Ford\nAlfa v naftě?! ;-\_\nJó takhle nová 1,9 biturbodízlík co má být v nové Deltě, to by se mi líbilo v GTčku :yes:\n..ale jinak neee\nS údržbou svatá pravda, o Alfu je dobré se starat a idálně garážovat protže zima venku makaróncům prostě nesvědčí a i tak mi každé jaro odejde nějaké stahování okýnka, gumová hadička nebo zámek centrálu,ale to oprava za 500 většinou vlastnoručně\n"-- skrytý --" 17.08.10 15:22\nProtože TS většinou prostě zničí tupý uživatel, kdežto u JTS ten motor prostě jen ztratí výkon, pomřou koně a občas místo akcelerace sotva drží krok, což se děje občas a s trochou snahy se to dá vpohodě prodat. Hlavně u 2,4 to řeší na Lanciích snad všichni.\n"-- skrytý --" 17.08.10 15:14\n« Re: Alfa nebo Ford?\njen k tomu podvozku, alfa má komplikovanější sporotvní zavěšení vzadu, stačí blbě projet zatáčku, vzít to na obrubník a můžeš si chystat pětimístnou sumu. Jezdí se s tím ovšem skvěle ikdyž s wagónem jsem nejel...\n"-- skrytý --" 17.08.10 15:10\njediné doporučení.. nekupouj si šroty!\nJe pravda že podle mě je 2,4JTD od makarónců naprosté neštěstí, ten motor, je drahý, težký a problémový. 2.0 benál ať už TS nebo 5vál fiat jsou mnohem lepší a mají stejný výkon i spotřebu nemluvě o kultivovanosti projevu.\nOsobně mám právě ten pětivál v Lancii, která má být "luxusní" ital a díly mám levnější než na škodovku/seat.\nFRPE 09.04.10 23:16\nJá dříve Ford, nyní jednoznačně Alfa! ;-)\n"-- skrytý --" 28.12.09 20:39\n« AR / Ford\nimho můžu srovnávat poměrně racionálně ( oboj mi prošlo rukama ) .Podle abecedy:\nAlfu bych bral vždy v naftě, preferuji 1,9 ( 2,4 poměrně citelně zatěžuje přední nápravu bez ohledu na model ) .Italové obecně jsou spíš o srdci než raciu, moje 156ka má momentálně ujeto 270tkm a spokojenost je naprostá. Jen pod jednou podmínkou pravidelná a prvotřídní údržba.\nForda bych naproti tomu zjednodušil na motor 2,0 benzín. jedná se o léty prověřený a průběžně vychytaný agregát ( a je jedno jestli Focus nebo Mondeo, Galaxy atd. ). u malých modelů pak 1,6 benzín. Technicky jednodušší konstrukce a směšné ceny dílů, auto dělník a opravitelné většinou kdejakým kovozemědělcem coz je určitě pro spoustu lidí argument, ale když Ford ( hlavně z doby tzv. New edge designu ) nemá to charisma jako Alfa.\nObecně si myslím že záleží na konkrétním autě u kterého stojím, než na názoru TUV statistiky nebo odborníka ze servisu za rohem.\n"-- skrytý --" 21.12.07 13:37\nno kdyz si koupis nejporuchovejsi model na svete :-) tak se nediv :-)\n"-- skrytý --" 19.12.07 08:33\nJá jsem měl Alfu 155 2.5 TD. Bylo to nejhorší auto co jsem měl a to jich byla spousta. Snad jen dobré jízdní vlastnosti. Ford je určitě spolehlivější a taky dostupnější náhradní díly. Alfa má ale své kouzlo. Proto já vůl jsem si koupil GTV a již jsem zase v tom.\nmagic:tak nevim,alicky bych rekl ze to krapka neni..ale copak ja,ze jo..autorizak fordu i servisak mi taky rekli ze neni..tak se v tom vyznej..\n"-- skrytý --" 09.03.07 13:55\nrradik: jak si ale jinak vysvětlit ty problémy s dráty? Já samozřejmě jen spekuluju, ale ukazuje to spíš na bouračku a dlouhý vyřizování s pojišťovnou. Pak to stojí venku, na dešti nebo sněhu, vesele do toho prší a nakonec to nějakej moula narychlo zbouchá dohromady, aby se to dalo co nejrychleji prodat a postavit tam další vrak.\nAle je to samo jen spekulace, v životě jsem to auto neviděl...\n"-- skrytý --" 09.03.07 13:40\nS tim JTS bych to nevidel tak jasne - na inzertnich webech jsou mraky TS s motorschade, ale JTS sem snad nevidel ani jednu... Tak cim to je? Vim ze to ma stejnej spodek jako JTS, ale uz se preci dela dost dlouho na to, aby se to projevilo taky...\nzmulin 09.03.07 12:58\nMagic:Moje zkušenost z dlouhodobýho provozu JTS je stejná jako všech s TS.Občas to prostě žere olej a kdybych to nehlídal,tak to přidřu taky.Něco o těchhle autech víš,tak přeci musíš taky uznat,že tenhle problém stál za většinou motorschade motorů TS.\nJinak váha vzduchu je pořád Bosch a taky už jsem jí měnil.Jediný co by naopak mohlo bejt u JTS jako bonus je porucha přímýho vstřiku.Taky tušim Bosch.\nmagic: křapka to nebyla.myslim,ze predchozi majitel na to auto sral a to je cely o cem ty problemy byly.. pro me pouceni - ne vzdy hledet primarne na cenu (bylo to prvni auto,tak me to snad omlouva ;-) )\n"-- skrytý --" 08.03.07 23:25\nzmulin: promiň, to je možná tvoje zkušenost, moje nikoliv. Uvádím pouze a výhradně to, co mám sám vyzkoušeno.\nzmulin 08.03.07 19:22\nJá jsem jel jenom ve Focusu 2.0 sedan a i když dobrý,tak Alfa je na tom líp,ale nevim,jak rizsáhlý jsou úpravy podvozku u ST,což může bejt docela podstatný ;-)\nMagic:Vim,že už jsem Ti to psal několikrát,ale ještě jednou prosím o nerozlišování motorů TS a JTS ohledně poruchovosti,protože u TS je to zapříčiněno spotřebou oleje a čidlo nereaguje,tudíž se přidřou a časem odejdou.JTS má ale bohužel stejnej problém.Když to proženu,tak to žere olej taky a taky to neukazuje.Že to má jinou hlavu,kterážto byla bezproblémová i u TS,mi pomůže pouze v lepším průběhu výkonu a spotřebě(tam jenom o kousíček)\n"-- skrytý --" 08.03.07 18:08\nTo je opravdu smutná story, ale vzhledem k tomu, že jsi kupoval ojetinu, nejednalo se o bouraný auto?


Český ekonom a politický činitel profesor Ota Šik (* 11. 9. 1919) byl za II. světové války členem odbojové organizace Národní hnutí pracující mládeže, v roce 1940 vstoupil do ilegální KSČ, v roce 1941 byl zatčen gestapem a 1941-45 vězněn v koncentračním táboře Mauthausen.\nPo válce absolvoval Vysokou školu politickou a sociální, v roce 1949 Ústřední politickou školu KSČ. V letech 1945-51 byl pracovníkem KV KSČ v Praze a ÚV KSČ, v období 1951-62 přednášel na Vysoké škole stranické při ÚV KSČ, od 1957 byl jejím profesorem. V 60. letech byl členem korespondentem, pak akademik ČSAV a současně ředitelem Ekonomického ústavu ČSAV. Od roku 1958 byl kandidátem, od roku 1962 členem ÚV KSČ.\nPatří mezi zakladatele české marxistické politické ekonomie, od dogmatismu se postupně vyvíjel k reformním názorům a postojům. Zabýval se problematikou plánovitého řízení národního hospodářství a zbožně peněžními vztahy za socialismu, byl hlavním autorem československé ekonomické reformy 60. let, usilující o spojení socialistického plánovitého hospodářství a tržní ekonomiky. V roce 1968 patřil k čelným představitelům progresívního proudu v KSČ a k vůdčím osobnostem Pražského jara.\nV roce 1968 (od 8.4. do 3.9.) byl místopředsedou vlády, pověřeným otázkami ekonomické reformy, od července 1968 do listopadu 1969 byl poslancem ČNR. V srpnu 1968 byl kandidátem na funkci předsedy české vlády. Po srpnové invazi 1968, jež ho zastihla na dovolené v Jugoslávii, donucen odejít z vlády a zůstal v zahraničí.\nV letech 1969-70 absolvoval studijní a přednáškový pobyt ve Švýcarsku a Skandinávii. V květnu 1969 byl vyloučen z ÚV KSČ, postupně zbaven všech funkcí a nakonec i v únoru 1970 čs. občanství. Od roku 1970 žil ve Švýcarsku (od 1983 švýcarský občan), Tam působil jako profesor srovnávacích ekonomických teorií na universitě v Basileji a na Vysoké škole hospodářských a sociálních věd v St. Gallen.\nPo převratu v roce 1989 byl tři roky členem rady konzultantů presidenta ČSFR.\nSocialistická reprodukce (1955), Ekonomika, zájmy, politika (1962), K problematice socialistických zbožních vztahů (1965), Plán a trh za socialismu (1967), Třetí cesta (1972), Das Kommunistische Machtsystem (Hamburg 1976), For a Human Economic Democracy (1985), Wirtschaftsysteme (1987), Ekonomické reformy a demokratizace (Köln 1987), Jarní probuzení - iluze a skutečnost (Curych 1989, Praha 1990)\nVysoká škola hospodářských a sociálních věd v St. Gallen pořádala každoročně tzv. vědecké rozpravy - kolokvia, na nichž se dva až tři dny diskutovaly významné vědecké problémy v malém okruhu světově uznávaných vědců. V září 1989 probíralo kolokvium připravené a řízené Otou Šikem otázku vymezení koncepce socialismu jako společenského systému a dalších perspektiv socialismu po krachu stalinské koncepce "reálného socialismu". Výsledky této konference byly shrnuty ve sborníku "Socialismus dnes?".\nSborník vyšel v roce 1990 v The Macmillan Press Ltd., Londýn a hned vzápětí v nakladatelství Academia (upoutávka na obálce je zde). Obchodně to byl tehdy propadák. Přesto se nejednalo obsahově o nezajímavý počin. Na tomto místě se můžete s vybranými částmi tohoto sborníku seznámit.\nSocialismus - teorie a praxe\nI. vývoj koncepce socialismu řízeného komunisty\nII. Zásadní nedostatky v hospodářské praxi „reálného” socialismu\nIII. Chyby v teoretickém zdůvodnění socialismu\nIV. Model třetí cesty\nV. Oživení teorie konvergence\nDogmata a život\nGenadij S. Lisičkin\nSocialismus: podrobná analýza vlastní koncepce\nDva postřehy o socialismu a reformách\nProblémy s definicí socialismu v současném světě\nProč vůbec socialismus\nDilema systémových změn: ceny nabídky a poptávky\nSocialistické vlastnictví: obsah a formy realizace\nRuben N. Jevstignějev\nŘízený trh. Budoucnost socialismu?\nSoučasné sociálně-ekonomické pojetí socialismu\nSocialistické hodnoty a ekonomické systémy\nNěkolik poznámek o socialismu. Výsledky diskuse při příležitosti vědeckých rozprav na Univerzitě St. Gallen ve dnech 28.-30. září 1989\nOta Šik a Karl-Friedrich Raible\n1. Interpretace pojmu „socialismus” a problematika vlastnictví\n1.1 Pojem „socialismus”\n1.2 Mají být tyto teorie zachovány nebo opuštěny?\n1.2.1 Teoretický základ společenského řádu\n1.3 Alternativní modely socialismu\n1.3.1 Společenské vlastnictví\n1.4 Socialistické hodnoty\n2. Nezbytnost tržních vztahů nebo spíše spojení mezi plánováním a trhem v reformovaném systému\n2.1 Spojení mezí plánováním a trhem\n2.2 Plánování v procesu přechodu\n2.3 Selhání trhu\n3. Vztah ekonomiky a politiky v průběhu reformního vývoje\n3.1 Demokracie jako hodnota\n3.2 Přímá demokracie\n3.3 Demokracie s více stranami\n4. Význam kolektivního a individuálního vlastnictví kapitálu zaměstnanci\n4.1 Kolektivní vlastnictví kapitálu\n4.2 Individuální vlastnictví\nPříloha: Problémy reformování socialistické ekonomiky


Courtois nechce dělat v Chelsea Čechovi dvojku. Nebudu sedět na lavičce! vzkázal Mourinhovi - Sport.cz\n11. ledna 2014 08:48 - Madrid\nFotbalový brankář Thibaut Courtois, který patří londýnské Chelsea, ale už třetí sezónu působí na hostování v Atlétiku Madrid, přemítá nad svou další budoucností v londýnském celku. Belgická reprezentační jednička se v rozhovoru pro časopis Knack nechala slyšet, že nechce dělat dvojku Petru Čechovi a požaduje, aby mu kouč José Mourinho dal jasně najevo, jaká je jeho další budoucnost v anglickém týmu.\nFotbalisté Atlétika Madrid Thibaut Courtois (vpravo) a Tiago Mendes po ligovém zápase s Málagou.\nJednadvacetiletý brankář bude belgickou jedničkou na MS v Brazílii. V madridském Atlétiku si Courtois během dvou ročníků vybudoval velké jméno a experti ho zařadili mezi pět nejlepších fotbalových brankářů planety.\nZájem o talentovaného hráče prý má Barcelona, která stále nenašla nástupce Victora Valdése. Jenže Courtois patří londýnské Chelsea, která musí rozhodnout o jeho další budoucnosti. Prozatím je jisté to, že belgický brankář nechce krýt záda Petru Čechovi. „Nikdy jsem netvrdil, že jsem lepší brankář, než Čech. Ale už nepůjdu nikam, kde bych byl dvojkou," vzkázal na dálku trenérovi Blues Josému Mourinhovi.\n„S mým agentem a Chelsea máme dohodu, že se v nejbližších týdnech sejdeme s Josém Mourinhem, abychom došli k jasnému rozhodnutí," věří jednadvacetiletý brankář. „Cítím, že už nejsem tím hráčem, kterého prostě posadíte na lavičku. Mohu říct svůj názor a vím, jakým směrem se chci ubírat, ale konečné rozhodnutí bude mít manažer," dodal Courtois.\nChelsea získala Courtoise v roce 2011 z Genku, na Stamford Bridge ale neodehrál ani zápas a hned zamířil na hostování do Atlétika. Smlouva v londýnském celku mu vyprší v roce 2016.


Aby se podal ucelený obraz o svobodné vůli člověka, musí býti připojeno mnohé z toho, co leží mimo, avšak uplatňuje více méně své vlivy na hlavní věc! Svobodná vůle! Jest to něco, před čím se v zamyšlení zastavují i význační lidé, protože podle zákonů sprave- dlnosti musí při zodpovědnosti býti zde nezbytně i možnost svo- bodného rozhodnutí.\nZe všech stran slyšíme volání: „Kde se má v člověku vzíti svo- bodná vůle, když ve skutečnosti existuje Prozřetelnost, vedení, urče- ní, vlivy hvězd a karma? Člověk jest postrkován, hoblován, formo- ván, ať chce nebo nechce!“\nOpravdu hledající vrhají se s horlivostí na vše, co pojednává o svobodné vůli ve zcela správném poznání, že právě v této věci je nutně třeba vysvětlení. Dokud toho není, nemůže člověk také zauj- mouti správné stanovisko, aby se ve velkém stvoření zdůraznil jako činitel, kterým vskutku jest. Nemá-li však správné stanovisko ke stvoření, zůstává v něm nutně cizincem, bude bloudit, nechá se str- kat, hoblovat a formovat, protože mu chybí vědomí cíle. Z jednoho vyplývá pak druhé a přirozeným důsledkem stal se člověk konečně tím, čím je dnes a čím ve skutečnosti býti nemá!\nVelikým nedostatkem člověka jest, že neví, v čem vlastně záleží jeho svobodná vůle a jak se projevuje. Tato okolnost také nasvědču- je, že úplně ztratil cestu ke své svobodné vůli a neumí ji již nalézti.\nVstup na cestu pochopení není již znatelný pro navátý písek. Stopy jsou zaváty. Člověk běhá nerozhodně v kruhu, při tom se zna- vuje, pokud svěží vítr opět neuvolní cestu. Je přirozeno a samozřej- mo, že pak veškerý navátý písek zvíří se v šílené smršti a dříve, než opět ulehne, oslepí mnohé oči, které žádostivě hledají dále vchod na cestu. Proto musí si každý počínati co nejopatrněji, aby si udržel volný rozhled, pokud i poslední prášek písku nebude odvanut. Jinak může se mu státi, že sice uvidí cestu, ale s lehce zkaleným zrakem učiní chybný krok stranou, klopýtne a padá, až zapadne, maje již cestu před sebou.\nTo však není vůle svobodná, nýbrž vůle vázaná pozemským ro- zumem!\nSvobodná vůle, která jediná vrývá se do vlastního života tak hlu- boko, že přesahuje daleko až do světa záhrobního, která vtiskuje svou pečeť duši a je schopna ji utvářeti, je zcela jiného druhu. Je mnohem větší a není proto tolik pozemská. Není také z toho důvo- du v žádném spojení s pozemsky hrubohmotným tělem a tedy také ne s mozkem. Tkví jedině v samotném duchu, v duši člověka.\nKdyby člověk vždy znovu a znovu nepřiznával neomezenou nadvládu rozumu, mohla by svobodná vůle jeho duchovního, vlast- ního „já“, která hledí dále, určovati jemným vycítěním směr rozu- movému mozku. Pak musela by vázaná vůle, které je nutně třeba ku provádění všech pozemských účelů, vázaných na prostor a čas, velmi často nastoupiti jinou cestu, než je tomu dnes. Je snadno vysvětlitel- no, že by tím i osud člověka nabyl jiného směru, protože následkem jinak nastoupené cesty splétá i karma jiné nitky a přináší jiné zvratné působení.\nToto vysvětlení nemůže samozřejmě ještě docíliti správného po- chopení svobodné vůle. Má-li býti o této vůli nakreslen ucelený ob- raz, je nutno věděti, jak se svobodná vůle dosud projevovala. Nutno také věděti, jakým způsobem se dělo často tak mnohostranné splétání stávající karmy, které ve svém působení je schopno zakrýti svo- bodnou vůli tak, že často lze stěží ještě poznati její existenci. Často již vůbec ji poznati nelze.\nTakové vysvětlení možno však podati pouze tehdy, vrátíme-li se ke vzniku duchovního člověka. Jest nám vyjíti od chvíle, kdy se du- chovní zárodek člověka po prvé noří do jemnohmotného obalu na nejzazším okraji hmotnosti.\nPak vidíme, že člověk zdaleka není tím, jak se domýšlí. Nemá bezpodmínečného práva na blaženost a věčný, trvalý osobní život.*) Výrok: „Jsme všichni dítkami Božími“ v tom smyslu, jak ho lidé chápou nebo si myslí, je nesprávný! Každý člověk není dítětem Bo- žím, nýbrž stává se jím jen tehdy, když se k němu vyvinul.\nVyšel rozsévač, aby rozséval: Tam, kde Božské, věčné, vznáší se nad stvořením a kde nejjemnohmotnější ve stvoření dotýká se by- tostného, tam je pole k výsevu lidských duchovních zárodků. Jiskér- ky vyletují z bytostného přes jeho hranice a zapadají do panenské půdy jemnohmotné části stvoření jako při elektrických výbojích bou- ře. Jako když tvůrčí ruka Ducha Svatého rozsévá semena do hmoty.\nJako nejvyšší a nejčistší je ve svém lesku věčně Božské, východis- ko všeho, začátek a konec, obklopené světlým bytostným.\nKdyž přeskočí duchovní jiskry z bytostného do půdy jemno- hmotných výběžků hmotného stvoření, utvoří se kolem této jiskry ihned plynný obal stejného druhu hmoty této nejjemnější oblasti hmotného. Tím vstoupil duchovní zárodek člověka do stvoření, které jako všechno hmotné je podrobeno změně a zániku. Dosud je prost karmy a očekává věci, které mají přijít.\nAž do těchto nejzazších výběžků zasahují výchvěvy silného pro- žívání, které se nepřetržitě odehrává uprostřed stvoření ve veškerém bytí i zanikání.\nI když jsou to jen nejjemnější náznaky, které jako dech procházejí touto plynovitou jemnohmotností, přece stačí, aby upozornily a probudily v duchovním zárodku citlivé chtění. Chce se mu „mlsati“ z toho nebo onoho záchvěvu a chce jíti za ním. Chceme-li to vyjád- řiti jinak, chce se jím nechati vléci, což je tolik, jako dáti se přivábiti. V tom je první rozhodnutí mnohostranně nadaného duchovního zárodku, který je nyní přitahován podle své volby sem i tam. Při tom utvářejí se také již první nejjemnější nitky ke tkanivu, které má býti pro něho později kobercem života.\nNyní však může rychle se vyvíjející zárodek použíti každého okamžiku, aby se oddal jinorodým záchvěvům, které jeho cestu trva- le a mnohonásobně křižují. Jakmile to začne, tedy přeje si to, změní tím svůj směr a sleduje nově zvolený druh, nebo jinými slovy, nechá se jím vléci.\nDuchovní zárodek sám má však v sobě jen ušlechtilé a čisté schop- nosti! To je ta hřivna, se kterou má ve stvoření „lichvařiti“. Oddává- li se ušlechtilým záchvěvům, tu zvratným působením oživí schop- nosti, v zárodku spočívající, vzpruží je, posílí a vypěstuje tak, že ča- sem nesou bohaté úroky a šíří ve stvoření velké požehnání. Takový rostoucí duchovní člověk stává se tím dobrým hospodářem.\nDuchovní zárodek nemůže býti tedy nečistým sám ze sebe, pro- tože pochází z čistého a chová v sobě jen čistotu. Po svém ponoření se do hmotnosti může však svůj obal, rovněž hmotný, pošpiniti\n„ochutnáváním“ nečistých záchvěvů podle vlastního chtění, tedy pokušením, ba může si tím zevně přivlastniti toto nečisté do duše tak, že mu nechá silně přerůsti ušlechtilé. Tím nabývá tedy nečistých vlastností na rozdíl od zděděných schopností ducha, které si s sebou přinesl.\nKaždá vina a veškerá karma jest jen hmotná! Je možná jen uvnitř hmotného stvoření a nikde jinde! Nemůže také přejíti na ducha, ný- brž může se na něho jen zavěsiti. Proto je možno smýti veškerou vinu.\nToto poznání nic nepřevrací, ale jen potvrzuje vše, co říkají ná- boženství a církev obrazně. Především vždy více poznáváme velikou Pravdu, kterou Kristus přinesl lidstvu.\nJe také samozřejmo, že duchovní zárodek, který se ve hmotě ob- tížil nečistotou, nemůže se s tímto břemenem vrátiti do duchovna. Musí setrvati ve hmotě tak dlouho, dokud tuto tíhu nestřásl a od ní se uvolnil. Bude při tom nucen ovšem stále setrvávati v oblasti, do které ho nutí váha jeho zatížení, při čemž rozhoduje větší nebo men- ší množství nečistoty. Nepodaří-li se mu až do dne soudu zbaviti se břemene a odhoditi je, nemůže se vznésti vzhůru vzdor čistotě du- chovního zárodku, který se ovšem nemohl rozvinouti podle svých schopností, protože zarostl býlím nečistoty. Tato nečistota zdržuje ho svou tíhou a strhuje ho do rozkladu všeho hmotného.**)\nČím vědomějším stává se duchovní zárodek ve svém vývoji, tím více nabývá jeho zevnější obal podoby vnitřního, svérázného druhu. Usiluje buď k ušlechtilému nebo neušlechtilému a nabývá tedy po- doby krásné, nebo nepěkné.\nKaždý zákrut a záhyb, kterými jde, tvoří uzel na nitkách, jež táh- ne za sebou. Tyto nitky na mnohých bludných cestách sem a tam, spletené v četná oka, mohou se státi sítí, do které se zaplete. Násled- kem toho duch v ní zajde, protože ho svírá, nebo se musí vytrhnouti násilím. Záchvěvy, kterým se oddal na svých cestách, mlsaje nebo užívaje, zůstávají s ním spojeny a táhnou se za ním jako nitky. Po těchto nitkách vysílají však za ním trvale své druhy záchvěvů. Za- chová-li tedy po dlouhou dobu stejný směr, mohou jak vzdálenější, tak i bližší nitky působiti v neztenčené síle.\nZmění-li však svůj směr, nabudou vzdálenější záchvěvy zkříže- ním nitek znenáhla slabšího vlivu, protože musí dříve procházet uzlem, který na ně působí jako překážka. Zauzlení znamená již spo- jení a splynutí s novým jinorodým směrem. Další nový směr, nepat- ří-li ku podobnému druhu jako první, působí na dosavadní dále roz- kladně a rušivě. Tak to jde dál a dále. Vzrůstem duchovního zárodku nitky houstnou, stávají se silnějšími a tvoří karmu, jejíž pozdější účinek může konečně nabýti takové moci, že přidruží k duchu ten či onen „sklon“, který je pak schopen omezovati jeho svobodné roz- hodnutí a dáti jim již předem odhadnutelný směr. Tím se pak svo- bodná vůle zatemní a nemůže se již jako taková projevovati.\nZárodek ducha, který se takto vyvíjí stále více, musí se při tom neustále více přibližovati k zemi, protože od země vycházejí zá- chvěvy nejsilnější. On stále vědoměji kormidluje za nimi, nebo, lépe řečeno, nechá se jimi „přitahovati“, aby stále silněji mohl vychutná- vati druhy záchvěvů, které si podle své náklonnosti zvolil. Chce pře- jíti od mlsání ke skutečnému „chutnání“ a „užívání“.\nZáchvěvy od země jsou proto tak silné, že zde k nim přistupuje něco nového a velmi zesilujícího: Hrubohmotně tělesná pohlavní síla.***)\nTato má úkol a schopnost „prožhaviti“ celé duchovní cítění. Du- chu dostává se teprve tím pravého spojení s hmotným stvořením a teprve pak může v něm býti činným s plnou silou.\nPotom chápe vše, čeho je třeba, aby si ve hmotnosti zjednal pl- nou platnost. Aby v ní v každém směru pevně stál a mohl pronikavě působiti tak, aby ji zdolal, byl proti všemu obrněn a měl také proti všemu ochranu.\nProto ty nesmírné vlny síly, jež vycházejí z prožívání a zážitků lidí na zemi. Sahají ovšem vždy jen tak daleko, kam dosahuje jemno- hmotné stvoření, ale v něm se zachvívají až k nejjemnějším výběž- kům.\nČlověk na zemi, který by byl duchovně povznesený a ušlechtilý a přicházel by proto ke svým bližním s vysokou duchovní láskou, zů- stal by lidem cizí a nemohl by se jim niterně přiblížiti, pokud by jeho pohlavní síla byla vyloučena. Scházel by tu most k pochopení a du- ševnímu procítění a vznikla by tedy propast. Avšak v okamžiku, kdy tato duchovní láska vchází v čisté spojení s pohlavní silou a jest jejím vlivem prožhavena, nabývá vyzařováním pro všechnu hmotnost zcela jiného života, stává se pozemsky skutečnější a může tím na pozemšťany a celou hmotnost působiti plně a srozumitelně. Teprve pak může býti jimi také přejímána a prociťována. Potom může toto vyzařování vnášeti do stvoření požehnání, které duch člověka má přinášeti.\nJe něco mocného v tomto spojení. To jest také vlastním a hlavním účelem, mnohým tak záhadného a nezměrného přirozeného pudu. Má napomáhati duchu k rozvoji do plné síly působení ve hmotnosti. Bez něj zůstalo by duchovno hmotnosti příliš cizí a nemohlo by se proto správně projeviti. Účel plození přichází teprve v druhé řadě. Hlavní věcí jest rozmach, který nastane v člověku tímto spojením. Tím na- bývá lidský duch i své plné síly, své vřelosti a životnosti. Možno říci, že tímto postupem je hotov a připraven. Ale právě proto začíná zde také teprve jeho plná zodpovědnost!\nMoudrá spravedlnost Boží dává však člověku na tomto důležitém bodu obratu zároveň nejen možnost, ale i přirozený popud k tomu, aby se lehce zhostil veškeré karmy, kterou dosud zatížil svou svo- bodnou vůlí. Tak může člověk znovu vůli úplně osvoboditi, aby pak vědomě mocně stál ve stvoření a stal se dítětem Božím. Aby působil ve smyslu Božím a stoupal v čistých vznešených citech k výšinám, kam potom později, až odloží své hrubohmotné tělo, bude i váben.\nNečiní-li to člověk, je to jeho vina. Vstupem pohlavní síly probu- dí se v něm v první řadě mocná vzpruha a touha vzhůru k ideálu, ke krásnému a čistému. U nezkaženého mládí obojího pohlaví lze to pozorovati velmi zřetelně. Odtud pramení ono blouznění mladist- vých let, která nesmíme zaměňovati s lety dětskými. Dorostlí mají však pro to často bohužel jen úsměv. Proto přichází v těchto letech i ony nevysvětlitelné city, lehce zádumčivé s nádechem vážnosti. Ho- diny, ve kterých se zdá, jako by jinoch nebo dívka měli nésti veškerý bol světa, kdy se jich zmocňují předtuchy hluboké vážnosti, nejsou neodůvodněny. I ta častá domněnka pocitu nepochopení, kdy si myslí, že jim nikdo nerozumí, má v sobě ve skutečnosti mnoho pravdy. Je to dočasné poznání falešné tvářnosti okolního světa, který nechce, ba ani nemůže chápati tento posvěcený rozběh k čistému vzletu do výše. Tento svět je spokojen teprve tehdy, když silně se ozývající city v uzrávajících duších nezkaženého mládí jsou strženy do „reálnosti“ a střízlivosti, které svět lépe chápe. Svět soudí, že se to pro lidstvo lépe hodí a ve svém jednostranném rozumovém smys- lu má to za jedině normální.\nPřesto jsou však nesčetní zkostnatělí materialisté, kteří ve stejném období svého bytí měli právě takové city jako vážnou připomínku. Někdy mluví dokonce i rádi o zlaté době první lásky s lehkým náde- chem jisté citlivosti, ba i lítosti, která bezděky vyjadřuje bolest nad čímsi ztraceným, čeho nelze blíže označiti. A mají v tom všichni pravdu! Byli připraveni o nejdrahocennější, nebo to sami lehkomysl- ně zahodili. V šedi práce všedních dnů nebo za výsměchu tak zva- ných „přátel a přítelkyň“, či špatnými knihami a příklady zakopali plaše klenot, jehož lesk tu a tam přesto proniká v jejich pozdějším životě. Neukojené srdce bije při tom na chvíli prudčeji v nevysvětlitelném záchvatu záhadného smutku a touhy.\nAle i takoví zkažení nebo řekněme politování hodní lidé pociťují touhu, když se jim naskytne příležitost, že se setkají s člověkem, kte- rý správným stanoviskem správně využívá síly této vzpruhy a stal se tím čistým a již na zemi stojí niterně vysoko. Takováto touha u po- dobných lidí vede většinou zprvu k nechtěnému doznání vlastní nízkosti a zameškání, což pak přechází v nenávist, stupňovanou ně- kdy až k slepému vzteku. Také se nezřídka stává, že duševně nápad- ně již vysoko stojící člověk přivodí si nenávist celých davů, aniž k tomu sám skutečně dal zevně viditelnou příčinu. Tyto davy neumí pak nic jiného, než volati: „Ukřižujte, ukřižujte ho!“ Z toho důvodu ta veliká řada mučedníků, zaznamenaná v historii lidstva.\nPříčinou tohoto jednání je divoká bolest nad tím, že vidí u jiných něco drahocenného, co oni sami ztratili. Je to bolest, kterou pozná- vají jen jako nenávist. U lidí s větší vnitřní vřelostí, kteří byli špatný- mi příklady zdrženi nebo strženi do bláta, mění se tato touha při setkání s niterně vysoko stojícím člověkem často v bezmeznou lásku a úctu. Kam přijde takový člověk, jsou lidé vždy jen pro něho nebo proti němu. Lhostejnost tu neobstojí.\nTajemně vyzařující půvab nezkažené dívky neb jinocha není nic jiného, než čisté vzklíčení probouzející se pohlavní síly v zasnoubení se silou ducha v touze po vyšším a nejušlechtilejším. Silnými vý- chvěvy spolucítí to i jejich okolí! Pečlivě přihlížel Stvořitel k tomu, aby to nastalo u člověka ve věku, kdy si může býti plně vědom svého chtění a konání. Pak je tu doba, kdy dovede a měl by hravě setřásti všechno, co je za ním. Může to snadno učiniti v tomto spojení s plnou silou, která je nyní v něm. Uchová-li si člověk vůli k dobru, jak ho to v této době neustále pudí, odpadne to samo sebou. Mohl by pak pomocí správně ukazujících citů bez námahy dospěti vzhůru na ten stupeň, na který patří jako člověk! Všimněte si zasněnosti nezkaženého mládí. Není to nic jiného než vyciťování nátlaku touhy po odtržení se ode vší špíny a vřelá touha po ideálu. Pobádající ne- klid je však znamením, aby se nepromeškal čas, nýbrž aby se ener- gicky setřásla karma a bylo započato se vzestupem ducha.\nA přece ve většině případů zmešká člověk tuto přechodnou do- bu, tak drahocennou. Nechá se „vědoucím“ okolím svésti na falešné cesty, které ho zdržují a bohužel až příliš často vedou do hlubin. Pak není schopen odvrhnouti pochmurné výchvěvy, které na něm lpí a jimž se naopak dostává nového přílivu sil. Tím zapřádá stále více svou svobodnou vůli, až ji pak nedovede již ani poznati.\nTak je tomu při prvním vtělení na zemi. Při dalších vtěleních, která se stanou nutnými, přináší si člověk s sebou mnohem silnější karmu. Po každé znovu jest tu však dána možnost svržení této karmy. Žád- ná karma nemůže býti silnější než duch člověka, který dospěl k plné síle tím, že se mu pohlavní silou dostává nerušeného spojení se hmotností, ke které patří také karma.\nZmeškal-li však člověk tyto doby vymanění se ze své karmy a zmeškal-li s tím spojené znovunabytí svobodné vůle, zapletl-li se ještě dále a klesl-li dokonce hodně hluboko, nabízí se mu přesto i nadále mocný spojenec k potření karmy a ke vzestupu. Je to největší vítěz, který jest a který jest schopen přemoci vše. Moudrost Stvořite- lova zařídila to ve hmotnosti tak, že uvedené doby nejsou jedinými, ve kterých člověk může najíti možnost rychlé pomoci, kdy dovede najíti sebe sama a svou vlastní cenu, kdy dokonce dostane se mu za tím účelem neobyčejně silného popudu, aby byl na to upozorněn.\nTato kouzelná moc, která je každému člověku po celé jeho po- zemské bytí stále pohotově ku pomoci a službám a která vzniká opět z téhož spojení pohlavní síly se silou ducha a může přivoditi vyproš- tění z karmy, je láska! Není to však žádostivá láska hrubohmotného, ale vznešená, čistá láska, která nechce a nezná nic jiného, než blaho milovaného člověka a při tom nikdy nemyslí na sebe. Tato láska patří také do hmotného stvoření a nevyžaduje žádného odříkání a žádné- ho kajícnictví. Přeje milovanému člověku vždy jen to nejlepší, chvěje se o něho a trpí s ním, ale sdílí s ním také radost.\nZákladem takové lásky jsou podobné ideální, roztoužené city ne- zkaženého mládí při vstupu pohlavní síly. Zodpovědného, tedy zra- lého člověka vybičuje však k plné síle veškeré jeho možnosti až k hrdinství, takže i tvůrčí a bojovná síla jest co nejmocněji vypjata. Není při tom žádné hranice stáří! Jakmile dopřeje člověk místa čisté lásce, buď muže k ženě nebo naopak, k příteli nebo přítelkyni, k rodičům, k dítěti, tu přináší tato čistá láska jako první dar příleži- tost k odvržení veškeré karmy. Tato karma vyčerpává a rozuzluje se pak jen čistě „symbolicky“****) k rozkvětu svobodné a vědomé vůle, která může býti usměrněna jenom vzhůru. Jako přirozený následek začíná pak vysvobození z nedůstojných pout, která ho zdržují, a vzestup.\nPrvní cit, který se ozve při probouzející se čisté lásce, je dojem, že člověk se má za nehodna vůči milované osobě. Tento děj může se jinými slovy označiti jako nastalá skromnost a pokora. Jest to tedy získání dvou velkých ctností. K tomu přidružuje se touha chtíti nad druhým držeti ochrannou ruku, aby mu nebylo ze žádné strany ublí- ženo, nýbrž aby jeho cesta vedla slunnými, květnatými luhy. „Chci tě nositi na rukou“ není žádné prázdné rčení. Označuje to zcela správ- ně vzrůstající cit. V tom spočívá však vzdání se vlastní osobnosti, velká vůle k službě, která samojediná mohla by stačiti k oproštění z veškeré karmy v krátké době, pokud trvá tato vůle a neustoupí snad čistě smyslným pudům. Na konec přistupuje k čisté lásce také vřelé přání moci vykonati pro milovaného něco skutečně velikého v ušlechtilém smyslu. Nezraniti a nezarmoutiti ho ani posunkem, ani myšlenkou, ani slovem, tím méně nepěkným činem. Probouzí se tu k životu nejněžnější ohleduplnost.\nJedná se pak o to, uchovati si pevně tyto čisté city tak, aby převy- šovaly všechno ostatní. Takový člověk nebude pak již nikdy chtíti nebo konati něco špatného. On prostě ani nemůže. Naopak, má v těchto citech největší ochranu, největší sílu, rádce a pomocníka, který to s ním nejlépe míní.\nTato pomoc je zde pro všechny. Nečiní žádného rozdílu ani ve stáří, ani v pohlaví, u chudého ani bohatého, u vznešeného nebo nízkého. Proto je také láska největším darem Božím. Kdo to pocho- pil, je jist záchranou z každé tísně a z každé hlubiny! Láskou se osvobozuje a získává si opět nejrychleji a nejsnáze nezkalenou svo- bodnou vůli, která ho nese vzhůru.\nZahoří-li však k některému ze svých bližních pravou láskou, která se jen snaží, aby milovanému člověku přinášela radost a jas, aby ho nestrhovala dolů nesmyslnou žádostí, nýbrž povznášela ho v ochraně, tedy mu slouží, aniž je si při tom vědom vlastní služby. Stává se tím spíše nesobeckým dárcem. A tato služba ho osvobozuje! Mnozí si zde řeknou: Právě tak to já dělám, nebo aspoň již o to usiluji! S vynaložením všech prostředků hledím usnadniti své ženě nebo rodině pozemský život a dopřáti jim požitků. Namáhám se opatřiti jim vše, aby mohli vésti pohodlný a příjemný život a byli bez starostí. Tisíce lidí bude se bíti v prsa, budou se cítiti povzneseni a považovati se za dobré a šlechetné. Mýlí se! To není živá láska! Ta není tak jednostranně pozemská, nýbrž usiluje zároveň mnohem silněji o vyšší, ušlechtilejší, o ideál. Nesmí zajisté nikdo bez trestu zapomínati na pozemské potřeby, nesmí jich nedbati, avšak ony ne- mají se státi hlavním předmětem myšlení a jednání. Nad tím vznáší se veliké a silné, pro mnohého tak tajuplné přání: Aby mohl býti před sebou samým skutečně takovým, za jakého platí u toho, od něhož je\nmilován. A toto přání je pravá cesta! Vede vždy jen vzhůru.\nPravá, čistá láska, nepotřebuje, aby ji teprve někdo blíže vysvětlo- val. Každý člověk cítí zcela přesně, jak je uzpůsobena. Snaží se pou- ze často oklamati sám sebe, vidí-li své chyby a jasně cítí, jak dalek vlastně je toho, aby opravdu čistě miloval. Ale tu musí se pak vzcho- pit, nesmí se váhavě zastaviti, až by konečně nastalo selhání. Není pro něho již žádné svobodné vůle bez pravé lásky!\nJak mnoho příležitostí je tedy dáno lidem, aby se vzchopili a po- vznesli, aniž jich však lidé používají. Jejich žaloby a hledání nejsou tedy u většiny pravé! Oni ani nechtějí, jakmile sami mají k tomu ně- čím přispěti, i kdyby to byla jen změna názorů a zvyků. Z veliké části je to lež a sebeklam! Bůh má přijíti k nim a povznésti je k sobě, aniž by jim bylo třeba vzdáti se milého pohodlí a sebezbožňování. Pak snad by se přece uvolnili jíti, ale očekávali by za to od Boha ještě zvláštní dík.\nTi, kdo hledají a vědí, měli by se konečně vzchopit, aby se vyhý- bali takovýmto lidem! Nesmí se domnívat, že konají bohulibé dílo, když v ponaučování snaží se jim nabídnouti své vědění a nesou na trh slovo Boží a jeho svatou vůli tak lacino, že to skoro budí zdání, jako by Stvořitel musel choditi za svými věřícími po žebrotě, aby rozšířil kruh svých stoupenců. Je to pošpinění, když se to nabízí ta- kovým lidem, kteří po tom sahají špinavýma rukama. Nesmí se za- pomínati na slovo, které zapovídá „házeti perly sviním“.\nČlověk může však přesto ještě najíti cestu ke znovuzískání svo- bodné vůle, jakmile se o to vážně snaží. Ovšem jen tehdy, přeje-li si to z nejhlubšího nitra a když toto přání v něm skutečně žije a nikdy neumdlévá. Člověk musí míti nejtoužebnější žádost po znovuzískání své svobodné vůle. I kdyby nasadil na to celý svůj pozemský život, mohl by při tom jen získati. Znovuzískání svobodné vůle je pro člo- věka velmi vážné a nutné! Místo znovuzískání můžeme také říci vy- hrabání nebo omytí. O sobě je to přece totéž.\nPokud však člověk na to jen myslí a o tom hloubá, nedosáhne ni- čeho. Největší námaha a vytrvalost při tom nutně selžou, protože člověk myšlením a hloubáním nemůže se nikdy dostati za hranice prostoru a času, nemůže se tedy dostati až tam, kde je řešení. A po- něvadž na myšlení a hloubání pohlíží se v naší době jako na hlavní cestu ke všemu bádání, není také vyhlídky, že by bylo možno očeká- vati pokrok jinde, než v čistě pozemských věcech. Leč tehdy, že by se lidé v tomto směru změnili od základu.\nDítě jest z toho důvodu duchovně dosud nezletilé, protože není u něho ještě vytvořeno spojení mezi duchovnem a hmotou – vstu- pem pohlavní síly. Teprve okamžikem nastoupení této síly nabývají jeho city takové mohutnosti, že mohou pronikavě prouditi hmotným stvořením a přetvořovati je. Tím přejímá dítě samočinně plnou a celou zodpovědnost. Před tím není ani zvratné působení tak silné, protože schopnost citu účinkuje mnohem slaběji. Při první inkarnaci nemůže proto ani karma býti tak mocná. Může padati na váhu na- nejvýš při zrození a spolupůsobit na tom, do jakých poměrů se dítě narodí, aby tyto poměry napomáhaly pak duchu při jeho pozemském životě k vyčerpání karmy tím, že jsou poznány její vlastnosti. Hrály při tom velkou úlohu body přitažlivosti stejnorodých druhů. Ale všechno jen v slabém smyslu. Vlastní, silná a pronikavá karma začíná teprve tehdy, když se v člověku spojí pohlavní síla s jeho silou du- chovní. Tím stává se nejen plnocenným ve hmotném, ale může hmotnost v každém ohledu daleko převýšiti, zaujme-li k ní správné stanovisko.\nAž do této doby nemůže se také k člověku bezprostředně přiblí- žiti temno a zlo. Dítě je před tím ochráněno mezerou ke hmotnému. Je jako odděleno. Chybí most.\nProto porozumí mnozí posluchači a čtenáři nyní lépe, proč děti těší se mnohem větší ochraně před zlem, což jest i příslovečné. Na- stoupení pohlavní síly utvoří most přes tuto mezeru. Cestou po tom- to mostě může kráčeti člověk v plné své bojovné síle, avšak může pak k němu také touže cestou všechno jiné, není-li dosti dbalým. V žádném případě nemůže se tak státi dříve, dokud nemá k tomu potřebné síly k obraně. Není tu ani na okamžik nerovnost, která by pak připouštěla omluvu.\nTím roste zodpovědnost rodičů do obrovské míry! Běda těm, kdo vlastním dětem berou příležitost k oproštění se z karmy a ke vzestupu buď nemístným posměchem, špatnou výchovou, nebo dokonce zlým příkladem, k němuž patří i všechno šplhounství v nejrůznějších oborech. Pokušení pozemského života beztak již dosti vábí k tomu či onomu. Protože se dospívajícím lidem nevy- světlí vlastní jejich mocenské postavení, nepoužijí pak své síly buď vůbec, nebo jí použijí jen málo. Nepromarní-li ji nezodpověditelným způsobem nebo nepoužijí-li jí nesprávně a špatně.\nPři neznalosti působí neodvratná karma vždy s větší silou. Vrhá své ovlivňující paprsky pomocí některého sklonu nebo náklonnosti tím neb oním směrem a tísní vlastní svobodnou vůli při rozhodování tak, že tato vůle stává se nesvobodnou. Z toho pak vzniklo, že většina lidstva nemůže dnes již projevovati svobodnou vůli. Lidstvo se svá- zalo, spoutalo a ujařmilo vlastní vinou. Jak dětinskými a nehodnými jeví se lidé, když se snaží odmítnouti myšlenku na bezpodmínečnou zodpovědnost a vyčítají raději Stvořiteli nespravedlnost! Jak směšně zní výmluva, že prý oni přece nemají žádné vlastní svobodné vůle, nýbrž jsou vedeni, strkáni, hoblováni a formováni, aniž by mohli něco proti tomu dělat.\nKdyby jen si chtěli na okamžik uvědomit, jakou žalostnou roli vlastně hrají při takovém počínání! Kdyby se především chtěli ko- nečně skutečně kriticky pozorovat vzhledem na moc jim propůjče- nou, aby poznali, jak nesmyslně promarňují tuto moc na maličkosti a nicotné pomíjejícnosti. Jak místo toho povyšují tretky k opovržlivé důležitosti a jak se cítí velikými ve věcech, ve kterých se přece musí jeviti zcela nepatrnými v poměru k vlastnímu svému určení, člověka ve stvoření! Člověk dneška je jako muž, kterému je dána říše a který raději svůj čas promarní nejhloupějšími dětskými hračkami.\nJe nejvyšší čas ke konečnému probuzení! Člověk měl by plně vy- užíti času a milosti, které jsou mu darovány každým pozemským životem. Dosud netuší, jak naléhavě je to již nutné. V okamžiku, kdy znovu osvobodí svou vůli, nyní tak nesvobodnou, bude mu sloužiti vše, co dnes tak často zdá se býti proti němu. I ta vyzařování hvězd, mnohými tak obávaná, jsou tu jen proto, aby mu sloužila a pomáha- la. Nezáleží na tom, jakého jsou druhu.\nDovede to každý, i kdyby karma doléhala na něho sebe tíživěji! I tehdy, když se záření hvězd zdá býti převážně nepříznivé. To všech- no vyvíjí se nepříznivě pouze při vůli nesvobodné.\nStrach před zářením hvězd není nijak odůvodněný, protože prů- vodní jevy, které se jimi vyvolávají, jsou vždy pouze nitky karmy dotyčného člověka. Záření hvězd tvoří jen průplavy, do kterých je vedena všechna karma, v této době obklopující člověka, pokud se svým druhem hodí k stejnorodým zářením, jež jsou v té době v činnosti. Působí-li tedy nepříznivá záření hvězd, vplyne do těchto průplavů jen ta nepříznivá karma, vznášející se nad člověkem, která se přesně hodí ke druhu záření. Nic jiného. Stejně je tomu u záření příznivých. Takto soustředěně řízená karma může se rozuzliti a pro- jeviti u člověka stále citelněji. Kde však není žádné špatné karmy, nebudou moci ani nepříznivá záření hvězd působiti špatně a neblaze. Jedno nelze odloučiti od druhého. I zde poznává se znovu veliká láska Stvořitelova. Hvězdy řídí působení karmy a bdí nad ní. Násled- kem toho nemůže špatná karma účinkovati bez přerušení, ale musí člověku dopřáti mezi tím času k vydechnutí, protože hvězdy ozařují střídavě příznivě a nepříznivě a zlá karma nemůže působiti v dobách příznivého záření! Taková karma musí se pak přerušiti a vyčkati, až nastoupí opět záření nepříznivé. Nemůže proto tak snadno úplně člověka zkrušiti. Nevznáší-li se vedle zlé karmy člověka také karma dobrá, která působí za příznivého záření hvězd, tu se příznivými paprsky způsobí aspoň to, že v dobách příznivého záření bude pře- rušeno utrpení.\nUprostřed celku stojí však člověk s nezměrnou mocí, mu svěře- nou, aby svou vůlí udával tomuto mocnému soukolí směr a cíl. Ale vždy jen pro sebe samého! Může ho to vésti nahoru nebo dolů. Stanovis- ko, jaké zaujme, jest jedině rozhodující pro jeho konec.\nAvšak soukolí stvoření není z tuhého materiálu, ale jsou to ves- měs živé formy a bytosti, které ve vzájemném působení tvoří tím mocnější vliv. Veškeré to podivuhodné tkaní slouží však jedině k tomu, aby člověku pomáhalo a sloužilo, pokud do toho nevrhá rušivě v dětinském promarňování a falešném používání moc, jemu danou. Musí se již konečně do všeho vpraviti a vřaditi, jinak než dosud, aby se stal tím, čím býti má. Poslouchat neznamená ve sku- tečnosti nic jiného než rozumět! Sloužit znamená pomáhat! Pomáhat však znamená vládnout! V krátké době může každý svou vůli osvo- boditi tak, jak býti má. A tím se pro něho obrátí všechno, protože se on obrátil první.\nAle pro tisíce, statisíce, ba miliony lidí bude příliš pozdě, protože tomu jinak nechtějí. Jest úplně přirozeno, že špatně usměrněná síla rozbije stroj, kterému by jinak byla sloužila, aby vykonala požehna- nou práci.\nAž to nastane, rozpomenou se všichni váhaví pojednou opět na modlení, ale nebudou již moci najíti pravý způsob, který by jedině dovedl přinésti pomoc. Poznají-li, že to selhalo, přejdou k zoufalství a pak rychle ke kletbám a budou v žalobě tvrdit, že nemůže býti žádného Boha, když toto dopouští. Nechtějí věřit v železnou spra- vedlnost, tím méně na to, že jim byla dána moc, aby vše zavčas ještě změnili. A že se jim to také dosti často říkalo.\n*) Přednáška č. 20: „Poslední soud.“\n**) Přednáška č. 20: „Poslední soud.“\n***) Přednáška č. 62: „Pohlavní síla ve svém významu k duchovnímu vzestu- pu.“\n****) Přednáška č. 37: „Symbolika v lidském osudu.“


Palírna jako reality show pro celníky | Ekonom.cz: Web týdeníku EKONOM\nEkonom\tosobnosti podnikatel výroba alkohol\nKořalku za půl milionu musel vylít do kanálu, aby ho celníci znovu pustili na trh\n26. 10. 2017 00:00 (aktualizováno 15:14)\nJediná likérka v Českém ráji vyhrála boj o přežití.\nStačí, když nás stát nechá pracovat, přeje si majitel Martin Balatka.\nS ovocnými destiláty do řetězců nechce, handrkování o cenu už zažil.\nMartinu Balatkovi trvalo rok a půl, než se u soudu ubránil účelovému insolvenčnímu návrhu.\nAby si Ital dal v taverně whisky Jim Beam, když všude kolem jsou vinice, je nemyslitelné. Chce-li něco ostřejšího, je to jasně grappa od místního výrobce. Kdyby stejnými patrioty byli i Češi, měl by Martin Balatka, majitel jediného ovocného lihovaru v Českém ráji a celém Libereckém kraji, vystaráno. Těch rozdílů oproti Itálii, ale také Rakousku, kde se šestačtyřicetiletý lihovarník ze Zásady na Jablonecku inspiroval, je ale mnohem víc.\nV městysu Zásada žije asi tisícovka obyvatel, hospoda tam ale není. Když si zdejší rodák před dvanácti lety postavil malý lihovar, který slouží i jako pěstitelská palírna, předpokládal, že časem to u nás bude chodit jako v západní Evropě. Že tu budou lokální ovocné lihovárky s originálními produkty a vyhlášenou kvalitou, za kterou majitel ručí svým jménem. Lidé vědí, že nic neošidí. Považují si tradice, mají vztah k půdě, který nebyl násilně přerušený jako v Čechách a na Moravě. Proto si vybírají i pálenky z řemeslných lihovarů a podle místa původu.\nPříběh lihovarníka z Českého ráje začíná podobně. Ovoce vykupuje od místních sadařů, zpracovává ho do destilátů, likérů, moštů a pečených čajů. Aby zdůraznil lokální příslušnost, vymyslel značku Ovoce Českého ráje. Chybí jen ta koncovka − aby se pálenky od regionálního producenta v regionu přirozeně také konzumovaly.\nDěláme, co nám chutná\n"Stejně jako malí výrobci v zahraničí i my stavíme na kvalitě. V tom s nimi držíme krok. Kvalita ale něco stojí, a když přijde na ceny, s velkými dodavateli prohráváme," říká Martin Balatka. Pro své destiláty nekupoval žádné receptury, vše si vyvinul sám. "Děláme to, co nám chutná," vysvětluje. Vše je čistě přírodní, žádná umělá aromata a konzervanty. Když se švestky, hrušky, třešně nebo další ovoce neurodí, srovnává se s tím mnohem hůř než průmyslový výrobce. "My nedochucujeme líh trestí. Na výrobu višňovice potřebujeme višně. Jenže když je jeden rok nakoupíme po osmi korunách za kilogram a druhý rok za 22 korun, nemůžeme zákazníkům říct, že pálenka nebude za 210 korun jako loni, ale za tři sta," poukazuje lihovarník.\nOproti období před nucenou odstávkou jede výroba lihovin ve společnosti Style Bohemia na půl plynu.\nSpolečnost Style Bohemia založil před třinácti lety, zhruba před rokem začínal po dvouletém výpadku v podstatě znovu. Stát mu skoro na dva roky znemožnil podnikat. Metanolová aféra, s níž Balatka neměl nic společného, v kombinaci se šikanózním insolvenčním návrhem ho dočasně vyřadily z trhu. Lihoviny sice mohl vyrábět, nesměl ale prodat jedinou lahev. Do postmetanolové legislativy se totiž dostalo ustanovení, že pokud je na někoho podán insolvenční návrh, dotyčný nedostane kolky a bez nich nemůže na trh.\nRok a půl trvalo, než se lihovarník proti účelovému insolvenčnímu návrhu úspěšně ubránil u soudu. Vyhráno ale ještě neměl, další peripetie zažil s celníky. Chtěli od něj doložit finanční zdraví, než mu uvolní kolky. Ale protože neprodával, neplnil obrátkovost zásob a požadovanou finanční svěžest. "Abychom se ozdravili, museli jsme pálenky za půl milionu vylít do kanálu, přesněji řečeno do čističky," vypráví Martin Balatka. Nezastírá, že návrat na trh je hodně obtížný.\n"Přijdete o všechny zákazníky a začínáte znovu. Trh se mezitím změnil, spousta obchodníků skončila, protože jinak by museli složit vysokou kauci. Do obchodních řetězců nechceme, handrkování o cenu jsme už zažili. Nově se zaměřujeme na gastronomii, odebírají od nás hotely a restaurace v Českém ráji, v Jizerských horách a Krkonoších. Prodáváme přes e-shop. Slavíme střídavé úspěchy a neúspěchy," popisuje ve zkratce současnou pozici likérky její majitel. Do zahájení insolvenčního řízení v červnu 2014 se obrat firmy pohyboval v rozpětí 20 až 30 milionů korun ročně. Oproti období před nucenou odstávkou jede výroba lihovin na půl plynu. "Minimálně rok, možná dva ještě potrvá, než se vrátíme k původním číslům," předpokládá lihovarník.\nTřítisícová pokuta i za drobnosti\nMartin Balatka je muž mnoha rolí. Produkty vyvíjí, nabízí, propaguje, prodává, řídí chod likérky, přijímá všemožné kontrolory, podává nespočet hlášení, a ještě má sledovat neustálé změny předpisů. "Pro celníky jsme reality show, pozorují nás on-line, ale tím to nekončí. Tamhle je korespondence s celní správou," ukazuje na stoh šanonů. Chápe, že kontrolní mechanismy jsou v jeho oboru zapotřebí. Ale nemůže jen papírovat pro celníky, měl by mu také zůstat čas na to, aby se mohl věnovat výrobě.\n"Podnikatel není jen od toho, aby neustále odpovídal na výzvy a dotazy úředníků z celní či jiné státní správy. Jestli si přečetl zákon, že dané číslo nemá být na řádku 5a, ale 5b. Nejhorší je, že pak za mnohé z pohledu podnikatele spíše banality dávají úředníci nezřídka pokuty. Za drobná pochybení či opomenutí to mohou být mnohdy i pokuty v řádu tři tisíce a více korun," říká Petr Taranda z představenstva Okresní hospodářské komory v Jablonci nad Nisou. Její vedení bylo jednou z mála institucí, které podnikateli ze Zásady pomáhaly v boji o přežití. Před ním měla likérka Style Bohemia dvanáct zaměstnanců, nyní tu pracuje osm lidí. Polovina z nich je ve výrobě, ostatní zaměstnává administrativa a prodej.\nLikérka si stěžuje, že je pod neustálým tlakem. Prý je lidí na úřadech moc a vykazují činnost.\n"Jsme pod neustálým tlakem. Lidí na úřadech je moc a vykazují činnost. Nechápu, proč po nás chtějí pořád stejná data. Jsme registrovaná firma, přitom stále dokola vypisujeme tytéž údaje, kde sídlíme a tak dále. K tomu k nám průběžně chodí kontroly. Dříve někdo přišel a řekl, tohle máte špatně, dejte si to do pořádku. Teprve když jste neuposlechl, následovala pokuta. Dnes chodí na kontroly mladí po škole, jedou podle řádů a okamžitě rozdávají pokuty," porovnává podnikatel.\nKdyž se lihovarníka ze Zásady zeptáte, kde vidí svůj podnik třeba za deset let, zavtipkuje: "To je, jako když se mě ptají banky, jaký mám výhled. Říkám, když kousek popojdu, na Krkonoše nádherný." Ale vážně. Chce dál dělat pálenky, které budou lidé kupovat. Od státu nic nechce. Stačí, když ho nechá, aby se věnoval svému řemeslu.


ŽENA, MATKA NEBO ASTRONAUTKA?\nPříběhy o profesi astronautů a jejich vesmírných dobrodružství byly a jsou v Hollywoodu populárním tématem. Jejich nebezpečná a náročná práce je prezentována jako poselství a povyšuje je často na úroveň superhrdinů, kteří neváhají položit život za záchranu lidstva. Pak je tu ale poslední trend, který razí filmy jako Gravitace (Grativy, 2013), Ad Astra (2019) nebo První člověk (First Man, 2018), které astronauty více polidšťují a zaměřují se spíš na jejich emoce a myšlenky. Za vším tím hrdinstvím jsou přeci jenom pořád lidé z masa a kostí. Francouzská režisérka Alice Winocour (jíž jsme věnovali jeden z naších článku v rubrice Ženy) jde se svým posledním filmem Proxima ještě dál a hlouběji, když nám ukazuje na příběhu hlavní hrdinky jaké je to být zároveň ženou, matkou a astronautkou.\nŽivot Sarah (Eva Green) se od dětství točil kolem vesmíru (stejná fascinace motivovala i samotnou režisérku). Její vášeň ji obklopuje ve všem. Svou dceru pojmenovala Stella (z latinské stellar – hvězda) a kocour pobíhající po bytě slyší na jméno Lajka. I bývalý manžel pracuje jako fyzik na vesmírném výzkumu. Její cílevědomost a odhodlání ji společně s tvrdou dřinou dovedlo až k uskutečnění největšího snu. Dostává se do týmu vesmírné mise – Proxima. Čeká ji tak rok na oběžné dráze. Jenže kromě tvrdého fyzického tréninku před startem a nutné izolace, má před sebou i neméně psychicky náročný úkol. Musí se ozloučit na dlouhou dobu jak se Zemí, tak především se svou osmiletou dcerou (Zélie Boulant).\nEva Green a Matt Dillon ve filmu Proxima, foto: Aerofilms\nA právě v tomhle tkví největší síla filmu. Skvěle totiž vystihuje boj hlavní hrdinky, kdy musí zvládat náročný výcvik a zároveň být matkou své dceři, která se čím víc se blíží odlet dožaduje větší pozornosti. Oboustranný tlak se zvyšuje každým blížícím se dnem odletu. Sarah tak v každé volné minutě telefonuje domů a snaží se držet krok s životem své dcery. Je si vědoma toho, že ani na oběžné dráze nebude moci svou rodičovskou starostlivost a obavy vypnout. Režisérka se snaží dát prostor i pro emoce osmileté dcery, která je postavena před nezvratné rozhodnutí a začne si uvědomovat, že její matka bude více jak rok nejen mimo domov, ale i mimo planetu. Zélie Boulant, pro níž je Stella první větší role, působí velmi přirozeně a ve společných scénách s Evou Green jen stěží uvěříte, že nejsou matkou a dcerou i ve skutečnosti.\nS čím ještě musí Sarah zápasit, je nedůvěra svých kolegů, především vedoucího mise Mikea (Matt Dillon), že jako žena dokáže ve své profesi mezi muž obstát. Mike se neostýchá představit novou členku týmu laciným vtipem a stereotypním zaškatulkováním. Před ostatními kolegy ji pak označí víc než za astronautku za vesmírnou turistku. Sarah navíc denně trénuje s myšlenkou na to, že může být při sebemenší chybě v misi nahrazena mužským náhradníkem a její sen se rozplyne.\nEva Green a Zélie Boulant ve filmu Proxima, foto: Aerofilms\nOd Proximy tedy divák rozhodně nemůže očekávat akční podívanou plnou napětí. Jde o čistokrevné drama, okořeněné ale velmi atraktivním prostředím. Alice Winocour a jejímu štábu se totiž podařilo točit přímo v nejslavnějším výcvikovém středisku v ruském Hvězdném městečku a dostali se i do útrob kosmodromu Bajkonur. Scény z tohoto prostředí a výcviku působí až dokumentárním dojmem a přibližují divákovi výcvik astronautů nebývalým způsobem od jmenování do týmu až po přípravu před samotným odletem. Svůj scénář (na kterém se podílel mimo režisérky i Jean-Stéphane Bron) konzultovala Alice Winocour s první francouzskou astronautkou Claudie Haignéré. Film tak působí naprosto věrohodně ve všech ohledech a je skvělou poctou všem matkám astronautkám, které jsou jmenovány během závěrečných titulků.


Je proč, a tak se rádi vracejí\nZveřejněno 8. 3. 2013 17:00, Aktualizováno 25. 4. 2013 15:15\nO tom, co obnáší získávat a udržet klientelu, ví ředitel Wellness & Sport Hotelu Šumava v Amálině údolí v Kašperských Horách své. Za poměrně krátkou dobu svého působení (od r. 2011) tu Bc. Jaroslav Hranička stihl pěkně rozčeřit stojaté vody.\nZ původně veřejnosti jen obtížně dostupného zařízení, které sloužilo převážně služebním účelům ministerstva vnitra, se pod jeho vedením stal moderní, veřejnosti otevřený a prosperující podnik.\nO tom, že jeho snaha vedla a vede správným směrem svědčí i to, že 'hotel v Amálce' jak se tu místně říká, opakovaně vyhledávají k relaxaci, tréninkům a pobytům i naši špičkoví sportovci. Ráda se sem vrací Martina Sáblíková s Karolínou Erbanovou a reprezentační Nowis team Petra Nováka, sportovní soustředění tu tráví vrcholoví cyklisté, fotbalisté, házenkařky a kickboxeři s Mudroch teamem. V poslední době krásy šumavského údolí a především perfektní služby hotelu objevili i hokejisté – plzeňští indiáni Radek Matějovský a Tomáš Vlasák.\n„Přesvědčil jsem se opakovaně o tom, že až tak docela nezáleží na tom, jestli je pokoj velký nebo malý, ale v první řadě na tom, jaká atmosféra hosta přivítá. A tu dělají jen a jen lidé, tedy ochotný a vstřícný personál. V začátcích jsem narazil na zdánlivě nepřekonatelnou bariéru „ale tak jsme to nikdy nedělali“, „tady je to takhle zavedené“, nicméně postupně jsme se dostali i přes to. Samozřejmě, neobešlo se to bez personálních změn i změn v provozu samotném. Nebylo to jednoduché, ale teď už jsem si jistý, že se nám podařilo „najít společnou řeč“ ve prospěch celého provozu, který neustále vylepšujeme a zkvalitňujeme. A neskromně dodávám, že to potvrzují právě sami hosté. Ti kteří přijedou poprvé i ti, kteří se sem rádi vracejí, ať už pracovně třeba v rámci kongresové turistiky nebo při soukromých cestách s rodinami,“ usmívá se ředitel hotelu.\nJeden člověk ale na to nestačí. Perfektní souhra musí panovat v celém „týmu“. A to nejen na úrovni samotného jednoho provozu, ale v celém řetězci Zařízení služeb pro Ministerstvo vnitra, kam hotel v Amálině údolí patří.\n„Rozhodně hledám oporu i v lidech kolem sebe. Spousta projektů vznikla a byla dotažená do konce díky společnému úsilí se šikovnou provozní Bc. Evou Korcovou. Díky ní se dá opravdu mluvit o „svěží“ image, kterou hotelu osobitým moderním přístupem vtiskla. Máme štěstí, pokud se to tak dá i v dnešní ryze tržní době říkat nahlas, že jsme kolem sebe soustředili lidi, kteří na sobě chtějí dále pracovat a zvyšovat si odbornou kvalifikaci, které práce baví, zajímá, přemýšlí o ní. A výsledky jsou pak pochopitelně vidět. Bezpochyby je naší velkou devizou nádherná šumavská příroda. V souladu s možnostmi, které nám tu dává, právě budujeme naši dlouhodobou strategii wellness & sport hotelu. Ono už když se řekne, že na Šumavu se jezdí za aktivním odpočinkem, tak já dodávám – ano, proto přijeďte k nám. Můžete tu být aktivní dle libosti, ať už přímo v hotelu, nebo v jeho blízkém okolí, dostatek kvalitního sportovního vyžití nabízí i nedaleká Sušice. Můžete odpočívat, relaxovat, nechat se hýčkat a obdivovat přírodu. Pro veškeré požadované aktivity máme převážně vlastní zázemí, případně jsme schopni flexibilně spolupracovat s okolními městy v rámci dalších možností“ upřesňuje Jaroslav Hranička.\nWellness & Sport Hotel Šumava na výborné úrovni spolupracuje s ředitelem Centra sportu MV Josefem Nechutným (na foto vlevo).\n„Jeho zásluhou nás navštívili nejen Martina s Karolínou, ale i Martin Doktor a v současné době jednáme o možné spolupráci se Šárkou Záhrobskou, Miroslavou Knapkovou, Kateřinou Emmons, Jiřím Ježkem, Petrem Svobodou a Petrou Kvitovou,“ chválí si spolupráci Jaroslav Hranička.\nKolem sportu se tady točí hodně věcí. Ať už jmenované aktivity, fitness, pobytové sportovní balíčky atp. A jak to je s pocity osobností českého sportu, které sem zavítaly, doopravdy? Využili jsme příležitosti a hokejistů Radka Matějovského a Tomáše Vlasáka, kteří si v rámci své nedávné návštěvy v Sušici zatrénovali s malými hokejisty, jsme se zeptali přímo.\nNeodpustíme si „neočekávaný" úvod: Jezdíte na Šumavu a do Šumavy často? Máte tu přátele, nebo jsou to spíše náhodné návštěvy?\n„Na Šumavě samotné, v horách a kopcích, jsem zatím nechal více potu než přátel, sportovní soustředění tady jsou poměrně náročná. Tedy zatím svůj vztah k ní tak nějak hledám. Jsem rodák z Prahy, takže pochopitelně pro mě má Šumava své kouzlo, ale budu upřímný – v aktivním vrcholovém sportu není ani tolik času kolik bych si přál, abych ji mohl poznat jinak, než při tréninku nebo výjimečně na krátké návštěvě.“\n„Mám sice díky tomu, že jsem aktivní kariéru ve vrcholovém hokeji ukončil, o něco víc času než Tomáš, ale ani mě pracovní vytížení zatím nedovolí být tím klasickým turistou. Ovšem přiznávám, že mě pobyt v „Amálce“ docela naladil...“\nZastavme se na chvíli u vaší návštěvy v Sušici. Na tréninku s dětmi jste působili oba pohodově a vypadalo to, že vás to dost baví.\n„Bavilo. Bereme tyhle akce jako zpestření pro nás, ale hlavně motivaci pro děti. Bylo skvělé vidět, jak moc se snaží, jak jsou dychtivé a chtějí se něco přiučit, chtějí se blýsknout tím co umějí. To že nás berou jako své, řekněme, vzory, nás samozřejmě těší moc. Protože jsme sportsmeni tělem i duší, a prošli jsme vším, od začátků na rybníku až po vyprodané haly mistráků, víme jak moc důležitá je motivace. Proto jezdíme na taková setkání rádi – když vidíme, že se trenéři a rodiče snaží podpořit zájmy svých dětí, tím spíš nám nejbližší hokejové zájmy, i my se rádi přidáme. Naše přítomnost je vlastně i poděkování jim samotným,“ shodují se oba.\nJak moc se podle vás liší dnešní děti a jejich přístup ke sportu od těch, které začínaly jako malé před dvaceti-třiceti lety?\n„Děti jako takové se asi moc neliší. Dnes už jsou to rodiče, kteří jsou hodně ovlivnění dobou a kteří mají ve svých rukou i to, co jejich děti budou dělat. Není to jednoduché; jakýkoliv sport, který se má dělat pořádně, i když ne na vrcholové úrovni, je hodně časově a finančně náročný. Pak záleží na tom, kdo a jak moc může a je ochoten „obětovat“... A samozřejmě, nesmí chybět vztah - to nadšení, které se buduje od začátku. To schází, sport, zdá se, není v poslední době prioritou. Soupeří s počítači, internetem a rychlou dobou které se musí přizpůsobovat i děti. Ale určitě to není tak špatné, jen se hodnoty posunuly někam jinam. Samozřejmě také ne všichni mají možnosti které by si přáli, ale ty „mantinely“, které jsou například v rozdílném vybavení, technickém zázemí a možnostech jednotlivých klubů, ty vždycky byly a budou. I přesto může na malém kluzišti vyrůst velký hokejista.“\nKdy a jak jste začínali se sportem vy?\nTV: „ Já hraju asi od 5 let a co si pamatuju, tak mě hokej bral ze všech sportů nejvíc. Mimo to mám vztah i k dalším, z těch pro mě mimosezónních u mě vede asi tenis a fotbal. Sportovního ducha podporuji i ve svých dětech – dvanáctiletá dcera se věnuje tenisu, hudbě a tanci a osmiletý syn je zatím (a doufám, že mu to vydrží) zapáleným hokejistou.“\nRM: „Já začínal taky někdy mezi čtvrtým a pátým rokem, z čistého nadšení, chuti a radosti. A troufám si říct, že mi to vydrželo hodně dlouho. I po ukončení aktivní kariéry se ale sportu snažím věnovat, spolu s rodinou. Jsme tím všichni „potrefení“, takže když můžeme, jedeme na kolech, dcera (5 let) je nadšená lyžařka, u syna (3 roky) se zatím nedá odhadnout, kam přesně se jeho zájmy obrátí, ale má všechny předpoklady pro to, aby to bylo také někam ke sportu...“\nCo byste dělali, kdybyste si nevybrali hokej a čemu se věnujete, když máte „chvilku pro sebe“?\nRM: „U mě je to už teď jasné. Prostě jsem si řekl, že je čas s vrcholovým hokejem skončit a pracovat na něčem jiném. V současnosti jsem manažerem staveb a jakkoli je moje práce zdánlivě vzdálená od sportu, něco důležitého jsem si z něj přece jen vzal. Ale jinak, baví mě motorky a dřív jsem si přál řídit autobus (to se mi občas alespoň na chvilku splnilo na různých sportovních výjezdech). A znovu jsem objevil kouzlo rybaření, kterému jsem se věnoval v dětských letech. Tak možná teď už dojde i na to objevování Šumavy v roli turisty,“ směje se.\nTV: „Vzhledem k tomu, že doufám, že pokud mi to zdraví a kondice dovolí, budu vrcholový hokej ještě nějakou dobu hrát, tak zatím by bylo předčasné říkat, čemu bych se rád věnoval. Ale už jako dítě jsem chtěl být číšníkem. To asi nebudu, ale určitě bych rád zůstal u sportu i po skončení aktivní kariéry – třeba jako manažer nebo trenér.“\nA teď zpět na Šumavu do Šumavy.\nTV a RM: „Co k tomu víc říct? Přijeli jsme na pozvání našeho známého Jardy Hraničky – nejdřív do Sušice a pak do hotelu na večeři a krátký relax. I z toho mála co jsme zatím měli možnost poznat je ale vidět, jak moc se to tam „zvedlo“. Perfektní služby, výborná kuchyně, příjemný personál a veškeré zázemí, co si jen vymyslíte. To se, upřímně, u nás zase až tak moc často nevidí.“\nRM: „Já jsem tam hned naplánoval prodloužený víkend s rodinou a musím říct, že jsem se rozhodně nezklamal. Určitě to zopakujeme.“\nTaková slova potěší a lepším doporučením než v novinách a médiích jsou mezi kamarády a známými. Jak se říká „lidi si poví...“ Poslední otázka patří opět Bc. Jaroslavu Hraničkovi: Máte připravené na letošní rok nějaké novinky? Překvapení pro své hosty?\n„Novinek bylo v poslední době hodně a teď bychom je rádi začali naplno využívat. Dobíhaly některé úpravy, vylepšení interiérů. Získali jsme Certifikát vybrané provozovny Plzeňského Prazdroje. Určitě je třeba poděkovat i našemu zřizovateli, který vidí dobré výsledky a díky tomu nebrání inovacím. Teď se soustředíme na nabídku pro celé rodiny. Už loni, a podle zájmu klientů to tak bude letos v ještě větší míře, se do popředí zájmu dostávaly aktivní pobyty s dětmi. Připravili jsme všechny možné varianty, na které jsme dostávali podněty a které jsou v našich silách zrealizovat na výbornou. Pochopitelně dosavadní nastavený standard služeb chceme udržet a zvyšovat, ať už jde o zdravou a poctivou kuchyni, samotné ubytování nebo doplňkové aktivity. Nespoléháme se na to, že hosté „přijdou“ za námi. Naopak – my jim jdeme rádi vstříc. Aktuální nabídku najdou na našich webových stránkách, o které se výborně stará naše provozní Bc. Eva Korcová a díky její práci se objevujeme na předních místech v internetových vyhledávačích. Kdykoli se tedy mohou potencionální zájemci kdykoli se mohou přijet podívat a přesvědčit, že Wellnes & Sport Hotel Šumava je pro ně tím pravým místem na odpočinek, aktivní trávení volného času i pobyt s dětmi nebo přáteli,“ uzavírá ředitel hotelu.\nCo všechno je pro vás připraveno a čím vším vás bude Welness & Sport hotel Šumava v Amálině údolí pod Kašperskými Horami rozmazlovat? Podívejte se a vyberte si. Zkusit to můžete třeba hned ...