“Cestou ze školy jsem šel rovnou za taťkou a běhal po provozech,” vzpomíná | Family Business Network Czech\n“Cestou ze školy jsem šel rovnou za taťkou a běhal po provozech,” vzpomíná Rudolf Mazánek mladší z RMF invest\nŘady FBN Czech letos rozšířila skupina RMF invest, celým názvem Rudolf Mazánek Family Invest. Tato rodinná skupina z Uherského Hradiště od roku 2000 zastřešuje komplexní služby v odpadovém hospodářství. O dvanáct let později se do rodinného byznysu coby příslušník nastupující generace zapojil i Rudolf Mazánek mladší, který stál v roce 2020 za vznikem skupiny. A byl to právě on, kdo inicioval členství firmy v síti FBN. “Zapojení do firmy jsem bral jako povinnost, poslání a odplatu za tvrdou práci mých rodičů,” říká mladší z Rudolfů Mazánků a mimo jiné odpovídá na to, co je podle něj na rodinném podnikání nejtěžší nebo jak ve firmě řeší neshodu názorů.\nKdo z vaší rodiny je v podnikání aktivně zapojen a na jakých rolích?\nDo našeho rodinného podnikání je společně zapojeno více členů rodiny. Taťka je ředitelem a jednatelem společnosti Sběrné suroviny UH, s.r.o., která je základním kamenem skupiny RMF invest a co do účasti naší rodiny v celém portfoliu nejstarší. Po celou dobu je mu po boku moje mamka, která zastává pozici pokladní. Dnes je v zaslouženém důchodu a chodí občasně vypomáhat. Sestra Libuška se zase úspěšně stará o jednu z provozoven společnosti Sběrné suroviny UH, s.r.o. Nejčerstvější firemní posilou z rodiny je její manžel David na pozici dispečera\nProč jste vy sám vstoupil do rodinné firmy?\nUž jako malý kluk jsem jezdil s taťkou na jednání a nasával obchodního ducha. Cestou ze školy jsem pak šel rovnou za taťkou a ve svém volném čase běhal po provozech. Vždy jsem měl touhu a chuť budovat a vytvářet hodnoty, které bych mohl dál rozvíjet, což se mě drží stále.\nKdyž taťka v roce 2012 odkoupil poloviční podíl společníka ve firmě Sběrné suroviny UH, s.r.o. a stát se tak stoprocentním vlastníkem, rozhodl jsem se vstoupit do firmy aktivně. Bral jsem to a dodnes to tak mám, že je moje zapojení povinností, posláním a odplatou za dlouhé roky tvrdé práce mých rodičů pro to, aby zajistili životní možnosti mně a mým sourozencům.\nCo je podle vás na rodinném podnikání nejtěžší?\nUrčitě oddělit rodinný a firemní život. V rodinném podnikání je velice tenká hranice mezi podnikáním a soukromím. Pak jde taky o to, že člen rodiny ve firmě má stejné životní periody jako každý člověk. Co jej naplňuje, jaké má cíle, jaké má aktuální priority, jak to má v partnerském životě a svoji roli hraje další řada okolností, kterými je ovlivněn. Každý člen rodiny, podobně jako všichni lidé, má rovněž jiné schopnosti. Proto je důležité najít ve struktuře pro každého z nich správnou pozici s jasnými pravidly.\nCo na něm naopak oceňujete, nebo spíš v čem je pro vás rodinné podnikání jedinečné?\nZa mě je to spolehlivost, vzájemná důvěra, rodinné hodnoty, silný tah na branku rodinných příslušníků a velká motivace.\nS jakými plány a sny jste do firmy vstupoval a daří se vám je plnit?\nV roce 2011 jsem do podnikání vstoupil s cílem udržet firmu, která v té době čelila velkým konkurenčním tlakům, a splatit půjčky, které sloužily k odkupu poloviny společnosti Sběrné suroviny UH, s.r.o. Jak už jsem naznačil, vnímal jsem to v té době jako povinnost. Pracovní nasazení a úsilí z počátečního těžkého období se přerodilo ve spoustu příležitostí, které dnes s odstupem času můžeme hodnotit jako vydařené. Samozřejmě díky výborné spolupráci všech kolegů.\nMáte s rodiči či ostatními aktivně zapojenými rodinnými příslušníky často odlišný pohled na rozvoj vaší firmy? Pokud ano, jak tuto situaci řešíte?\nNázory členů jsou mnohdy odlišné jako všude jinde. Debata názorů je vždy ostřejší v rámci rodiny než kterákoli jiná, tedy alespoň u nás. Každopádně podvědomí a jakýkoli závěr je pokaždé to, že se všichni snaží udělat dle svých vlastních možností pro firmu jen to nejlepší, bez jakýchkoli intrik a postranních úmyslů. A to je na tom to nejkrásnější.\nTaké byste chtěli se svojí rodinnou firmu překročit práh členství ve FBN? Ozvěte se nám na prochazkova@fbnczech.cz.


Zobrazit (25) výsledků\nProdám čivavu s PP, Fenečku krátkosrstou bílou. Očkovaná, odčervená, čipovaná s Europasem. S kupní smlouvou a chovatelským balíčkem. Učená na podložku...\nChovatelská stanice Luxardo Star nabízí 2 dlouhosrste kluky - čokoládový a černý s bílými znaky. O: Eagle in a Storm z Dědinského valu x M: Triss Ave ...\nChovatelská stanice Luxardo Star nabízí krátkosrstou fenku - zbarvení černá s bílými znaky. O: Eagle in a Storm z Dědinského valu x M: Triss Ave Beng...\nDobry den sestra prodává čivavy chlapečka.Váží okolo 700g není cipovany ani ockovany. Modrý oči bílí s kremovym pruhem na zádech zuby a oči v pořádku...\nNabízím krásnou fenecku civavi vzácné barvy Lila očkovanou odčervenou a samozřejmě cipovanou naučenou na podložku 8 týdnů starou je velice kontaktní a...\nčivava dlouhosrstá s PP pejsek čokoládový\nchov. st. nabízí k prodeji pejska čivavy dlouhosrsté s PP, po čokoládových rodičích, vhodné na chov, výstavy i jako luxusní mazlíček. Pejsek bude čipo...\nProdám štěnatka čivavy. V dospělosti malého zrustu Štěňátka naucená čistotě, očkovaná ,odčervená .Maji 2.5 měs.Poslední foto maminka\nProdám dlouhosrstou čivavu\nDobrý den, nabízím k prodeji čistokrevná štěňata dlouhosrsté čivavy, jsou odčervená, očkovaná a čipovaná.Odběr bude možný 18.11.2021\nProdám miminka čivavičky.Maji 8 tydnu.Jsou socializovaná,zvyklá na ostatní zvirata a děti.Hravá a mazlivá.K odběru ihned.tel 608317556\nProdám hezká miminka mini čivavy. Očkovaná a odčervena,naučena čistotě Maminka je k vidění\nNabízím štěňátko čivavy bez PP, krátkosrstá fenečka, světle béžové barvy, bílé ponožky, náprsenka a ocásek. Očkovaná,čipovaná, odčervená.Bez vad. Ot...\nČivava, Prodám pejska\nDobrý deň, predám šteniatko čivava dlhosrsta ma 7 tyznov je odčervena a učí sa hygienickým navikom je to veľmi hravi a pritulni psík na fotografii vi...


Největšího výrobce dveří v Česku ovládl po čtvrt století jediný majitel | E15.cz\n28. listopadu 2016 • 14:42\nPo pětadvaceti letech se z největšího tuzemského výrobce dveří Sapeli stáhla rodina zastoupená podnikatelem Jindřichem Procházkou a jeho vnučkou Renátou Halíčkovou. Těsnou většinu v jihlavské společnosti ovládl Procházkův společník Jaroslav Vrtal. Zbylou minoritu drží sám v sobě samotný podnik.\n„Záměrem změny vlastnické struktury je plně přejít na manažerský styl řízení firmy prostřednictvím představenstva, pro které bude vyčleněn určitý podíl firemních akcií a budou tak přímo zaangažováni na budoucím úspěchu firmy,“ uvedl Vrtal. Kontrolovat chod firmy bude majitel z dozorčí rady.\nProcházkovi s Vrtalem patřila Sapeli půl na půl. Společně firmu v roce 1992 znovuzakládali. Když se šestaosmdesátiletý Jindřich Procházka ze společnosti stáhl, nechal podíl přepsat na vnučku Renátu Halíčkovou. Jejích padesát procent následně odkoupila za blíže neurčenou cenu přímo firma. Řetězec transakcí se završil, když Jaroslav Vrtal následně navýšil svůj podíl na 51 procent.\nSkupině Sapeli se loni podařilo zvýšit tržby téměř o čtvrtinu na 808 milionů korun. V čistém společnost vydělala kolem čtrnácti milionů. Ziskovost i tržby firmy letos dále rostou dvouciferným tempem.\n„Mezi nejvýraznější faktory růstu patří určitě pozitivní vývoj na trhu dveří, vyplácí se naše zvýšené investice do značky a také nám roste zahraniční obchod,“ sdělil Vrtal.\nSapeli letos investuje do technologií typu navalovací linky, obráběcího centra, dělící pily nebo teplého lisu přibližně 67 milionů korun. Podnik působí rovněž na Slovensku, v Rakousku a Německu.\nMezi největší konkurenty Sapeli na domácím trhu patří česká společnost Solodoor ze Sušice. Ta však loni při tržbách kolem tří set milionů prodělala přes šest milionů. Do výroby dveří se v Česku již pustil i zahraniční kapitál. Kousek od Sapeli vyrábí v Jihlavě americká skupina Masonite. Její tržby loni převýšily 560 milionů korun. Také tento podnik však prodělává. Naposled téměř třiatřicet milionů.\nVýrobce dveří Sapeli expanduje na Slovensko


Svatý Augustin PDF, ePub, Kindle – Blog o knihách\nSvatý Augustin PDF, ePub, Kindle\nAurelius Augustinus neboli svatý Augustin patří k jedněm z nejpozoruhodnějších postav dějin lidstva. Na jedné straně byl a je uznáván katolickou církví jako jeden z největších světců a učitelů, na druhé straně se k němu hlásily i různé proudy opoziční či reformní, tedy z hlediska katolíků často kacířské. Augustin byl různými mysliteli považován jak za posledního člověka antiky, tak za tvůrce středověku či dokonce prvního moderního člověka. S tím souvisí to, že se o něj zajímali a zajímají nejen filosofové a teologové, ale jeho dějinný přínos uznávají i psychologové nebo sociologové. Zároveň ovšem bývá naopak považován za jednoho z největších „tmářů“. Filosof Milan Machovec věnoval studiu této rozporuplné osobnosti a jejího inspirujícího díla značné úsilí. V důležité knize profesora Milana Machovce (1925–2003) z roku 1967 je popisováno zrání Augustinovy osobnosti, líčen jeho boj s donatismem, pelagianismem a manicheismem. Autor se zabývá Augustinovými snahami o syntézu křesťanství a antiky, jeho názory na vztah jednotlivce k církevní instituci, zdůrazňuje jeho chápání lidské svobody a nutnosti aktivity a mravní zodpovědnosti každého jedince. Machovec líčí, co pro tohoto myslitele znamenaly niterné náboženské prožitky a zejména klade důraz na to, čím vším může sv. Augustin hovořit i k dnešnímu člověku. Jde o dílo nic neztrácející ze svého významu a aktuálnosti. V poslední části knihy jsou otištěny jednak ukázky z Augustinova díla, jednak ohlasy ze strany nejrůznějších osobností od sv. Jeronýma až po Karla Jasperse, to vše ve vlastním překladu autora.\nStažení Svatý Augustin zdarma kniha pdf mobi epub mp3 fb2 CD txt doc kindle Ibook iOS:\nSvatý Augustin (0.00 EUR)\nStažení Svatý Augustin zdarma kniha:\nVydáno: 1967, Orbis\nOnline Svatý Augustin ebook, Kniha Svatý Augustin FB2, Download Svatý Augustin PDF , Download Svatý Augustin MOBI, Online Svatý Augustin kniha, Zdarma Stažení Svatý Augustin IPhone, Online kniha Svatý Augustin PDF, Zdarma Svatý Augustin DJVU, Zdarma Stažení Svatý Augustin TXT, Stažení Svatý Augustin RTF, Online Svatý Augustin FB2 , e-kniha Svatý Augustin stažení TXT, Zdarma Svatý Augustin stažení kniha, e-kniha Svatý Augustin download MOBI, Stažení Svatý Augustin IPad, Číst Svatý Augustin MOBI, Číst Svatý Augustin DOC, Zdarma Svatý Augustin AWZ, Download e-kniha Svatý Augustin iPad , Zdarma Svatý Augustin DJVU, Download Svatý Augustin e-kniha zdarma, Zdarma Stažení Svatý Augustin DVD, Číst Svatý Augustin TXT, Book Svatý Augustin stažení DJVU, Svatý Augustin stažení kniha zdarma, Svatý Augustin stažení kniha pdf zdarma, Svatý Augustin pdf kniha stažení zdarma, Stažení e-kniha Svatý Augustin pdf zdarma, Svatý Augustin stažení kniha epub zdarma, Svatý Augustin ePub kniha stažení zdarma.\nCategory: Duchovní literatura Tags: augustin, přečtěte, stažení, svatý\n← Jízda na hraně PDF, ePub, Kindle Za horizontem modrého jevu PDF, ePub, Kindle →


Předmět: Projekt diplomové práce 1\nProjekt diplomové práce 1\n1. Principy vědecké práce, smysl odborného textu, kvalifikační práce (smysl, podstata, zadání). 2. Informační databáze a zdroje ve vědách o výchově (specifičnost tematického pole). 3. Práce s odbornou literaturou (analýza, výpisky, konspekty, osnova, citace). 4. Možnosti a zaměření tvorby diplomové práce (teoretické, kompilační, výzkumné). 5. Zásady tvorby diplomové práce (formální pravidla, rozsah, struktura, vyváženost textu, prezentace dat, grafika). 6. Citační normy, etická pravidla výzkumu a publikování, psaní odborného textu. 7. Konstrukce diplomového projektu (téma, cíl, struktura, metodologie, diskuse, zdroje, náležitosti).\nPředmět seznamuje studenty se základními principy vědecké práce, psaní odborných textů a s postupy tvorby diplomové práce. Obsahem předmětu jsou témata zaměřená na požadavky, pravidla a koncept diplomové práce, na práci s odbornou literaturou, na možnosti využití dostupných dat a jejich interpretace, na konstrukci odborného textu a na specifičnost problematiky výzkumu ve vědách o výchově. Výstupem je vypracování konceptu vlastní diplomové práce s tematickou literární rešerší.\nPo splnění kurzu bude student schopen: 1. Porozumět obsahu předmětu Projekt diplomové práce 1 2. Kriticky zhodnotit a analyzovat témata daného předmětu 3. Využít získané poznatky a dovednosti při tvorbě diplomové práce\nStudent má základní znalosti obecné pedagogiky a obecné, vývojové a sociální psychologie.\nStudent v rámci samostatné prezentace představí zamýšlený koncept své diplomové práce, cíl (resp. cíle), který by měla diplomová práce sledovat, a rešerši odborných zdrojů vztahujících se k tématu diplomové práce (monografie, sborníky, články v recenzovaných periodicích, kvalifikační práce). Student také deklaruje svoji motivaci a zaangažovanost na zvoleném tématu.


Můj čtvrtý JOB - Únos - Aeroweb.cz\nJan Jurek 07.06.2011 19 příspěvků Tento článek je součástí seriálu Můj JOB\nPiloti a pilotky, pokud jste si mysleli, že jste s Honzou Jurkem v jeho příbězích už zažili vše, dnešní kapitola vás rozhodně přesvědčí o opaku. Takhle napínavá a strhující kapitola tu dlouho nebyla!\nRejnok a průtrž mračen\nPři své další návštěvě v McAllenu se dozvídám, že naši kubánští pasažéři vyzvedli v Posa Rice (odtud odplul 25. listopadu 1956 Fidel zruinovat nádherný karibský ostrov Kubu) několik beden zbraní a RPG, které jsou adresované někam do Oregonu, kde existují různé para-vojenské buňky. LeBlank, můj přítel z americké rozvědky a šéf emigrační kanceláře jižního Texasu, mně říká, že neví, kudy tahle zásilka pocestuje, ale žádá mě, jestli bych mohl vyfotografovat nějaké ty naše mexické pasažéry. Odpovídám mu, že mu to nemohu slíbit, ale že uvidím, jestli se naskytne nějaká vhodná příležitost.\nDo Tampica se nám přihnal poslední uragán sezony. Obyčejně se uragány Tampicu vyhnou, ale tenhle již od svého zrození dával najevo, že nepůjde jako obvykle na sever, ale že narazí někde do středu západního pobřeží Mexického zálivu. Navrhuji donu Victorinovi, že by bylo dobré přeletět všechny mašiny do Mexico City a nechat v Tampicu pouze Jetstar, kdyby bylo opravdu třeba evakuovat.\nMici(Mitsubishi) a King Air už jsou v Mexico City a čekají. Carlos a já zůstáváme v Tampicu s Jetstarem. Victorino mně nabízí, že jestli chci a jestli se bude evakuovat, můžu vzít svoji ženu a svého syna na palubu. Velice velkorysé. A tak čekáme. Vše je dobře zorganizované, uragán je ještě dost daleko, a tak každé ráno jedu na pláž rybařit v příboji.\nMůj partner na rybách je Carlosův táta, s kterým jsem se velice spřátelil. Můj prut je čtyři metry dlouhý, typický prut do příboje. Zaseknul jsem za něco, co mi prut ohnulo do oblouku, ale za boha to nemohu dostat na pláž. Pan Castillo senior se mně snaží pomoct, a tak jde do příboje a sleduje můj nylon.\nNáhle se nad vodou objevil Rejnok. Jako raketa odpálená z ponorky. A najednou se chová jako kámen, s kterými házíme žabky na vodě. Tenhle rejnok se pak začal pohybovat ve směru mého přítele. Uvolňuji brzdu na navijáku, abych mu dal možnost k útěku, ale tahle ryba je ve vražedné náladě a chce zničit vše v její cestě až na pláž.\nPan Castillo senior už ho také zaregistroval, a začíná utíkat ven z vody. Střihám svůj nylon. Rejnok přistál na písku a švihá ocasem jako zběsilý. Přibližuji se a chci si ho prohlédnout. Naštěstí jsem moc nespěchal, a to mě zachránilo před potenciálně vážným úrazem. Jako bič švihnul ocas rejnoka přes jeho hlavu a trny na ocase se zabořili asi půl metru od špičky moji bosé nohy.\nPříboj nyní zesílil a pomalu zasahuje i rejnoka, který už se uklidnil a nechává se unášet příbojem do hlubin Mexického zálivu. A tak se vracíme do Tampica s pocitem, že dnes jsem zažil něco, o čem budu jednou vyprávět svým dětem a možná i vnoučatům.\nZásah uragánu je nyní už nevyhnutelný, a tak vyzvedávám rodinu a vezu je na letiště. Před několika měsíci jsem si přivezl z Houstonu svého 1985 Renaulta Fuego Turbo, který stál hodně dlouho v garáži a má jen asi 3 000 km najeto. Problém je, že v téhle době není v Mexiku moc benzinových pump s vysokooktanovým benzínem, a tak jsem závislý na almužnách operátorů letadel, kteří mě podporují leteckým benzínem, do kterého musím přidávat olej, protože je moc suchý.\nMůj Renault Fuego Turbo\nAuto nechávám v hangáru a letíme do Mexico City. Z Mexico City pak děláme několik letů, a jedním je let s kubánskými pasažéry. Skoro pořád mám v letové tašce svůj Pentax, a tak v ten den před startem, když mechanik čistil zvenku okna, nasazuji 300mm čočku. Pak otevřeným okénkem s loktem přikrývajícím čočku jenom držím spoušť a automatický navíječ udělá 36 fotek. Tady se potvrdilo pravidlo: nechat si něco pro strýčka Příhodu. Později vysvětlím.\nPo návratu zjišťuji, že náš hangár už skoro nemá žádnou střechu a v předním skle mého Ranaulta je díra, z které vyčnívá metr a půl dlouhý fotovoltaický panel v hliníkovém rámu, který se používal na nabíjení baterii majáků na pobřeží. Panel si nemohl najít lepšího nového vlastníka! Vůbec nebyl porušen. Stál několik tisíc dolarů. Pojistka zaplatila moje sklo. Při příštím letu do McAllenu předávám film LeBlankovi.\nPři našem příštím setkání mi pak vynadal, jak blízko jsem byl k těm lidem, které jsem fotografoval, protože fotky byly velice detailní, a říká, že oni by ani vteřinu neváhali mě zabít. Ale jinak jsou prý ty fotky perfektní.\nJe prosinec a Mexiko má nového prezidenta – Salinase de Gortariho, dalšího z řady zkorumpovaných prezidentů Mexika. Ale tenhle šel ještě o krok dál v zneužívání svého titulu. Nejenom, že kradl, byl to vrah!\nDnes letíme do Villa Hermosa ve státě Tabasco. Budeme tam prý tři dny. Do mé letové tašky si přikládám tři krabičky filmů a několik krabiček baterií. K narozeninám jsem si koupil fantastickou širokoúhlou čočku 15 mm, f/2.8 a Güssen Lunasix light meter. Jsem zvědav na výsledky fotek.\nZa hodinu přistáváme ve Villa Hermosa, dávném sídle Olméků. Říše Olméků pokrývala část státu Veracruz a dnešního Tabasca asi od 2 500 let před Kristem. Druhý den po snídani si půjčujeme auto, malý Volkswagen Beetle. Brouk, nebo jak se mu v Mexiku také říká Cucaracha (štěnice). A jedeme prozkoumat Palenque, město vzdálené asi 80 km na jih od Villa Hermosa.\nPalenque je jedno z center mesoamerické kultury v džungli, založené kulturou Mayů. Poslední část cesty do Palenque je stoupající stezka, která končí (v té době) na parkovišti ve vymýcené džungli. Pak musíme jít asi 300 metrů do centra Palenque. Něco, co sloužilo jako ceremoniální centrum, je ve tvaru „L“ obklopené z jedné strany palácem a z druhé strany Chrámem nápisů.\nVšímáme si, že všechna okna v chodbě mají trojúhelníkový tvar. Proč trojúhelník? Mayové byli koumáci a v průběhu tisíciletí přišli na to, že tunel se střechou ve tvaru trojúhelníku odolá zemětřesením, která jsou tam velice častá, lépe než jiný geometrický tvar.\nJdeme se podívat na hrobku krále Pakala, která se nachází pod základem pyramidy. Do hrobky se sestupuje z vrcholu pyramidy polorozpadlým spirálovým schodištěm. Na dně pyramidy nacházíme krále Pakala, který vypadá, jako když ho přejel buldozer. Můžete rozeznat obrys kostry, částečně pokryté střepy keramických váz a zeleného kamene serpentinu. Jeden z nejmocnějších vládců říše Mayů. Chudák… Ale nad ním je zavěšený nádherný náhrobní kamen. Trávíme v pyramidě asi dvě hodiny. Uvnitř je hrozné vedro a vlhko. Když se konečně vyšplháme ven, je zataženo. Vypadá to, že se přižene bouřka.\nSchodiště do nitra chrámu…\n… a její vlastník, král Pakal\nOpravdu začíná pršet a jemný déšť se záhy mění v průtrž mračen. Do džungle uhodil blesk. Náhle zjišťujeme, že jsme ti jediní návštěvníci celého komplexu. Cesta na parkoviště se změnila v potok. Zamrazilo mě v zádech. Než doběhneme do paláce, který je jen padesát metrů vzdálený, jsme promočeni na kůži.\nA prší a prší. Sedíme na kamenném náhrobku, popsaném jazykem Mayů. Venku mlátí blesky do džungle a po každém úderu blesku posloucháme, jak zaječí opice. Mám obavu, že nám může odplavat náš Volkswagen. Začíná se stmívat. Oknem se dívám na hřiště, kde mužstvo, které prohrálo v takové zvláštní olmécké míčové hře, bylo sťato a obětováno bohům. A před tisíci lety se někdo na tu popravu díval tímhle stejným oknem.\nNacházíme nějaké suché klacky a zapalujeme malý oheň. Oheň začíná praskat a plameny nám hází stíny na okolní zdi. Brzo budou zase Vánoce, a tak probíráme s Carlosem vše, co se tenhle rok událo, a Carlos podotýká, že má obavy, co se týče nové vlády a nového prezidenta. Carlos zná dobře své lidi!\nNajednou jsme oba unavení a chce se nám spát. Je už skoro půlnoc. Přidávám trochu dřeva na oheň a mám pocit, že se na nás někdo dívá. Upřeně se dívá! Carlos tomu dává korunu, když říká: „Dovedeš si představit, co vše se tady stalo?“ Náhle, nezávisle na našich stínech, se další stín mihl po zdi a za ním hned další. To už ale oba stojíme a rozhlížíme se po okolí našeho sálu. Je opravdu velký a světlo našeho ohníčku daleko nedosahuje. Ale nic nevidíme.\nBouřka, která vytvořila nějaký límec okolo Palenque a džungle, opět po každém úderu blesku obživla řevem opic. Myslím, že slyším jaguára, který je na svém nočním nákupu opic a tapírů. Doufám, že se po své noční obchůzce nezastaví zde, aby se trochu osušil. Oheň nám pomalu uhasíná, ale nikomu z nás se nechce jít do tmy hledat dřevo. A nyní už máme jen žhavé uhlíky. Beru si do ruky velký kamen a na druhé ruce mám namotanou pásku s mým Pentaxem. Carlos dělá to samé, sedáme si zády k sobě a pomalu usínáme.\nJe asi pět ráno, venku už je dost světla a džungle je obalena v ranní páře. Budím Carlose a vydáváme se mokrou travou hledat auto. K našemu údivu je auto tam, kde jsme ho včera zanechali. Vše okolo je plné bahna a vodou nanošených kamenů. Ale Volkswagen je Volkswagen a zmákne všechno. Vracíme se do Villa Hermosa hladoví a pěkně špinaví. Tak špinaví, že když si chci koupit cigarety, prodavačka v kiosku se mně nejdříve zeptá, jestli máme peníze, hehehe. Druhý den navečer se vracíme do Tampica.\nKaždý chce kousek Honzy Jurka\nVánoce 1988 probíhají bez jakékoliv zvláštní události. Jenom těsně před novým rokem se pan Joaquín Hernandéz Galicia, generální ředitel STPRM (Sindicato de Trabajadores Petroleros de la República Mexicana) setkal z prezidentem Gortarim a ohlásil mu, že jestliže nepřistoupí na podmínky syndikátu, tak že paralyzuje Mexiko generální stávkou. 5. ledna 1989 přiletěl prezident Salinas de Gortari do Tampica novou B757. Při prezidentských volbách přísahal, že nebude utrácet zbytečně žádné peníze. B757 mu dal asi někdo zadarmo, hehehe.\nJe 8. ledna a my se připravujeme na zítřejší let do Los Angeles. Don Victorino a Don Galicia tam mají velice důležitou schůzi. Bude se startovat asi hodně brzo, a abych zabránil nějakému zpoždění při tankování paliva, budu tankovat ještě dnes večer.\nPan Galicia, předák pracovníků Pemexu a můj přítel\nAsi kolem jedenácté večer mně volá Don Victorino a oznamuje mi, že odlet do L. A. se o den odkládá a že se tam zdržíme několik dní. Sakra, nebudu doma na své narozeniny. Příští večer jdu hledat Dona Victorina a nacházím ho ve vile Dona Galicii. Dostavám poslední instrukce pro náš zítřejší let a jedu domů.\nRáno se probouzím kolem páté, dělám si lehkou snídani a jedu na letiště. Ulice jsou plné vojáků a policajtů v civilu. Něco se děje. Když přijíždím k terminálu, zjišťuji, že na mém parkovacím stání je namalované červené „X“ a parkoviště, které je určené pro Carlose, je tak také označeno. Divné. A tak jedu parkovat na veřejné parkoviště a jdu do terminálu letiště.\nPřed terminálem a uvnitř je chaos. Všude narážím na vojáky. Jdu do dispečinku a dívám se oknem na rampu, kde stojí diagonálně zaparkované Boeingy 727, oba se spuštěnou zadní vstupní rampou. Celý perimetr letiště je plný výsadkářů v červených baretech.\nU pultu dispečera nacházím Carlose. Je velice vážný ve tváři, bere mne stranou a říká, že se něco stalo se syndikátem. Ale není si ještě jistý co. Nejdřív jsem si myslel, že tohle je nějaká obrovská protidrogová operace, ale Carlos mi říká, že ne, že ti policajti v civilních šatech nejsou DEA (Drug Enforcement Administration).\nDveře na rampu jsou zavřené a nikoho tam nechtějí pustit. Identifikujeme se jako posádka, ale ani to ty dveře neotvírá. Dispečerka Marysol nám dává telex, který oznamuje zákaz tankování našich aeroplánů, včetně zákazu povolování letových plánů. Tak a tohle je jasné! Oknem spatříme dva náklaďáky, které začaly vykládat nějaké lidi. Všichni jsou spoutáni řetězy a na hlavách mají natažené papírové pytlíky. Někteří jsou bosi a mají jen pyžama. Nakládají je do B727, které okamžitě startují.\nInvazní tým federálních vrahů v policejním B727\nVenku před terminálem se to nyní začalo vařit a lidé se začínají prát s vojáky. Začínají se ozývat výstřely. Přijíždí mnoho lidi v autobusech a náklaďácích, které mají vlajky STPRM. V terminálu se objevuje jeden člen sekretariátu, který vyzývá všechny k zachování klidu a říká, že to, co se nyní děje, je velký omyl, a že se vše objasní. Ale omyl to nebyl!\nMU-2 i King Air jsou v Houstonu. Vím, že se teď bude pořádat hon na čarodějnice a že moje zaměstnání pravě skončilo. Opouštíme letiště a jedeme do mého hotelu. Moc nemluvíme a naše mozky pracují neuvěřitelnou rychlostí. A připravuji plán.\nJetstar musí za každou cenu ven z Mexika. A také veškeré technické dokumenty pro Mu-2 a King Aira. Bez dokumentů jsou tahle letadla bezcenná a nikdy by se už nemohla prodat. Carlos mi začíná smutně něco říkat o své rodině. Přerušuji ho a říkám mu, že se o to postarám já.\nV myšlenkách na zákaz tankování našich letadel najednou oba jedním dechem řekneme: „Oni nevědí, že Jetstar je natankovaný už od předvčerejška!“ Říkám Carlosovi, aby se za žádnou cenu tenhle týden neobjevoval na letišti a že by bylo docela dobré vzít jeho ženu Lauru a jet to Mexico City nebo do Acapulca. V žádném případě nechci, aby byl blízko Tampica. Ptá se, co plánuju dělat, a já mu odpovídám, že ještě nevím. A jedu domů.\nZastavuji se v naší kanceláři a beru všechny technické dokumenty všech tří letadel. Moc se doma nezmiňuji o tom, co se děje. V novinách se objevují dost hrozné fotky toho, co se zde přes noc a v průběhu 10. a 11. ledna stalo.\nZavražděná osobní stráž Dona Galicii\nDozvídám se, že si nejdříve spletli dům a těhotnou služku, která šla otevřít bránu, jeden policista uhodil puškou do břicha. Začala rodit na zemi před bránou. Nikdo z policie si jí ani nevšimnul, natož aby zavolal ambulanci.\nBránu vily dona Galicii otevřeli bazukou. Policie prohlásila, že se v přijímací hale vily našlo 25 beden samopalů Uzi, granáty a velké množství nábojů. Já jsem tam byl asi před 7 hodinami a nebylo tam vůbec nic! Tohle uráželo inteligenci každého, kdo pana Galiciu znal. A to prý byl důvod téhle hrozné policejní akce. Pak se začaly objevovat fotky mužů ze syndikátu, „dekapitovaných“ a pověšených za nohy. Tyto fotky mám. Pak byl tisk umlčen.\nUplynulo asi pět dní a vracím se na letiště. Jetstar je pořád na hlavní rampě a překáží v normálním denním provozu. Aeromexico a Mexicana Aviation se musí na rampě otáčet na jiném místě a konce křídel jsou nyní při otáčení asi jen dva metry od terminálu. Malý příspěvek k mému plánu…\nVelitel letiště, který se jmenuje René, mě vítá s úsměvem ve své kanceláři a říká: „Tak se asi dolétalo, že jo…“ Odpovídám, že to tak vypadá, ale že mám dojem, že zde na rampě asi dojde k incidentu, jestli se ten Jetstar neodstaví na druhou rampu, která se používá na noční parkování. Říkám, že bych to pohnul, jestli mi to povolí. Ptá se, kde je Carlos, tak odpovídám, že asi v Acapulcu nebo v Mexico City a že jsem ho neviděl od toho masakru.\nOptávám se kamarádů, kteří létají „fallucu“ (kontraband) s Cessnou 206, kdy letí do McAllenu a zda mě mohou vzít nazpět do Tampica. Pochopitelně souhlasí. Manželce říkám, že budu na delší dobu z Tampica a říkám jí, jestli se někdo bude ptát, kde jsem, tak že neví. A opravdu nevěděla.\nNakládám svůj Renault Fuego a beru s sebou všechny dokumenty letadel. V mém pokoji v hotelu nechávám nějaké šaty a knížky, aby to vypadalo, že tam pořád ještě jsem. Ve čtyři ráno vyrážím do McAllenu. Cesta mi trvá asi 6 hodin a dorážím kolem desáté dopoledne. Parkuji své auto na parkovišti letiště a pokrývám ho umělým potahem, který jsem si kdysi koupil speciálně pro Fuego.\nNacházím své kamarády, kteří mě zvou na hamburger a oznamují mně, že budou odlétat asi v jednu odpoledne. Budou přistávat, aby vyložili kontraband na jednom ranči, a říkají mi, že se tam dost zdrží, ale že mně někdo vezme do Tampica autem. A také se tak stalo.\nZastavuji se na komandatuře a ptám se Reného, jestli mám přemístit Jetstara na sekundární rampu. Říká mně, že nemá žádné námitky, protože dnes ráno Aeromexico málem narazilo křídlem do zdi a on že dostal asi tři telefonáty z Mexico City, abych s tím něco udělal. Ale říká mi, že si to musím vyjednat s vojáky námořní pěchoty (Marines), kteří hlídají letadlo. A že jim věž zavolá, že mám povolení k pojíždění.\n1 – původní pozice Jetstaru, 2 – pozice na sekundární rampě\nVysvětluji vojákům, že budu přemisťovat letadlo na druhou rampu. Moc se jim to nelibí, ale letadlo mě nechají otevřít. V letadle máme pro naše „speciální“ pasažéry šuplík plný Penthousů a ještě horších magazínů, a mimo toho máme plný bar lahví a lahviček všech možných likérů. Vojáci stojí pod schodištěm Jetstara a pozorně mě sledují, co dělám. Hlídají! No a tak beru velký plastový pytel a všechen alkohol a časopisy tam nakládám. Nechávám si jen jednu láhev skotské Chivas Regal. Mám takový dojem, že ji budu později potřebovat.\nVolám staršinu hlídky a ten rychle stoupá po schodišti do letadla. Říkám mu, že tohle se stejně bude muset vyhodit, takže jestli to chce, tak je to jeho. Dívá se do pytle, pak mně moc děkuje a bere si pytel a slézá po schodech z letadla. Mluví s jeho kolegou, který mi také děkuje. Tak zapínám DC current a dělám prohlídku letadla. A velice důkladnou prohlídku. Nejsem si jistý, jestli někdo něco neudělal na letadle. Končím a zjišťuji, že oba vojáci zmizeli. Pastička se sklapla.\nLezu nazpět do letadla, zvedám schody. Dělám úkony před startem motorů a startuji motory č. 1 a č. 4. Dělám zkoušku rádia. Na věži je nyní řídící, který se jmenuje Paco. Moc ho neznám. Žádám o povolení pojíždět od věže na sekundární rampu. Dostavám povolení k pojíždění. Trochu víc plynu a Jetstar se odlepil a pomalu se sune na druhou rampu. Nikdo nepoznává, že teď startuji motory č. 3 a č. 2. Cítím, jak se ve mně začíná probouzet adrenalin, a pomalu dojíždím na konec sekundární rampy.\nRampa je spojena s aktivní ranvejí 17. Pojížděčka na RWY 17 má dovolenou váhu jen 12 500 liber. A já dnes vážím 40 000 liber! Jestli se budu muset na ní zastavit, tak se okamžitě probořím. Dokončuji úkony a poprvé v životě si zapínám mach trim ještě na zemi. Je to legální, a pro to, co budu dělat, ho asi brzo budu potřebovat. Stlačitelnost v malé výšce!\nDělám na rampě 270stupňovou zatáčku od ranveje. To vypadá víc neškodně, ale dělám to, abych měl místo na rozjezd. Nechci se začít rozjíždět ze statické pozice. Věž se ptá, co dělám, a tak říkám, že hledám vhodné místo. Zatáčka je ukončená a nos nyní míří na ranvej 17. Tak Honzo, kostky jsou vrženy!\nPřidávám plyn a zase ho stahuji. Nyní mám dost setrvačnosti na rychlé projetí pojížděčky. Pohled doleva – nikdo nepřistává. Věž mě upozorňuje, že nemám povolení ke startu, a Paco říká: „Juan, Juan, por favor, no lo hagas! (Honzo, Honzo, prosím tě, nedělej to!)\nVšímám si červené světlice, která nařizuje kulometní posádce na věži palivového skladiště zahájit palbu. Nyní mám živou rychlost, 100 uzlů, V1, rotace, a jsem ve vzduchu. Zatahuji podvozek, dělám ostrou zatáčku doleva a směřuji na severozápad nad moře. Jsem v 800 stopách. Poslední klapky jsou nahoře a aeroplán je nyní čistý.\nNikdo nestřílí, a tak se stabilizuji na moment v 1 000 stopách. Skenuji přístroje a hrůzou zjišťuji, že mám ještě pořád take-off power. Fuel flow mně ukazuje 700 liber/hodinu na motor a jsem nyní na VMO! Takhle daleko nedoletím, říkám si. Stahuji ho nazpět na maximální cestovní konfiguraci. Adrenalin nyní pracuje na 110 %. Mach trim a zelené světlo. Cítím familiární „tuck“ a nos jde dolů. Na tomhle letadle se hýbe celý ocas. To je ten mach trim.\nTak a uklidni se, rychle se uklidni, nebo nikam nedoletíš! Vracíš letadlo jeho vlastníkům a jistě ti za to zaplatí, chlácholím se. A z těch peněz se musím postarat o Carlose. A také už nikdy nepřijdu o zaměstnání kvůli politice nebo vlivu lidí, kteří mně zaprvé ani neznají a zadruhé by jim asi na mně vůbec nezáleželo, jako například v Argentině! A já, mimo mé osoby, jsem zodpovědný za další lidi, kteří přišli o zaměstnání kvůli politice a prezidentovi, který byl, jak později poznávám, zodpovědný za víc než 500 umučených a zavražděných pracovníků ropného průmyslu v Mexiku.\nAle nyní se musím uklidnit. Báze stíhaček mexického stíhacího letectva je v Santa Lucia, blízko Mexico City, a létají jen F-5 Tigreshark a T-33. Mám dost velký náskok, a i když poletí se zapnutou forsážní, nedokážou mě dostihnout.\nRád bych si poslechnul, co se děje na rádiu, ale vím, že to by nyní mému mentálnímu stavu nepomohlo. Nestoupávám do 4 500 stop, stahuji trochu plyn a znovu se dívám, jestli jsem v tom zmatku něco nezapomněl. Hranice USA a McAllen jsou nyní 120 mil. Volám McAllen rádio a podávám VFR letový plán, svoji momentální pozici a všechny informace včetně squawku 1200. Tak, takhle se to dělá, v klidu. Jen žádnou paniku. Nikdo nic nepodotknul na „počet lidí na palubě - 1"!\nDostavám povolení a ověřuji bod překročení hranice na východ od Reynosy. A zase ten adrenalin. Možná, že už to vědí. Možná, že Reynosa poslala do vzduchu ten ozbrojený King Air a on tam někde čeká s prstem na spoušti jednoho z kulometů M60.\nMcAllen rádio a hlásím přelet hranice, přepínám, hlásím, že mám ATIS X na věž, která mně dává povolení k přistání, a přátelské „How is it going today?“ Lžu, že je vše fantastické, dokončuji své úkony před přistáním a jsem na zemi. Žádné blikající majáky, které uhánějí směrem k mému letadlu. Nic. Musí to být past, musí!\nGround kontrola mě dává instrukce k pojíždění na rampu emigračních/celníků. Dojíždím a třesou se mi nohy, zapínám APU, zhasínám motory a otevírám dveře. Žádný řev, žádné rozkazy „down, down, get down!“ Moje fantazie, to je ale opravdu hrůza.\nPřichází celník a emigrační úředník a oknem vidím, jak se na mě LeBlank dívá z okna. Kývám mu na pozdrav, odpovídá rukou a rychle mizí v nitru své kanceláře. Úředníci se ptají, kde je Carlos, na což odpovídám, že si dneska vzal volno. Jeden z nich dělá poznámku že „tuhle velkou krávu lítám dneska sám?“ Jo lítám! Zatím je vše OK, jsem odbaven.\nNyní rychle na palubu, založit IFR letový plán a hurá do Houstonu, kde chci letadlo zaparkovat a začít telefonovat. Zvedám schody a jdu startovat motory. Chce se mi zvracet. Náhle jsem si všimnul auta letištní policie, které objelo letadlo, zastavilo a policajt s papírem v ruce chodí okolo letadla a něco hledá. Zastavuje se před nosem a dává mi pokyn zhasnout ten motor, který jsem zrovna nastartoval, a chce, abych vystoupit z letadla. A je to v hajzlu!\nDělám, co mi nařizuje, a vystupuji ven. V ten moment, kdy jsem šlápnul na zem, má venku pistoli a chce, abych si lehnul za zem. Tohle je déjà vu! Tak a tohle neudělám! Nic jsem proti zákonům Spojených států neudělal. A tak si dávám ruce za hlavu a stojím. Policajtovi nějak nedochází, že si nechci lehnout, ale respektuje, že mám ruce za hlavou.\nNajednou je tu LeBlank a pár dalších lidí, kteří policajtovi ukazují své identifikace. LeBlank ke mně přijde, sundává mi ruce z krku, nasazuje mně pouta a říká, abychom šli rychle z téhle rampy. Ostatní dva agenti zůstávají s policajtem a obcházejí letadlo, stále něco hledají. Co sakra?\nTak a nyní poslouchám LeBlanka. Tampico vyhlásilo, že tam na letišti byla obrovská přestřelka a že jsou dva vojáci těžce zranění a jeden už zemřel. Ostatní dva agenti vejdou do kanceláře a sdělují, že nenašli žádné díry v aeroplánu a že se jim to zdá divné. LeBlank podotknul: „Divné? Protože se to nikdy nestalo!“ Usmál se pak na mě a říká: „Jako Rambo teda zrovna nevypadáš!“ Mimo to mi sděluje, že jsem oficiálně zatčen, ale že mne propouští na moji vlastní zodpovědnost. V ničem jsem se proti Spojeným státům neprovinil.\nNyní se vrací jeden z jeho kolegů s dlouhým papírem telexu. Říká, že mě všichni chtějí, a já myslím opravdu všichni! Mexická federální policie, mexická ATC, bezpečnost letiště, vojáci, no prostě každý chce kousek Honzy Jurka. A až FAA přijde na to, že jsem letěl sám na letadle, certifikovaném pro dva piloty, bude také mít zájem o kousek mojí kůže.\nTen druhý kolega, který nyní vstoupil, se ptal LeBlanka, jak to vysvětlí. A jeho odpověď zaskočila i mě samotného. „Neudělal žádný kriminální akt proti Spojeným státům. A já jsem zavolal svého agenta domů, když mu hrozilo nebezpečí.“ Kdo je agent? Počkat počkat, kdo je agent? Pak se otáčí ke mně a znovu pokračuje: „To je ten pilot, co nám doručil ty fotky!“ Mně potom vysvětluje, jak ty fotky, které jsem tehdy přinesl, byly velice důležité! Ruka ruku myje? Vzpomínáte? Pro strýčka Příhodu!\nAno! Dnes mám velice silného spojence, kterého potřebuji. Říká: „Jane, oni chtějí za každou cenu to letadlo a také tebe. Já bych doporučoval ho odletět hodně daleko od téhle hranice. Hodně daleko. Po tom, co se v posledních dnech stalo v Mexiku, jim tohle neudělalo moc dobrou reklamu. Znáš někoho v McAllenu kdo může s tebou letět?“ On někoho zná, kdo do nedávna létal Jetstar, než byl zaměstnán v Continental Airlines. A bydlí jen pár bloků od letiště.\nNacházíme ho doma a nemá žádné námitky proti letu se mnou. Nyní je skoro 22:00 a jsme připraveni. Loučím se s LeBlankem, který se upřeně dívá do tmy letiště svým nočním viděním a několikrát už opakuje: „Come on boys, get the hell out of here! Fast!“ Něco ho znepokojuje, ale neříká co. Jen chce, aby už viděl, jak zatahujeme podvozek.\nStartujeme. Paul, který je nyní můj kopilot, má také svůj příběh. Létal s Air America v El Salvadoru, Fairchild F-127. Miniaturní dvoumotorová C-130, jenže má pod křídlem dva přídavné náporové motory. V Houstonu je bouřka, a jako na potvoru musíme dělat přerušené přiblížení. Přistáváme z druhého. Dávám Paulovi za jeho pomoc 300 dolarů, které odmítá s poznámkou, že to bylo moc zajímavé a že je to stále lepší aeroplán než MD-80. S tím v budoucnu dost souhlasím.\nNa letišti mně čeká můj přítel Jim Ray, vlastník Global Aviation Service, kde děláme údržbu. Mici a King Air už tam jsou. Dáváme Jetstar spát a následuji Jima do jeho kanceláře, kde mi půjčuje telefon. Dělám několik telefonátů, volám domů. Moje žena říká, že tam ještě nikdo nebyl, ale že televize je plná mého úletu. Říkají, že jsem byl trénovaný agent CIA, a ptá se mě, jestli je to pravda. Tuhle blbost jí vymlouvám. Můj syn už spí. Škoda, po něm se mi stýská. Ptám se, zda se někdo zmínil o nějakých zraněných vojácích. Říká, že ne, a ptá se, jestli jsem někoho zranil. Ptá se, kde jsem, a tak ji říkám, že ve Spojených státech a že ji zase zavolám. A zavěšuji.\nVolám Carlosově sestře, aby mu řekla, že jsem v pořádku. Říká, že se Carlos na ten odlet díval ze střechy svého domu a dodává, že Victorino je v McAllenu. Zítra ho musím najít! A najednou jsem hrozně unavený. Jim mě veze do Hiltonu a jdu spát. Nějak se snažím rekapitulovat dnešní události. Věřím, že jsem udělal správně, že navrátím letadla jejich vlastníkům. Ale vím, že jsem dnes po velice dlouhé době opět nezaměstnaný a že na hodně dlouhou dobu nemůžu ukázat svoji tvář v Mexiku. Možná, že už nikdy. No a tady jsem se trochu zmýlil… Ale teď už spím.\nNo teda to je sila:)\n07.06.2011 v 3:27 Martin\nDobry vecer pane Jurku. Zase jsem si s napetim precetl vas dalsi clanek a priznam se, ze jsem z toho uplne perplex.... Jezdivam do Mexika pracovne tak trikrat do roka a mnoho mist o kterych pisete, znam velice dobre osobne... A i kdyz se politicka situace v Mexiku zmenila, policejni kontrolu na ceste autem z Veracruz do Poza Rica bych tady u nas nikomu nepral:) Pane, vy jste proste normalni James Bond:) Preji hodne zdravi a klidu:) S pozdravem Martin Kratky\n07.06.2011 v 4:41 Bren\nObčas mám pocit, že Vaše zážitky by stačily na několik životů, skutečně se tedy nenudíte :-). A já opět Vám děkuji za ochotu se s námi o ně podělit.\n07.06.2011 v 7:37 John\nUzasne vypraveni. Sam ziju uz nekolik let v hodne exoticke a divoke zemi, ale na neco podobneho bych si netroufnul. Smekam :)\n07.06.2011 v 8:57 Schmouddle\nTruth is (sometimes) stranger than fiction. Bravo!\n07.06.2011 v 10:06 Vilda\nPane Jurku, sedím tu a usmívám se... to bylo něco! Řekl bych si hned o přídavek, ale chápu, že Váš den má také jen 24 hodin, takže nezbývá než trpělivě provětrávat každé ráno aeroweb. :) Cítím, že teď už nemůžete přestat psát... teď už ne! ;)V.\n07.06.2011 v 11:04 jam\nrespect :) diky a hodne zdaru\n07.06.2011 v 13:40 Tomáš Jurek\nBrácho to je dnes opravdu bomba. Děkuji za krásné a hlavně napínavé čtení. Už abys byl doma.\n07.06.2011 v 16:36 Jiří M.\nÚžasné počtení, děkuji\nNení nad důvěryhodnou vládu v čele s prezidentem...:(\n07.06.2011 v 21:46 Johnny\nTeda nevím jaký podíl na tom má to, že jste pilot, ale obdivuji, jak i v těch nejvypjatějších situacích zachováváte chladnou hlavu a jak snadno děláte velká rozhodnutí, která vždy od základu mění váš život. P.S.: to jste se nebál, nechat tam rodinu - vzhledem k tomu co byli zač bych se docela bál, že jim ublíží nebo mě minimálně budou její pomocí vydírat !\n07.06.2011 v 22:12 baks4c\nOmlouvám se, ale z článku jsem nějak nepochopil, proč policie napadla ropný syndikát. Jaký měla důvod k razii a pozatýkání tolika lidí a jak celý případ dopadl. Bylo by možno napsat něco více o pozadí těch událostí?\n08.06.2011 v 2:23 Autor\nO tom se trochu rozepisu v dalsim vypraveni. Diky za zeptani\n08.06.2011 v 6:45 Charlie\nOpět krásný článek pane Jurek! Klobouk dolů, jste kapr!\n08.06.2011 v 10:40 Gregory\nOpravdu perfektní čtení. Martin Vás přirovnal k Bondovi. Musím ale říct, že Bond Vám nesahá ani po kotníky a mohl by se od Vás učit. Velice obdivuji Vaši odvahu. Něco jiného je koukat na to ve filmu a pak to zažít na vlastní kůži. Také bych se rád jako Johnny dozvěděl co se stalo s Vaší rodinou. Přece jenom jsem se ale chtěl zeptat, zda-li byste ten únos zopakoval i dnes? Myslím tím tedy se zkušenostmi co máte dnes. Přišlo mě to opravdu riskantní a musím přiznat, že já bych na to asi koule neměl. Děkuji\n08.06.2011 v 14:25 Vojta\nZdravim, tuhle celou story ctu jiz od zacatku, a stale se tesim a netrpelive vyhlizim nove pokracovani. Moc dekuju za poutave cteni a preji hodne uspechu.\n08.06.2011 v 17:18 Kolben\nPane Jurku, kdyz jste popisoval ten ulet z Tampica, tak si ani nedovedete predstavit, jak jsem se za Vas bal! Chtel bych mit take Vasi odvahu, je asi dulezite, kdyz se clovek v urcitych okamzicich dokaze vzeprit zvuli, jedno zda je to zvule statni, ci jakakoliv jina. Preji moc pekny den.\n08.06.2011 v 19:49 Charlie\nPane Jurku, díky moc za Vaše vyprávění, také patřím k těm co chodí každý den zkontrolovat jestli už tu zase není něco nového od Vás :) Zajímal mě velmi osud pana Galicia a zjistil jsem že byl zatčen,v roce 1992 odsouzen na 35 let,na konci roku 1997 byl propuštěn, tak že měl to štěstí že přežil. Potkal jste se s ním ještě nekdy ? http://www.youtube.com/watch?v=vmXrydYjrWo http://www.youtube.com/watch?v=5Rtuqrlv5E8\n08.06.2011 v 21:22 Autor\nAno potkal jsem skoro vsechny kteri tenhle masakr prezili. O tom se zminim a pridam i fotografickou documentaci kterou si musim nyni doplnit v prubehu me dovolene pristi mesic v Cz. Zacinali mne uz dochazet fotky, hehehe\n10.06.2011 v 20:51 Radovan Kobza\nJste proste Frajer - tesim se na pokracovani.\nNY Times o zatčení\n14.06.2011 v 11:02 Erix


Dánio bengálské - lexikon zvířat Dánio bengálské - lexikon zvířat\nDánio bengálské (Devario devario)\nsladké vody (pomalu tekoucí i stojaté vody )\nčásti rostlin, bezobratlí (hmyz a jeho larvy, části rostlin)\ndélka 7–8 cm\nTřou se mez i rostliny, o jikry nepečují. Počet jiker až 1000, inkubace 1,5–2 dny.\nDÁNIA OBECNĚ: dánia jsou malé ryby z čeledě kaprovitých, obývající stojaté nebo pomalu tekoucí vody s prohřátými mělčinami, vhodnými k rozmnožování. Třou se v různé hloubce od hladiny po blízkost dna, jikry jsou nelepivé a padají volně do substrátu. Plůdek se líhne podle teploty během 1,5 až 2 dnů. Samice jsou obvykle větší než samci, kteří však mívají výraznější zbarvení. DÁNIO BENGÁLSKÉ: se vyskytuje v jižní Asii, od Pákistánu po Bangladéš. Jako všechna dánia je to čilá, aktivní a společenská rybka, jejíž délka se pohybuje mezi 7 a 8 cm.


Neuvěřitelné září, Petra Braunová | Knihkupec.com\nModerní, vzrušující i humorný příběh je skvělým čtením především pro chlapce. Kolem hlavního hrdiny, desetiletého Tomáše, se dějí podivné věci. Když se jednou s kamarádkou skryl v poli, utvořily se kolem nich kruhy, záhada přičítající se mimozemské civilizaci. Později se mu začaly zjevovat zvláštní bledé bytosti - mimozemšťané! Tomáš se cítí nejistý a začíná si psát tajný deník\nPodnázev: Tajný deník Tomáše S.\nRozměry (mm): 200 × 119 × 13


Ve dnech 14., 15. a 16. ledna 2021 proběhl svod hřebců pod záštitou KFPS. Letošní ročník byl ještě na konci září ve velkém ohrožení, kdy se vzhledem k situaci ohledně COVID -19 stále nevědělo, zda se svod vůbec uskuteční. Na nemalý „nátlak“ fanoušků a chovatelů ale udělala KFPS možné nemožné a nakonec se jim podařilo tuto neuvěřitelnou akci uspořádat. Svod se sice nekonal ani v původně daném termínu, ani na obvyklém místě (výstaviště WTC Expo Leeuwarden), ale to nikomu ani v nejmenším nevadilo.\nJiž v létě KFPS avizovala, že pokud se svod letos vůbec uskuteční, bude bohužel bez diváků a možná i bez samotných chovatelů. Ti nakonec přítomni být mohli. My všichni ostatní jsme ocenili, že televize Omrop Fryslan zprostředkovala přímý přenos z celé akce a tudíž jsme mohli sledovat celou akci alespoň online. Kompletní záznam je k dispozici na stránkách KFPS.nl v sekci „ Aktueel“ (Aktuality), v pravém dolním rohu, pod názvem „Terugkijken hengstenkeuring 2021“ nebo na tomto odkazu: https://www.phryso.com/online-hengstenkeuring-2021-terugkijken/. Několik TOP plemeníků, kteří patří již mezi takové stálice, letos svojí účast bohužel odmítli, ale i tak se bylo na co dívat. Níže naleznete stručný popis výsledků jednotlivých kategorií.\nV sobotu celou akci odstartovala Kategorie 3, kterou zahájil nádherný hřebec Epke 474 Sport Elite AAA (Beart 411), jehož několik potomků máme i v Č R. Nicméně, v této kategorii vynikali hlavně hřebci Jehannes 484 a za ním Nane 492.\nBezprostředně po této kategorii následovala Kategorie 4., zde kraloval Jurre 495 spolu s Eliasem 494.\nV Kategorii 5., pro hřebce schválené k plemenitbě v roce 2018, zazářil plemeník Tymen 503, spolu s Tjebbe 500 a Tymen 503.\nNásledovala Kategorie 6., hřebci schválení k plemenitbě v r. 2019, mezi nimiž postoupil do finále Teun 505 a Yme 507.\nPokračovala Kategorie 7 (hřebci schválení v roce 2020), mezi nimiž postoupil do finále Boet 516 a Arent 515.\nKategorii 8., nejmladších hřebců schválených v roce 2021, ovládl přesvědčivě Dedmer 519 a za ním Beant 517.\nPo poslední kategorii mladých hřebců následovalo velmi vzrušující finále starších hřebců z kategorie 2. a 3., ze kterých byl vítězem Jehannes 484 a rezervním šampionem se stal Nane 492.\nNásledoval šampionát mladých hřebců, kde se nakonec nejlépe předvedl Teun 505 a na místě rezervního šampiona se umístil Jurre 495. Ten posléze bojoval i o celkového šampiona svodu spolu s Jehannesem 484. Nakonec předsedkyně poroty prohlásila: „A šampionem se stává hřebec s vynikajícím klusem. Kůň, který vás nikdy nezklame. Jurre 495!“\n„Jurre je velmi cool, je mu jedno, že tu není publikum,“ řekl vítězný majitel hřebce pan Jelmer Chardon. „Jsme rádi, že si to všichni lidé doma mohli užít, ale samozřejmě chcete něco takového oslavit se všemi lidmi na stáncích. Takže žádné objetí, ale bič ve vzduchu, „krabička“ a šťastný pan Jelmer Chardon“.\nNeuvěřitelné je, že Jurre 495 (Maurits 437 x Jasper 366) se stal celkovým šampionem již počtvrté! Poprvé v roce 2017, pak 2018 a 2019 a rok 2021 je dalším, kdy má Jurre 495 opět titul v kapse.\nČAFK se připojuje se svým blahopřáním a na viděnou na HK 2022.


Chocová vylepšila české maximum a je ve finále. Padl i další světový rekord | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nRita Meilutyteová autor: Reuters\n3. 8. 2013 19:46 / 3 minuty čtení\nČeská plavkyně Petra Chocová si na trati 50 metrů prsa vylepšila nejen vlastní, ale i český rekord a zajistila si účast v nedělním finále. Šestnáctileté Litevce Rutě Meilutyteové se zase povedlo vytvořit na stejné trati světový rekord, když o tři desetiny překonala čas Rusky Jefimovové.\nTalentovaná Simona Baumrtová dokázala opět vylepšit český rekord na padesátce. Na finále to sice nestačilo, talentovaná plavkyně má ale velké...


Závěrečné shrnutí soutěže ve školách i mezi nimi | Czech National Team o. p. s.\nTento článek popisuje výsledky soutěže, ohodnocení škol s největším odevzdaným množstvím výpočetního výkonu, i plány do budoucna.\nMáme za sebou první ročník soutěže škol v distribuovaných výpočtech. Od měsíce října 2011 do května 2012 se školy a jejich pomocníci zapojili do výzkumu na celkem osmi pečlivě vybraných projektech. V průběhu soutěže se seznámili s výpočty v oblastech biologie, astronomie, kryptografie, fyziky i matematiky. Velká účast škol i žáků posunula výzkum na projektech a zanechali tak výraznou stopu i ve světových statistikách. Ty jasně ukazují, kde a o kolik došlo během soutěžního měsíce k navýšení běžně poskytovaného výkonu Czech National Teamu (CNT) v každém ze soutěžních projektů:\nŘíjen 2011 - projekt malariacontrol.net\nodevzdaný výkon soutěžících: 5.674.973 kreditů\nListopad 2011, projekt - Einstein@Home\nodevzdaný výkon soutěžících: 24.896.776 kreditů\nProsinec 2011, projekt - World Community Grid\nodevzdaný výkon soutěžících: 12.977.699 kreditů\nLeden 2012, projekt - Rosetta@home\nodevzdaný výkon soutěžících: 12.823.392 kreditů\nÚnor 2012, projekt - yoyo@home\nodevzdaný výkon soutěžících: 48.363.725 kreditů\nBřezen 2012, projekt - POEM@HOME\nodevzdaný výkon soutěžících: 118.224.095 kreditů\nDuben 2012, projekt - EDGeS@Home\nodevzdaný výkon soutěžících: 16.120.263 kreditů\nKvěten 2012, projekt - SZTAKI Desktop Grid\nodevzdaný výkon soutěžících: 13.308.897 kreditů\nCelkem byl tedy v průběhu soutěže odevzdán všemi soutěžícími výkon 252.389.820 kreditů. Výsledky škol v jednotlivých měsících naleznete na subdoméně soutěže.\nDo soutěže se během těch osmi měsíců zapojilo 94 škol všech stupňů, které zastupovalo celkem 491 počtářů. Během soutěže se seznámili s výpočty prostřednictvím CPU i grafických karet a zažili i spoustu napětí a strategických zvratů. Na mnohých školách byla soutěž využita i jako součást výuky výpočetní techniky a k seznámení s možnostmi současných domácích a kancelářských počítačů. Mnozí studenti poskytli do soutěže vše, co mohli a dokonce i vyhledali pomoc u kamarádů a rodičů. Někteří ve snaze dosáhnou lepší pozice (osobní i školní) nechávali svůj počítač puštěný i nad rámec běžného provozu a o to více pomohli se zpracováváním množství dat na projektech. Bohužel není v možnostech naší organizace všechny studenty za jejich odvedenou práci nějak odměnit. Distribuované výpočty jsou činností neziskovou a všichni účastníci o tom byli informováni. Chtěl bych jim alespoň tedy zde za pořadatele soutěže moc poděkovat za každý zpracovaný kousek práce a popřát jim v dalších činnostech mnoho úspěchů. Váš výkon byl využit tím nejlepším možným způsobem a až budete číst v budoucnu některý ze článků o distribuovaných výpočtech a jejich výsledcích, můžete si říct "toho jsem se také účastnil".\nPro soutěž samotnou se nám podařilo získat sponzora, a tak alespoň školy s největším odvedeným výkonem budou mít na účast v soutěži trvalou památku. Věcné ceny do soutěže pro první tři školy poskytl internetový obchod s výpočetní technikou CZC.cz a mají tuto podobu:\n1. místo, školní tým Uhelný trh\nZákladní škola Uhelný trh, Uhelný trh 4/425, Praha 1, 11000, http://www.uhelnytrh.cz získává výkonný počítač s procesorem Intel Core i5-3450S, 8GB paměti, grafickou kartou nV GTX560 Ti a 21" monitorem Acer P226HQVb.\nTito malí bojovníci ze čtvrté třídy základní školy, vedli úspěšné tažení za prvním místem v soutěži, kde porazili mnoho střední i vysoké školy. Vzkaz pro všechny, kdo se těší v budoucnu na další ročník soutěže - "už se ho nemohou dočkat"\n2. místo, školní tým Střední průmyslová škola Ostrov\nStřední průmyslová škola Ostrov, Jáchymovská 1, Ostrov, 36311, http://www.spsostrov.cz získává kompaktní LCD projektor Sony VPL-EX100\nZástupce ředitele školy právem hrdý na to, co studenti dokázali a jak je to bavilo.\n3. místo, školní tým Gymnázium, Strakonice, Máchova 174\nGymnázium, Strakonice, Máchova 174, Máchova 174, Strakonice, 38648, http://www.gymstr.cz získává barevnou multifunkční tiskárnu Epson WorkForce Pro WP-4515 DN\nCenu si převzal sám pan ředitel, kterého soutěž zaujala stejně, jako některé ze studentů školy.\nMimo tyto hodnotné ceny se vedení CNT rozhodlo zaslat prvním desíti školám v pořadí zarámovaný certifikát, který navždy bude důkazem o pomoci školy ve skutečné výzkumné činnosti. Certifikát ukazuje jak celkové umístění v soutěži, tak i množství odvedeného výkonu. Tento certifikát si mohou zároveň všechny zúčastněné školy stáhnout přímo na stránkách soutěže http://soutez.czechnationalteam.cz/ a samy vytisknout.\nJednalo se o první ročník soutěže, která svým zaměřením ve světovém měřítku nemá obdoby. Dosud žádná organizace nepořádala seznámení mládeže s distribuovanými výpočty v takovém rozsahu, s tak velkou podporou dalších vědeckých neziskových organizací a státu. Pro Czech National Team jako organizátora soutěže to vůbec nebyl snadný úkol a obnášelo to spoustu volného času i energie. V průběhu soutěže došlo k několika menším výpadkům i na samotných projektech, ale situace byla shodná pro všechny účastníky. Za tyto drobné problémy se omlouváme, ale z důvodů velkého zájmu lidí z celého světa o účast na projektech a délce soutěže nebylo v našich silách jim předejít.\nVzhledem k velkému zájmu o soutěž a oblast distribuovaných výpočtů na školách se budeme snažit akci zopakovat. Bohužel to není reálné hned v dalším školním roce, jelikož všichni členové organizačního kolektivu tuto činnost dělají pouze ve svém volném čase a práce s přípravou je opravdu hodně. Také je třeba důkladně tento první ročník vyhodnotit a projednat případná vylepšení. Budeme se snažit soutěž tedy připravit v některém z dalších školních roků a to ještě atraktivnější a pro studenty samotné přínosnější. Rovněž se chystáme na větší mediální propagaci ve spolupráci s partnery soutěže, kterým tímto za spolupráci na prvním ročníku moc děkujeme.\nÚčast na distribuovaných výpočtech není ale nijak podmíněna samotnou soutěží. Je to činnost, které se věnují miliony lidí po celém světě a to již více než dvě desetiletí. Spousta lidí má tuto činnost jako koníčka a nebo nejvhodnější formu přímé pomoci výzkumu v oblastech humanitárních, výzkumu prevence a léčby smrtelných nemocí. Další mají zájem se podílet na rozvoji nových technologií, hledání řešení matematických operací, rozvoji astronomie, nebo výzkumu zemského klimatu. Není náhodou, že počet členů českého národního týmu (CNT) přesáhl 11.000. Česká republika je světovou velmocí v množství denně odváděného počítačového výkonu pro tuto neziskovou vědeckou činnost v poměru na počet obyvatel země. Množství výpočetního výkonu takto poskytovaného dobrovolníky u nás přesahuje několikanásobně výkon vědeckých superpočítačů na našem území. Přitom se jedná z velké části o zbytkový výkon počítačů, které jsou kvůli různým činnostem jejich majitelů stejně v provozu. V této oblasti vzniká už i první projekt distribuovaných výpočtů v systému BOINC u nás a do budoucna jich bude, doufejme i víc. Brzy se tedy dočkáme i možnosti přímé účasti na vědeckém výzkumu vlastní země.\nMožnost zapojení svého počítače máme tedy všichni a nabídka projektů je opravdu široká. Jde jen o chuť pomoci a trochu času si program nainstalovat. Doufejme, že mnohé studenty v našich řadách uvidíme i nadále a že se nám společně podaří v budoucnu uspořádat další ročník soutěžení na školách i mezi nimi.\nZa organizační tým Dušan Vykouřil (forest)\nNapsal uživatel forest dne 15.12.2012 12:17


Pečovatelské byty v Rudici\nInformační leták MPSV s doporučeními pro seniory ke stažení a tisku (2 strany ve formátu PDF v pokračování).\nAktuálně z Vodárenské a.s.\nSlužby Vodárenské a.s. jsou nyní poskytovány bezkontaktně. V novém čísle informačního letáku e-Kapka v příloze je popsáno, jak využívat tyto služby v nouzovém režimu.\nPoplatky za odpad a psy v roce 2020\nOslavy velikonočních svátků\nBohoslužby v jedovnické farnosti bude letos možné sledovat online (odkaz). Další informace k oslavám čtěte v dopise pana děkana v příloze.\nZápis do MŠ - dokumenty ke stažení\nInformační letáky Policie ČR\nSnížení DPH u vodného a stočného\nInformace z Vodárenské a.s. najdete v příloze v pokračování.


PLEASURE STATE Skvělé prádlo\nOBLEČENÍ, PLEASURE STATE\nBalkonová podprsenka SICILY P23-1235C - Pleasure State - 80B - černá eshop >>\nBalkonová podprsenka Sicily P23-1235C - Pleasure State je velmi luxusní. Jemně vyztužené košíčky v tělové barvě jsou potaženy černou krajkou, kterou navíc ještě zdobí Swarovského krystaly, rovněž v černé barvě. Materiál : 73% polyamid 27% elastan... Pleasure State >>\nBrazilky 38-2154 Pleasure State - S - malinová eshop >>\nBrazilky 38 - 2154 Pleasure State - luxusní dámské kalhotky,kombinace jemného materiálu a krajky. Složení 94% polyester 6% elastan... Pleasure State >>\nBrazilky 38-3070 - Pleasure State - L - tělová eshop >>\nBrazilky 38-3070 - Pleasure State, jsou bezešvé brazilky v béžové barvě, které na předním díle zdobí tři kamínky. Materiál - 76% polyamid, 24% elastan.. Pleasure State >>\nBrazilky P38-1238C - Pleasure State - S - černá eshop >>\nBrazilky P38-1238C - Pleasure State, přední díl zdobí lesklá krajka a malé kamínky - Swarovsi elements. Zadní díl hladký. Materiál - krajka 100% polyestr, 91% hedvábí, 9% elastan... Pleasure State >>\nBrazilky P38-2230W - Pleasure State - M - černá eshop >>\nBrazilky P38-2230W - Pleasure State, krajkové s ozdobnou mašličkou na předním díle. Materiál 92% polyestr, 8% elastan... Pleasure State >>\nBrazilky P38-4053F Pleasure State - M - černá eshop >>\nKrásné krajkové kalhotky značky Pleasure State. Dobře padnoucí střih jemná strech krajka. Materiál: 84% polyamid, 16% elastan.. Pleasure State >>\nBrazilky P38-4068F - Pleasure State - M - černá-zelená eshop >>\n.. Pleasure State >>\nBalkonová podprsenka SICILY P23-1235C - Pleasure State Barva: černá, Velikost: 80B e-shop>>\nTanga ze strečového saténu lemované krajkou v kontrastní barvě. Bez zařezávacího efektu. S neprůhlednou dvouvrstvou síťovinou bez lemů na zadní straně. Složení 90%polyamid, 10%elasten.. Pleasure State >>\nBrazilky 38-2154 Pleasure State Barva: malinová, Velikost: S e-shop>>\nBrazilky 38-3070 - Pleasure State Barva: tělová, Velikost: L e-shop>>\nBrazilky P38 - 1230C - Pleasure State Barva: fialová, Velikost: S e-shop>>\nBrazilky P38 - 1230C - Pleasure State jsou ušity z elastického hedvábí, krásné fialové barvy. Zdobí je černá krajka, doplněná o Swarovského krystaly. Materiál 91% hedvábí, 9%elastan... Pleasure State >>\nBrazilky P38-1238C - Pleasure State Barva: černá, Velikost: S e-shop>>\nBrazilky P38-2230W - Pleasure State Barva: černá, Velikost: M e-shop>>\nBrazilky P38-4053F Pleasure State Barva: černá, Velikost: M e-shop>>


Výkup titanu ve městě Konice, vysoká cena za výkup titanu po celé ČR\nTitan - výkup Konice: výkup zajišťujeme v různých lokalitách na přání zákazníků, výkup je možný až u vás doma. Výkup titanu zařídíme u vašich materiálů již od 10 kilogramů, maximální možné množství materiálu není nijak zvlášť omezeno. Můžeme vykoupit více než 2 tuny titanu.\nVýkup titanu Konice: V naší společnosti nebereme ohled na to, jakou formu titanu nám zákazník nabídne. Přijmeme všechny typy titanu. Tím pádem jsme schopni přijmout pro výkup titanu všechny druhy materiálů vytvořené z těchto druhů materiálu. Skládají se z nich všelijaké výrobky: mohou to být trubky, plechy, desky, dekorace, ozdoby a tak dále...\nJsme schopni vykonat výkup titanu v lokalitě Konice a kdekoliv jinde v naší zemi. Vykupujeme téměř v každé lokalitě, prohlédněte si naše pokrytí zde:


Home » Srovnání půjček a úvěrů online » Blesková půjčka\nOkamžitá půjčka do výplaty pro každého\nVypůjčit si můžete od 500 do 8 000 Kč\nNa splacení půjčky máte 1 až 30 dní s možnosti prodloužení\nMáte možnost získat první půjčku zcela zdarma\nPeníze můžete mít už za 10 minut\nBleskovou půjčku máte šanci získat i se záznamem v registru\nVyplňte nezávaznou žádost a získejte peníze už do 10 minut\nHledáte způsob, jak rychle vyřešit momentální nedostatek peněz? Zpozdila se Vám výplata od zaměstnavatele a musíte rychle zaplatit hypotéku? Využijte bleskové půjčky a získejte peníze už do 10 minut. S bleskovou půjčkou lze získat peníze rychle a bez zbytečného papírování. Navíc si každý zájemce může sám spočítat, kolik za půjčení peněz zaplatí.\nCo je blesková půjčka?\nBlesková půjčka je krátkodobá nebankovní půjčka, která slouží k vyrovnání výpadků příjmů nebo řešení nenadálých situaci. Pro nové žadatele je k dispozici úvěrový rámec v maximální výši 8.000 Kč. Podmínkou pro získání bleskové půjčky je trvalý pobyt na území České republiky. Bleskovou půjčku si lze nastavit se splácením od několika dnů do jednoho měsíce. Žadatelům má sloužit jako krátkodobá rezerva, proto má krátkou dobu splatnosti.\nNespornou výhodou bleskové půjčky je možnost zažádat si o její poskytnutí online. Přes jednoduchou internetovou kalkulačku si lze úvěr nasimulovat a odeslat žádost. Ta je během několika minut zpracována a žadatel kontaktován. Celý úvěrový proces zabere pouze malou chvilku.\nProč zvolit bleskovou půjčku?\nBlesková půjčka je zajímavý způsob, jak si krátkodobě vypůjčit peníze, které mohou chybět v rodinném rozpočtu. Žadatel o půjčku dopředu ví, kolik ho půjčení peněz bude stát. Tato okamžitá půjčka před výplatou je transparentní a nabízí rychlý způsob financování drobných výpadků příjmů nebo řešení neočekávaných situací.\nNáš tip: Potřebujete větší částku? To vyřeší půjčka ihned do výše až 750 000 Kč. Využít můžete i přehledné srovnání půjček online.


» Za klenoty Nepomucka\nZa klenoty Nepomucka\nNavštivte za jeden den město sv. Jana Nepomuckého s novou expozicí věnované Zelené Hoře a Černým baronům, někdejší slavný klášter Cisterciáků vypálený Janem Žižkou, zámek, v němž vládl major Terazky.\nTIP NA VÝLET - TURISTICKÝ ČI CYKLOTURISTICKÝ VÝLET "ZA KLENOTY NEPOMUCKA"\nTento zámek nejedenkrát přepisoval historii českých dějin a byl zde také nalezen Rukopis zelenohorský či ustanovena Jednota zelenohorská, a shlédněte přitom cestou mnoho dalších zajímavostí, např. místa spojená se svatovojtěšskými legendami či místa pradávných bitev. Těšíme se na Vaši návštěvu…\n(aktualizováno 1. 5. 2008)\n- výlet lze uskutečnit (byť s omezeními) takřka po celý rok, avšak vzhledem k tomu, že zámek Zelená Hora je v současnosti otevřen pouze o víkendech odpoledne zhruba od června do září, doporučuji si výlet naplánovat na sobotu či neděli v těchto měsících, s přihlédnutím k následujícím otev. dobám:\n• Otevírací doba infocentra Nepomuk\n• Otevírací doba Muzea a galerie Nepomuk\n(vícedenní výlety či delší trasy pro cyklisty viz. níže)\nJednodenní výlet /sezóna 2008/:\nHlavní zastávky (nadmořská výška v metrech):\nNádraží Nepomuk (436) - město Nepomuk (439) - Klášter (429) - Zelená Hora (536) - Nádraží Nepomuk (436)\nTrasa celkem zhruba 12 km, vede po nerušné asfaltové komunikaci, chodníku a lesní pěšině, převýšení 107 metrů\nPřibližný rozpočet pro jednu dospělou osobu vlakem z Plzně:\n- zpáteční jízdenka PLZEŇ HL.N. - NEPOMUK (Kč 58,- + kolo [Kč 20,-/vlak]), většina spojů od Plzně i Č.Budějovic umožňuje přepravu kola jako spoluzavazadla.\n- zakoupení pohlednic, publikací či jiných suvenýrů o Zelené Hoře či Nepomucku v Infocentru v Nepomuku\n- vstupné do Muzea a galerie v Nepomuku (na většinu výstav dobrovolné vstupné)\n- oběd v restauraci Švejk Restaurant Nepomuk či občerstvení v supermarketu Norma\n- vstupné na zámek Zelená Hora a výstavu Stavby ve stavbě (Kč 40,-)\n- případné občerstvení v restauraci „Hotel Dvorec“ u nádraží či v hostinci „Na Vyskočilce“\nVíkendové otevírací doby:\nZámek Zelená Hora (o víkendech červen-září = 13.30–17h)\nŠvejk restaurant Nepomuk (10-22h)\nHostinec "Na Vyskočilce" (sobota 14-23h, neděle 16-23h)\nRestaurace Hotel Dvorec : (sobota 10- 24h, neděle 10–22h)\nPOLIKLINIKA NEPOMUK – Na Vinici 487. Tel.: 371 519 511, Záchranná služba: tel.: 155, 377 330 131\nJízdní řády a informace o spojích: www.vlak-bus.cz, tel.: 377 322 079, 840 112 113\nZámek Zelená Hora - tel.: 371 591 153, 724 181 253. www.zelenahora.cz\nInformační centrum Nepomuk: Nám. A. Němejce 126 – tel.: 371 591 167, 721 418 768, e-mail: infocentrum@nepomuk.cz\nMuzeum a galerie Nepomuk: Nám. A. Němejce 126 - tel.: 371 592 546\nŠvejk restaurant Nepomuk: Nám. A. Němejce 69 - tel.: 371 580 371, 603 827 175\nHostinec „Na Vyskočilce“ - tel.: 371 591 684\nRestaurace Hotel Dvorec - tel.: 737 150 633, 777 606 024\nPojedeme-li z Plzně, je vhodné zvolit např. rychlík R 363 PETR VOK - odjezd z Plzně hl.n.: 8:03h, který umožňuje přepravu kol v připojeném voze (avšak v omezenému počtu – rezervace [Kč 30,-/kolo] nejpozději dvě hodiny před odjezdem, doporučuji rezervovat např. den předem na pokladně), vlak nestaví v žádných jiných stanicích a cesta na nepomucké nádraží potrvá tedy pouhých 28 minut (34 km). Popř. rychlík č. R 665 JAKUB KRČÍN - odjezd z Plzně hl.n. 10:03h, který umožňuje přepravu kol jako spoluzavazadla (bez rezervace). Doporučuji se také předem informovat o případných výlukách spojů. (Z Plzně rovněž vede značená cyklostezka č. 31 /přes Blovice/).\nNejednoho turistu, který vystoupí z vlaku jistě překvapí, že vlakové nádraží NEPOMUK se ve skutečnosti nachází v přidružené obci Dvorec, vzdálené od samotného města zhruba 2,5 kilometru. Obec Dvorec, dříve zvaná "Železná Huť", zde vznikla totiž u železných hutí, založených r. 1824 majitelem zelenohorského panství - Františkem Gundakarem z Coll.-Mansfeldu. Tato obec je dnes známá především díky místnímu pekařství a cukrářství Jana Pondělíka /podniková prodejna se nachází zhruba 100 metrů od nádraží a je otevřena o víkendu jen v sobotu dopoledne/. Hned za budovou nádraží nalezneme první turistické a cykloturistické ukazatele, popř. orientační mapy jihu Plzeňska. Po zelené turistické značce se vydáme vstříc městu Nepomuk, přičemž míjíme budovu někdejšího hotelu Dvorec (dnes restaurace), jehož budova je po levé straně. Zanedlouho se napojíme na okresní silnici směřující od Vrčeně, odbočíme vlevo (stále po zelené), zde spatříme vlevo u cesty pěkný křížek, a po pravé straně se záhy objeví zámek Zelená Hora. Pokračujeme dále a za posledními domy obce Dvorec se naše cesta před lesíkem rozdvojuje (ohlédneme-li se zpět, spatříme malebnou krajinu, jíž vévodí vrch Štědrý /668 m.n.m./ jehož nitro údajně skrývá bájné poklady), vlevo odbočuje hlavní silnice k městu. Avšak my pokračujeme nadále rovně do vršku lipovou alejí po silnici či chodníku vedoucímu podél ní. Zanedlouho se u zděné kapličky z roku 1879 rozchází chodník se silnicí, doprava po silnici vede k Zelené Hoře, my jdeme po cestě rovně k městu. Po několika krocích staneme na hřebenu zdejšího vrchu - mezi obytnými domy města Nepomuk. Zdejší místo se nazývá "Na Vinici", snad dle viníků či vinice cisterciáckého kláštera. Cesta nyní klesá a my se brzy opět napojíme na silnici, podél níž vede chodník. Brzy po pravé straně spatříme místní polikliniku, vlevo přes cestu pak areál nové základní školy. Za ním se cesta opět rozdvojuje, my pokračujeme stále rovně. Vpravo se nachází budova Sokolovny (dnes sál a restaurace). Za ní je po pravé straně na začátku Zelenohorské ulice k vidění Stará zelenohorská pošta (mohutná budova z r. 1746 dle plánů K. I. Dienzenhofera (postavená na starších základech), dle tradice zde vždy při návštěvě města přespávali panovníci. Sídlem pošty byla až do r. 1843, poté přešla lesnímu úřadu a dnes je zde možnost ubytování). Zelenohorskou ulicí dojdeme záhy až k hornímu cípu Nepomuckého náměstí. Na levé straně zde navštívíme městské informační centrum (budova původní městské radnice /do r. 1911/ ), kde dostaneme praktické informace o městu i okolí, můžeme si zde nabrat různé mapky, prospekty o městu či zakoupit turistické či cykloturistické publikace, popř. pohlednice, publikace či jiné suvenýry o Zelené Hoře či Nepomucku. Hned vedle se nachází vchod do nepomuckého muzea, kde je k vidění nová expozice s názvem Zelená Hora a Černí baroni (vzhledem k tomu, že zámek nemá žádné exponáty), dále pak síň nepomuckého rodáka a tvůrce opony plzeňského divadla J. K. Tyla - A. Němejce. V neposlední řadě je zde sbírka lidových a panských předmětů z Nepomucka, předměty věnované historii města Nepomuku, či expozice věnovaná sv. Janu Nepomuckému.\nDle pověsti se modlil sv. Vojtěch r. 992 na tehdy ještě suchém vrchu v dobách velkého sucha, brzy na to prý začalo pršet a vrch se zazelenal (odtud Zelená hora). I pod horou trochu Pomoklo, tudíž vesnička zde založená byla nazvána Pomukem. Kámen, na němž se tak mělo stát, se dodnes nachází v Zelenohorském kostele.\nKousek pod muzeem se naproti přes cestu nachází Městská radnice, vedle ní je bývalý městský pivovar, a celou horní část náměstí zaujímá Stará nepomucká škola (z r. 1865, která sloužila svému účelu až do r. 1995, a jejíchž prostor nyní využívá muzeum). Vpravo za školou se nachází rodný dům A. Němejce, označený pamětní deskou. Na celé ploše náměstí i jinde (např. v proluce nad kostelem sv. Jana) spatřujeme různé kamenné sochy, které zde vznikají na sochařských sympóziích. Na náměstí se nachází turistické ukazatele, „mluvící“ informační tabule a mapa města, kašna z r. 1867 se sochou P. Marie či novodobá socha sv. Jana. Spodní část náměstí hyzdí nákupní středisko, pod nímž spatříme kostel nejznámějšího nepomuckého rodáka - sv. Jana (vystavěný zde v letech 1734-1736 dle plánů K. I. Dienzenhofera), který byl prý vyzdvižen namístě jeho rodného domu. Půjdeme-li touto ulicí dále po modré turistické značce, dojdeme k dalšímu nepomuckému kostelu - sv. Jakuba, ve kterém se nacházela i rodinná šternberská hrobka (ve spodní části zdi kolem kostela je vystavěna obraná bašta, dokazující, že kostely měly i funkci ochrany obyvatelstva) . Tento gotický stánek ze 12.-13. stol. je dokladem stavební činnosti (ne)pomuckého kláštera, k němuž se záhy vydáme. Vedle kostela sv. Jakuba se nachází barokní budova Arciděkanství z roku 1678, opatřená vpravo slunečními hodinami. Před ním stojí sloup sv. Vojtěcha z r. 1672, jenž původně stál na náměstí. Zde je Přesanické náměstí, které bylo kdysi samostatnou obcí, podobně jako osada Pomuk (po jejich sloučení v roce 1384 došlo k přejmenování na Nepomuk, a roku 1413 povýšil král Václav IV. Nepomuk na město). Kousek pod kostelem sv. Jakuba spatříme u "špitálského" rybníčku kapli sv. Jana Nepomuckého z roku 1878, postavenou zde kolem barokní sochy tohoto světce z pol. 18. stol. Poblíž rybníka stojí také bývalá kaple Božího těla z konce 17. stol /dnes obytný dům/. Horní část Přesanického náměstí pak uzavírá "Dům U lípy" - statek s vraty do dvora na pravé straně. Jedná se nejspíše o nejstarší dům ve městě z konce 14. století, kde kdysi byl i hrdelní soud. Půjdeme-li podél hlavní silnice dále, narazíme zhruba po 200 metrech na supermarket "NORMA", kde je možné zakoupit občerstvení (máte-li s sebou fotoaparát, lze odtud pořídit unikátní snímek kostela sv. Jana, mezi jehož věžemi je zámek Zelená Hora), popř. se vrátíme zpátky na náměstí, kde doporučuji se naobědvat či občerstvit naproti Infocentru ve stylovém Švejk restaurantu, kde kdysi byl také vyhlášený zájezdní hostinec "U Zeleného stromu".\nAbychom nešli proti toku času a podívali se nejdříve na zbytky kláštera, který byl vládcem okolní krajiny mnoho let před Zelenohorským panstvím, ale také proto, že zámek Zelená Hora otevírá své brány až ve 13:30 h, vydáme se nejprve do obce Klášter, současného vlastníka zámku. Z nepomuckého náměstí sejdeme pod Městskou radnici a po červené značce Zelenodolskou ulicí se vydáme k obci Klášter. Záhy vlevo spatříme kapli "Šlépěje sv. Vojtěcha" z r. 1682, vystavěnou zde u otisku chodidla tohoto světce. Směřujeme stále po silnici podél potoka Muchovka a za Čistírnou odpadních vod se záhy napojuje silnice od Zelené Hory, my pokračujeme rovně stále po červené značce. Kolem paty vrchu Zelená hora se zde dodnes dochovala na mnoha místech silná zděná terasa, jenž kdysi chránila samotný přístup ke klášteru, který byl znesnadněn také močály a rybníky, táhnoucími se po dnešních loukách od Nepomuku až k obci Klášter. (údajně se po nich na loďkách vozil i sv. Jan, a tyto močály byly vysušeny teprve až ve 2. pol. 19. stol.). Již zdálky na nás svítí novým nátěrem "Červený most",opředený celou řadou pověstí. Jedna z nich praví, že r. 1450 se zde odehrála bitva mezi Jiřím z Poděbrad a strakonickou jednotou (kde byla první brána bývalého cisterciáckého kláštera) s takovou urputností, že i potok Muchovka (dříve Mnichovka) zde protékající naplnil se krví poražených. Vždy, když se blíží výročí této krvavé půtky, je prý v noci slyšet u Červeného mostu vedoucího přes onen potok nářek pobitých a raněných, kteří tu nejen umírali bez pomoci a slitování, ale byli prý i zlověstně dobíjeni a mučeni za strašlivých zvěrstev. (Červený most, stál-li zde tehdy vůbec, byl nejspíše ještě dřevěný. Z cihel a kamene byl vyzdvižen nejspíše až v 17. stol. a konečná podoba pochází zřejmě ze čtyřicátých let 19. století). U červeného mostu odbočuje červená značka přes něj vlevo, my pokračujeme dále rovně po stejné silnici, po které jsme přišli.\nZhruba po kilometru dojdeme ke hrázi rybníka (možnost koupání), z něhož vytéká řeka Úslava. Za ním již spatřujeme obec Klášter, vzniklou kolem roku 1564 na gruntech kdysi slavného cisterciáckého kláštera, založeného zde kolem r. 1145 z rozkazu knížete Vladislava I. (či jeho bratra Jindřicha). Zdejší klášter se stal vládcem celého zdejšího kraje, vlastnil přes 100 vesnic a 3 města (Blovice, Nepomuk, Plánice). V severním rohu konventu pak stál "Chrám Svatého tajemství", který měl údajně zlatou střechu. Klášter platil třetí nejvyšší královskou berni. Zasahoval v jednání u královské koruny a vedl korespondenci dokonce i s papežem. Avšak v dubnu 1420 byl (ne)pomucký klášter vypálen husity pod vedením Jana Žižky. Klášterní majetek včetně Zelené Hory byl poté odňat kněžské vládě a byl předán do rukou světských, konkrétně Bohuslavovi ze Švamberka (Mezi další šlechtické rody které ná zámku sídlily, patřili pak ještě např. Šternberkové, Martinicové, Colloredo – Mansfeldové a zámek byl prodán Auerspergy manželům Plavcovým v r. 1931. Další kupec /Karel Blažek/ již neuhradil státu převodní poplatky a zámek byl zkonfiskován a po 2.sv. válce předán do užívání armádě). Tolik stručně z historie. Již u zmiňovaného rybníka u obce Klášter spatřujeme starý kamenný most, zřejmě první pozůstatek klášterních budov. Zde stávala druhá brána klášterní. Tato brána vedla do klášterního opatství a pozůstatky zdí kolem brány můžeme spatřit po levé i pravé straně dodnes. Za místním hostincem se nachází další stará klášterní budova, kterou byl mlýn, z něhož se dodnes dochovala několikrát přestavěná ubytovací budova. Nejspíše v těchto místech stála třetí brána kláštera. Později se z tohoto mlýna přiváděla prý na Zelenou horu voda do zdejší kašny na nádvoří. Za mlýnem spatříme zděné stavení čp. 39, které bylo nejspíše klášterním špitálem (nyní slouží jako kůlna a stodola). Podél tohoto stavení vede silnice a hned za stavením spatřujeme vpravo obloukovité podjezdy a románská okna (tohle byla čtvrtá a poslední, tedy vstupní klášterní brána), jež nyní ústí do stavení čp. 37 a 39. Za nimi se zvedají zbytky jednopatrového stavení, jež spolu se stavením čp. 39 tvoří nejzachovalejší zbytky klášterních budov. Nepatrné zbytky po cisterciáckém klášteru jsou zřejmé i ve staveních čp. 58, 39, 23, 59, především ve formě gotických arkád, okének či fragmentech zapuštěných ve zdech staveních. Samotný chrám pak stál na místě stavení čp. 8, 9, a 55. Proti vchodu do návsi stojí kostel sv. Markéty, kolem něhož je hřbitov se zdí s raně gotickým portálem. Tento kostelík je nejspíše alespoň z části poboční lodí původního velechrámu, neboť zachovali se v něm zbytky starých oken a vchodů. Na návsi stojí pomník Mistra Jana Husa z roku 1925. Pod obcí je řada polozasypaných štol, které údajně vedly až na zámek. Za pozornost v obci Klášter jistě stojí i zdejší památný strom - ojedinělý výskyt Javoru Cukrového, starého přes 275let, obvod kmene 520 cm/za fotbalovým hřištěm/). Je to jedna z posledních památek na kdysi slavný zelenohorský park a zahradnictví.\nPo prohlídce obce Klášter se vrátíme zpět na hráz kláštereckého rybníka a vydáme se konečně na zlatý hřeb celého výletu - vrch Zelená hora se zámkem Zelená Hora. Hned za mostem u hráze odbočíme vlevo a po modré značce směřujeme podél toku Úslavy. Zanedlouho odbočíme na lesní pěšinu (stále po modré). Pěšina směřuje stále podél paty Zelené hory a na vrcholu vpravo zanedlouho spatřujeme rozvaliny obrovských opracovaných balvanů - pozůstatek původního hradu. Brzy na to začíná u pěšiny zhruba 3 metry vysoká zeď, chránící zámek před nepřáteli. Zde je zřejmé, jak v plné zbroji bylo obtížné na původní hrad vůbec vylézt, natož ho dobít. Záhy již vyjdeme z lesíka ke křižovatce cest, přímo proti pomníku Anglických vojínů, naproti je hostinec "Na Vyskočilce", vpravo pak armádní plechová vrata do areálu zámku.\nVrch Zelená hora přitahoval zraky lidí již od pradávna a obývali ho již v letech před naším letopočtem keltové - na samém vrcholu se pak nalézal obětní kámen, kde kladli moudří zřeci oběti svým pohanským bohům. První opevněné hradební sídlo zde pak vznikalo již r. 1221, pevný hrad zde byl dokončen z pozůstatků předchozího za vlády Hynka Krušiny ze Švamberka mezi lety 1436-1454.\nPomník anglických vojínů je zde postaven na jejich počest, neboť doprovázeli anglickou princeznu Alžbětu na její svatební cestě s Fridrichem Falckým, jenž byl r. 1619 zvolen odbojnými českými stavy českým králem. Vojáci byli rozděleni po hradech, neboť ubytování činilo v Praze potíže. 6. října 1620 přitáhlo však pod Zelenou Horu ohromné vojsko (čítající několik tisíc hlav) bavorského vévody Maxmiliána, ve snaze zásobit se v tomto kraji před svým tažením na Plzeň. Na místě, kde dnes stojí onen pomník, postavil se mu na odpor malý oddíl 120ti anglických jezdců, kteří hrdinně padli ve snaze ochránit zdejší kraj - již tolik dřívějšími vojenskými průtahy zužovaný. Maxmilián se pak ubytoval na zámku. Za pomníkem spatřujeme sochu Panny Marie Bolestné, v životní velikosti, sedící a držící tělo Kristovo. Nadpis na podstavci značí, že sochu tuto "Bolestné Panně a milostivé Matce Boží Sasinské z obzvláštní pobožnosti a za rozličné dosáhnuté dobrodiní postaviti dal Josef Franz Lydl, správce zelenohorský, dne 25. března /1741/, aby ta svatá Panna kroky naše řídila a při smrti svou přívětivostí nás u Boha chránila. Nápis tento je zde vyveden ve třech jazycích /latinsky, česky a německy/. Dle nepomuckého léčitele z Moldavska Gennadija Bělova je tato socha více než přeplněna pozitivní energií a proto je dobré ji kolem podstavce obejmout. Před zdejšími plechovými vraty končila "prohlídka" zámku téměř 50 let. Vedle nich za plotem je jedna z armádních budov. Poté se vlevo za plotem nachází rovnoběžně s cestou vystavěný starý špýchar - velká sýpka tu byla zbudována za vlády Václava Vojtěcha ze Šternberka, a to roku 1670. Brzy na to vstoupíme do stínu lesa a lipové aleje. Na několika místech při cestě jsou patrné pozůstatky armádních budov, nápisy upozorňující na vojenský prostor či pletiva s ostnatými dráty. Po levé straně začíná dodnes patrné ozdobné cihlové zábradlí. Zde stojí na kamenném podstavci, ozdobeném šternberskou hvězdou a letopočtem 1705, pěkný kříž, u něhož prý stávala dříve i socha sv. Vojtěcha. Cesta dále pokračuje pod značně vysokými zámeckými hradbami, přičemž nepřítel přibližující se k hradu musel být k nim vždy obrácen bokem. Po zvláště pro starší lidi náročnějším stoupání přicházíme konečně k nynější bráně zámecké, před níž kdysi bývala ještě jedna - první hradní brána. Dodnes zachovalá druhá brána je překlenutá pravidelným obloukem a nad ní je chodba s okénky, spojující budovy stojící vlevo a vpravo. Patrová budova vlevo bývala hradním purkrabstvím. Do místností vchází se z nádvoří, kde také vedou schody do prvního poschodí, přistavěné zvenčí a opatřené stříškou. Napravo od brány stojí poschoďová, okrouhlá věž, která bývala dříve mnohem vyšší. Z části má rustiku ze 16. století, ale je mnohem starší a pochází z dob prvního hradu. V přízemním okrouhlém sklepení bývala věznice, a to již roku 1560. Přezdívaná byla "kozí dírou" a byla zrušena roku 1848. V poschodí věže nalézal se byt služebnictva. Projdeme-li branou, vstoupíme na veliké prostranství, kdysi předhradí, ohraničené na všech stranách budovami či zdmi. Za domem purkrabským nalézá se kolna a dále /podél kostela/ velká stáj pro koně, kdysi sloužící jako byty úředníků. Pravou stranu předhradí zaujímá kostel Nanebevzetí Panny Marie, obrácený k nám svým průčelím, nedávno rekonstruovaným. Kostel sv. Vojtěcha stával tu již v XV. stol. a byl založen Zdeňkem ze Šternberka r. 1464 na místě hradní kaple. V nynější podobě jej dal vysvětit Václav Vojtěch ze Šternberka r. 1688. Kostel má dvě části: přední chrámová /po barokní kazatelnu se znakem Martiniců - nyní uvnitř rotundy/ je novější, kdežto zadní část pochází zřejmě z dob původního hradu. V sakristii kostela (vpravo od oltáře) byl dle tradice přes jednu noc v roce 1449 uložen nejvzácnější český poklad - Svatováclavská koruna, zřejmě při svém tajném převozu z Karlštejna na Velhartice, aby husitsky orientovaný Jiří z Poděbrad nemohl být korunován na Českého krále.\nExpozice Stavby ve stavbě Václava Fialy zahrnuje dvě monumentální sochy - stavby umístěné v kostele Nanebevzetí Panny Marie na Zelené Hoře: islámský minaret (výška 8 metrů) a křesťanskou rotundu (výška 4 metry). Dále se zde nachází několik soch označených popiskami, např. socha Jeronýma z Coll.-Mans., za něhož zde byla nalezen Rukopis zelenohorský a jsou zde rovněž k zakoupení publikace a další materiály o zámku (výběr je však oproti infocentru omezenější), o působení sochaře Václava Fialy či o Rukopisu zelenohorském. V zadní části jsou mramorové desky, za nimiž jsou zazděna srdce Coll.-Mansfeldů. Vpravo od oltáře pak náhrobní kámen jediného synka V. V. ze Šternberka. V bývalých zámeckých stájích je umístěna výstava vztahující se k historii zámku, obci Klášter či další zajímavosti o Černých baronech či jiných událostech souvisejících se zámkem.\nPo prohlídce expozic cesta pokračuje mezi stájí a kostelem směrem k zámku. Po pravé straně se na dveřích vedoucích do sakristie kostela dodnes nachází vyobrazená svatováclavská koruna jako upomínka na výše zmiňovanou událost. Před branou do zámku kdysi býval příkop a přes něj zdvihací most.\nRaně barokní zámecká budova je postavena do tvaru podkovy a je architektonicky jednoduchá. Má dvě původní patra, třetí s oválnými okny bylo upraveno z podkroví až v 19. století. Zámek byl několikrát a důkladně přestavován, čímž z části ztratil svou původní podobu /naposledy r. 1911 a to dosti necitelně/, avšak poloha a rozložení zámeckých křídel, kostela a dalších částí zachovaly se již od přestavby z hradu, provedené za vlády Václava Vojtěcha ze Šternberka v letech 1670 až 1696. Na zámku nejsou v současnosti průvodci, avšak je zde několik ochotných pořadatelů, kteří Vám ochotně zodpoví Vaše dotazy. (prohlídky s výkladem pouze po domluvě předem pro skupiny na tel. číslech zámku).\nVchod na nádvoří nalézá se v západním křídle, je jednoduše klenutým průjezdem. V přízemí západního traktu nalézaly se byty kastelána, v poschodí obytné pokoje. Východní křídlo zámku, proti němuž stojíme průchodem na nádvoří, je ozdobeno věží, která zde zřejmě byla přistavěna v 17. století. Nynější podoba je z let 1902-03. Opatřena je hodinami, plechovým kuželem a pozlacenou bání. Ve výši druhého patra je terasa. Toto zámecké křídlo již svítí novotou a původním barevným odstínem. Jižní křídlo je hlavní zámeckou budovou, je dlouhé 68 metrů a obsahuje nejvíce místností. V 18. století byly zde přistavěny arkádovité podjezdy. Levé dveře pod nimi vedou k hlavnímu zámeckému schodišti a pravé pak k místnosti, kde nalezen byl r. 1817 Rukopis zelenohorský (zřejmě falzifikát o jehož pravost a označení za nejstarší česky psanou písemnou památku z 8.-9. stol. se vedou dodnes spory). Vejdeme dveřmi z nádvoří a vzadu u okna je vlevo původní deska označující nalezení Rukopisu z roku 1868, naproti ní starý nápis na zdi krytý sklem, v němž si úředník stěžuje na své pány /Šternberky/. (Vlevo vedou schody do podzemních sklepů, kde byl zazděn šílený Ferdinand ze Šternberka poté, co zavraždil svou matku). Vejdeme z chodbičky do první místnosti, ve které je krb a velká mramorová deska k Libušinu soudu z r. 1911 (Tak byl původně Rukopis zelenohorský nazýván, neboť jeho místo nálezu bylo řadu let ze strachu tajeno). V další místnosti, tzv. Libušině sálu, dříve kvelbu patrimoniálního úřadu, byl Rukopis nalezen. Jsou zde také staré dveře ze Šternberskou hvězdou a letopočtem 1669. Rukopis se měl stát významnou vzpruhou pro český lid v dobách národního obrození, jakožto odlesk dávné české literatury a hrdosti národa, neboť v něm zvítězí české právo před německým.\nPo hlavním zámeckém schodišti vystoupáme do prvního patra, kde vlevo mohutným kamenným portálem vstoupíme do chodby vedoucí k císařským pokojům ( nejvzácnější a nejzachovalejší zámecké místnosti). Po levé straně v rohu jsou k vidění císařské toalety. První místností je pak předsíň, z níž se vstupuje do Šternberského pokoje se starým kazetovým stropem a šternberskými hvězdami (jenž byl hodovní síní). Ze šternberského sálu vstoupíme do rohového císařského pokoje, jenž býval ložnicí císaře Josefa II. a Františka Josefa I., jeho choti /známé pod přezdívkou Sissi/ a korunního prince Rudolfa. Stěny jsou pokládány safiánovými koženými tapetami se zlatým tiskem. S ním sousedí v západním traktu malý salonek, který je nad zámeckým průjezdem, a poslední místností v tomto křídle je pak Šternberský sál, ozdobený dosud zachovalou nástropní malbou, zřejmě znázorňující výpad Jaroslava ze Šternberka nad Tatary u Olomouce /r. 1241/, vyvedený zde za vlády Václava Vojtěcha ze Šternberka /1665-1708/. Místnost byla kdysi rozdělena o proto je také část malby na chodbě. Pokoj sloužil jako ložnice císařovně Marii Terezii, když pobývala zde v roce své pražské korunovace /1743/. Císařské pokoje jsou dodnes zachovány v této míře jen proto, že do nich měli přístup po většinou jen štábní důstojníci. Zajímavé jsou také zámecké koupelny, umístěné ve velmi silných a vybouraných zámeckých zdech. V této části zámku je také fotografická výstava J. Mareše s tématem Zelené Hory, Kláštera a okolí. Vrátíme se zpět na hlavní zámecké schodiště a další zpřístupněné místnosti jsou již až ve třetím patře zámku (ostatně věřte, že skoro všechny ostatní jsou dnes úplně stejné, neboť jsou zcela prázdné /“památka“ na Československou armádu, která objekt velmi poničila, a sídlila zde v letech 1949-1990/, a před kterou byl mobiliář převezen), které je tzv. vyhlídkové patro nepomuckou krajinou po okolí – výhled je zde opravdu unikátní. V těchto pokojích byli ubytováni vojáci.\nRoku 1465 byla na zámku ve zdejším Černém sálu (rohová místnost v 1. patře východního a jižního křídla /dnes nepřístupná/) ustanovena Jednota zelenohorská (odbojný spolek 16ti katolických pánů proti králi Jiřímu z Poděbrad, jenž pocházel z husitsky orientovaného panského rodu. Předákem Jednoty byl Zdeněk ze Šternberka – pán na Zelené Hoře).\nNa jižní straně zámku z vnějšku býval kdysi krásný park a zahrada, která vznikla zasypáním hradního příkopu, je dosud opatřená pavlánem z 18. stol. ve stylu romantismu, přistavěným k zámku s dvěma pobočnými schodišti.\nZámek je v současnosti prezentován jako dominanta Nepomucka, která je známá ze Švandrlíkova zfilmovaného románu Černí baroni. A i když je zřejmé, že zámek má mnohem bohatší historii a již nyní po částečné rekonstrukci může nabídnout i více, pozorný návštěvník a filmový divák jistě zaznamenal spoustu známých míst, které zná z filmu Černí baroni, např. kazatelnu v kostele, z níž M. Donutil coby poručík Troník názorně předváděl, jakou kadenci má samopal, Kefalínův ráj vepřů na předhradí, průjezd, jímž prchali vojíni při příjezdu prověrkové komise, zámecké nádvoří, slavnou "gulu", kterou radil Kefalín sejmout, kancelář majora Terazkyho (= císařský pokoj), či terasu, z níž hned v úvodu filmu poklepává major Terazky před kapitánem Ořechem na své výložky a pronese dnes již zlidovělý výrok: "Čo bolo, to bolo, terazky som majorom!" …Jako zajímavost lze uvést, že zde ve skutečnosti jednotka Černých baronů nikdy nepůsobila, a byl zde umístěn pouze 1. Technický prapor (1951-56), který k pomocným technickým praporům (PTP), neboli Černým baronům, i přes jistou podobu v názvu, nepatřil. U tohoto technického praporu absolvoval svou vojenskou službu i M. Švandrlík, a skutečné poměry u PTP tak nikdy nezažil.\nZelená Hora sloužila v letech 1949-1990 jako kasárna a štáb nepomuckých vojáků. Po tu dobu zde padly za oběť stoleté cedry, barokní kašna na nádvoří, obrazy, nástěnné fresky staré i několik staletí, kompletní mobiliář zámku (např. 110.000 kusů loveckých trofejí), veškerý nábytek, sochy andělů v kostele, zámecké sklepy sloužily jako skladiště odpadu. Milionové státní částky na opravu objektu mizely neznámo kam a jen díky obecnímu úřadu v Klášteře Zelená Hora dosud stojí. U 1.technického praporu nebyli zařazeni politicky nespolehlivý vojáci (kategorie "E" = PTP), ale pouze vojáci se zdravotním omezením (kategorie "Cj" a Cd"). Štábní důstojníci obývali Císařské pokoje v prvním patře zámku, běžní vojáci pak ostatní pokoje po šlechtě. V současnosti se uvažuje o pronájmu zámku Zelená Hora francouzské společnosti CCEC, neboť malá obec Klášter - která převzala zámek v důsledku restituce v roce 1992 - nemá na jeho rekonstrukci dostatek finančních prostředků, a v části zámku by měl následně tak vzniknout hotel, zbytek bude využíván jako kulturní a společenské centrum Nepomucka.\nSestoupíme ze zámku k hostinci Na Vyskočilce. Doporučuji návštěvu tohoto hostince, kde se můžeme občerstvit či ochutnat něco ze studené kuchyně, neboť historie "Vyskočilky" je neoblomně spjatá s historií zámku a má svůj název rovněž od legendy svatovojtěšské. Na světce zde totiž údajně vyskočili dva loupežníci, v úmyslu oloupit jej. Avšak na jeho znamení zůstali nehnuti stát jako přimražení. Krčma pod hradem existovala už za Zdeňka ze Šternberka. Václav Vojtěch ze Šternberka propůjčil hostinec společně s přidruženou kovárnou kováři Popovi, do jehož dědičného vlastnictví poté Vyskočilka přešla. Již před více jak 250 lety získal ji František Knára, jehož potomkům patří dodnes /lidově se jí proto říká Knárovka/. Je známá také tím, že zde několik let žil důchodní Kovář - nálezce Rukopisu zelenohorského, když vykázán byl hrabětem Jeronýmem z Coll.-Mansfeldu ze zámku. Vydáme-li se po modré značce po silnici vedoucí souběžně s hostincem, spatříme vlevo zhruba po 20 metrech u studánky, která prý nikdy nevysychá, sochu sv. Jana Nepomuckého, naproti přes silnici pak areál vojenské nemocnice.\nA vydáme se zpět k nádraží. Vrátíme se zpět k "Vyskočilce" a hned za ní odbočíme vpravo. Spatříme malebnou roubenou vilu Maria (vystoupáme-li na mýtinu nad vilkou, naskytne se nám jedinečný pohled na zámek, který teprve až odsud působí svou mohutností, avšak výhledu v létě dost brání koruny stromů). Přejdeme po silnici přes vrchol kopce (vlevo se kdysi nalézaly zámecké obory) a zhruba po 500 metrech se u kapličky s letopočtem 1879 napojíme již na známou cestu, která nás dovede až k nádraží. Čekání na vlak si lze zpříjemnit občerstvením ve zdejší restauraci "Hotel Dvorec" s příjemnou venkovní terasou, vzdálené od nádraží zhruba 20 metrů.\nPro zpáteční cestu můžeme zvolit např. rychlík R 362 PETR VOK (odjezd ze stanice Nepomuk 19:30h), který umožňuje přepravu kola jako spoluzavazadla (bez rezervace).\nVÍCEDENNÍ ČI DALŠÍ VÝLETY:\nZ nepomuckého náměstí či nádraží vede řada turistických či cykloturistických značek a především výlet na kole lze tak spojit třeba i v jednom dni i s dalšími zdejšími památkami, koupáním či zábavou. Např. doporučuji výstup již ve stanici „Srby“ a výlet do obce Klášter přes Bukovou horu a Dubeč (viz. níže) po zelené a následně modré turistické značce. Cykloturistické trasy Nepomucka naleznete na serveru www.nepomucko.cz\nS dětmi doporučuji navštívit „Zábavní park pyramida Nepomuk“ (tel.: 371 591 336), který se nachází nedaleko místní benzínové stanice za hotelem a restaurací Pyramida. Atrakcí především pro děti je v tomto parku opravdu spousta. Malá zoologická zahrada.\nPůjčovny koní, jízdy kočárem: S. Richtrová, Třebčice (tel.774 246 599); p. Balík, Dvorec (tel. 602 152 422); Manželé Pokšteflovi, Prádlo (tel. 775 260 244, http://kone.neco.cz/)\nUbytování či možnost koupání nabízí např.\n- Autocamping Nový rybník (zhruba 3 km za Nepomukem směrem na Žinkovy, chatky či vlastní stany, v kempu je restaurace, obchod, kuchyňka, hřiště, minigolf či půjčovna loděk a šlapadel) tel.: 371 591 336, 371 591 359;\n- Hotel U Zeleného stromu, Nám. A. Němejce 69, Nepomuk, tel.: 371 580 371\n- přírodní koupaliště je v obci Čmelíny, veřejné tábořiště (zdarma) pak u rybníčku nad obcí Tojice\n- aquapark Horažďovice (bazén, tobogán, skluzavky, vířivky, bazén s umělým vlnobitím – tel.: 376 511 481)\nPři vícedenním pobytu lze ve zdejším regionu navštívit také např.:\nKulturní a přírodní památky: Kasejovice (Muzeum a galerie /tel.: 371 595 100 , 371 595 219/, Synagoga, židovský hřbitov, Kostel sv. Jakuba, kasejovický akát - stáří cca 250 let), Oselce (areál zámku, Pivovarské muzeum /tel. 728 124 463/), Kotouň (léčivý pramen Kloubovka), Řesanice (Kostel všech Svatých, tvrz), Žinkovy (Muzeum žinkovska, zříceniny hradu Potštejn, Obrovo hradiště z dob slovanského osídlení, zámek a park Žinkovy /vnitřek zámku nepřístupný/, gloriet v lese Františkově u Žinkov), Mileč (kostel sv. Petra a Pavla, Milečská lípa - stáří cca 420 let, chlebíčková boží muka, obelisk - bílý sloup u Mileč), Vrčeň (kostel sv. Vavřince, kaple sv. Vojtěcha, léčivý pramen Dobrá Voda, rozsáhlá soukromá sbírka železničních modelů /tel. 371 580 188/), Prádlo (poustevna "Na skalici"). Neurazy (kostel sv. Martina - hlavní oltář ze Zelenohorského kostela, čtvercová zvonice). Srby (přírodní park Buková hora-Chýlava s ojedinělou květenou) + vrchol Kámen (sídliště chamské kultury, vyhlídka přes vrcholky stromů), Dubeč u Prádla (památník sestřeleného letounu), Železný Újezd u Čížkova (rozhledna Na Skále - 672 m /výhled na Nepomucko, Plzeňsko + Radyni, Třemšín, elektrárnu Temelín, Šumavu – otevřeno za klidného počasí denně IV.-X. měsíc: 9-20h/).\nDále od Nepomuku se nacházejí : Muzeum Jižního Plzeňska v Blovicích (tel.: 377 522 208 ), Muzeum a zámek Spálené Poříčí (tel.:371 594 636 ), Dům historie Přešticka v Přešticích (tel.: 377 897 176), Měčín (muzeum hraček – slavné dřevěné skašovské hračky, tel.:376 395 133), rozhledna na vrchu Třemšín (u Rožmitálu pod Třemšínem), Horažďovice (zámek, kostel sv. Petra a Pavla, Červená brána, aquapark), Klatovy (katakomby, muzeum Šumavy, černá věž). Doporučuji také navštívit rotundu Sv. Petra ve Starém Plzenci (nejstarší celistvě dochovaná stavba na Českém území) či zámky Kozel u obce Štáhlavy, Nebílovy, někdejší vládní zámek Lnáře, vodní zámek Blatná (patří spolu s Červenou Lhotou mezi jediné 2 vodní zámky v Česku, natáčela se zde např. Šíleně smutná princezna, prohlídkový okruh uvnitř zámku+místní obora s daňkovou zvěří, možnost projížďky na koních či kočárem, tel.:383 422 934), areály zámků Lužany či Dolní Lukavice, kostel Sv. Víta v Dobřanech (významná památka barokní architektury), gotický most v Dobřanech z roku 1585, zříceninu královského hradu Radyně nad obcí Losiná, zříceninu hradu Vlčtejn (v r. 1450 na něm byla podepsána dohoda o smíru mezi Jiřím z Poděbrad a strakonickou jednotou), vodní hrad Švihov u Klatov (natáčely se zde Tři oříšky pro popelku s L. Šafránkovou), největší zříceninový komplex v Čechách – hrad Rabí u Sušice, popř. zříceninu hradu Skála u obce Radkovice, při jehož dobývání bylo poprvé v Čechách použito děl. (Mezi nejkrásnější a nejnavštěvovanější zámky patří Kozel a Nebílovy. Pokud není uvedeno jinak, nacházejí se památky ve stejnojmenné obci).\nPoznámka: o otevíracích dobách v jednotlivých zařízeních je dobré se předem telefonicky či prostřednictvím internetu informovat vzhledem k různé provozní době, popř. se obraťte na Infocentra v okolí památek (Nepomuk/tel.: 721 418 768; Spálené Poříčí/tel.: 605 368 410; Kasejovice/tel.: 371 595 140; Žinkovy/tel.: 603 867 597 ; Plzeň/tel.: 378 035 330,378 032 750; Horažďovice/tel.: 376 513 666; Klatovy/tel.:376 347 250; Přeštice/tel.: 377 981 282)\n(více o památkách Nepomuku či o Nepomucku na stránkách http://www.czech-tour.cz/ či v historicko-turistickém průvodci s názvem Zelená Hora a Klášter u Nepomuku – http://www.zelenahora.cz/kniha2.htm).\nPřejeme Vám příjemný výlet a mnoho krásných zážitků.\nZpracoval: Pavel Motejzík


Hunter obojek vel. 47 Basic Rivellino, kamenná 38 - 43,5 cm - Dog's Dream Boutique\n› Doplňky pro psy › Obojky, postroje a vodítka › Obojky › Kožené › Hunter obojek vel. 47 Basic Rivellino, kamenná 38 - 43,5 cm\nHunter obojek vel. 47 Basic Rivellino, kamenná 38 - 43,5 cm\nHunter obojek vel. 47 Basic Rivellino, kamenna 38 - 43,5 cm\nŠířka pásku u obojku pro psy: 3 cm\nIdeální pro psy s obvodem od 38 do 43,5 cm