- mlýn vlastnil hrabě Wenzel Anton von Kaunitz-Rietberg narozen r. 1711, později jej pak vrchnost pronajala Johannu Magdalovi\nr. 1780 - mlýn byl se svolením vrchnosti připsán Martinu Magdalovi po jeho matce Anně Magdalové\nr. 1839 - Martin Magdal prodal mlýn č. 33 za 1.320 florentů stříbra Martinu Welletzkymu narozenému r. 1777\nr. 1843 - majitelem mlýna č. 33 veden Georg Wellecky narozen r. 1823, syn Martina Welletzkyho\nTento mlýn, společně s přilehlými pozemky a statkem (tzv. majírem), byl součástí panského dvora v Suché Lozi, který vlastnil hrabě Wenzel Anton von Kaunitz-Rietberg (Václav Antonín z Kounic-Rietbergu). Narodil se ve Vídni roku 1711 a pocházel ze starého významného moravského rytířsko-šlechtického rodu Kouniců. Byl klíčovým císařským diplomatem a zároveň vyslancem odpovědným za císařskou zahraniční politiku. Podle letopočtu dochovaného uvnitř budovy, vznikl vodní mlýn v roce 1756 za vlády královny české a uherské, arcivévodkyně rakouské, Marie Terezie. Dřevo použité na výstavbu tohoto mlýna, v podobě dodnes zcela dochovaných masivních dubových trámů a nosných stolic, pochází z prastarého dubového lesa, původně se nacházejícího poblíž sousední obce Nivnice, jenž byl za období vlády Marie Terezie zcela vykácen. Existuje zde však i velká pravděpodobnost, že tento mlýn je ještě staršího data, než je v budově dochovaný letopočet. V minulosti se totiž mlýn, stejně jako obec Suchá Loz, nacházel ve velmi těsné blízkosti při uherské hranici. A právě odtud v těchto dobách obyvatelé Suché Lozi velmi trpěli častými vpády Uhrů, Turků a Tatarů. Jak uvádí obecní kronika při jednom takovém krvavém tatarském vpádu z Uher v roce 1663 bylo v obci zabito 50 osob, celá obec byla vypálena, bylo odvlečeno 93 kusů hovězího dobytka a 430 kusů ovcí. Částečně zničena a vypleněna pak byla obec rovněž i v letech 1638, 1704 a 1705. V těchto pro lid neblahých letech lze s jistotou předpokládat, že i tento vodní mlýn díky svému významu a strategické poloze ve středu obce zcela jistě neunikl případnému možnému útoku, vypálení a poničení. Své obnovené výstavby se tak tedy mohl dočkat až po těchto těžkých dobách. Odpovídala by tomu i skutečnost, že dům č.p. 33, jehož součástí dispozice domu je i tato mlýnice, byl po těchto barbarských nájezdech znovu obnoven a vystavěn podle dodnes dochovaného letopočtu na hlavním dubovém trámu domu v roce 1726. Samotná mlýnice pak tedy mohla být vrchností opět znovu opravena a zrekonstruována v uvedeném roce 1756, což by jen nasvědčovalo tomu, že může být ještě daleko staršího data, než je v ní tento nejstarší dochovaný letopočet.\nHrabě Václav Antonín z Kounic-Rietbergu, majitel tohoto mlýna a nejbližší poradce císařovny Marie Terezie, zaneprázdněn svojí neustálou politickou činností, rozhodl se v Suché Lozi i na jiných místech uherskobrodského panství přenechat správu svých statků vrchnostenským úředníkům a vyhradil si pouze osobní kontrolu nad jejich hospodařením. Vzhledem k tomu, že hospodaření v Suché Lozi na polnostech s cukrovou třtinou a vinohradech nebylo tou dobou až tak výnosné a provozní náklady na tento jeho mlýn byly rok od roku čím dál tím vyšší, rozhodla se vrchnost mlýn č. 33 společně s přilehlým majírem (statkem), jenž byl majetkem hraběte Václava Antonína z Kounic-Rietbergu, pronajmout Johannu Magdalovi. Nájemní smlouva byla vždy sjednávána na dobu určitou. Vrchnost v ní nebyla k mlynáři Johannu Magdalovi nikterak shovívavá. Pokud například došlo v tomto mlýně k vážné poruše a mlýn zůstal delší dobu stát, nebyla činže mlynáři ze strany vrchnosti snížena ani o jediný krejcar. Nájem z tohoto pronajatého mlýna takto vynášel mnohem více, než bylo dřívější hospodaření na mlýně ve vlastní režii vrchnosti. Po smrti Johanna Magdala byl 16. srpna 1780 se souhlasem vrchnosti připsán tento horní vrchnostenský mlýn v ceně 300 zlatých z jedné poloviny Antonu Magdalovi po jeho zemřelém otci Johannu Magdalovi a druhá polovina po matce Anně Magdalové byla připsána Martinu Magdalovi. Vrchnost stanovila, že hranici mezi oběma polovinami bude tvořit koryto mlýnského náhonu. A tak menší levá polovina, ve směru toku náhonu, včetně několika hospodářských budov ležících vlevo od mlýnského náhonu, připadla Antonu Magdalovi a začala být nově označována jako mlýn č. 34. O poznání větší pravá polovina včetně mlýnice a budov ležících na pravé straně od mlýnského náhonu, připadla Martinu Magdalovi a nesla i nadále původní označení mlýna č. 33. Martin Magdal vlastnil mlýn č. 33 do 19. prosince roku 1839. Tohoto dne jej odprodal za 1.320 florentů stříbra včetně mlýnice, majíru a pozemků patřících k tomuto mlýnu, mlynáři Martinu Welletzkymu narozenému 1777 (zapsán do cechu mistrů mlynářských 11. června 1815), jehož manželkou byla Justina Waschiczek. Martin Welletzky v té době již majitel sucholožského mlýna č. 83, známého dnes jako Sedláčkův mlýn, byl synem mlynářského mistra Josephuse Welletzkyho (zapsán do cechu mistrů mlynářských 2. února 1798), a jeho manželky Rosiny, dcery Jana Vitka z Bystřice. Zároveň byl také i vnukem mlynářského mistra Antosse Viczeny Welletzkyho narozeného 1722 (zapsán do cechu mistrů mlynářských 3. února 1759), a jeho manželky Barbary Hawel, kterážto byla vnučkou mlynářského mistra Waczlawa Pollanskyho (přijat do cechu mistrů mlynářských v den Svatého Těla Božího roku 1713), kteří postupně vlastnili v Suché Lozi mlýn č. 3, známý také jako Komenských mlýn. Thomas Welletzky narozen 1789 (zapsán do cechu mlynářského 2. února 1809), jehož rodiči byli mlynářský mistr Antonius Matheus Welletzky narozený 1758 (zapsán do cechu mlynářského 2. února 1798), majitel jednoho složení mlýna č. 3 a jeho manželka Anna Stojaspalin, dcera mlynáře z Dolního Němčí, pak společně se svým bratrancem Martinem Welletzkym pokračovali v této letité mlynářské rodinné tradici. Martin Welletzky obdržel později od svého otce mlynářského mistra Josephuse Welletzkyho finanční obnos, který použil na výstavbu sucholožského mlýna č. 83. Jeho bratranec Thomas Welletzky dostal zase po otci roku 1805 jedno složení mlýna č. 3, kde dále pokračoval v mlynářské živnosti. Zbylých pět Thomasových sourozenců mělo být podle smlouvy vyplaceno od Thomase Welletzkyho. Martin Welletzky, majitel sucholožských mlýnů č. 83 a č. 33, měl se svojí manželkou Justinou Waschiczek celkem jedenáct dětí, z nichž opět jejich dva synové Martinus (Martin) Wellecky narozen 1812 a Georg (Jiří) Wellecky narozen 1823 (zapsán do cechu mistrů mlynářských 23. června 1859), dále pokračovali v rodinné mlynářské tradici. Zatímco bratr Jiřího, Martin Velecký mlel se svým otcem na mlýně č. 83, Jiří Velecký chodil mlít do mlýna č. 33. Tam se také seznámil s krásnou Barborou, dcerou majitele sucholožského mlýna č. 34 Stefana Korcžeka, zámožného pána z uherskobrodského předměstí. Netrvalo dlouho a v létě roku 1844 obec Suchá Loz zažila velikou svatbu. Syn mlynářského mistra Martina Welletzkyho, Jiří Velecký si vzal za ženu Barboru Korcžekovou, narozenou 1827, dceru Stefana Korcžeka, majitele mlýna č. 34, zámožného pána z uherskobrodského předměstí. Barbora dostala věnem od svého otce 400 rýnských stříbra a Jiří dostal od svého otce Martina Welletzkyho mlýn č. 33 v ceně 900 rýnských stříbra. K mlýnu č. 33 pak dále přibyly velké polnosti, různý dobytek, pár volů, vůz, pluh a celá řada hospodářského zařízení. Šťastným spojením těchto dvou mladých lidí jako byla Barbora s pověstí mimořádně nadané a rozvážné půvabné ženy a Jiřího, co by silného muže zručného svého mlynářského řemesla hospodáře, přinesli tomu celému mlynářskému velkostatku č. 33 veliké štěstí a nevídanou prosperitu. Přímo při budově vodního mlýna č. 33 stála také pálenice. Ta využívala k destilačnímu procesu odtékající vody z mlýnského náhonu. Ročně vyprodukovala 160 sudů kvalitní pálenky, k čemuž spotřebovala 1.713 měřic brambor, 83 měřic ječmene a přesně neuvedené množství trnek. Na Veleckých statku i ve mlýně bylo v té době zaměstnáno mnoho lidí a i díky Barbořiným rodičům, mimořádné pracovitosti Jiřího a obchodního nadání Barbory se o tomto mlýně hovořilo široko daleko po celém Uherskobrodsku. Součástí mlynářské živnosti v té době nebylo pouze mletí obilí, ale také i obchod. O ten se především pečlivě starala sama Barbora. Na tento mlýn se totiž vztahovalo významné mlynářské a obchodní privilegium v podobě artikule, kteroužto 1. září roku 1712 vydal císař římský, král český, uherský a arcivévoda rakouský Karel VI. Ta zaručovala všem mlynářským mistrům z tohoto mlýna povolení dovážet mouku, chléb a koláče na veřejné jarmarky konající se v královském městě Uherském Hradišti a to dle městských výsad a bez újmy na městském mýtu. K obchodům bylo také tímto mlýnem pravidelně využíváno týdenních trhů, jenž se konaly každý čtvrtek ve městě Uherském Brodu, které roku 1793 potvrdil tomuto městu sám císař František I.\nMlynářství zde ve mlýně č. 33, stejně jako na jiných mlýnech, tou dobu obnášelo velice náročnou živnost. V případě mlynářského rodu Veleckých se toto řemeslo dědilo z generace na generaci po celá staletí. Potomci těchto mlynářů již od útlého mládí získávali mnohdy pracně nabyté zkušenosti od svých otců a praotců, mlynářských mistrů. Přesto všichni Velečtí mlynáři prošli tříletou učňovskou dobou a složili náročné zkoušky, při nichž byli povinni prokázat, že umí nejenom mlít obilí, ale hlavně také mlýn postavit, vše do něj zhotovit a mlýn také i vystrojit. To obnášelo jak znalosti s užitím a opracováním dřeva, tak i s finálním opracováním mlýnských kamenů. Při zkoušce museli rovněž prokázat, že umí ke mlýnu přivést vodu, což se neobešlo bez základních vědomostí o hydrologii, vodních tocích, měření, výpočtech, ale třeba i o základech mechaniky a fyziky. Po úspěšně vykonané zkoušce před zkušební komisí jmenovanou mlynářským cechem se teprve stali mlynářskými mistry a následně byli zapsáni do knihy cechu mistrů mlynářských, kraje Hradišťského. Na základě takto prokázaných odborných znalostí získali všichni mlynářští mistři rodu Veleckých oprávnění užívat ve svém erbu znak mlynářského cechu, což představovalo pro všechny příchozí zákazníky punc mlynářské kvality v tomto mlýně. Za mletí měřice pšenice na mouku se zde platila částka jednoho krejcaru, ječmene na hrubé kroupy za jeden a půl krejcaru, na malé kroupičky po třech krejcarech a prosa po půl druhém krejcaru. Každý šestnáctý díl obilí byl osvobozen od jakýchkoliv poplatků, neboť tento díl vždy připadal vrchnosti. Pokud si sám zákazník neposlal do mlýna čeládku na pomocné práce při mletí obilí, účtoval se v tomto mlýně ještě poplatek za každou měřici jeden krejcar navíc. Mlynářský mistr Jiří Velecký pak z tohoto mlýna odváděl vrchnosti daň a to z jednoho mlýnského vodního kola nebo palečného kola 2 zlaté moravské, za pohon vrchního mlecího kamene běhounu a spodního mlecího kamene valounu rovněž 2 zlaté moravské, od hřídele či válce 2 zlaté moravské a od nového koše taktéž 2 zlaté moravské. Později se daň z tohoto mlýna vyměřovala podle jeho vodní síly. Ta se určovala na základě velikosti množství protékající vody mlýnským náhonem přepočtené na tzv. hodinové koňské síly zdanitelné, z nichž pak byla daň následně odváděna příslušným úřadům. Vzdouvací zařízení na využití vodní síly bylo tvořeno kolmým přepadovým jezem, který byl vybudován v řečišti potoku Bystřička (Nivnička). V těchto místech také potok tvořil současně katastrální hranici obce Bánova a Suché Lozi. Konstrukce kolmého přepadového jezu (splavu) byla tvořena z více řad kůlů (základových pilotů), které na svém horním konci byly opatřeny přepadovým dřevem, které zároveň i tvořilo přepadovou korunu jezovou. Prostory mezi těmito kůly byly vyplněny jednak haťovým materiálem (proutím), jednak zajištěny lomovým kamenem. Obdobně bylo podjezí zajištěno proti vymílání velkou vodou kamenným záhozem. Koruna jezová byla taktéž proti velké vodě vydlážděna lomovým kamenem, neboť v těchto místech byla koruna jezová často podemílána. V minulosti nebylo toto vzdouvací zařízení zaměřeno, neboť zde nestával pevný bod (ham). Tento byl zřízen až v roce 1932 na základě vládního nařízení z roku 1925 čís. 160 Sb.z.a n. Ham byl zřízen na pravém břehu potoka Bystřičky i mlýnského náhonu a ležel v místě chráněném před případnými přívaly velké vody. Jeho poloha byla zaměřena jednak na přepadový jez, jednak na stavidlo, zřízené v mlýnském náhonu. Ham byl vzdálen 9,80 m od pravé hrany jezové, 7,50 m v prodloužení nápustného stavidla a dodatečně byla jeho poloha zaměřena i na prodloužení koruny jezové o délce 5,50 m a na kolmici o délce 7,40 m. Ham byl postaven z dusaného betonu o půdorysné ploše 80/80 cm, o výšce 1,00 m. Na povrchu tohoto betonového bloku byla zapuštěna mosazná destička rozměru 50/50 mm bez označení letopočtu a majitele vodního díla. Povrch této destičky pak určoval kontrolní rovinu hamu, na kterou bylo vzdouvací zařízení na potoce Bystřička zaměřeno. Na pravém břehu nad jezem odbočoval mlýnský náhon vpravo a hned při tomto odbočení bylo nápustné stavidlo jednoduché, dřevěné konstrukce o světlosti 90 cm, které se skládalo z jedné tabule spočívající na dřevěném prahu. Mlýnský náhon v dalším průběhu směřoval přímo až ke mlýnu č. 83 a od něho pak přes celý Velecký majír (statek) až ke mlýnu č. 33. Společný náhon pro mlýny č. 33 a č. 34 byl tedy veden od mlýna č. 83 jako jeho odtokový kanál. Ten má dodnes charakter otevřeného příkopu a je dlouhý 190 m. V nejužším místě má šířku 1,4 m a v nejširším místě (asi 70 m nad mlýnem) je jeho šířka 2,9 m a hloubka 0,5 m. Bezprostředně před mlýnem č. 33 přecházel mlýnský náhon do dřevěných vantrok o celkové světlosti 1,50 m. Na konci byly tyto vantroky opatřeny dvěma pracovními stavidly a jedním stavidlem jalovým. Levé stavidlo bylo dřevěné o světlosti 35 cm a vedlo vodu na levé vodní kolo patřící ke mlýnu č. 33. Při pravé straně dřevěných vantrok bylo umístěno jalové stavidlo taktéž dřevěné konstrukce na společném prahu s pracovním stavidlem vykazujícím světlost 30 cm. Vodní cejch t.j. značka jak vysoko směla být nadržována horní hladina vodní při tomto mlýně č. 33 zřízena nebyla, neboť tato výška horní vody byla dána jednak přepadní hranou jalového stavidla, jednak hloubkou vody nad prahem pracovního stavidla, tato výška obnášela 25 cm měřeno nad prahem pracovního stavidla. Výška musela být dodržována z toho důvodu, že při vyšším nadržení vody by přepadávala voda na levostranné pozemky podél mlýnského náhonu a tyto by zabahňovala. Mlýn č. 33 měl dřevěné vodní kolo na vrchní vodu o průměru 3,4 m, šířce 53 cm a hloubce korečků 20 cm. Při průtoku vody 80-120 l/s se spádem 4,2 m vytvářelo výkon 2,8 HP. Mlýn vykazoval charakteristické konstrukční znaky římského mlýna, kdy vodní i paleční kolo bylo umístěno na vodorovné hřídeli a pastorek na svislé železné hřídeli, která procházela spodním kamenem a na vrcholu nesla kamen tzv. běhoun, kterým otáčela. Kameny s násypným košem ležely v úrovni mlecí podlahy položené na masivní dubové trámové hranici. Mlecí kameny byly ploché o průměru 80-85 cm, přičemž běhoun měl ve svém středu vysekaný zářez pro uchycení na železnou hřídel pomocí kypřice, jenž byla do kamene zapuštěná a tvarovaná tak, aby mohla s běhounem snadno otáčet. Při práci ve mlýně se pracovalo s obilím velice šetrně. Ze špatného obilí se vymílalo více otrub, aby mouka nebyla úplně černá. Otrubami se pak krmil dobytek. Pro čeládku a robotníky se mlelo z horšího, ale nikoliv úplně špatného obilí, aby chléb nebyl docela černý, jak se prý občas někdy stávalo. Lepší obilí bylo určené na prodej a z nejkvalitnějšího se mlela mouka pro panstvo. Pro vrchnostenské úředníky se pekl chléb z krásné vyrážky, pro ostatní čeleď a žence chléb černější, větší a těžší. Panoval zde také dobrý zavedený zvyk, že Barbora Velecká měla pro zákazníky, kteří přišli mlít do mlýna, připravený čerstvě upečený chléb společně s medem z úlů jejich včel, kterým je vždy vřele uvítala a štědře pohostila. Jiří Velecký měl se svojí manželkou Barborou rozenou Korčekovou celkem sedm dětí. Vzhledem k tomu, že v té době bylo Jiříků v domě mnoho, stávaly se pak veselé příhody, které se vykládají dodnes po celé generace. Například když se z malé kolébky začal ozývat dětský pláč, v tu dobu právě v kuchyni prací zaneprázdněná Barbora často k pobavení všech zákazníků volala místním moravským nářečím do mlýna na svého manžela, mlynáře Jiřího Veleckého: „Juro, zavolaj Jurku, nech ide kolébat malého Juříčka!“ Práce ve mlýně i na statku byla často spojována s radostí, elánem i zpěvem. Veleckých mlýn se tou dobou stal centrem vzdělanosti, kde se lidé při mletí obilí ve větším počtu setkávali, vzájemně si mezi sebou vyměňovali různé zkušenosti, poznatky a informace. Společně zde také skládali básně a písně, které se z této doby dochovaly v originální ručně psané sbírce až do dnes. Během tohoto období tak zde vzniklo mnoho písní, které se přímo vztahují k tomuto mlýnu a mlynářskému statku. Z těch známějších lze vzpomenout píseň: „Ej na veleckých lukách…“, kterou můžete najít například zde: http://www.lipina.org/kuncjanslovackejednohlasepisne/m045.htm\nJak již bylo zažitou rodinnou mlynářskou tradicí rodu Veleckých i mlynář Jiří Velecký si vychoval ze svých sedmi dětí svého nástupce. Byl jím jeho syn mlynář Jiří Velecký, narozený roku 1860. Ten se později oženil s Annou Mandíkovou narozenou roku 1866. Společně pak vychovali pět dětí. Nejstarší syn mlynáře Jiřího Veleckého, kterým byl Martin Velecký, narozený roku 1883, se oženil s Markétou Mahdalovou. V roce 1909 se jim narodila dcera Růžena. O dva roky později v roce 1911 však umírá jeho mladá manželka Markéta při komplikovaném porodu a nepodaří se zachránit ani jejich právě narozené dítě. Mlýn Veleckých již tou dobou pomalu začíná opouštět štěstí. Následně v roce 1914 vypukne 1. světová válka, do které odchází nejstarší ze synů mlynáře Jiřího Veleckého, již vdovec Martin Velecký, který měl právě převzít mlýn po svém otci mlynáři Jiřím Veleckém. O dva roky později roku 1916 umírá také Anna Velecká, manželka mlynáře Jiřího Veleckého. O další dva roky později v roce 1918 v době, kdy vypukla celá řada smrtelných nemocí, jako byla španělská chřipka, záškrt či tuberkulóza, zemřela i dcera Jiřího Veleckého, Marie Velecká a to v pouhých 24 letech. Ovdovělý mlynář Jiří Velecký však i nadále vytrvale provozuje mlýn č. 33. S koncem 1. světové války se vrací syn mlynáře Jiřího Veleckého, ovdovělý Martin Velecký. Ten se roku 1918 ožení s Johannou Adamcovou a přebírá po svém otci v duchu rodinné mlynářské tradice mlýn č. 33. Společně s jeho manželkou Johannou se jim pak narodí tři dcery. Mlynář Martin Velecký však trpí vážnými následky psychicky traumatizujících událostí, které, prožil v 1. světové válce. Následkem toho u něho brzy propukne nemoc, které v roce 1924 podlehne. Po jeho smrti je mlýn v majetku jeho ženy Johanny Velecké a jeho dcery nezletilé Marie Velecké. Práce ve Veleckých mlýně č. 33 se tak po roce 1924 znovu neúnavně a houževnatě ujímá již zestárlý vdovec mlynář Jiří Velecký, otec jeho předčasně zesnulého syna mlynáře Martina Veleckého. Zdá se, že mlynářská dynastie rodu Veleckých se v tomto mlýně pomalu blíží svému konci. I přes tuto složitou rodinnou situaci nachází mlynář Jiří Velecký znovu svého vhodného nástupce. Do mlýna přichází jeho mladý urostlý synovec Jan Velecký, narozený roku 1904, vnuk mlynáře Jiřího (Georga) Veleckého, narozeného roku 1823, z Veleckých mlýna č. 33. Ten se v roce 1930 ožení s ovdovělou Johannou Veleckou a postupně se ujímá jak mlýna, tak celého mlynářského statku. Majitelem mlýna se stal Jan Velecký se svojí ženou Johannou v roce 1939. Společně také vychovali své dva syny a čtyři dcery z předchozího manželství. Politická situace ve světě však novým majitelům opět vůbec nepřála. V ten samý rok totiž vypukla 2. světová válka. Po následné okupaci Československa byl Veleckých mlýn č. 33 dne 5. prosince 1941 německými úřady uzavřen, zaplombován a úředně zapečetěn, podobně jako všechny mlýny v Suché Lozi. Na celém Uherskobrodsku bylo ponecháno v provozu jen několik málo převážně větších mlýnů. Hlavním důvodem tohoto přísného opatření byla především důsledná kontrola německých úřadů nad množstvím semleté mouky, jejíž podstatná část pak byla odesílána přímo na německou válečnou frontu. Ve stejném roce byly z pálenice na příkaz německých úřadů také odvezeny všechny měděné kotle včetně zařízení a tím byl její provoz definitivně ukončen. Později se v pálenici už jen vařily trnky a na počátku 60. let 20. století pak byla zbourána. Na jaře roku 1945 se samotná válečná fronta nevyhnula ani místu tohoto mlýna. Rumunští vojáci se společně s Rudou armádou snažili prolomit zdejší urputnou německou obrannou linii, avšak hornatý terén Bílých Karpat jim to velice znesnadňoval. Z tohoto důvodu byla do bojů nasazena spojenecká letadla, která zde provedla několik náletů. Během nich na domy v Suché Lozi dopadlo mnoho bomb, po nichž zmizela i celá stavení. Samotnou budovu mlýna i přilehlého statku bomby však jen těsně minuly. Mlýn vykazoval pouze lehká poškození především následkem střepin a silných tlakových vln. V suterénu mlýna, v místě kde se nachází klenutý kamenný sklep a 80 cm silné obvodové kamenné zdi, našlo mnoho lidí z blízkého i vzdáleného okolí dokonalý úkryt před ničivými nálety. Při jednom z náletů však silná tlaková vlna odhodila do mlýnského náhonu dceru mlynáře Martina Veleckého, Jiřinu Veleckou, která na následky zranění, jenž utrpěla, později zemřela ve věku 23 let. S koncem 2. světové války v roce 1945 znovu mlýn obnovuje svoji mlynářskou činnost, avšak nikoliv na dlouho. V únoru roku 1948 se k moci dostává komunistický režim, který postupně nemilosrdně likviduje každé soukromé hospodářství a zakládá jednotná zemědělská družstva (JZD). V roce 1951 je tak na mlýn č. 33 vydáno nařízení nucené likvidace a to na základě usnesení komunistických úřadů a KNV Gottwaldov, rozhodnutí č.j. VIII-512.33-1951-likv. Podobný osud postupně stihl i ostatní mlýny v Suché Lozi. V tomto roce 1951, po těžké nemoci, také umírá i poslední mlynář z tohoto mlýna, kterým byl Jan Velecký. Smutně avšak zároveň i symbolicky tak odchází poslední mlynář ve chvíli stejně smutného konce tohoto dávného vodního mlýna. Po několika stoletích tak definitivně ustal pravidelně klapající rytmus mlýnských vodních kol i typické zvuky strojů zdejšího mlýna. Mlynářské zařízení je postupně rozebráno a zničeno, zemědělské pozemky jsou zestátněny a z hospodářského statku je proti vůli majitelky mlýna Johanny Velecké odvlečen jak dobytek, tak i stroje a zařízení do nově vzniklého místního jednotného zemědělského družstva. V následujících letech pak pokračuje perzekuce ze strany komunistického režimu vůči majitelce Johanně Velecké a ostatním členům její rodiny, kteří odmítli vstoupit do JZD. Mlýnská budova i celý statek, který vždy žil neobyčejným pracovním i obchodním ruchem a životem mnoha lidí, náhle zeje opuštěný a prázdný. Zůstává v něm již pouze osamocená majitelka mlýna vdova Johanna Velecká. V roce 1955 velká voda na Bystřičce strhla dřevěný jez, kterým byla voda přiváděna do mlýnského náhonu. Ten již nebyl nikdy obnoven. A tak po několika stoletích vodním náhonem přestala téct potoční voda. Koryto náhonu vyschlo a začalo postupně zarůstat místní bujnou vegetací. V roce 1963 nařizuje Odbor vodního hospodářství a energetiky pro věci zemědělství a lesnictví při Okresním národním výboru v Uherském Hradišti oběma majitelům mlýnů č. 33 i č. 34 z bezpečnostních důvodů zaklenout lednici betonovými rourami přes prostor spádiště. Zaklenutí pak zakončit šachtou opatřenou mříží na způsob lapače splavenin a spádiště dále zasypat hlínou až do výše terénu. Na tomto místě je pak o několik let později postavena přístavba domu č. 34. Krátce před svojí smrtí v roce 1972 odkázala Johanna Velecká mlýn svým dvěma synům Josefu Veleckému narozenému 1931 a Martinovi Veleckému narozenému 1934, i s jejich manželkami. V roce 1979 odkoupil Martin Velecký narozený 1934 se svojí manželkou Věrou polovinu svého bratra Josefa Veleckého narozeného 1931 a jeho manželky Františky a staly se tak majiteli celého mlýna. V té době již byla dlouhý čas neudržovaná budova mlýna ve velmi špatném technickém stavu, nevalného vzhledu a stávala se nebezpečnou. Proto v roce 1990 provedl Martin Velecký, narozen 1934, její rekonstrukci, která byla řešena jistým kompromisem a to tak, že část interiéru budovy byla realizována jako obytná část ve starobylém stylu, přičemž zbytek budovy mlýna zůstal zcela zachován, aby i nadále nesmazatelně připomínal svoji dlouhou mlynářskou historii. Během rekonstrukce tak byly obvodové kamenné zdi mlýna, široké 80 cm a vysoké 240 cm, zpevněny jejich vyspárováním, na nich pak pokračující zdivo z nepálených cihel tzv. kotovic bylo opatřeno šedou břízolitovou omítkou. Uvnitř budovy byl zaveden elektrický proud, opraveny byly také podlahy i vnitřní omítky, je vyměněna střešní krytina, částečně opraven krov, včetně vybudování části nové přístavby krovu směrem k domu č. 34, která zde původně nebývala. Z důvodu lepšího prosvětlení interiéru mlýnské budovy byla do ulice vybourána dvě menší okna, která nahradila původní dvě malinká větrací okénka mlýna. V roce 2005 pak převedli Věra a Martin Velecký mlýn do vlastnictví jejich syna Martina Veleckého narozeného 1963.\nVeleckých mlýn č. 33 je nejstarším dochovaným mlýnem ze všech původních sucholožských mlýnů. Za tento dlouhý čas mnohé události výrazně ovlivnily životy lidí v tomto mlýně. Obzvláště to byla sedmiletá Prusko-rakouská válka v letech 1756-1763, několik morových epidemií v letech 1831-1832, z nichž nejrozsáhlejší byla ta cholery v roce 1886, obě světové války v letech 1914-1918 a 1939-1945 a následné období komunistické kolektivizace v letech 1951-1954. Napsati podrobně do detailů pohnutou historii toho starého vodního mlýna vydalo by jistě na mnoho knih. Budete-li mít však někdy cestu okolo tohoto Veleckých mlýna, pak se na chvíli zastavte a ve svých myslích věnujte prosím tichou vzpomínku na ty početné generace lidí, kteří zde prožívali své osudy, lásky, štěstí, bolest i utrpení a v duchu se skloňte před jejich neskutečnou houževnatostí, pracovitostí a umem. Vězte, že právě zde na tomto místě žili a pracovali opravdoví mistři svého mlynářského řemesla.\nVeleckých mlýn č. 33 je dnes nejstarším dochovaným mlýnem ze všech původních sucholožských mlýnů. Tento mlýn, společně s přilehlými pozemky a statkem (tzv. majírem), byl součástí panského dvora v Suché Lozi, který vlastnil hrabě Wenzel Anton von Kaunitz-Rietberg (Václav Antonín z Kounic-Rietbergu). Narodil se ve Vídni roku 1711 a pocházel ze starého významného moravského rytířsko-šlechtického rodu Kouniců. Byl klíčovým císařským diplomatem a zároveň vyslancem odpovědným za císařskou zahraniční politiku. Podle letopočtu dochovaného uvnitř budovy, vznikl vodní mlýn v roce 1756 za vlády královny české a uherské, arcivévodkyně rakouské, Marie Terezie. Dřevo použité na výstavbu tohoto mlýna, v podobě dodnes zcela dochovaných masivních dubových trámů a nosných stolic, pochází z prastarého dubového lesa, původně se nacházejícího poblíž sousední obce Nivnice, jenž byl za období vlády Marie Terezie zcela vykácen. Existuje zde však i velká pravděpodobnost, že tento mlýn je ještě staršího data, než je v budově dochovaný letopočet. V minulosti se totiž mlýn, stejně jako obec Suchá Loz, nacházel ve velmi těsné blízkosti při uherské hranici. A právě odtud v těchto dobách obyvatelé Suché Lozi velmi trpěli častými vpády Uhrů, Turků a Tatarů. Jak uvádí obecní kronika při jednom takovém krvavém tatarském vpádu z Uher v roce 1663 bylo v obci zabito 50 osob, celá obec byla vypálena, bylo odvlečeno 93 kusů hovězího dobytka a 430 kusů ovcí. Částečně zničena a vypleněna pak byla obec rovněž i v letech 1638, 1704 a 1705. V těchto pro lid neblahých letech lze s jistotou předpokládat, že i tento vodní mlýn díky svému významu a strategické poloze ve středu obce zcela jistě neunikl případnému možnému útoku, vypálení a poničení. Své obnovené výstavby se tak tedy mohl dočkat až po těchto těžkých dobách. Odpovídala by tomu i skutečnost, že dům č.p. 33, jehož součástí dispozice domu je i tato mlýnice, byl po těchto barbarských nájezdech znovu obnoven a vystavěn podle dodnes dochovaného letopočtu na hlavním dubovém trámu domu v roce 1726. Samotná mlýnice pak tedy mohla být vrchností opět znovu opravena a zrekonstruována v uvedeném roce 1756, což by jen nasvědčovalo tomu, že může být ještě staršího data, než je v ní tento nejstarší dochovaný letopočet.\nHrabě Václav Antonín z Kounic-Rietbergu, majitel tohoto mlýna a nejbližší poradce císařovny Marie Terezie, zaneprázdněn svojí neustálou politickou činností, rozhodl se v Suché Lozi i na jiných místech uherskobrodského panství přenechat správu svých statků vrchnostenským úředníkům a vyhradil si pouze osobní kontrolu nad jejich hospodařením. Vzhledem k tomu, že hospodaření v Suché Lozi na polnostech s cukrovou třtinou a vinohradech nebylo tou dobou až tak výnosné a provozní náklady na tento jeho mlýn byly rok od roku čím dál tím vyšší, rozhodla se vrchnost mlýn č. 33 společně s přilehlým majírem (statkem), jenž byl majetkem hraběte Václava Antonína z Kounic-Rietbergu, pronajmout Johannu Magdalovi. Nájemní smlouva byla vždy sjednávána na dobu určitou. Vrchnost v ní nebyla k mlynáři Johannu Magdalovi nikterak shovívavá. Pokud například došlo v tomto mlýně k vážné poruše a mlýn zůstal delší dobu stát, nebyla činže mlynáři ze strany vrchnosti snížena ani o jediný krejcar. Nájem z tohoto pronajatého mlýna takto vynášel mnohem více, než bylo dřívější hospodaření na mlýně ve vlastní režii vrchnosti. Po smrti Johanna Magdala byl 16. srpna 1780 se souhlasem vrchnosti připsán tento horní vrchnostenský mlýn v ceně 300 zlatých z jedné poloviny Antonu Magdalovi po jeho zemřelém otci Johannu Magdalovi a druhá polovina po matce Anně Magdalové byla připsána Martinu Magdalovi. Vrchnost stanovila, že hranici mezi oběma polovinami bude tvořit koryto mlýnského náhonu. A tak menší levá polovina, ve směru toku náhonu, včetně několika hospodářských budov ležících vlevo od mlýnského náhonu, připadla Antonu Magdalovi a začala být nově označována jako mlýn č. 34. O poznání větší pravá polovina včetně mlýnice a budov ležících na pravé straně od mlýnského náhonu, připadla Martinu Magdalovi a nesla i nadále původní označení mlýna č. 33. Martin Magdal vlastnil mlýn č. 33 do 19. prosince roku 1839. Tohoto dne jej odprodal za 1.320 florentů stříbra včetně mlýnice, majíru a pozemků patřících k tomuto mlýnu, mlynáři Martinu Welletzkymu narozenému 1777 (zapsán do cechu mistrů mlynářských 11. června 1815), jehož manželkou byla Justina Waschiczek. Martin Welletzky v té době již majitel sucholožského mlýna č. 83, známého dnes jako Sedláčkův mlýn, byl synem mlynářského mistra Josephuse Welletzkyho (zapsán do cechu mistrů mlynářských 2. února 1798), a jeho manželky Rosiny, dcery Jana Vitka z Bystřice. Zároveň byl také i vnukem mlynářského mistra Antosse Viczeny Welletzkyho narozeného 1722 (zapsán do cechu mistrů mlynářských 3. února 1759), a jeho manželky Barbary Hawel, kterážto byla vnučkou mlynářského mistra Waczlawa Pollanskyho (přijat do cechu mistrů mlynářských v den Svatého Těla Božího roku 1713), kteří postupně vlastnili v Suché Lozi mlýn č. 3, známý také jako Komenských mlýn. Thomas Welletzky narozen 1789 (zapsán do cechu mlynářského 2. února 1809), jehož rodiči byli mlynářský mistr Antonius Matheus Welletzky narozený 1758 (zapsán do cechu mlynářského 2. února 1798), majitel jednoho složení mlýna č. 3 a jeho manželka Anna Stojaspalin, dcera mlynáře z Dolního Němčí, pak společně se svým bratrancem Martinem Welletzkym pokračovali v této letité mlynářské rodinné tradici. Martin Welletzky obdržel později od svého otce mlynářského mistra Josephuse Welletzkyho finanční obnos, který použil na výstavbu sucholožského mlýna č. 83. Jeho bratranec Thomas Welletzky dostal zase po otci roku 1805 jedno složení mlýna č. 3, kde dále pokračoval v mlynářské živnosti. Zbylých pět Thomasových sourozenců mělo být podle smlouvy vyplaceno od Thomase Welletzkyho. Martin Welletzky, majitel sucholožských mlýnů č. 83 a č. 33, měl se svojí manželkou Justinou Waschiczek celkem jedenáct dětí, z nichž opět jejich dva synové Martinus (Martin) Wellecky narozen 1812 a Georg (Jiří) Wellecky narozen 1823 (zapsán do cechu mistrů mlynářských 23. června 1859), dále pokračovali v rodinné mlynářské tradici. Zatímco bratr Jiřího, Martin Velecký mlel se svým otcem na mlýně č. 83, Jiří Velecký chodil mlít do mlýna č. 33. Tam se také seznámil s krásnou Barborou, dcerou majitele suholožského mlýna č. 34 Stefana Korcžeka, zámožného pána z uherskobrodského předměstí. Netrvalo dlouho a v létě roku 1844 obec Suchá Loz zažila velikou svatbu. Syn mlynářského mistra Martina Welletzkyho, Jiří Velecký si vzal za ženu Barboru Korcžekovou, narozenou 1827, dceru Stefana Korcžeka, majitele mlýna č. 34, zámožného pána z uherskobrodského předměstí. Barbora dostala věnem od svého otce 400 rýnských stříbra a Jiří dostal od svého otce Martina Welletzkyho mlýn č. 33 v ceně 900 rýnských stříbra. K mlýnu č. 33 pak dále přibyly velké polnosti, různý dobytek, pár volů, vůz, pluh a celá řada hospodářského zařízení. Šťastným spojením těchto dvou mladých lidí jako byla Barbora s pověstí mimořádně nadané a rozvážné půvabné ženy a Jiřího, co by silného muže zručného svého mlynářského řemesla hospodáře, přinesli tomu celému mlynářskému velkostatku č. 33 veliké štěstí a nevídanou prosperitu. Přímo při budově vodního mlýna č. 33 stála také pálenice. Ta využívala k destilačnímu procesu odtékající vody z mlýnského náhonu. Ročně vyprodukovala 160 sudů kvalitní pálenky, k čemuž spotřebovala 1.713 měřic brambor, 83 měřic ječmene a přesně neuvedené množství trnek. Na Veleckých statku i ve mlýně bylo v té době zaměstnáno mnoho lidí a i díky Barbořiným rodičům, mimořádné pracovitosti Jiřího a obchodního nadání Barbory se o tomto mlýně hovořilo široko daleko po celém Uherskobrodsku. Součástí mlynářské živnosti v té době nebylo pouze mletí obilí, ale také i obchod. O ten se především pečlivě starala sama Barbora. Na tento mlýn se totiž vztahovalo významné mlynářské a obchodní privilegium v podobě artikule, kteroužto 1. září roku 1712 vydal císař římský, král český, uherský a arcivévoda rakouský Karel VI. Ta zaručovala všem mlynářským mistrům z tohoto mlýna povolení dovážet mouku, chléb a koláče na veřejné jarmarky konající se v královském městě Uherském Hradišti a to dle městských výsad a bez újmy na městském mýtu. K obchodům bylo také tímto mlýnem pravidelně využíváno týdenních trhů, jenž se konaly každý čtvrtek ve městě Uherském Brodu, které roku 1793 potvrdil tomuto městu sám císař František I.\nMlynářství zde ve mlýně č. 33, stejně jako na jiných mlýnech, tou dobu obnášelo velice náročnou živnost. V případě mlynářského rodu Veleckých se toto řemeslo dědilo z generace na generaci po celá staletí. Potomci těchto mlynářů již od útlého mládí získávali mnohdy pracně nabyté zkušenosti od svých otců a praotců, mlynářských mistrů. Přesto všichni Velečtí mlynáři prošli tříletou učňovskou dobou a složili náročné zkoušky, při nichž byli povinni prokázat, že umí nejenom mlít obilí, ale hlavně také mlýn postavit, vše do něj zhotovit a mlýn také i vystrojit. To obnášelo jak znalosti s užitím a opracováním dřeva, tak i s finálním opracováním mlýnských kamenů. Při zkoušce museli rovněž prokázat, že umí ke mlýnu přivést vodu, což se neobešlo bez základních vědomostí o hydrologii, vodních tocích, měření, výpočtech, ale třeba i o základech mechaniky a fyziky. Po úspěšně vykonané zkoušce před zkušební komisí jmenovanou mlynářským cechem se teprve stali mlynářskými mistry a následně byli zapsáni do knihy cechu mistrů mlynářských, kraje Hradišťského. Na základě takto prokázaných odborných znalostí získali všichni mlynářští mistři rodu Veleckých oprávnění užívat ve svém erbu znak mlynářského cechu, což představovalo pro všechny příchozí zákazníky punc mlynářské kvality v tomto mlýně. Za mletí měřice pšenice na mouku se zde platila částka jednoho krejcaru, ječmene na hrubé kroupy za jeden a půl krejcaru, na malé kroupičky po třech krejcarech a prosa po půl druhém krejcaru. Každý šestnáctý díl obilí byl osvobozen od jakýchkoliv poplatků, neboť tento díl vždy připadal vrchnosti. Pokud si sám zákazník neposlal do mlýna čeládku na pomocné práce při mletí obilí, účtoval se v tomto mlýně ještě poplatek za každou měřici jeden krejcar navíc. Mlynářský mistr Jiří Velecký pak z tohoto mlýna odváděl vrchnosti daň a to z jednoho mlýnského vodního kola nebo palečného kola 2 zlaté moravské, za pohon vrchního mlecího kamene běhounu a spodního mlecího kamene valounu rovněž 2 zlaté moravské, od hřídele či válce 2 zlaté moravské a od nového koše taktéž 2 zlaté moravské. Později se daň z tohoto mlýna vyměřovala podle jeho vodní síly. Ta se určovala na základě velikosti množství protékající vody mlýnským náhonem přepočtené na tzv. hodinové koňské síly zdanitelné, z nichž pak byla daň následně odváděna příslušným úřadům. Vzdouvací zařízení na využití vodní síly bylo tvořeno kolmým přepadovým jezem, který byl vybudován v řečišti potoku Bystřička (Nivnička). V těchto místech také potok tvořil současně katastrální hranici obce Bánova a Suché Lozi. Konstrukce kolmého přepadového jezu (splavu) byla tvořena z více řad kůlů (základových pilotů), které na svém horním konci byly opatřeny přepadovým dřevem, které zároveň i tvořilo přepadovou korunu jezovou. Prostory mezi těmito kůly byly vyplněny jednak haťovým materiálem (proutím), jednak zajištěny lomovým kamenem. Obdobně bylo podjezí zajištěno proti vymílání velkou vodou kamenným záhozem. Koruna jezová byla taktéž proti velké vodě vydlážděna lomovým kamenem, neboť v těchto místech byla koruna jezová často podemílána. V minulosti nebylo toto vzdouvací zařízení zaměřeno, neboť zde nestával pevný bod (ham). Tento byl zřízen až v roce 1932 na základě vládního nařízení z roku 1925 čís. 160 Sb.z.a n. Ham byl zřízen na pravém břehu potoka Bystřičky i mlýnského náhonu a ležel v místě chráněném před případnými přívaly velké vody. Jeho poloha byla zaměřena jednak na přepadový jez, jednak na stavidlo, zřízené v mlýnském náhonu. Ham byl vzdálen 9,80 m od pravé hrany jezové, 7,50 m v prodloužení nápustného stavidla a dodatečně byla jeho poloha zaměřena i na prodloužení koruny jezové o délce 5,50 m a na kolmici o délce 7,40 m. Ham byl postaven z dusaného betonu o půdorysné ploše 80/80 cm, o výšce 1,00 m. Na povrchu tohoto betonového bloku byla zapuštěna mosazná destička rozměru 50/50 mm bez označení letopočtu a majitele vodního díla. Povrch této destičky pak určoval kontrolní rovinu hamu, na kterou bylo vzdouvací zařízení na potoce Bystřička zaměřeno. Na pravém břehu nad jezem odbočoval mlýnský náhon vpravo a hned při tomto odbočení bylo nápustné stavidlo jednoduché, dřevěné konstrukce o světlosti 90 cm, které se skládalo z jedné tabule spočívající na dřevěném prahu. Mlýnský náhon v dalším průběhu směřoval přímo až ke mlýnu č. 83 a od něho pak přes celý Velecký majír (statek) až ke mlýnu č. 33. Společný náhon pro mlýny č. 33 a č. 34 byl tedy veden od mlýna č. 83 jako jeho odtokový kanál. Ten má dodnes charakter otevřeného příkopu a je dlouhý 190 m. V nejužším místě má šířku 1,4 m a v nejširším místě (asi 70 m nad mlýnem) je jeho šířka 2,9 m a hloubka 0,5 m. Bezprostředně před mlýnem č. 33 přecházel mlýnský náhon do dřevěných vantrok o celkové světlosti 1,50 m. Na konci byly tyto vantroky opatřeny dvěma pracovními stavidly a jedním stavidlem jalovým. Levé stavidlo bylo dřevěné o světlosti 35 cm a vedlo vodu na levé vodní kolo patřící ke mlýnu č. 33. Při pravé straně dřevěných vantrok bylo umístěno jalové stavidlo taktéž dřevěné konstrukce na společném prahu s pracovním stavidlem vykazujícím světlost 30 cm. Vodní cejch t.j. značka jak vysoko směla být nadržována horní hladina vodní při tomto mlýně č. 33 zřízena nebyla, neboť tato výška horní vody byla dána jednak přepadní hranou jalového stavidla, jednak hloubkou vody nad prahem pracovního stavidla, tato výška obnášela 25 cm měřeno nad prahem pracovního stavidla. Výška musela být dodržována z toho důvodu, že při vyšším nadržení vody by přepadávala voda na levostranné pozemky podél mlýnského náhonu a tyto by zabahňovala. Mlýn č. 33 měl dřevěné vodní kolo na vrchní vodu o průměru 3,4 m, šířce 53 cm a hloubce korečků 20 cm. Při průtoku vody 80-120 l/s se spádem 4,2 m vytvářelo výkon 2,8 HP. Mlýn vykazoval charakteristické konstrukční znaky římského mlýna, kdy vodní i paleční kolo bylo umístěno na vodorovné hřídeli a pastorek na svislé železné hřídeli, která procházela spodním kamenem a na vrcholu nesla kamen tzv. běhoun, kterým otáčela. Kameny s násypným košem ležely v úrovni mlecí podlahy položené na masivní dubové trámové hranici. Mlecí kameny byly ploché o průměru 80-85 cm, přičemž běhoun měl ve svém středu vysekaný zářez pro uchycení na železnou hřídel pomocí kypřice, jenž byla do kamene zapuštěná a tvarovaná tak, aby mohla s běhounem snadno otáčet. Při práci ve mlýně se pracovalo s obilím velice šetrně. Ze špatného obilí se vymílalo více otrub, aby mouka nebyla úplně černá. Otrubami se pak krmil dobytek. Pro čeládku a robotníky se mlelo z horšího, ale nikoliv úplně špatného obilí, aby chléb nebyl docela černý, jak se prý občas někdy stávalo. Lepší obilí bylo určené na prodej a z nejkvalitnějšího se mlela mouka pro panstvo. Pro vrchnostenské úředníky se pekl chléb z krásné vyrážky, pro ostatní čeleď a žence chléb černější, větší a těžší. Panoval zde také dobrý zavedený zvyk, že Barbora Velecká měla pro zákazníky, kteří přišli mlít do mlýna, připravený čerstvě upečený chléb společně s medem z úlů jejich včel, kterým je vždy vřele uvítala a štědře pohostila. Jiří Velecký měl se svojí manželkou Barborou rozenou Korčekovou celkem sedm dětí.\nMajitelem mlýna se stal Jan Velecký se svojí ženou Johannou v roce 1939. Společně také vychovali své dva syny a čtyři dcery z předchozího manželství. Politická situace ve světě však novým majitelům opět vůbec nepřála. V ten samý rok totiž vypukla 2. světová válka. Po následné okupaci Československa byl Veleckých mlýn č. 33 dne 5. prosince 1941 německými úřady uzavřen, zaplombován a úředně zapečetěn, podobně jako všechny mlýny v Suché Lozi. Na celém Uherskobrodsku bylo ponecháno v provozu jen několik málo převážně větších mlýnů. Hlavním důvodem tohoto přísného opatření byla především důsledná kontrola německých úřadů nad množstvím semleté mouky, jejíž podstatná část pak byla odesílána přímo na německou válečnou frontu. Ve stejném roce byly z pálenice na příkaz německých úřadů také odvezeny všechny měděné kotle včetně zařízení a tím byl její provoz definitivně ukončen. Později se v pálenici už jen vařily trnky a na počátku 60. let 20. století pak byla zbourána. Na jaře roku 1945 se samotná válečná fronta nevyhnula ani místu tohoto mlýna. Rumunští vojáci se společně s Rudou armádou snažili prolomit zdejší urputnou německou obrannou linii, avšak hornatý terén Bílých Karpat jim to velice znesnadňoval. Z tohoto důvodu byla do bojů nasazena spojenecká letadla, která zde provedla několik náletů. Během nich na domy v Suché Lozi dopadlo mnoho bomb, po nichž zmizela i celá stavení. Samotnou budovu mlýna i přilehlého statku bomby však jen těsně minuly. Mlýn vykazoval pouze lehká poškození především následkem střepin a silných tlakových vln. V suterénu mlýna, v místě kde se nachází klenutý kamenný sklep a 80 cm silné obvodové kamenné zdi, našlo mnoho lidí z blízkého i vzdáleného okolí dokonalý úkryt před ničivými nálety. Při jednom z náletů však silná tlaková vlna odhodila do mlýnského náhonu dceru mlynáře Martina Veleckého, Jiřinu Veleckou, která na následky zranění, jenž utrpěla, později zemřela ve věku 23 let. S koncem 2. světové války v roce 1945 znovu mlýn obnovuje svoji mlynářskou činnost, avšak nikoliv na dlouho.\nV únoru roku 1948 se k moci dostává komunistický režim, který postupně nemilosrdně likviduje každé soukromé hospodářství a zakládá jednotná zemědělská družstva (JZD). V roce 1951 je tak na mlýn č. 33 vydáno nařízení nucené likvidace a to na základě usnesení komunistických úřadů a KNV Gottwaldov, rozhodnutí č.j. VIII-512.33-1951-likv. Podobný osud postupně stihl i ostatní mlýny v Suché Lozi. V tomto roce 1951, po těžké nemoci, také umírá i poslední mlynář z tohoto mlýna, kterým byl Jan Velecký. Smutně avšak zároveň i symbolicky tak odchází poslední mlynář ve chvíli stejně smutného konce tohoto dávného vodního mlýna. Po několika stoletích tak definitivně ustal pravidelně klapající rytmus mlýnských vodních kol i typické zvuky strojů zdejšího mlýna. Mlynářské zařízení je postupně rozebráno a zničeno, zemědělské pozemky jsou zestátněny a z hospodářského statku je násilně proti vůli majitelky mlýna Johanny Velecké odvlečen jak dobytek, tak i stroje a zařízení do nově vzniklého místního jednotného zemědělského družstva. V následujících letech pak pokračuje perzekuce ze strany komunistického režimu vůči majitelce Johanně Velecké a ostatním členům její rodiny, kteří odmítli vstoupit do JZD. Mlýnská budova i celý statek, který vždy žil neobyčejným pracovním i obchodním ruchem a životem mnoha lidí, náhle zeje opuštěný a prázdný. Zůstává v něm již pouze osamocená majitelka mlýna vdova Johanna Velecká. V roce 1955 velká voda na Bystřičce strhla dřevěný jez, kterým byla voda přiváděna do mlýnského náhonu. Ten již nebyl nikdy obnoven. A tak po několika stoletích vodním náhonem přestala téct potoční voda. Koryto náhonu vyschlo a začalo postupně zarůstat místní bujnou vegetací. V roce 1963 nařizuje Odbor vodního hospodářství a energetiky pro věci zemědělství a lesnictví při Okresním národním výboru v Uherském Hradišti oběma majitelům mlýnů č. 33 i č. 34 z bezpečnostních důvodů zaklenout lednici betonovými rourami přes prostor spádiště. Zaklenutí pak zakončit šachtou opatřenou mříží na způsob lapače splavenin a spádiště dále zasypat hlínou až do výše terénu. Na tomto místě je pak o několik let později postavena přístavba domu č. 34. Krátce před svojí smrtí v roce 1972 odkázala Johanna Velecká mlýn svým dvěma synům Josefu Veleckému narozenému 1931 a Martinovi Veleckému narozenému 1934, i s jejich manželkami. V roce 1979 odkoupil Martin Velecký narozený 1934 se svojí manželkou Věrou polovinu svého bratra Josefa Veleckého narozeného 1931 a jeho manželky Františky a staly se tak majiteli celého mlýna. V té době již byla dlouhý čas neudržovaná budova mlýna ve velmi špatném technickém stavu, nevalného vzhledu a stávala se nebezpečnou.\nZa tento dlouhý čas mnohé události výrazně ovlivnily životy lidí v tomto mlýně. Obzvláště to byla sedmiletá Prusko-rakouská válka v letech 1756-1763, několik morových epidemií v letech 1831-1832, z nichž nejrozsáhlejší byla ta cholery v roce 1886, obě světové války v letech 1914-1918 a 1939-1945 a následné období komunistické kolektivizace v letech 1951-1954. Napsati podrobně do detailů pohnutou historii toho starého vodního mlýna vydalo by jistě na mnoho knih. Budete-li mít však někdy cestu okolo tohoto Veleckých mlýna, pak se na chvíli zastavte a ve svých myslích věnujte prosím tichou vzpomínku na ty početné generace lidí, kteří zde prožívali své osudy, lásky, štěstí, bolest i utrpení a v duchu se skloňte před jejich neskutečnou houževnatostí, pracovitostí a umem. Vězte, že právě zde na tomto místě žili a pracovali opravdoví mistři svého mlynářského řemesla.\nr. 1843 - majitelem mlýny č. 33 veden Georg Wellecky narozen r. 1823, syn Martina Welletzkyho\nv ceně ad . . . 500 fr stribra\na k tomu patricy půl podsedka . 250 fr "\njmenem fundus instructus w cene . 150 fr „\ndohromady techdy w cene . . . 900 fr stribra a udeluje\nW Suchalosy dne 10ho Čerwna 1844\nBarbara Welletzky Jura Wellecky\nSpodní část budovy mlýna tvoří silné obvodové kamenné zdi, které jsou široké 80 cm a vysoké 240 cm. Na nich se pak nachází zdivo z nepálených cihel tzv. kotovic, které bylo opatřeno šedou břízolitovou omítkou. Dřevo použité na výstavbu tohoto mlýna, v podobě dodnes zcela dochovaných masivních dubových trámů a nosných stolic, pochází z prastarého dubového lesa, původně se nacházejícího poblíž sousední obce Nivnice, jenž byl za období vlády Marie Terezie zcela vykácen.\nMlýn vykazuje charakteristické konstrukční znaky římského mlýna, kdy vodní i paleční kolo bylo umístěno na vodorovné hřídeli a pastorek na svislé železné hřídeli, která procházela spodním kamenem a na vrcholu nesla kamen tzv. běhoun, kterým otáčela. Kameny s násypným košem ležely v úrovni mlecí podlahy položené na masivní dubové trámové hranici. Mlecí kameny byly ploché o průměru 80-85 cm, přičemž běhoun měl ve svém středu vysekaný zářez pro uchycení na železnou hřídel pomocí kypřice, jenž byla do kamene zapuštěná a tvarovaná tak, aby mohla s běhounem snadno otáčet.\nPopisPrvní strojnická továrna a slévárna V. Stránského ve Starém Městě u Uherského Hradiště, Morava\nválcový koukolník (triér)\nPopisK. & R. Ježek, Blansko\nVe zprávě o revizi vodního díla - mlýna č.p. 33 v Suché Lozi ze dne 23. října 1936 se uvádí, že ve mlýně se nacházelo mlýnské zařízení, které se skládalo z jedné dvou párové stolice, jedné loupačky, jednoho mlýnského kamene o průměru 90 cm, dvou hranolových vysévačů s příslušnými triéry. Tato zpráva byla také vložena do sbírky listin společně s opisem vodoprávního výměru Okresního úřadu v Uh. Brodě č. 31.089/1-X/1939 ze dne 2. prosince 1939. Všechny tyto dokumenty včetně schváleného projektu vodního mlýna č.p. 33 vypracovaného Ing. B. Tichým, pak tvořily vložku jenž byla zapsána do Vodní knihy Okresního úřadu v Uh. Brodě.\nPřed budovou vodního mlýna č.p. 33 byla provozována pálenice, která využívala k destilačnímu procesu odtékající vody z mlýnského náhonu. Ročně produkovala 160 sudů kvalitní pálenky, k čemuž spotřebovala 1.713 měřic brambor, 83 měřic ječmene a přesně neuvedené množství trnek. V roce 1941 na příkaz německých úřadů z ní byly odvezeny všechny měděné kotle včetně zařízení a tím byl její provoz definitivně ukončen. Později se v pálenici už jen vařily trnky a na počátku 60. let 20. století pak byla zbourána.\nNáhon začínal na souřadnicích N 48°58.03747´, E 17°43.47402´. Vzdouvací zařízení na využití vodní síly bylo tvořeno kolmým přepadovým jezem, který byl vybudován v řečišti potoku Bystřička (Nivnička) těsně pod místem, kde dnes stojí restaurace "Na Baště". V těchto místech také potok tvořil současně katastrální hranici obce Bánova a Suché Lozi. Konstrukce kolmého přepadového jezu (splavu) byla tvořena z více řad kůlů (základových pilotů), které na svém horním konci byly opatřeny přepadovým dřevem, které zároveň i tvořilo přepadovou korunu jezovou. Prostory mezi těmito kůly byly vyplněny jednak haťovým materiálem (proutím), jednak zajištěny lomovým kamenem. Obdobně bylo podjezí zajištěno proti vymílání velkou vodou kamenným záhozem. Koruna jezová byla taktéž proti velké vodě vydlážděna lomovým kamenem, neboť v těchto místech byla koruna jezová často podemílána. V minulosti nebylo toto vzdouvací zařízení zaměřeno, neboť zde nestával pevný bod (ham). Tento byl zřízen až v roce 1932 na základě vládního nařízení z roku 1925 čís. 160 Sb.z.a n. Ham byl zřízen na pravém břehu potoka Bystřičky i mlýnského náhonu a ležel v místě chráněném před případnými přívaly velké vody. Jeho poloha byla zaměřena jednak na přepadový jez, jednak na stavidlo, zřízené v mlýnském náhonu. Ham byl vzdálen 9,80 m od pravé hrany jezové, 7,50 m v prodloužení nápustného stavidla a dodatečně byla jeho poloha zaměřena i na prodloužení koruny jezové o délce 5,50 m a na kolmici o délce 7,40 m. Ham byl postaven z dusaného betonu o půdorysné ploše 80/80 cm, o výšce 1,00 m. Na povrchu tohoto betonového bloku byla zapuštěna mosazná destička rozměru 50/50 mm bez označení letopočtu a majitele vodního díla. Povrch této destičky pak určoval kontrolní rovinu hamu, na kterou bylo vzdouvací zařízení na potoce Bystřička zaměřeno. Na pravém břehu nad jezem odbočoval mlýnský náhon vpravo a hned při tomto odbočení bylo nápustné stavidlo jednoduché, dřevěné konstrukce o světlosti 90 cm, které se skládalo z jedné tabule spočívající na dřevěném prahu. Mlýnský náhon v dalším průběhu směřoval přímo až ke mlýnu č.p. 83 a od něho pak přes celý Velecký majír (statek) až ke mlýnu č.p. 33. Společný náhon pro mlýny č.p. 33 a č.p. 34 byl tedy veden od mlýna č.p. 83 jako jeho odtokový kanál. Ten má dodnes charakter otevřeného příkopu a je dlouhý 190 m. V nejužším místě má šířku 1,4 m a v nejširším místě (asi 70 m nad mlýnem) je jeho šířka 2,9 m a hloubka 0,5 m. Bezprostředně před mlýnem č.p. 33 přecházel mlýnský náhon do dřevěných vantrok o celkové světlosti 1,50 m. Na konci byly tyto vantroky opatřeny dvěma pracovními stavidly a jedním stavidlem jalovým. Levé stavidlo bylo dřevěné o světlosti 35 cm a vedlo vodu na levé vodní kolo patřící ke mlýnu č.p. 33. Při pravé straně dřevěných vantrok bylo umístěno jalové stavidlo taktéž dřevěné konstrukce na společném prahu s pracovním stavidlem vykazujícím světlost 30 cm. Vodní cejch t.j. značka jak vysoko směla být nadržována horní hladina vodní při tomto mlýně č.p. 33 zřízena nebyla, neboť tato výška horní vody byla dána jednak přepadní hranou jalového stavidla, jednak hloubkou vody nad prahem pracovního stavidla, tato výška obnášela 25 cm měřeno nad prahem pracovního stavidla. Výška musela být dodržována z toho důvodu, že při vyšším nadržení vody by přepadávala voda na levostranné pozemky podél mlýnského náhonu a tyto by zabahňovala.\nPopisMlýn č.p. 33 měl dřevěné vodní kolo na vrchní vodu o průměru 3,4 m, šířce 53 cm a hloubce korečků 20 cm. Při průtoku vody 80-120 l/s se spádem 4,2 m vytvářelo výkon 2,8 HP.\nnástroj na otloukání ledu z vodního kola\nDalší upřesněníUherské Hradiště, str. 21\nNázevVodní mlýny v povodí Bystřičky/Nivničky\nMísto vydáníSuchá Loz\nDalší upřesněnístr. 100-102\nAutorStátní okresní archiv Uherské Hradiště\nNázevKniha mistrů cechu mlynářského kraje Hradišťského 1713-1880\nDalší upřesněníData přijetí do cechu všech mlynářů rodu Veleckých z mlýna č.p. 33\nNázevSlovácké jednohlasné písně\nMísto vydáníMoravská Ostrava\nDalší upřesněníEj na veleckých lukách... píseň vztahující se k tomuto mlynářskému statku\nNázevLidová píseň: Teče voda, teče cez Velecký majír\nDalší upřesněníSlova všech poutních a lidových písní\nDalší upřesněníNářečný význam "velecký majír"\nAutorHana Buštíková a Dana Vlková, Duo Kamelie\nDalší upřesněníZvukový video záznam lidové písně, která zde podle dochovaných záznamů také i vznikla\nNázevSlovácké jednohlasné písně, lidová píseň: Teče voda, teče cez Velecký majír\nDalší upřesněníV uvedené lidové písni je vzpomínán tento mlynářský statek, odkud také tato píseň i pochází\nAutorDaňový a důchodkový úřad\nNázevSeznam vodních děl z roku 1930\nDalší upřesněníUherské Hradiště, díl číslo 15\nHrabě Wenzel Anton von Kaunitz-Rietberg (1711-1794), majitel mlýna, 1762, © autor Jean-Étienne Liotard\nMajitel mlýna, mlynář Martin Velecký (1883-1924) v uniformě rakousko-uherské armády, 1915, © Filip Pavlus, fotografický atelier Hustopeče u Brna\nDruhá zleva mlynářka Johanna Velecká (1896-1972) před mlýnicí se svými dcerami. Zleva Květa (1921-2006), Marie (1919-2008) a Jiřina (1922-1946), rok 1929, © autor neznámý\nMlýnice č.p. 33, 2015, © Martin Velecký\nOzubené kolo s přímým ozubením, 2019, © Martin Velecký, (Prvky na obrázku: transmise, řemenice, převody - ozubená kola, pastorky (průmyslový výrobek))\nZdobená patice jiné nosné dubové stolice., 2014, © Martin Velecký, (Prvky na obrázku: profil zhlaví mlýnské hranice)\nErb Veleckých mlýna, 2015, © Martin Velecký, (Prvky na obrázku: reklama, inzerát)\nTéměř stoleté mlynářské razítko je i dnes plně funkční. Nechybělo na žádných důležitých dokumentech, smlouvách a účtech. Razítko vyrobila v roce 1922 Občanská tiskárna sp. s r.o. v Brně, Starobrněnská 19-21, Brno., 2014, © Martin Velecký, (Prvky na obrázku: razítko)\nTento otisk razítka mlynáře Martina Veleckého (1883-1924) nechyběl na žádných účtech či důležitých smlouvách., 2014, © Martin Velecký, (Prvky na obrázku: razítko)\nMosazná destička označující posledního mlynáře a majitele vodního díla Jana Veleckého, 2018, © Martin Velecký, (Prvky na obrázku: reklama, inzerát)\nPodpis mlynáře Jiřího Veleckého (1860-1941), 2019, © Martin Velecký, (Prvky na obrázku: podpis mlynáře)\nMlynářské desatero s originálním textem z roku 1827, které doposud visí v interiéru tohoto mlýna, 2017, © Martin Velecký\nTento vodní mlýn, jeho náhon i statek, je vzpomínán v několika moravských písních ze Slovácka. Tou neznámější je bezesporu lidová píseň Teče voda, teče cez Velecký majír, která zde také podle dochovaných záznamů i vznikla, odhadovaný vznik písně 19. století, © autor neznámý\nVeleckých vodní mlýn, jeho náhon i statek, je vzpomínán v několika moravských písních ze Slovácka. Tou neznámější je bezesporu lidová píseň Teče voda, teče cez Velecký majír, která zde také podle dochovaných záznamů i vznikla, odhadovaný vznik písně 19. století, © autor neznámý\n27.5.2014 21:12 uživatelem Helena Špůrová\nRudolf (Rudolf Šimek) 31.8.2017 12:30\nMartin Velecký 28.8.2019 11:06\nVerifikován mlýn Rajmundský mlýn Před 22 minutami\nUpraven mlýn Rajmundský mlýn Před 23 minutami\nVerifikován mlýn Chotovický mlýn a brusírna skla Před 38 minutami\nUpraven mlýn Chotovický mlýn a brusírna skla Před 42 minutami\nUpraven mlýn Machův mlýn Před 44 minutami\nPřidán obrázek k mlýnu Rudův mlýn, U Buštů, Bedrníkovský Před 48 minutami\nUpraven mlýn Rudův mlýn, U Buštů, Bedrníkovský Před 50 minutami\nVerifikován mlýn Hladotínský mlýn Před 53 minutami\nUpraven mlýn Hladotínský mlýn Před 55 minutami\nVerifikován mlýn Bezděkovský mlýn Před 56 minutami\nUpraven mlýn Bezděkovský mlýn Před 58 minutami\nVerifikován mlýn Zieglerův mlýn Před 59 minutami


P�j�ky do nepohody - Nymburk | Muj-bazar.cz\nPopis: P�j��m V�m na cokoliv. A� u� se jedn� o koupi nov�ho automobilu, nebo o vyplacen� exekuce. Pomohu V�m k financ�m, v�hodn� podm�nky, bez kontroly registr� a bez poplatk�. Spolupracuji se soukrom�m a nez�visl�m investorem. Podm�nky p�j�ky je mo�n� upravit p��mo pro V�s na m�ru, tak abyste m�li na vlastn� v�daje. Napi�te mi na email: dlouhy.nebankovne@gmail.com


Recenze Hama anténní koaxiální 3m 95dB bílý | Alza.cz\nRecenze Hama anténní koaxiální 3m 95dB bílý\n»Příslušenství»Kabely, redukce, konektory, zásuvky»Kabely»Hama anténní koaxiální 3m 95dB bílý»Recenze\nZajímají Vás názory a recenze na Hama anténní koaxiální 3m 95dB bílý? U nás má zatím hodnocení 4,9 z 5 hvězdiček od 82 uživatelů. Níže na této stránce naleznete od ostatních zákazníků také jejich konkrétní zkušenosti s Hama anténní koaxiální 3m 95dB bílý. Určitě budeme ale rádi, když nám po koupi napíšete hodnocení na Hama anténní koaxiální 3m 95dB bílý i vy.\nMartin, Šestajovice 15.03.2021\nVyplatí se trošku si připlatit Nema\nFirma, Prague 29.12.2020\nOndřej, Dobrohošť 21.11.2020\nSuper, nemohl jsem naladit ČT1 HD, Prima Comedy Central a další na levném kabelu. S tímhle kabelem naladím všechny kanály a nic nevypadává ani nekostičkuje, i když jede kolem tramvaj.\nKvalitní stínění a filtr Naladím všechny kanály\nIvan, praha 4 11.07.2020\nTady není o čem psát splnil co se požadovalo. Nic\nMonika, Praha 17 09.05.2020\nfunguje, snad je efektivní i ten filtr ... zatím žádné rozpadání obrazu na kostičky.. ale to může být dané asi i ze strany dodavatele připojení\nMichaela, Brno 16.04.2020\nZalomení umožňuje propojení u televize, která je blízko u zdi.\nMiloslav, Březina 15.12.2019\nS levnějším, dvojitě stíněným kabelem mi vypadával signál DVB-T2, zatímco u tohoto kabelu žádné kostičkování ani záseky nenastávají.\nRoman, praha7 23.08.2019\nfunguje rohovy konektor 100% nic\nHana, Velké Popovice 12.02.2019\nJe to přesně to co jsem potřebovala pro kabelovou televizi\nMartin, Praha 9 12.04.2018


Papoušek s třešněmi 30 x 18 x 39 cm, Porcelánové figurky Aelteste Volkstedter - Seltmann - Figurky porcelánové Gläserne Porzellanmanufaktur - Podle vzoru a výrobců - Dumporcelanu.cz - český a evropský porcelán, sklo, příbory\nPorcelánové figurky z tradičních německých porcelánek v okolí durynského Rudolstatdu. Okolí tohoto městečka nedaleko českých hranic bylo a stále s nejvyšším vypětím je jedním z center porcelánového průmyslu v Durynsku. Z desítek porcelánek zbývají v Rudolstatdu čtyři manufaktury. Aelteste Volkstedter Porzellanmanufaktur 1762 - Unterwissbacher Werkstatten fur Porzellankunst 1882 - Porzellanmanufaktur S..\nDoporučená cena 100 214 Kč 5% sleva\n95 203 Kč s DPH\nNákupem získáte 95203 Cibuláků Registrovaní uživatelé získávají za každý uskutečnění nákup Cibuláky (body). Po vystavení faktury jsou vám na zákaznický účet přičteny body, které můžete využít jako slevu na příští nákup.\n95 203 Kč Skladem\nFigurky porcelánové Gläserne Porzellanmanufaktur Figurky\nBabočka admirál 7,5 x 5,5 x 3 cm, Porcelánové figurky Unterweissbacher\n100 214 Kč\n95 203 Kč


Příspěvky odeslané z IP adresy 2a00:1028:83be:235a:5950:...–\n23. 12. 2017 #219060\ndej sem zadání ... tohle forum je určené na řešení jakýchkoliv a tedy i školních úloh...\ndruhem zboží bych asi rozuměl např ... elektronika, zahradnické potřeby, oblečení, stroje apod.\npokud děláš tabulku v SQL tak se to dělá tak, že každý konkrétní výrobek (např. máslo haná 5 procent tuku) dostane tzv. GUID identifikátor, ten si vygeneruješ funkcí v C# v podstatě je to jedinečný identifikátor a současně je to náhodné číslo (a nikdy se neopakuje) pak jako další sloupec dáš řetězec znaků který reprezentuje kategorii např. jídlo (dostane číslo 1) další kategorie (ve stejném sloupci tabulky) bude oblečení a dostaně č. 2, ke každé kategorii bude podkategorie např. jídlo - mléčné výrobky. Tuhle tabulku si musíš vytvořit sám. Identifikátor druhu tedy bude vypadat např. takhle 11234657 takže je to řetězec (nikoliv číslo) 8 mi znaku první znak značí že je to jídlo další znak značí že je to mléčný výrobek atd.\nsamozřejmě si někde musíš schovat klíč k tomuhle kodování to znamená abys věděl co které číslo značí\nje blbý že začínáte s SQL a nikdo vám předtim nevysvětlil co jsou to datové struktury a jak se to řeší, protože ne vše musí být nutně složité ... mluvíš o kardinalitě atd.. ale celé SQL vychází z poznatků předchůdce SQL a to byly systémy jako dBase z 80 a 90 let apod.


Zdravé užívání digitálních technologií - Mělník - AtlasCeska.cz\nONLINE ZDRAVĚ A BEZPEČNĚ 2021!\nTRIÁDA PŘEDNÁŠEK MGR. ZUZANY PAVELCOVÉ Z PSYCHOLOGICKÉHO INSTITUTU RE:LIFE\nV podzimním čase zprostředkováváme čtenářům možnost jedinečného vzdělávacího zážitku. Triáda přednášek Mgr. Zuzany Pavelcové je založena na srdečném a otevřeném přístupu k problematice související s užíváním digitálních technologií zejména v rodinách. Přednášky jsou doporučené jak jednotlivcům, tak celým rodinám, které mají chuť porozumět principům zdravého užívání digitálních technologií, závislostního potenciálu atp. Setkání vychází ze vzájemného živého a zábavného dialogu.\n30. 9. 2021, 15:30 – 17:00\nZdravé užívání digitálních technologií\n(Na síti zdravě / Digitální řidičák pro rodiče) – základní rodinný plán\n21. 10. 2021, 15:30 – 17:00\nSociální sítě a digitální hry – proč jsou tak neodolatelné?\n18. 11. 2021, 15:30 – 17:00\nVýchova dětí v době digitální – nové výzvy pro rodiče\nVstupné: 30,- osoba / 100,- rodina (3 – 7 lidí, z toho 2 dospělí?)\nVystudovala jednooborovou psychologii na Katedře psychologie FF UP, kde pokračuje distančním doktorským studiem v oboru klinická psychologie. Ve své praxi se věnuje klientům s úzkostmi, depresí, pocity prázdnoty, syndromem vyhoření nebo s problémy ve vztazích. Těžiště její práce spočívá v práci s adolescenty a dospělými. Výzkumně se zajímá o kognitivní změny způsobené nadměrným užíváním IT, narušením cyklu spánku a bdění, vychýlením vnitřních biologických rytmů a jejich vlivem na zdraví a osobnost člověka. O posledním zmiňovaném tématu napsala publikaci s názvem: "Cirkadiánní preference ve vztahu k osobnosti". Je absolventkou výcviku mediace u AMČR a psychoanalytické psychoterapie, kde aktuálně absolvuje odbornou supervizi.\nTým psychologů, psychoterapeutů a odborníků z oblasti sociálních věd. Digitální technologie a online svět vnímají jako součást našich životů, kterým je nutné rozumět a mít je pod kontrolou.\nSpolupracují s lékaři, adiktology a dalšími psychoterapeuty.\nMalá ochutnávka v podobě krátkého videa se Zuzanou Pavelcovou,\nkterá besedy povede:\nPošlete SMS zprávu ve tvaru ATLASCESKA 128479 na telefonní číslo 9033350 a článek tak nikdo nepřehlédne!\nVelké safari & Malé surikaty- Mělník\nVýchova dětí v době digitální: nové…


Bongy plastové, bongy akrylové, bongy sklo | Fortis-DB, spol. s r.o.\nSkleněný bong Champ High Blue Ice 30cm\nKvalitní skleněný bong Champ High Blue. Moderní čirý ice bong s prvky v modrém tónu je zdobený na čelní straně logem Champ High. Bong je vybavený "výstupky" pro udržení kostek ledu k ochlazení kouře. Masivní bong je ukončený silným náustkem. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z borosilikátového skla tloušťky 8 mm. Skleněný chillum s kovovým kotlíkem je zakončený difuzérem. Výška: 30 cm Vnitřní průměr bongu: 3,5 cm Průměr hrdla: 6,3 cm Socket chillumu/kotlíku: 18,8 mm/14,5 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Champ High Box 18cm, modrý\nMalý skleněný bong Champ High. Zajímavě řešený a kvalitně zpracovaný čirý bong s kombinací modrého skla je zdobený černým logem Champ. Chillum bongu je jednodílný. Bong je dodáván v dárkovém boxu. Výška: 18 cm Vnitřní průměr bongu: 1,5 cm Průměr hrdla: 3,4 cm Socket chillumu: 14,5 mm Sítko do bongu: 12 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Champ High Green Ice 30cm\nKvalitní skleněný bong Champ High Green. Moderní čirý ice bong s prvky v zeleném tónu je zdobený na čelní straně logem Champ High. Bong je vybavený "výstupky" pro udržení kostek ledu k ochlazení kouře. Masivní bong je ukončený silným náustkem. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z borosilikátového skla tloušťky 8 mm. Skleněný chillum s kovovým kotlíkem je zakončený difuzérem. Výška: 30 cm Vnitřní průměr bongu: 3,5 cm Průměr hrdla: 6,3 cm Socket chillumu/kotlíku: 18,8 mm/14,5 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Champ High Mini 12,5cm\nMalý skleněný bong Champ High Mini. Transparentní bong kombinovaný s barevným kovovým chillumem, kotlíkem a sítkem. Mini bong je dodávaný v krabičce z folie. Cena je uvedena za 1 ks. Před odesláním objednávky uveďte číslo barevného provedení do poznámky. Výška: 12,5 cm Vnitřní průměr bongu: 1,3 cm Průměr hrdla: 2,9 cm Vnitřní průměr kotlíku pro sítko:15 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Champ High Round 20cm\nAtraktivní skleněný bong Champ High Round. Malý transparentní bong je zdobený na čelní straně logem Champ High. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z borosilikátového skla tloušťky 4 mm. Bong je vybavený dvoudílným kovovým chillumem se sítkem. Skleněný bong je dodávaný v originální kartonové krabičce. Výška: 20 cm Vnitřní průměr bongu: 1,7 cm Vnější průměr bongu: 2,5 cm Průměr hrdla: 3,4 cm Socket kovového chillumu: 10 mm Sítko do bongu: 20 mm Materiál: borosilikátové sklo\nSkleněný bong Champ High Round Blue 20cm\nAtraktivní skleněný bong Champ High Round Blue. Malý bong v modrém tónu je zdobený na čelní straně logem Champ High. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z borosilikátového skla tloušťky 4 mm. Bong je vybavený dvoudílným kovovým chillumem se sítkem. Skleněný bong je dodávaný v originální kartonové krabičce. Výška: 20 cm Vnitřní průměr bongu: 1,7 cm Vnější průměr bongu: 2,5 cm Průměr hrdla: 3,4 cm Socket kovového chillumu: 10 mm Sítko do bongu: 20 mm Materiál: borosilikátové sklo\nSkleněný bong Champ High Round Green 20cm\nAtraktivní skleněný bong Champ High Round Green. Malý bong v zeleném tónu je zdobený na čelní straně logem Champ High. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z borosilikátového skla tloušťky 4 mm. Bong je vybavený dvoudílným kovovým chillumem se sítkem. Skleněný bong je dodávaný v originální kartonové krabičce. Výška: 20 cm Vnitřní průměr bongu: 1,7 cm Vnější průměr bongu: 2,5 cm Průměr hrdla: 3,4 cm Socket kovového chillumu: 10 mm Sítko do bongu: 20 mm Materiál: borosilikátové sklo\nSkleněný bong Champ High Round Pink 20cm\nAtraktivní skleněný bong Champ High Round Pink. Malý bong v růžovém tónu je zdobený na čelní straně logem Champ High. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z borosilikátového skla tloušťky 4 mm. Bong je vybavený dvoudílným kovovým chillumem se sítkem. Skleněný bong je dodávaný v originální kartonové krabičce. Výška: 20 cm Vnitřní průměr bongu: 1,7 cm Vnější průměr bongu: 2,5 cm Průměr hrdla: 3,4 cm Socket kovového chillumu: 10 mm Sítko do bongu: 20 mm Materiál: borosilikátové sklo\nSkleněný bong Leaf Ice BOX, 39cm\nSkleněný bong Leaf v dárkovém boxu. Tvarově atraktivní transparentní ice bong je zdobený na čelní straně bílým matným listem konopí. Kvalitně zpracovaný bong je vybavený "výstupky" pro udržení kostek ledu, který ochlazuje kouř. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla. Přenosný box s madlem se zavírá na suchý zip a vnitřní prostor je vyplněný jemným sametem. Pro zamezení pohybu bongu a chillumu slouží gumičky. Chillum bongu je jednodílný. Obsah dárkového boxu: 1x bong, 1x chillum. Výška: 39 cm Vnitřní průměr bongu: 3,7 cm Průměr hrdla: 4,5 cm Socket chillumu: 14,5 mm Sítko do bongu: 12 mm Materiál: borosilikátové sklo\nSkleněný bong Leaf Jhari Beaker Ice, 45cm\nAtraktivní skleněný bong Leaf Jhari Beaker Ice. Transparentní rovný ice bong je zdobený zelenými listy konopí. Kvalitně zpracovaný bong je vybavený "výstupky" pro udržení kostek ledu, který ochlazuje kouř. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 45 cm Vnitřní průměr bongu: 4,2 cm Průměr hrdla: 5,6 cm Socket chillumu: 18,8 mm Sítko do bongu: 15 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Leaf modrý 13cm\nMalý skleněný bong Leaf. Transparentní rovný mini bong v modrém tónu je na čelní straně zdobený listem konopí. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla tloušťky 3 mm. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 13 cm Vnitřní průměr bongu: 1,5 cm Průměr hrdla: 2,2 cm Socket chillumu: 10 mm Sítko do bongu: 12 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Leaf oranžový 13cm\nMalý skleněný bong Leaf. Transparentní rovný mini bong v oranžovém tónu je na čelní straně zdobený listem konopí. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla tloušťky 3 mm. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 13 cm Vnitřní průměr bongu: 1,5 cm Průměr hrdla: 2,2 cm Socket chillumu: 10 mm Sítko do bongu: 12 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Leaf Sand. Rovný transparentní bong je zdobený pískovaným listem konopí. Spodní část bongu je též pískovaná. Chillum bongu je jednodílný. Výška:26 cm Vnitřní průměr bongu: 2,7 cm Průměr hrdla: 3,5 cm Socket chillumu: 14,5 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Leaf transparentní 13cm\nMalý skleněný bong Leaf. Transparentní rovný mini bong je na čelní straně zdobený listem konopí. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla tloušťky 3 mm. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 13 cm Vnitřní průměr bongu: 1,5 cm Průměr hrdla: 2,2 cm Socket chillumu: 10 mm Sítko do bongu: 12 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Leaf zelený 13cm\nMalý skleněný bong Leaf. Transparentní rovný mini bong v zeleném tónu je na čelní straně zdobený listem konopí. Oproti standardním bongům je tento prémiový bong vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla tloušťky 3 mm. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 13 cm Vnitřní průměr bongu: 1,5 cm Průměr hrdla: 2,2 cm Socket chillumu: 10 mm Sítko do bongu: 12 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong List 29cm\nSkleněný bong List. Transparentní bong je na přední straně zdobený zeleným motivem Canadevil. Skleněný bong je vyrobený z tepelně odolného skla tloušťky 3 mm. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 29 cm Vnitřní průměr bongu: 4,3 cm Průměr hrdla: 4,6 cm Socket chillumu: 14,5 mm Sítko do bongu: 12 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong mini 13cm, 12set\nSkleněný mini bong. Transparentní malé bongy různých tvarů s motivem či bez motivu. Bongy jsou vybavené kovových chillumem a sítkem. Prodej pouze po celém balení (12 ks). Výška: 13 cm Vnitřní průměr bongu: 1,5 cm Průměr hrdla: 2,7 cm Sítko do bongu: 20 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Multi Leaf Black Straight. Transparentní rovný bong zdobený černými listy konopí s černým náustkem a základnou. Bong je vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 42 cm Vnitřní průměr bongu: 4,5 cm Průměr hrdla: 5,5 cm Socket chillumu: 18,8 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Multi Leaf. Transparentní zalomený bong zdobený černými listy konopí. Bong je vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 35 cm Vnitřní průměr bongu: 3,4 cm Průměr hrdla: 4,5 cm Socket chillumu: 14,5 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Multi Leaf colored 40cm\nRovný skleněný bong Multi Leaf colored. Precizně zpracovaný transparentní bong je zdobený barevnými listy konopí a je vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla. Chillum je jednodílný. Výška: 40 cm Vnitřní průměr bongu: 3,5 cm Průměr hrdla: 4,4 cm Socket chillumu: 14,5 mm Materiál: sklo\nSkleněný bong Multi Leaf Hangover. Transparentní zalomený bong s barevnými listy konopí. Bong je vyrobený z tepelně odolného borosilikátového skla tloušťky 2 mm. Chillum bongu je jednodílný. Výška: 32 cm Vnitřní průměr bongu: 2,9 cm Průměr hrdla: 3,7 cm Socket chillumu: 14,5 mm Materiál: sklo\nZobrazeno 106-126 z 195\nCopyright © 2020, TROELL s.r.o. všechna práva vyhrazena. Datum poslední aktualizace 9.8.2020 7:46:45


Konspirační teorie a strach v Česku nám dělají starosti. Situace v Německu není jen o migrantech, míní velvyslanec - Seznam Zprávy\nZprávyRozhovoryVýzvaKonspirační teorie a strach v Česku nám dělají starosti. Situace v Německu není jen o migrantech, míní velvyslanec\nVýzva: Konspirační teorie a strach v Česku nám dělají starosti. Situace v Německu není jen o migrantech, míní velvyslanec\nVýzva s německým velvyslancem Christophem Israngem: O „odcházení“ kancléřky Merkelové, migrační krizi a česko-německých vztazích. (Video: Jiří Hošek, Seznam.cz)\n9. 10. 2018 20:06\nVztahy s Českem jsou vynikající, ale už jsme společně mohli letět i na „autopilota”, myslí si německý velvyslanec v Praze.\nV čele německé vlády stojí od podzimu 2005 žena, která má asi jako první šéf spolkové vlády Českou republiku a Čechy vyloženě ráda.\n„Zájem paní kancléřky o ČR byl vždycky velký, stejně jako její sympatie. Nechává si předkládat materiály od naší ambasády v Praze, aby vývoj ve vaší zemi mohla sledovat. Vždycky zdůrazňovala i svůj soukromý zájem o Česko. Setkávala se s Čechy, které znala ještě ze svých vědeckých let. Často jsme se o takových schůzkách coby úředníci v kancléřství dozvídali až zpětně,“ usmívá se velvyslanec Christoph Israng, který ve spolkovém kancléřství v centru Berlína pracoval přes 8 let.\nMravy hrubnou. Co by se na Západě nikdy nestalo, je v české politice možné, míní vlivný soudce Baxa\n19. 9. 2018 17:09\nČesko-německé vztahy jsou podle Isranga velmi pevné a nedá se říct, že by bylo jedno, kdo zrovna v Berlíně nebo v Praze vládne. Míní, že pořád existuje prostor pro další zlepšování vzájemných kontaktů, aby se dostaly na úroveň, kdy „kurz a rychlost společného letu řídí autopilot”.\n„Vždycky tu za éry paní Merkelové byla ze strany nejvyšších českých představitelů vůle jednat s cílem využít maximálně potenciál v osobě paní kancléřky. Pokaždé je ale prostor ke zlepšení. Tu a tam se objevily neshody, a proto je přímý kontakt tak důležitý.”\nDalší sbližování s Německem se pro Česko podle něj může odehrát v kontextu spolupráce v EU. Nemuselo by se tak dít za cenu toho, že se ČR otočí zády k partnerům z Visegrádské skupiny. „Není to určitě situace buď, anebo,” zdůrazňuje velvyslanec.\n„Nám v Německu samozřejmě není jedno, co se o nás a vládě u našich sousedů říká,” reaguje ambasador na ostrou kritiku migrační politiky Angely Merkelové ze strany českých politiků i veřejnosti.\nIsrang připomíná, že ve střední a východní Evropě do roku 2014 byla popularita kancléřky Merkelové stabilně vysoká a místy rostla, třeba v souvislosti s kroky spolkové vlády za finanční krize před 10 lety.\n„Ten obrázek o paní Merkelové byl tehdy velmi pozitivní. Je politováníhodné, že se to teď ve spojitosti s debatou o migrační krizi změnilo. Doufáme, že se tohle hodnocení dál nebude omezovat na jediné téma.”\nNásilí do Evropy ještě přijde. Říká to muž, který v jedenácti zažil teroristy zblízka\n23. 9. 2018 6:00\nIsrang ve Výzvě upozornil na to, že se situace kolem přílivu uprchlíků dramaticky mění a že prudce klesající počty migrantů jsou i důsledkem opatření berlínského kabinetu. Doufá, že česká veřejnost v souvislosti s Německem nebude tolik „pracovat se spikleneckými teoriemi”.\n„Nikdy bych si nedovolil mluvit o nějaké manipulaci, ale myslím si, že Čechům chybí celkový obrázek o situaci v Německu,” říká v reakci na vnímání dramatických událostí v Saské Kamenici (Chemnitz).\nNepokoje v Chemnitz? Migrační téma v českém pohraničí odeznívá, lidé mají jiné starosti\n6. 10. 2018 10:53\nNěmecká policie zatkla šestici pravicových radikálů. Chtěli útočit na cizince v Chemnitzu\n1. 10. 2018 14:55\nŽe by kancléřka Angela Merkelová teď byla už skutečně v procesu politického odcházení, jak už několikrát oznámili někteří experti a novináři, považuje Israng za spekulaci.\n„Nemyslím si, že by činila rychlé kroky ubírající se tímto směrem, i když nezažívá jednoduchý vývoj, včetně nezvolení Volkera Kaudera do čela poslanecké frakce CDU/CSU ve Spolkovém sněmu. Podle mě je paní kancléřka přesvědčená, že ještě nevyřídila všechny úkoly, a proto teď taky znovu kandiduje na post předsedkyně CDU,“ uvedl německý velvyslanec pro Seznam.\nPodívejte se na celý rozhovor s německým velvyslancem Christophem Israngem v úvodním videu.\nPořad Výzva sledujte každý všední den od 21:30 na celoplošné Televizi Seznam.


Bohumín - Karvinský a havířovský deník\nFanoušci tradiční české karetní hry se potkají tuto sobotu v Bohumíně, kde startuje jednodenní mariášový turnaj O Bohumínské hrabátko.\nBohumín budoucnosti ovládnou roboti, létající auta i nové léky\nJaký bude Bohumín v roce 2256? To bylo jedno z témat literární soutěže, kterou pro bohumínské školáky vyhlásilo město spolu s organizací K3.\nBobři zlikvidovali několik stromů podél řeky\nJak dobří jsou dřevorubci, opět dokázali bobři na stromech podél řeky Olše ve Věřňovicích. Přímo na Nový rok si tam kolemjdoucí všimli okousaných stromů. Okousaných je asi deset stromů, některé tak, že zřejmě budou muset být skáceny.\nVodákům nevadily ani ledové kry a opět sjeli řeku\nJedna posádka sice cestou skončila ve vodě, její část ale pokračovala dál. Stejně jako ostatní tak zdárně dokončila další ročník Novoročního sjezdu řeky Olše. Akci pořádá vodácký spolek Posejdon ve Věřňovicích v Dolní Lutyni a její tradice sahá do roku 2008.\nBohumín - Ještě tři dny zbývají do ukončení vánoční sbírky na pomoc kočkám a kocourům v útulcích a depozitech.\nNový rok vítali otužilci ve vlnách Kališova jezera\n/FOTOGALERIE/ Vyměnit zimní oblečení za plavky, zatnout zuby a vběhnout do mrazivých vod Kališova jezera. Takto včera odpoledne oslavila příchod nového roku partička otužilců z regionu.\nPožár střechy bývalé ubytovny v Bohumíně-Pudlově zaměstnal na přelomu starého a nového roku profesionální i dobrovolné hasiče.\nOtužilci se na Nový rok vrhnou do vod Kališova jezera\nV neděli po poledni si otužilci zopakují Novoroční šunychelský ponor. Do vod Kališova jezera se vrhnou počtvrté.


Tipy na nejlepší parfémy pro letošní jaro a léto - PR Deník\nTipy na nejlepší parfémy pro letošní jaro a léto\nJaké vůně vévodí letošnímu jaru a létu? Notino vám přináší tipy na ty nejzajímavější novinky dámských parfémů pro rok 2018!\nPro jarní a letní období se hodí především lehké květinové a ovocné vůně, které vás příjemně osvěží. Těžké kořenité parfémy totiž v letním horku nabírají ještě více na své intenzitě a mohla by vás z nich rozbolet hlava. Volte proto raději odlehčené a vzdušné vůně, které jsou pro teplé dny jako stvořené.\nJednou z aktuálních novinek pro rok 2018 je dobrodružná dámská vůně Chloé Nomade, která vás perfektně doplní při prázdninových toulkách po světě. Jedná se o výraznou květinovou chypre vůni, jejíž nespoutané aroma se skládá ze svěžích akordů mirabelky, rozkvetlé frézie a zemitého dubového mechu. Tato vůně perfektně doplní odvážné ženy, které milují cestování a touží objevovat nové věci.\nSvěží jarní vzduch a radost ze života se ukrývá v romantické dámské vůni Calvin Klein Eternity Air, která vám poskytne příjemné osvěžení. Ve vůni se prolínají esence sladkého grapefruitu, vzdušné tóny a křehká konvalinka doplněná delikátní hruškou. Základem kompozice je směs ambry, dřeva a pižma.\nSebevědomá a plná vášně - taková je nová dámská vůně Armani Sì Passione, která je inspirovaná moderní ženou sebejistě kráčející životem. Výrazně smyslná kompozice se skládá z intenzivních pepřových tónů, sladké hrušky a černého rybízu. Květinové srdce plné růží a jasmínu se v závěru snoubí s podmanivým dřevem a vanilkou.\nJako okouzlující kytice jarních květin je nová dámská vůně od značky Hugo Boss s názvem Boss Ma Vie L'Eau, která oslavuje ženskou krásu a jemnost. Její nevtíravé aroma je tvořeno jedinečnou kombinací kaktusu, magnólie, pivoněk a křehkých plátků růží. To vše je završeno esencemi bílého pižma a hřejivým cedrem. Tato vůně je jako stvořená pro každodenní nošení a budete se s ní cítit velice přirozeně a smyslně zároveň.\nUnisexové parfémy budou letos v kurzu, a proto rozhodně nešlápnete vedle s vůní CK One Summer 2018, která je díky svému vyváženému složení vhodná pro ženy i muže. Její letní aroma tvořené delikátním mojitem, ananasem, květinami a kokosovým mlékem vás v mžiku přenese do tropického ráje. S touto vůní si vychutnáte atmosféru prázdnin opravdu plnými doušky.\nElegantní vůně Jil Sander Softly je jako stvořená pro ženy, které vyznávají minimalismus. Odlehčené pudrově-květinové aroma této vůně působí velmi čistým a harmonickým dojmem. Vůně vás okouzlí unikátním spojením bavlníku, magnólie, zázvoru, smyslných květin a dřeva.


Z burz : - Ráj českých minerálů\nBurza minerálů v Písku 2012\nPředvánoční mineralogická burza minerálů v Písku 2011\nTak a mineralogická burza v Písku je opět za námi. Jako vždy - příjemná předvánoční burza, na které je vždy k vidění spoutu zajímavých mineralogických ukázek. Výstavní plochy byly k vidění ve čtyřech třídách ochodní akademie, dále také výstavní plochy okolo pokladny muzea a přednáškového sálu. Myslím si, že nejlepší minerály byly k vidění v přednáškovém sále. Jako vždy, co jsem vydělal, to jsem okamžitě utratil ! Co mi udělalo největší radost, tak to je nákup " Mouřenínské hlavičky" z Dobré Vody. Už aby byla zase další burza !!!\nVýstavní plochy v přednáškovém sále na mineralogické burze v Písku 2011\nMůj stůl na burze v Písku 2011\nBurza v Příbrami 17.9.2011. - Tak jako vždy - jeli jsme !!\nNa burze se téměř nic nezměnilo. K vidění byly nejlepší minerály v hlavním sále. Co mě ale docela vadilo, tak to je šílené množství šperků. Zdá se mi, že je to rok od roku horší. Snad na každém čtvrtém stole byly k vidění šperky. Ale i přesto se mi podařilo zakoupit pár pěkných vzorků. Co mě zaujalo, tak to byly ametystové drůzy hned u vchodu o docela dobré ceně. Jinak vše stejné jako každý rok..\nBurza v Příbrami 17.9.2011 - hlavní sál\nTišnov - hlavní sál ( 2011 )\nHlavní sál - Tišnov 2011\nPředvánoční mineralogická burza v Písku 2010 - 11. 12.\nTak a mineralogická burza v Písku je za námi. Jako vždy- příjemná šutrácká atmosféra a já jsem toho zase nakoupil. Z čeho mám velikou radost, tak to je zakončený krystal skorylu z lokality Hrádek u Sušice. Výstavní plochy se lišily od předešlé burzy. Nově byly otevřeny třídy v obchodní akademii ( celkem 3 ) a jako každým rokem výstavní plochy v přednáškovém sále a prostory okolo pokladny Prácheňského muzea v Písku. Díky sněhovým kalamitám nebyl takový nával návštěvníků, jako minulý rok, ikdyž okolo 11 hodin dopoledne byl také problém prodírat se ke stolům. Tato mineralogická burza patří mezi mé nejoblíbenější a už se zase těším na příští.\nTak tady je moje místečko na Předvánoční mineralogické burze v Písku. Na fotce já ( vlevo ) a mí šutrácký pomocníci.\nPřednáškový sál Prácheňského muzea v Písku se chlubil kamením z různých koutů naší Země.\nKolem 11 hodiny dopolende se výstavní prostory písecké mineralogické burzy částečně naplnily zákazníky a šutráky kupující kamení\nMoment z burzy v Písku 2010\nMůj stůl na burze v Písku 2010\nBurza - Příbram dne 24.4. 2010 - v sále se jiskří obchodníci a sběratelé\nTak to jsem já v Písku na burze\nBurza Tišnov 2008


Darek Stránský rozšíří trenérský štáb A-mužstva Vítkovic - HC VÍTKOVICE RIDERA\nDarek Stránský rozšíří trenérský štáb A-mužstva Vítkovic\nJméno Stránský nebude ve Vítkovicích chybět ani v sezoně 2020/2021 zkušený trenér Darek Stránský se po 9 letech vrací do mateřského celku a na střídačce A-mužstva doplní jako asistent kolegy Mojmíra Trličíka a Ladislava Svozila.\nDarek Stránský se vrací do Vítkovic po 9 letech. Před tím zde velice úspěšně vedl mládežnické celky, v roce 2006 své snažení korunoval dorosteneckým titulem ročníku 1989. Syn vítkovického ligového mistra z roku 1981 Vladimíra Stránského a otec bratrů Šimona a Matěje Stránských má bohaté trenérské zkušenosti, a to jak s mládeží – trénoval juniorku Sparty a byl rovněž šéftrenérem Akademie Sparty Praha – tak také z extraligy, když v sezonách 2016/2017 a 2017/2018 stál na střídačce Litvínova jako asistent trenéra.\n„V minulé sezoně se nám práce ve třech trenérech zamlouvala a poté, co Rostislav Klesla nepřijal nabídku pokračovat, řešili jsme otázku třetího trenéra. Já osobně jsem si přál mít k ruce dalšího zkušeného a kvalitního kolegu a když se naskytla možnost, že by jím mohl být Darek Stránský, okamžitě jsme se spojili a začali pracovat na jeho návratu. Známe se řadu let, je to vítkovičák, má své kvality, trénoval jak mládež, tak muže, v různých úrovních a jeho přítomnost u A-mužstva bude dalším obohacením,“ míní hlavní trenér Vítkovic Mojmír Trličík.\n„Strašně moc se těším na návrat do mateřského klubu po iks letech. A v tom je řečeno všechno. To, že hlavním trenérem je Mojmír Trličík, sportovním šéfem Roman Šimíček a na střídačce s námi bude i Láďa Svozil byly další faktory, které rozhodly pro to, že jsem na nabídku vrátit se do Vítkovic kývl. S Mojmírem jsem už měl možnost před lety spolupracovat a bylo to pro mě obohacující a inspirující. Láďa Svozil, toho si pamatuju ještě jako hráče a je pro mě velkou osobností s bohatými zkušenostmi,“ říká Darek Stránský. Do dění ve Vítkovicích se zapojil už před několika dny, jen s ohledem na jeho stále platnou smlouvu ve Spartě neoficiálně. O své roli v rámci trenérského štábu Ostravanů má jasno, byť nechtěl být konkrétní. „Už jsme si s Mojmírem řekli, jaká by měla být má role, ale já bych si to s dovolením ještě nechal pro sebe,“ dodává Stránský.\nNarozen: 20. června 1970 v Ostravě\nHráč – odchovanec: Vítkovice\nHráčská působiště: Vítkovice, Topolčany, Martin, Královepolská Brno, Frýdek-Místek, Poruba\nTrenérská kariéra: Vítkovice (mládež, do 2011), Sparta Praha (mládež, 2013 – 2015), Litvínov (asistent trenéra A-mužstva, 2016 – 2018), Orlová (hlavní trenér, 2018/2019), Sparta Praha (šéftrenér mládeže, 2019/2020). HC VÍTKOVICE RIDERA (od 2020)\nNejvětší dosavadní trenérské úspěchy: Mistr Extraligy dorostu 2006\nZajímavost – rodina: Vladimír Stránský (otec – mistr 1981 s Vítkovicemi), Šimon a Matěj Stránští (synové)


Předvánoční koncert – samostatný sborový koncert – Pražský filharmonický sbor\nPředvánoční koncert – samostatný sborový koncert\nCarmen ad cunas, vánoční píseň na text Jana z Jenštejna\nAnglický skladatel John Tavener (1944‒2013) konvertoval ve svých třiatřiceti letech k pravoslavné církvi. Tento zásadní životní milník výrazně ovlivnil jeho sborovou tvorbu, v níž se tak mísí západní i východní hudební tradice. Ze spojení obou pak vychází vedle nezaměnitelného zvuku také osobitá, až mystická emocionalita. Kompozice Svatý, která je postavena na dialogu sboru a violoncella, zhudebňuje pravoslavnou zádušní modlitbu (při bohoslužbě je zpívána ve chvíli, kdy je rakev přenášena z chrámu ke hrobu, doprovázena pozůstalými nesoucími zapálené svíce). Klidně plynoucí hudba vrcholí absolutním ztišením závěru – jako by se otvírala brána věčnosti.\nItalský impresionista Ottorino Respighi (1879–1936) se proslavil v první řadě instrumentální hudbou. Pro sbor toho napsal jen málo, ovšem jeho vánoční Chvalozpěv k Narození Páně je skladbou mimořádnou. Autor v ní vypráví sváteční příběh ústy pastýřů, andělů a Panny Marie, a celou kantátu vede v pastorálním duchu. Klidné vyznění navíc podtrhuje historizující instrumentací s převažujícími dřevěnými dechovými nástroji, stejně jako četnými reminiscencemi starých barokních tanců, renesančních madrigalů a gregoriánského chorálu. Je to výjimečná a originální hudba, z níž dýchá jižanská exotičnost.\nJan Dušek (1985) patří k nejnadanějším českým skladatelům mladé generace. Jeho hudba je originální a odvážná, pokaždé skvěle vypointovaná. I přes svou náročnost zůstává pro publikum srozumitelná a sdělná. V roce 2012 Pražský filharmonický sbor s úspěchem premiéroval jeho Čtyři písně Šalamounovy. Tentokrát zazní ve světové premiéře autorova nová vánoční skladba zkomponovaná přímo na objednávku sboru.


Tabulka cars | AZZ.CZ\ncars kreslici magneticka tabulka  •  cars magneticka tabulka  •  cars volant kreslici tabulka magneticka  •  clementoni magneticka tabulka cars  •  kreslici tabulka pixar cars  •  lamps cars magneticka tabulka  •  lena lena magneticka tabulka cars 65688  •  lena magneticka tabulka cars  •  lena magneticka tabulka cars 22cm  •  lena magneticka tabulka cars 65688  •\nTabulka magická Cars o rozměrech cca 35 cm X 23 cm s kreslící tužkou a 2 razítky. Kresli, smaž a zase kresli. Věk 3+\nDětská kreslící tabulka v červeném rámu, je zdobena motivem filmu Cars. Tabulka je určena pro kreslení se šablonami, tužkou a využití razítek. Obsah balení: tabulka s držadlem dvě šablony, razítka, pravítko Kupte dětem kreslící tabulku! Vhodné pro děti od 3 let Materiál: plast Rozměry tabulka: 29 x 21 cm Rozměry balení: 38 x 28 x 3 cm\nMagnetická kreslící tabulka v licenci Cars s oblíbeným autem Blesk McQueenem. Design volantu závodního auta. Průměr: 18 cm\nMagnetická kreslící tabulka z plastu v licenci Cars s oblíbeným autem Blesk McQueenem pro kluky. Design volantu závodního auta. Pěkná hračka pro všechny kreativní kluky a holčičky. Speciálním perem lze na tabulku kreslit a jedním přejetím posuvníku zase vše smazat. Můžete tak kreslit stále něco nového. Nakresli pomocí speciální tužky obrázky dle vlastní představivosti. Obrázek lze smazat jedním tahem. Chceš malovat velké množství obrázků a přitom neničit papír? Na kreslící tabulku můžeš namalovat obrázků kolik chceš! Přiložená tužka je funkční pouze na tabulky tohoto typu - nikoliv na papír. Když se začínající, avšak velmi ambiciózní závodní auto Blesk McQueen během cesty na velkolepý šampi...\nDISNEY CARS Chlapecké tričko CARS RACING bílé Velikost: 98\nDětské oblečení Velikost Věk Výška postavy 92 2 roky 86-92 cm 98 3 roky 92-98 cm 104 4 roky 98-104 cm 110 5 let 104-110 cm 116 6 let 110-116 cm 122 7 let 116-122 cm 128 8 let 122-128 cm 140 9 let 134-140 cm 152 11 let 146-152 cm 164 12 le...\nDISNEY CARS Chlapecké tričko CARS RACING bílé Velikost: 110\nDISNEY CARS Chlapecké tričko CARS RACING bílé Velikost: 116\nDISNEY CARS Chlapecké tričko CARS RACING bílé Velikost: 122\nskladem jen tyrkysové!!!! složení - 80% POLYester, 20% elastan, dle etikety - praní v pračce na 40 stupňů,nedávat do sušičky, nežehlit. cena za kus velikostní tabulka vel.104 - prostřední délka 18 cm, pas v klidu 21x2-Roztažený 29x2 cm\nnejsou modré!! složení - 80% POLYester, 20% elastan, šňůrka v pase dle etikety - praní v pračce na 40 stupňů,nedávat do sušičky, nežehlit. zadní část je jednobarevná tm.modrá velikostní tabulka vel.104 - boční délka 18 cm, pas v klidu 22x2-Roztažený 30x2 cm\nskladem jen modro-červené!! složení - 80% POLYester, 20% elastan, šňůrka v pase dle etikety - praní v pračce na 40 stupňů,nedávat do sušičky, nežehlit. zadní část je jednobarevná tm.modrá velikostní tabulka vel.98 - boční délka 17 cm, pas v klidu 22*2-roztažený 30*2 cm\nnení modrý!! Chlapecký župan, na omak je hebký jako peříčko, složení - 100% polyester, má pásek + kapsy, kapucka cena za kus dle etikety - praní v pračce na 40 stupňů, nedávat do sušičky. velikostní tabulka: délka se zásadně měří bez kapuce! 98 - délka 60 cm, šířka 43*2 cm, rukáv od krku 38 cm\nlena magneticka tabulka cars 65690  •  magneticka psaci tabulka cars  •  magneticka tabulka cars  •  magneticka tabulka cars 22 cm  •  magneticka tabulka cars auta  •  magneticka tabulka lena cars cervena  •  tabulka cars  •  tabulka magicka cars  •  tabulka magneticka cars auta  •  volant kreslici tabulka magneticka cars  •  cars kreslici magneticka tabulka  •  cars magneticka tabulka  •  cars volant kreslici tabulka magneticka  •  clementoni magneticka tabulka cars  •  kreslici tabulka pixar cars  •


Dopravní obsluha Letiště Václava Havla Praha je dlouhodobě nevyhovující – Ústav dopravních systémů (K612)\nArlanda Express (46 km na Stockholm Central za 18 minut).\nDruhým příkladem může být Vienna International Airport. Vídeňské letiště ležící cca 25 km východně od centra Vídně bylo nejdříve spojeno s městem vlaky CAT, nyní v železniční stanice u terminálů zastavují spoje ÖBB railjet nejvytíženější linky Salzburg – Linz – Wien. Změnu provozního konceptu umožnila výstavba nového Wien Hauptbahnof. Výsledkem je, že cestující z Lince a Salcburku mohou dojet přímým vlakem přímo na letiště, s ostatních směrů s jedním přestupem na vídeňském hlavním nádraží.\nÖBB railjet v železniční stanici Flughafen Wien.\nPražským letištěm projde v průměru 48 000 cestujících denně, navíc v areálu letiště je až 14 000 pracovních míst. Přesto je areál letiště dostupný pouze autem a z veřejné dopravy pouze autobusovou dopravou. Pro spojení z letiště do centra města je třeba využít linku 119 na Nádraží Veleslavín a následně pokračovat linkou A pražského metra. Dále je areál obsluhován linkou 100 ze Zličína a dalšími zejména regionálními autobusovými linkami PID). Není divu, že drtivá většina zaměstnanců i cestujících využívá k cestě z letiště či na letiště individuální automobilovou dopravu, což je dlouhodobě neudržitelný stav.\nNejlepší nabídka veřejné dopravy pro spojení Letiště Václava Havla s Prahou.\nDopravní obsluha letišť nejen regionální/příměstskou, ale i dálkovou železniční dopravou v podobě rychlého a kvalitního železničního spojení letiště a okolních větších měst či významných turistických cílů je výhodná zejména z následujících důvodů:\nvytváří konkurenceschopnou a udržitelnou alternativu k cestě na letiště osobním automobilem (z pohledu obyvatele území)\nvytváří podmínky pro rozvoj turistického ruchu i v zajímavých místech v okolí (v okruhu až 200 km)\numožňuje koncentrovat většinu letecký provoz do jednoho velkého kvalitně vybaveného letiště a odpadá poptávka regionů po vlastním malém mezinárodním letiště (jehož nákladný provoz musí často region dotovat)\ntvoří z letiště skutečný multimodální přestupní bod\nV současné době je ze strany Správy železnic připravována modernizace železniční trati Praha – Kladno s připojením Letiště Václava Havla Praha (viz www.zeleznicenaletiste.cz) s termínem dokončení spojení Praha – letiště v roce 2028.\nSchéma připravované tratě Praha – Kladno s odbočkou na Letiště Václava Havla Praha (zdroj: Správa železnic).\nPrvní studie železnice na letiště však vznikly již v roce 1994, o stavbě se reálně uvažovalo v 90. letech. Pokud se spojení v roce 2028 podaří dokončit, lze říct, že Česku realizace železničního napojení svého nejvýznamnějšího mezinárodního letiště trvalo 34 let. Je však potřeba mít na paměti, že například soupravu ČD railjet v železniční stanici Letiště Václava Havla Praha neuvidíme. Provozní koncepce v současnosti odpovídá městské/příměstké železnici primárně v relacích Masarykovo nádraží – Letiště Václava Havla Praha a Masarykovo nádraží – Kladno. Nejenže dálkovou dopravou letiště obsluhováno nebude, ale cestující, který do Prahy přijede vlakem a bude pokračovat na letiště, případně návštěvník Česka, který přiletí do Prahy, ale bude chtít vlakem pokračovat do Plzně, Kutné Hory, Jižních Čech či například do Brna, bude muset absolvovat přestup (cca 730 m pěší trasy) mezi hlavním nádražím (uzel dálkové železniční dopravy) a Masarykovým nádražím, kde budou končit vlaky z letiště. I přesto je připravovaná trať v tuto chvíli nejlepším dostupným řešením a měla by být pro stát, Prahu i Správu železnic jednou z hlavních priorit.\nŘešení dopravní obsluhy Letiště Václava Havla Praha veřejnou dopravou je bohužel ukázkovým příkladem absence strategického dopravního plánování i pomalé rychlosti realizace dopravní staveb v Česku. Pokud je cílem dopravní politiky státu, aby Letiště Václava Havla Praha nebylo regionálním letištěm pro Prahu, ale aby bylo letištěm první volby cestujících pro spádovou oblast České republiky, jižního Polska a příhraničního Saska a zároveň být preferovaným přestupním uzlem\n(viz Dlouhodobá koncepce a strategie rozvoje Letiště Praha), je třeba zajistit jeho kvalitní napojení nejen na městskou/regionální, ale i dálkovou železniční dopravu. Je poté k zamyšlení, proč Letiště Václava Havla Praha míjí i současná koncepce vysokorychlostních tratí v Česku (Rychlá spojení)…\nVysokorychlostní vlak ICE v železniční stanici na letišti Frankfurt nad Mohanem.\nMáme co říct i v Senátu Parlamentu České republiky🙂 Na Fóru pražských senátorů organizovaných @vaclav_hampl, které bylo tentokrát věnováno tématu paralelní ranveje, jsme objasnili a vysvětlili vybrané souvislosti dopravní obsluhy @pragueairport #pragueairport #vaclavhavelpragueairport #dopravniobsluha\nA post shared by ČVUT FD: Dopravní systémy (@dopravnisystemy) on Jun 24, 2020 at 3:55am PDT\nPřestupní terminál Praha-Veleslavín, který je mimo jiné důležitým bodem propojení centra města a @pragueairport, dostává svojí podobu v podobě návrhu studia Idhea, které zvítězilo v architektonické soutěži organizované @szdc_so a @iprpraha. Na návrhu architektů Dalibora Hlaváčka a Zuzany Kučerové spolupracovali i Martin Jacura a Tomáš Javořík z Ústavu dopravních systému zejména v oblasti parametrů železniční tratě a problematice výpravních budov. Návrh rovněž respektuje principy a pravidla @standardzastavekpid, na kterém se rovněž Ústav dopravních systémů podílel. #cvut #cvutfd #k612 #zeleznice #nadrazi #architektura #velkyprestupnibod\nA post shared by ČVUT FD: Dopravní systémy (@dopravnisystemy) on Dec 17, 2019 at 5:02am PST\n← Úspěšné státní závěrečné zkoušky\nStátní závěrečné zkoušky pro bakaláře chystající se studovat na zahraniční škole →