www.iluze.estranky.cz - Andělé, démoni a jiná havěť :) - Touha minulosti\nÚvod » Andělé, démoni a jiná havěť :) » Touha minulosti\nObezřetně se plížil lesem. Díky svým dobře vyvinutým smyslům mohl slyšet téměř každý pohyb kořisti. Zajímalo ho, kdo je to tentokrát. Občas se v jeho klanu takhle bavili. A protože on byl synem jejich vůdce, bylo jasné, že i on se toho zúčastní. Moc velkou radost z toho neměl, ale věděl, co je jeho povinností. Dnes se však z nějakého důvodu bavil.\nNa rtech mu zahrál úsměv. Konečně. Vystoupil ze stínu a uviděl přímo před sebou asi čtrnáctiletého chlapce. Zády se opíral o kmen stromu, zhluboka oddechoval a vyděšeně se rozhlížel kolem sebe.\nZvedl ruku, ve které držel kuši, a zamířil na srdce. Už-už chtěl vystřelit, ale něco v tom chlapci mu v tom zabránilo. „Prosím, nezabíjejte mě,“ zašeptal náhle. Adrien sebou mírně trhl, protože si ani neuvědomil, že si ho všiml.\nChtěl se zeptat proč by to dělal, ale pak si uvědomil, že v ruce stále ještě třímá zbraň. Rychle ji sklopil. „Jak se jmenuješ chlapče?“ optal se. „Josh,“ zazněla stručná odpověď. Tiše si ho prohlížel. Byl štíhlý, světle hnědé vlasy mu spadaly do čela, zeleno-hnědé oči byly nyní rozšířené strachem. Tvář měl velice hezkou s pravidelnými rysy a hezkými rty.\nPřešel k němu a podal mu ruku. Mladík se jí zdráhavě chytil a nechal si pomoci na nohy. „Vy jste Lykan, že?“ ozval se po chvíli. Stočil k němu pohled svých pronikavých šedých očí. „Ano. Kdo jiný by tě tady přeci lovil?“\nJosh sklopil hlavu a přemýšlel, jestli má použít dýku, kterou měl v botě. Bylo by to zajímavé, kdyby takový malý kluk zabil svého „lovce“. Jenže něco na tom klukovi, nemohl mu říci jinak, protože si byl téměř jist, že nebude o moc starší než on, ho prostě zaujalo. Možná to byly jeho po pás dlouhé světlé skoro stříbrné vlasy, možná štíhlá pružná postava, nebo možná velice hezký obličej a pozoruhodné oči.\n„Jak se jmenuješ ty?“ dodal si odvahu k otázce, která ho nejvíce zajímala. Nezdálo se, že by mu vadilo, že mu tyká. „Adrien,“ prohodil. „Víš, měl jsem tě sice ulovit, ale rozhodl jsem se, že to neudělám. Vypadáš celkem chytře, takže si myslím, že se mi budeš hodit v jiné oblasti mé činnosti. Kolik ti je?“\n„Šestnáct.“ Překvapeně zamrkal. „Já ti odhadoval tak čtrnáct.“ Josh se zamračil. „Vypadám mladší než jsem. A tobě je kolik? Patnáct?“ Záměrně řekl tak nízký věk, protože nechtěl vypadat, že si myslí, že je starší. „Osmnáct,“ odvětil mírně uraženě Adrien.\nJosh se usmál sám pro sebe. Vida, vida, tady je někdo ješitný na svůj věk, pomyslel si pobaveně. Uvědomil si, že právě, z nějakého záhadného důvodu, unikl jisté smrti. Nevěřil tomu, že by tady byl jen tenhle kluk sám. „Jsem tu sám, nemusíš se bát, že by tě někdo oddělal ze zálohy,“ prohodil náhle starší z nich jako by mu četl myšlenky.\nTrhl sebou a podíval se na něj. „Nyní půjdeme za mým otcem a já mu všechno vysvětlím. Dám ti jednu radu, ne ber to jako rozkaz, až budeme u mého otce nepromluvíš ani slovo, jasný? Všechno nech na mě.“\nStanuli před vůdcem lykanského klanu. Adrien padl na jedno koleno a Josh následoval jeho příkladu. „Co se děje, synu? Není tohle ten mladík, co měl být dnes uloven? Pokořil tě snad?“\n„Ne, otče. Kdybych chtěl zabil bych ho. Jenže já jsem se ho rozhodl využít jinak. Vezmi to takhle. V každé lepší rodině má nejstarší syn nějakého sluhu nebo páže. Co kdybychom ho využili takto?“ odmlčel se a čekal na reakci. „Netušil jsem, že někoho takového potřebuješ.“\n„Já také ne. Víš ono je občas nuda mezi samýma dospělýma.“ Opatrně zvedl hlavu jestli neřekl něco co neměl. Překvapeně zamrkal, když se místností rozlehl smích. Upřímný smích jeho otce, což se nestávalo tak často. I stráže přede dveřmi překvapeně zvedli hlavy.\n„Dobrá tedy synu. Pokud je to takhle máš mé svolení.“\n„Děkuji,“ prohodil Adrien a vstal. Josh ho následoval. U dveří se na sebe usmáli.\nStál na nejvyšším domě a rozhlížel se po okolí. Téměř celé město se utápělo ve spánku, jen občas nějakým oknem vykoukl pramínek světla, který prozářil temnotu.\nStál nehnutě jen kolem kotníků mu povlával černý plášť, se světlými téměř stříbrnými vlasy si hrál vítr. Nebyl by to zas tak zvláštní úkaz nebýt toho, že stál na padesáti patrovém mrakodrapu a v jeho šedých očích plál chlad, který by vyděsil i otrlého kriminálníka.\nNa okamžik ho osvítil měsíc, který byl dnes v úplňku a svým paprskem objal prsten, který měl na levém malíčku. Ve zlatě se zableskl černý kámen v podobě lebky a v jejích očích plálo cosi rudého. Zvedl ruku a zadíval se na ten klenot. Damiene, pomyslel si a téměř vycenil zuby.\nPopošel k okraji a pohlédl dolů. Byla to prostě jen nejrychlejší cesta na zem. Udělal krok do prázdna a jen plášť za ním plachtil, jak prorážel vítr. Při dopadu klesl na jedno koleno a rukou se opřel o zem. Okamžik tak zůstal. Pak se velice pomalu zvedl, vstal a vyrazil temnou ulicí.\nNikde nikdo, jen ticho a tma. Ani nevěděl v jakém století se to vlastně ocitl. Jediné co věděl bylo to, že je zde Damien. Že je zde zrádce. Rozhlédl se kolem. Vysoké domy, všude rušno, samé světlo. Bylo mu jasné, že je někde v daleké budoucnosti. Sám kdysi žil v sedmnáctém století, takže bylo více než zřejmé, že doma rozhodně není.\nUž tři staletí pátrá po Něm a stále mu uniká. Vždy ho skoro chytne, ale proklouzne mu mezi prsty. I teď byl schopný si naprosto přesně vybavit jeho podobu. Jenže on už jí nepoužívá, upozorní sám sebe. Vypadalo to, že se postupem času stal silnějším. Možná silnějším než jsem já sám.\nBylo mu to jedno. I kdyby to byla pravda, klidně zemře. Zemře s pocitem, že konečně vykonal to proč zůstal na tomhle světě. „Nechceš si užít chlapečku?“ ozve se za ním tichý smyslný hlas jakési ženy. Tyhle jsou v každém století stejné. Bylo mu jasné, že se jedná o ženu lehkých mravů nebo také prostitutku, jak stačil někde mezi těmi cestami staletími pochytit.\nOtočil se, aby zjistil, jak vypadají tyto ženy tady. Před sebou spatřil krásnou brunetku v krátké sukni a její triko spíše odkrývalo než zakrývalo. „Ani ne,“ prohodil chladně. Žena k němu přešla a začala se k němu lísat. „Jaké je století?“ zeptal se náhle. Ženu to zřejmě mírně překvapilo, ale odpověděla mu. „Jednadvacáté. Copak spadl jsi snad z Marsu?“ ptala se se smíchem.\nZadíval se jí do očí a v těch jeho zaplál šedý oheň. Prostitutka zkrotla, otočila se a odešla. Pousmál se. Aspoň tohle umění mi zůstalo.\nJeho bystré smysly vycítily jakýsi pohyb a on se prudce otočil. Jediné co viděl byl dlouhý plášť mizící za rohem. Bez váhání se za ním vydal. Byl rychlý, i když většina jeho síly byla zapečetěna. Přesto se nevzdával a dál pronásledoval neznámou postavu.\nNěco mu na ní přišlo známého, ale nevěděl co to je. Možná je to Damien, pomyslel si náhle a ještě přidal do kroku. Téměř běžel, ale postava dál kráčela klidně, jako by ji poháněla nějaká zvláštní schopnost.\n„Stůj!“ vykřikl. Nic. Stín pokračoval v cestě a ani se neohlédl. To mu potvrdilo jeho očekávání. Musel to být Damien a teď si s ním hrál na honěnou.\nDostali se až na jakési otevřené prostranství. Vypadalo to jako náměstí, ale přesto si byl jist, že to náměstí není. Postava se zastavila a Adrien udělal to samé. Stál od ní několik kroků. Byla tma, takže nemohl rozeznat podobu jakou na sebe tentokrát jeho nepřítel vzal.\nMěsíc vykoukl zpoza mraků, do kterých se halil a osvítil provizorní náměstí svou stříbřitou září. Osvítil i postavu, která se opět dala do pohybu. Viděl světle hnědé vlasy, štíhlé tělo. „Stůj, Damiene!“ vykřikl a stín se opravdu zastavil.\nDokonce se začal i pomalu otáčet. Ve chvíli kdy si stanuli tváří v tvář se čas kolem zastavil. Alespoň pro Adriena.\n„Adriene! No tak Adriene! Posloucháš mě vůbec?“ ptal se naštvaně světlovlasý mladík naproti němu. Stočil k němu pohled a zjistil, že špička jeho meče míří na jeho hrdlo.. „Promiň,“ prohodil. „Promiň? Tobě snad přeskočilo, ne? Mohl jsem tě zabít!“\n„Mohu to teď zkusit já?“ ozval se náhle třetí hlas. Oba se otočili. V bráně do zahrady stál vysoký mladík. Černé vlasy mu spadaly na ramena, v hnědo-černých očích svítila výzva. „Damiene!“ vykřikl Adrien radostně a vydal se přítele přivítat. „Kdy ses vrátil?“ ptal se, když k němu dorazil a objali se. „Právě před chvílí. Byla to dlouhá cesta.“\n„To mi povídej. Byla tady bez tebe nuda,“ zasmál se Josh, který k nim také přešel. I oni se přivítali. „Jak jsi pořídil?“Pokrčil rameny. „Nic moc. Nejsou moc ochotní vyjednávat, ale snad se to nedostane tak daleko, že by došlo i k boji.“\nAdrien si zamyšleně promnul bradu. Věděl, že by do toho otci neměl mluvit, ale přeci jen by si s ním chtěl promluvit. Navíc už byl delší dobu plnoletý. No… Ta delší doba sice byla pouhý měsíc, ale to neměnilo nic na tom, že by měl začít alespoň částečně řídit jejich klan. Jenže otec mu to nechtěl dovolit. Cítil se ještě mladý a silný. Vůbec ho nezajímalo, že jeho následovník dosáhl věku jednadvaceti let, tudíž věku, kdy by ho měl „vystřídat“.\n„Mohu to tedy zkusit?“ vytrhl ho ze zamyšlení Damienův hlas. „Jistě,“ přikývl. Byl rád, že se přítel vrátil. „S kým si chceš vyzkoušet své dovednosti?“ ptal se s úsměvem. Tmavovlasý mladík pohledem přeskakoval očima z jednoho na druhého.\nVešli zpět do zahrady a postavili se do provizorního ringu, což byl kruh nakreslený křídou na chodníku. Vytáhl meč z pochvy a zamířil na svého budoucího pána. „S tebou,“ odpověděl na jeho předchozí otázku o poměření sil.\nJen přikývl a také tasil. Kov třeskl o kov a boj mohl začít. Oba byli velice dobří. Josh kousek poodešel a sledoval jejich klání. Jejich dovednosti si byli až moc podobné. Nebylo také divu, vždyť spolu vyrůstali. Odmítl si přiznat, že pocit, který ho bodl u srdce by mohla být žárlivost.\nAdriena zná už tři roky. Stal se pro něj bratrem. Opravdu?, ozvalo se jeho svědomí. Jsi si jistý, že to není něco víc? Zmlkni! Opět svou pozornost soustředil na boj.\nÚtok, ústup, útok, ústup, útok... Opakovalo se to s železnou pravidelností. Nebylo poznat, kdo je silnější. Nebylo možné zjistit, možného vítěze. Josh si všiml, že v Adrienových ocelových očích se náhle blýskl oheň.\nProtivníkova čepel zahořela rudým plamenem. Zřejmě měl meč pustit, tak to asi plánoval Adrien, ale Damien místo toho využil jeho soustředění a bodl. Nebyl to smrtelný zásah, to by si nedovolil, ale přesto jeho protivník klesl na zem.\nV levé paži cítil nesnesitelné cukání, které bylo ještě znásobeno jeho vlastní silou. Rychle se přestal soustředit, protože by jinak zřejmě nechal uhořet vlastní paži. Zadíval se do hnědo-černých očí. „V boji z takové blízkosti jsou ti tvé schopnosti čaroděje k ničemu, Adriene,“ prohodil. Zasunul si meč do pochvy a klidně odkráčel.\nAdrien si lehl na zem a zavřel oči. V paži cítil nesnesitelnou bolest, ale ani za nic by to nepřiznal. Ten darebák, pomyslel si dobromyslně. Takhle ho napálit. Mohlo mu to dojít, když si uvědomil, jakou silou je obdarován Damien. Má přeci led. Jemu ten oheň nemohl vůbec nic udělat.\nKam jsem dal mozek?! Asi jsem ho zapomněl dneska ráno v posteli. Pokrčil rameny a sykl, protože mu až do ramene projela bolest.\nNáhle na něj padl stín. Otevřel oko a uviděl nad sebou Joshe s nataženou rukou, jak mu nabízí pomoc. Jeho úsměv byl zářivější a pro něj mnohem cennější než záře slunce. Usmál se na něj, natáhl se a s jeho pomocí vyskočil na nohy.\nObjal ho kolem ramen a společně se vydali ven ze zahrady. Oba ignorovali mrazení, které jimi probíhalo až ke konečkům prstů.\nTo přeci není možné, přesvědčoval sám sebe Adrien, když hleděl do očí Joshe. „Damiene!“ zavrčel nelidsky. „Jak jsi to jen mohl udělat?!“\n„O čem to mluvíš?“ ptal se mladík zmateně. I hlas měl stejný. Jenže přesto v něm bylo něco, co ho nepřesvědčilo o tom, že by před ním stál opravdu Josh. Pomalu k němu vykročil. Tělo mu pulzovalo nekonečnými vlnami hněvu.\nZastavil se těsně u něj a odolal nutkání vztáhnout ruku a dotknout se jeho tváře. To není Josh!, rozčiloval se sám nad sebou. Nakonec však opravdu zvedl ruku, ale místo, aby ho pohladil mu vrazil pěstí. Mladík si ukřivděně hladil tvář. „Proč jsi to udělal?“\n„Co se tím snažíš sakra dokázat?!“ křičel na něj. „Nic. Co se to s tebou děje? Copak mě nepoznáváš, Adriene?“\nZatnul pěsti a měl chuť se na něj vrhnout, ale něco mu v tom zabránilo. Bylo to tak bolestné a přitom krásné ho znovu vidět. Tak hořkosladké. Proč to udělal? Copak mu nestačí, co jsme si kvůli němu už vytrpěli. „Přestaň se mnou hrát tuhle špinavou hru, Damiene! Proč sis vzal jeho podobu? Proč?!“ Chytil ho za košili a pořádně s ním zatřásl.\nObemknul mu prsty zápěstí a odtáhl ho od sebe. „Dobře. Je vidět, že tě neoklamu, i když vidět tvůj výraz, když sis myslel, že je to opravdu ON. Byl k nezaplacení. Ptáš se proč? Seš si opravdu jistej, že to chceš vědět? Já ti to tedy řeknu. Proto, abych viděl v tvých očích přesně tohle. To zářivé teplo předtím než jsi mi jednu vrazil. Jo a mimochodem, docela to bolelo!“\nAdrien zavrtěl hlavou začal couvat. „Nenávidím tě, Damiene! Slyšíš?! Nenávidím tě za všechno co jsi udělal!“ vykřikl ještě a vznesl se do výšky. Ještě naposledy se ohlédl za mužem, který stál na náměstí. Věděl, že se nevidí naposledy, ale musel uniknout. Alespoň na chvíli musel.\nUsadil se na střeše jednoho z mrakodrapů a zadíval se k obloze. Tohle jsme přeci nechtěli, že Joshi? Zabořil hlavu do dlaní. Nocí se nesl jeho tichý vzlyk. Bylo již několik set let a on pořád cítil jako by to bylo včera. Jejich první setkání, pohled, polibek, milování... Vše bylo nové, vše bylo krásné.\nChovám se jak sentimentální babka, pomyslel si zlostně. Nenechám ho vyhrát tak snadno. Zabiju ho, i když to znamená znovu zničit tvoje tělo. Vím, že mi to odpustíš, protože jinak bych nemohl žít dál. A možná ani nebudu.\nNáhle jeho srdcem projela ostrá bolest, až se předklonil. Prudce se chytil za levou část hrudníku a zhluboka oddechoval. Snažil se zaplašit vzpomínky, ale byly silnější. A nebyl si jistý jestli se jim chce vyhnout.\nToužil znovu se ponořit do těch dob, kdy mohli být spolu. Do dob, kdy si myslel, že Damien je přítel, který je neprozradí. Jak krutě se mýlil…\nPolibek?, pomyslel si. Otevřel jedno oko a hleděl do těch tolik známých hnědo-zelených hloubek jeho pohledu. Jemně třel své rty o jeho a přitom ho pozoroval. „Co to děláš?“ zašeptal Adrien. „Sním,“ vydechl Josh a znovu se zmocnil jeho rtů.\nJeště chvíli váhal, ale nakonec mu vyšel vstříc. Bylo to zakázané, ale on si nemohl pomoci. Tak dlouho po tom toužil, aniž by si to sám uvědomoval. Vztáhl ruku, vpletl ji do těch světlých vlasů a přitáhl si ho blíž k sobě.\nJednou rukou se opřel vedle jeho hlavy a druhou ho hladil po hrudi. Téměř na něm ležel, jak ho k sobě Adrien tiskl stále blíž a blíž. Mírně pootevřel ústa a dovolil mu tak prozkoumat jeho hebkost. Jejich jazyky se propletly, oba chtěli víc.\nPřestal si hrát na něco co nebyla pravda a přitáhl si ho k sobě do postele. Přetočil se na bok, takže teď leželi na boku oba a tiskli se k sobě. Jejich ruce se vydali na objevnou pouť. Chtěli zkoumat, cítit, vědět. Dotýkali se jeden druhého a cítili jak jimi do konečků prstů prostupuje radost.\nOdtáhli se od sebe a jejich pohledy se střetly. Pak se Adrien sklonil a začal ho líbat na krk. Josh zasténal a zaklonil hlavu, aby mu tak ulehčil přístup. Líbal ho stále níž a níž. Narazil však na zapnuté knoflíčky košile. Rychle je rozepnul a přetáhl mu přebytečný kus látky přes hlavu.\nOpět se sklonil, ale místo na hruď se znovu zmocnil jeho úst. Nemohl se nabažit jejich chuti, hebkosti. Josh mu rukama bloudil po zádech, přes páteř až k zadku. Přejel po něm oběma dlaněmi a mírně stisknul.\nSyknul a usmál. „Ty se teda nezdáš,“ pronesl. Jen na něj mrknul a dál zkoumal každý kousek jeho těla. Přesunul své ruce dopředu a začal mu přejíždět po hrudi. Oba cítili, že jsou vzrušení a také cítili… Ozvalo se zaklepání na dveře.\nStrnuli a okamžik jim trvalo než si uvědomili, že by je tady takhle zřejmě neměli najít. Adrien dlouho neváhal, strčil do něj až spadl na zem jen to zadunělo a zvolal „Dále.“\nOtevřely se dveře a v nich stál rádce jeho otce. „Děje se něco?“ optal se. „Nic, jen se po vás shání otec. Je prý čas na snídani, tak jsem se šel podívat zda vám něco není. Vypadáte nějak divně, není vám snad dobře?“\n„Máte pravdu, necítím se dnes moc dobře. Raději ještě zůstanu v posteli,“ prohodil. Muž přikývl a odešel. „To bolelo!“ ozvalo se zezdola ublíženě. Adrien se přesunul na okraj postele a zadíval se mu do obličeje. Na rtech mu hrál úsměv. „Měl bys zmizet než se stane něco hodně zvláštního.“\n„A vadilo by ti, kdyby se to stalo?“ optal se s plamínkem touhy v očích. „Mě ne, ale otce by zřejmě trefil šlak, až by sem vešel. A o tom, že přijde není pochyb, takže raději zmiz, ano?“\nVstal a přikývl. Neodolal však a ještě jednou ho vášnivě políbil. „Tohle byl jen začátek.“ zašeptal. Adrien se jen usmál a sledoval jak mizí za dveřmi.\nProhrábl si vlasy a vstal. Jako další hřích na Damienova bedra přibylo to, že se odvážil před ním ukázat v Joshově těle. Vyvedlo ho to z míry, ale přesto… Jeho tělem projela taková vlna něhy a radosti, jako již dlouho ne. Jediným mohutným skokem zmizel v temnotě noci.\nPozoroval jeho vnitřní boj. Měl radost, ale nebyla škodolibá. Sám nevěděl proč si vzal tohle tělo. Možná proto, že po Adrienovi tolik staletí toužil. Možná proto, že doufal, že se neovládne. Jenže byl by to Josh koho by chtěl!, upozornil sám sebe.\nNevěřil tomu, že by ho dokázal zabít jen, aby on na sebe vzal svou starou podobu. Stejně proti němu nemohl bojovat. Ne v jeho původní podobě. Protože i on, Damien, byl Lykan. I on byl mág, který ovládal jeden z živlů.\nLed, pomyslel si. Led proti ohni, kdo asi souboj vyhraje? Ironicky se ušklíbl. Přátelé, zauvažoval trpce. Byli jsme přátelé. Do chvíle, kdy Adrienův otec nechal popravit toho jeho. A proč? Jen proto, že mu řekl, že bude lepší bojovat s pomocí jeho syna. S pomocí nejsilnějšího mága, kterého v klanu máme.\nAčkoliv se otec jeho vůdce zdál jako mírumilovný člověk, neplatilo to pro jeho vlastní klan. Zabil jeho otce jen proto, že nevěřil v schopnosti vlastního syna. Tehdy přísahal pomstu. Klidně sledoval jak se vyvíjí vztah mezi Joshem a Adrienem. Už dávno poznal, že na sebe nehledí jen jako na přátelé.\nOdmítal si připustit, že by žárlil, ale bylo tomu tak. On sám Adriena miloval a toužil po něm, ale pro něj byl jen přítel. Jak mu to slůvko zhořklo v mysli. Zvedl oči k nebi a zadíval se na měsíc. Byl nádherný. Obrovský, stříbrný jako jeho oči.\nSám nad sebou se ušklíbl. Doufal, že za tu dobu se jeho touha po vůdci zmenšila, možná i zmizela, ale ve chvíli, kdy ho opět uviděl věděl, že to není pravda. Stále ho chtěl tak silně, až to hraničilo s bolestí.\nMohl bych se pokusit udržet ho v domnění, že jsem Josh, jehož duše se vrátila. Ne, zavrtěl hlavou. Neskočil mu na to ani dnes, když se poprvé uviděli. Jeho výraz však stál za to. vypadal jako by dostal pořádně po hlavě. Jeho něžný pohled však vzápětí nahradil chlad.\nPřitáhl si límec kabátu blíž k sobě. Seskočil na zem a vydal se do bytu, kde nyní přebýval. I ta prostitutka byla jeho práce. Měla ho jen na okamžik zabavit. Vzpomněl si na jejich hry na honěnou mezi staletími.\nTrvalo to už dlouho a on začínal být unavený. Nenávist ho dávno přešla, ale nelitoval, že se zbavil toho otrapy, jehož tělo nyní vlastnil. Aspoň mu nikdo nestál v cestě. Bylo docela ironií osudu, že právě on byl pověřen tím, aby na Adriena dohlížel. Jistě nikdo netušil, že on byl jediný, kdo o jejich citu věděl a tudíž byl jediný, kdo to mohl říct.\nStál jako opařený na místě a sledoval, jak se dva mladíci pod stromem líbají. Takže je to pravda, pomyslel si omráčeně. Zaťal pěsti a chtěl odejít. „Damiene!“ zastavil ho hlas Adriena. Otočil se k nim. „Neboj se, nikomu to neřeknu. Bylo mi to jasný už delší dobu,“ pronášel s úsměvem a pukalo mu srdce.\nJosh si ho obezřetně prohlížel. Jejich vztah po nějakém čase ochladl a neměli se rádi, ale před jejich vůdcem se ovládali. Nikdy by se nesnížili k tomu, že by si vjeli do vlasů. Adrien k němu přešel a položil mu ruku na rameno. „Díky, příteli,“ zašeptal a usmál se na něj.\nTakhle ubíhal měsíc. Damien musel sledovat jejich letmé doteky, zamilované pohledy, úsměvy. Měl pocit, že už do déle nevydrží. A taky že nevydržel. Jednoho dne napsal oběma mladíkům dopis a podepsal se jako ten druhý. Dal si s nimi schůzku u toho stromu kde je viděl poprvé se líbat.\n„Proč si mě sem vytáhl, Adriene?“ optal se něžně. Překvapeně zamrkal. „To tys mě sem pozval, Joshi,“ prohodil. Chvíli na sebe zaraženě hleděli, ale pak si domysleli, že to byl zřejmě Damienův nápad, jak jim poskytnout trochu soukromí. Popošli k sobě a objali se. Jejich rty splynuly na velice dlouhou dobu.\nHladili se po těle, zkoumali jeden druhého. Ani jeden si nevšiml, že je ze stínu kdosi pozoruje. Přestali se líbat a jen se objímali. „Zklamal jsi mě, synu,“ ozvalo se náhle za nimi hořce. Prudce od sebe odskočili a zadívali se na Adrienova otce. „I ty Joshi. Myslel jsem, že jsi dobrý muž, ale zdá se, že z tebe vyrostl zvrhlík, který svádí mého následníka. Za to bys měl pykat, nemyslíš?“\n„Tak to není, otče. On mě nesváděl. Chtěl jsem to taky.“\n„Mlč!“ okřikl ho. „Stráže. Chopte se ho,“ ukázal na Joshe. „Joshi!“ vykřikl Adrien a chtěl se k němu vrhnout. Otec ho však zastavil. V Adrienových očích zaplál oheň a kolem přítele se vytvořil ohnivý kruh přes který se k němu nemohli dostat.\nJosh mu hleděl do očí a zavrtěl hlavou, aby toho nechal. Jenže Adrien nehodlal jen tak hledět, jak mu odvádí jediného člověka, kterého kdy miloval. „Co se to tady děje?“ objevil se z ničeho nic Damien. „Adriene co to děláš? Chceš snad Joshe upálit?“ optal se a použil své schopnosti a oheň uhasil.\nV tu chvíli se na mladíka vrhli a zkroutili mu ruce za zády. Adrien se mu snažil pomoci, ale držel ho otec. Joshe odvedli a za nimi odešel i otec. Jediný, kdo s ním zůstal byl Damien. Zrádce.\nNepřemýšlel a vrhl se na něj. Bušil do něj pěstmi a chystal se použít magii. V ruce se mu objevila ohnivá koule, v očích plál ten samý oheň jako před chvíli. „Je to marný a ty to víš. Nemůžeš se mnou bojovat, protože nemůžeš vyhrát.“\n„Opravdu?“ zavrčel a vrhl po něm oheň. S druhým mladíkem to ani nehnulo, protože si před sebou utvořil ledovou stěnu. Adrien to po chvíli vzdal, protože mu došlo, že má pravdu. Damien se jen ušklíbl a odešel.\nSvezl se k zemi a zůstal sedět. Bylo mu jasné, co přijde potom. Otec tohle nikdy neodpustí…\nPrudce se posadil na posteli a promnul si tvář. Zase, zase ten sen. Ne sen, vzpomínky. Byly tak živé, jako by se to všechno stalo včera. Zhluboka oddechoval a rozhlížel se kolem sebe. Sáhl si pod triko a uchopil do dlaně přívěsek, co měl na krku.\nDal mu ho Josh než… Ne! Nemysli na to. Vzpomněl si, že Damien teď vypadá jako jeho láska. Zuřivě stiskl rty a proklínal ten prsten, který měl na malíčku. Nebýt toho mohl by ho zabít.\nPak mu však došlo, že ho zabít může, ale tím by znovu zabil Joshe. Nebyl si jistý jestli to dokáže. Věděl, že v něm není jeho duše, ale přesto… Ach Joshi, povzdechl si. Co mám teď dělat? Nemám šanci ho zničit, i když je to to jediné co si přeji.\nVzpomněl si co mu Damien jednou řekl: Miloval jsem tě. Mluvil sice v minulém čase, ale on si domyslel, že to stále ještě platí. Jenže on miloval Joshe. A oni mu ho vzali! On sám málem zabil vlastního otce za to co udělal. Bohužel se našel někdo kdo mu pomohl.\nNechci minulost, musím myslet na přítomnost, přesvědčoval se. Rozhodně vstal z postele, došel do koupelny, kde se rychle umyl a šel si udělat snídani. Bylo na čase začít prozkoumávat město a hledat Damiena.\nVe chvíli kdy opouštěl byt začínalo svítat.\nDamien stál na střeše naproti domu, kde nyní bydlel Adrien. Pozoroval ho jak vyšel ze dveří a zhluboka se nadechl. Stačil by teď jediný úder jeho síly a on by zemřel, protože by neměl čas se ani bránit.\nJenže to nedokázal. Nevěděl, jestli je to tím, že v tom těle je ještě kousek duše Joshe, nebo zda je to pro jeho vlastní pocity. Zaťal pěsti a dál ho nehnutě pozoroval. Náhle zvedl oči a jejich pohledy se střetly. V šedém plál vztek, v zeleno-hnědém posměch.\nVěděl, že ho tím jen rozzuří, ale z nějakého důvodu to tak chtěl. Chtěl, aby se na něj zlobil, aby ho chtěl zabít. To už chce několik století, ne?, ozvalo se jeho ironické já. Ušklíbl se. To je pravda. A jednou se mu to skoro i povedlo. Na začátku. Předtím než se pokusil zabít vlastního otce. Předtím než na sebe poštval celý klan a jedno prokletí. Klidně ho sledoval a přemýšlel co asi hodlá celý den dělat.\nPo dvou hodinách se začal nudit. Adrien totiž nedělal nic zajímavého. Chodil po městě, prohlížel si výlohy, flirtoval se ženami, což Damienovi vždycky pěkně nadzvedlo mandle. Jednou se náhle otočil a provokativně se na něj usmál. On to dělá schválně, pomyslel si.\nCo plánuje?, divil se v duchu. Když pozval jakousi dívku na skleničku, málem vyletěl z kůže. Rozhodl se, že ho pro teď přestane sledovat a stáhl se do ústranní. Času mají přeci jen víc než dost.\nAdrien se spokojeně usmál, když si všiml, že už ho Damien nesleduje. Rychle se omluvil té slečně, kterou požádal o pomoc a vyrazil ho pro změnu sledovat on. Chtěl zjistit, kde se teď zdržuje, co dělá. Dával si obrovský pozor, aby si ho nevšiml a zatím se zdálo, že se mu to daří.\nZjistil, kde bydlí, protože se tam vydal hned jak ho opustil. Několik hodin strávil na střeše protějšího domu, poněvadž se nic nedělo. Damien se zřejmě rozhodl, že dnešek stráví doma nebo co.\nPohodlně se opíral o zeď a díval se dolů. Do mysli se začaly vkrádat vzpomínky, které by nejraději zapomněl. A o to byly dotěrnější. Rychle je zaplašil, protože Damien právě vyšel ven.\nPohladil spícího mladíka po tváři. Vypadal jako anděl, který přišel o křídla. Jeho hnědo-zelené oči se otevřely. „Adriene,“ vydechl a pomalu se posadil. V jeho pohledu byla bolest a staršímu z nich došlo, že už si na něm otcovi poskoci vyzkoušeli svoje metody mučení. Bezmocně zaťal zuby.\nPosadil se vedle něj a velice jemně ho vzal do náruče. „Nemohu s tím nic udělat,“ zašeptal po nekonečné chvíli ticha. Neodpověděl, jen se od něj odtáhl. Sáhl si za krk a přetáhl si přes hlavu dračí kámen. Zapnul ho Adrienovi. „To mi přeci nemůžeš dát,“ prohodil ten. „Co je mé mohu dát komu chci,“ odvětil a znovu se mu uvelebil v náruči.\nPolíbil ho do vlasů a cítil jak mu z očí kanou slzy. Tolik ho miloval a teď ho měl ztratit? „Utečeme spolu,“ vyhrkl náhle. Josh zavrtěl hlavou. „Víš, že to není možné. Za chvíli by nás chytli, možná ještě tady uvnitř.“\n„Nemůžu se dívat jak umíráš!“ vykřikl náhle. Usmál se mu do košile. Byl vždy tak impulzivní. Zvedl hlavu a něžně ho políbil. Něhu za chvíli vystřídala vášeň. Zoufale se hladili po těle, tiskli k sobě, hladově pili ze svých úst nektar lásky. Oba věděli, že je to naposledy.\nAdrien chytil Joshův obličej do dlaní a vpíjel se do něj očima. Chtěl si zapamatovat každičký detail té milované tváře. Přejížděl mu po ní prsty, jako by si to pomocí doteku mohl vtisknout do paměti. „Zastavím to!“ vyhrkl a prudce vstal. Ještě jednou se mu přisál na rty a odešel. U dveří ho na okamžik zarazil tichý šepot, o kterém si nebyl jistý, zda ho měl slyšet. „Miluji tě, Adriene.“\nZhluboka se nadechl a odešel.\nJosh pozoroval zavřené dveře a z očí mu ukápla osamělá slza.\n„Otče prosím, zastavte to!“ snažil se ho přesvědčit. „Ne! Vzepřel se zákonům, musí zemřít.“\n„Proč tedy nezabijete i mě?! Já se přeci také vzepřel!“ křičel zoufale, ale ani to s ním nehnulo. Ani mu nestál za odpověď. Chtěl ještě něco říct, ale dveře na druhé straně místnosti se otevřely.\nDovnitř vešli dva muži a mezi sebou vedli Joshe s kápí přes hlavu. Kolem to zašumělo. Dnes byl den popravy. Dovedli obžalovaného doprostřed místnosti, kde již byla připravena hranice. „Sundejte mu kápi!“ přikázal jejich vůdce. Adrien to jen zoufale pozoroval. Nedokázal jsem tomu zabránit, křičely jeho oči sotva se setkaly s těmi Joshovými. Ten se na něj jen mírně usmál.\n„Byl jsi shledán vinným za protivení se proti pravidlům tohoto klanu, Joshi,“ pronesl otec a kývl na oba muže. Ti vyvlekli mladíka na hranici a připoutali ho ke kůlu. Chtěli mu opět nasadit kápi, ale zarazil je. Chtěl jako poslední vidět Adriena. Ještě naposledy se zhluboka nadechl, protože pak již to díky kouři nebude možné.\nBezmocně sledoval jak otec dává znamení rukou a pochopové přikládají zapálené louče ke dřevu. „Joshi!“ vykřikl a vrhl se k němu. Někdo ho však zastavil a nehodlal ho jen tak pustit. Použil i magii a popálil ho, ale přesto ho pevně držel. „Pusťte mě! Pusťte! Joshi!“ křičel a z očí mu stékaly slzy.\nHleděli na sebe a Josh cosi zašeptal. Adrienovi okamžik trvalo než si uvědomil, co to bylo. „Měl jsem zemřít již před těmi třemi roky, co jsi byl na lovu.“\n„Ne!“ vykřikl a znovu se pokusil vytrhnout ze železného sevření. Bez výsledku. Divoce se rozhlédl po sále a uviděl Damiena, jak se ledabyle opírá o veřeje. V tu chvíli mu přísahal pomstu, protože právě v tu chvíli se oheň rozhořel naplno.\nJosh pevně stiskl rty, rozhodnut nevydat ani hlásku. Přesto bolestně vykřikl, když plameny začaly velice pomalu olizovat jeho tělo. Za několik málo minut už nic nevnímal. Jen zoufalý křik jeho života. Adriena…\nSledoval Damiena až k jakési rozpadlé budově na konci města. Nakouknul dovnitř a zjistil, že tam cosi kutí. Co tím sleduje?, ptal se v duchu. Pak mu došlo, co to vlastně je. Klec. To mě tam chce zavřít či co?, divil se v duchu, ale celkem ho to pobavilo.\nMuž uvnitř o něm samozřejmě věděl, ale nezdálo se mu nutné dávat mu to najevo. koneckonců ještě se tady spolu setkají. Teď jen potřeboval tohle dokončit. Dělal na tom už dost dlouho a potřebovalo to jen poslední úpravy. Spokojeně se usmál, když byl po dvou hodinách hotový. Otočil se a pohledem se střetl s Adrienem. Usmál se, on se zamračil.\nSakra!, zaklel v duchu. On o mě celou tu dobu věděl. Stál nehnutě a sledoval jak opouští budovu. Byl si jist, že se vrací domů, takže mu nepřipadalo zas tak důležité ho sledovat. Přesto se za ním pomalu vydal, aniž by sám věděl proč.\nVěděl, že mu to udělá škodolibou radost, ale nedokázal se ovládnout. Chtěl se na něj jen dívat, ačkoliv to nebyl ten Josh, kterého znal. Měl jeho tělo a on.. On… On ho miloval i po tolika letech. Pamatoval si každičký detail jeho pružného těla, každičký pocit, když se ho dotkl.\nZasténal. Proč mě Bože tak mučíš?, ptal se zoufale. Copak už netrpím dostatečně za všechny svoje hříchy? Jako by mu chtěl odpovědět, strhl se šílený slejvák a bouřka. Vyložil si to jako zápornou odpověď na svou otázku.\nTak díky, prohodil v duchu ironicky a přitáhl si límec kabátu blíž k sobě. Muž několik metrů před ním udělal to samé.\nDamienem cloumal vztek. Bylo mu jasné, že ho sleduje jen kvůli jeho nynější podobě. Proto taky udělal tu pitomou klec. Aby se jí zbavil. Pojal to jako show, na které se bude bavit. Na rtech mu zahrál křivý úsměv, tak nehodící se pro tyhle rty.\nPřemýšlel, jak se ho zbavit. Potřeboval, aby ho přestal sledovat, ale on byl vytrvalý. Domníval se, že za ním už nepůjde, ale evidentně se spletl. Vztekle zaťal zuby. Bude to muset vydržet až domů. Nevěřil tomu, že by kvůli němu strávil noc v tomhle slejváku na střeše nějakého paneláku.\nKonečně dorazil před dům, kde bydlel a vešel dovnitř. Vyšel do bytu a rozsvítil. Ani se nesvlékl, jen vyčkával.\nAdrien uznal, že v tomhle slejváku už nikam nepůjde a jediným mohutným skokem se ocitl před svým barákem. Ještě, že aspoň mohl stále létat. Tahle schopnost mu zůstala. Ani nevěděl, jak je to možné. Dál nad tím nedumal, protože to nemělo cenu.\nRychle ze sebe shodil mokré a studené šaty, zachumlal se do přikrývek a usnul.\nVyplížil se ven a když se ujistil, že ho nesleduje, vyrazil ulicí. Přitáhl si kabát blíž k tělu, jak mu pod něj zalézal chlad. Kapky mu stékaly na krk a dostávaly se i za kabát, ale nevšímal si jich. Rychlým krokem brázdil ulici.\nKonečně dorazil k místu, kam chtěl. Velice šikovně, za pomocí drátu a vlastní zručnosti, otevřel zabezpečený zámek.\nUšklíbl se. Márnice. Přešel až do úplně zadní místnosti a rychle otevíral mrazáky. Našel co hledal. Otevřel „úschovnu“ až na doraz a vytáhl z ní jedno tělo. To si přehodil přes rameno a klidně odešel.\nVenku se mu na rtech usadil krutý úsměv. Rozhlédl se kolem a když se ujistil, že nikde není živá noha, odrazil se od země a vznesl se k nebi. Skákal ze střechy na střechu, až se opět ocitl u budovy, kde měl připravenou klec.\nVkradl se dovnitř, ukryl tělo, které nesl za jednou ze starých krabic a spokojeně odešel.\nBezmocně sebou škubal v ocelovém sevření a hleděl na plápolající oheň. Ten pomalu stravoval jeden kousek těla za druhým. Z jeho šedých očí stékaly slzy. Smutku, zoufalství, ale i vzteku a nenávisti. V tuhle chvíli nenáviděl celý svůj klan.\nMístností se opět rozlehl křik a téměř mu vyrval srdce z těla. Chtěl se k němu vrhnout a uhasit oheň třeba vlastním tělem, ale muži, který ho držel z nějakého důvodu nevadil oheň. Pak si uvědomil proč. To Damien. Chránil ho svou mocí.\nPrudce se otočil na otce. „Otče! Zastavte to!“ křičel zoufale, ale ten ho nevnímal. Po několika zničujících minutách už nebyl slyšet Joshův nářek. Adrien věděl proč. Zemřel.\nMuž ho pustil a on tam jen stál se svěšenými rameny a nechal slzy volně padat na zem. On to opravdu udělal. Nechal ho jen tak upálit. A za co? Za to, že si dovolil milovat jeho syna. Pomalu se otočil a zadíval se na muže sedícího v křesle, nebo spíš na svém provizorním trůně.\nNepřemýšlel o tom, co dělá. Prostě se rozběhl, v očích zaplál oheň a muž na trůně začal hořet. Vzápětí byl uhašen jinou silou, ale toho nezastavilo. Běžel dál, rozhodnut zabít ho vlastníma rukama. Než to však stihl udělat, spoutaly ho do imaginární klece všichni mágové co zde byli. Ani jeho síla ho nedokázala dostat ven. Proti spojeným Silám nezmohl nic, i když z nich byl nejsilnější.\nJeho otec lapal zděšeně po dechu. „Pane, co s ním uděláme?“ ptali se ostatní. „Zapečeťte jeho sílu do nějakého předmětu. Ať ji nesmí použít proti jinému Lykanovi,“ pronesl. Přeci jen to byl jeho syn. Nedokázal… „Proč mě prostě taky nezabijete!“ zařval zoufale Adrien lapený v kleci. Pak se krutě usmál. „To mi ale nezabrání pokusit se tě zabít jinak, otče,“ prohodil.\n„Proto na tebe bude uvalena kletba,“ odvětil prostě. „Budeš nucen procházet staletími, aby ses nemohl zabývat ničím jiným.“\n„Stejně se vrátím!“\n„To těžko. Bude na tebe dohlížet jeden z mágů, aby ses vrátit nemohl.“\nAdrien se rozhlížel a dumal nad tím koho mu přidělí. „Kdo to tedy bude?“\n„Damien,“ zaznělo sálem a uvězněný mladík jen nevěřícně zvedl hlavu. To myslí vážně? Podle výrazu jeho tváře ano. Postavili se před něj všichni čtyři nejvyšší mágové (on byl pátým) a začali pronášet zaříkadlo, které mělo spoutat jeho sílu. Zadíval se na prsten, do kterého měla být zapečetěna.\nCítil jak ho velice pomalu opouští a sledoval jak se přesouvá do toho klenotu. Klesl na kolena, protože ho to oslabilo. Zhluboka oddechoval a snažil se nevnímat, že je stále slabší a slabší. Věděl, že ztratí vědomí, ale přesto ještě našel sílu k tomu, aby zvedl hlavu a zadíval se na otce. „Já se pomstím!“ zasyčel a upadl do bezvědomí.\nNemohl vidět, jak se klec uvolnila a kdosi si ho přehodil přes rameno. Nemohl vidět, jak z hranice sundávají Joshovo ohořelé tělo. Nemohl vidět Damienův spokojený úsměv, že to byl právě on, kdo na něj má dohlížet. Neviděl nic. Jeho mysl se propadla do temnoty.\nOtevřel oči a chvíli mu trvalo než si uvědomil, co se stalo. Pak mu to došlo s oslepující rychlostí. Téměř slyšel jeho křik, téměř cítil jeho bolest. Z oka mu ukápla slza, putovala přes tvář až dopadla na zem.\nVstal a rozhlédl se kolem. Byl na jakési louce, kolem samé stromy. Jistě, pomyslel si. Procházení stoletími. Prostě ho poslali do nějakého století a bylo jim jedno kam. Ještě, že ten zbytek bude moci procházet sám.\nTak kde jsi Damiene?, ptal se sám sebe, protože nepochyboval o tom, že je tady s ním. Obezřetně se rozhlížel, ale nikde ho neviděl. On zatím seděl na nejvyšší větvi jednoho stromu a pozoroval ho.\nNevadilo mu, že ho nevidí. Věděl, že tam je a věděl, že jednoho dne ho najde. Je mu jedno jak dlouho to bude trvat. Má času dost. Hon na zrádce mohl začít.\nProbudil ho jakýsi šramot. Obezřetně vstal a přešel ke dveřím. Prudce je otevřel připraven bojovat, ale nikdo tam nebyl. Už-už chtěl zavřít, když mu pohled padl na zem. Tam ležela jakási obálka. Zvedl ji a vrátil se do bytu.\nSedl si na postel a otevřel ji. Vytáhl kus papíru, na kterém byl stručný vzkaz: Přijď do té budovy, kde jsi mě včera viděl. Čas zúčtování nadešel. Nebyl tam podpis, ale nebylo pochyb o tom, kdo to byl.\nDlouho se nerozmýšlel, oblékl se, vzal si svůj černý kabát a odešel. Za několik málo minut už stál na místě určení a přemýšlel, co se bude dít. O kleci věděl, takže to nechápal. Vždyť ho Damien včera viděl, takže mu muselo dojít, že on to ví. Past na něj tedy určitě nechystá.\nPřesto opatrně vklouzl dovnitř. „Už tě čekám,“ ozvalo se nad ním. Vzhlédl a uviděl ho, jak stojí na jedné ze starých beden. Nyní seskočil dolů a stanuli si tváří v tvář. Adrienovi v očích zahořel oheň nenávisti. „Nenamáhej se, stejně víme, že ho nedokážeš zabít. A i kdyby ano, mě tím nezničíš. Jen duše opustí tohle tělo.“\nMěl pravdu. Teď proti němu sice mohl použít svou sílu ohně, ale jen by zabil Joshe. Zabil by ho znovu stejným způsobem jako tenkrát. Hrdě zvedl hlavu a vykročil za ním. Stále mu nebylo jasné o co mu vlastně jde.\n„Víš,“ začal Damien, když stál před klecí. „Tohle tělo už mě nebaví. Ty ho nejsi schopný zabít, svést tě taky nemůžu, je to nuda. Co kdybychom se ho zbavili?“ usmál se, když viděl, jak sebou trhl.\nAdrien beze slova pozoroval, jak vstupuje do klece a pečlivě ji za sebou zavírá. Konečně mu došlo k čemu vlastně je. Nadával si, že na to nepřišel dřív. Slouží k tomu, aby duše lykanského mága mohla opustit tělo a vrátit se do původního. Damien stál uprostřed a cosi si mumlal. Mladík venku sledoval, jak se do těch milovaných očí vkrádá mlha a protáčejí se v sloup.\nZa chvíli mohl vidět, jak se tělo sesunulo k zemi a duši, která z něj vystoupila. Kdyby měl svou sílu jednoduše by ji teď lapil a zničil. Jenže on jí neměl. Díky tomu se mohl jen bezmocně dívat, jak se Damien vrací do svého původního těla.\nKřivě se usmál, když viděl jeho výraz. „Už je to dlouhá doba, co jsi mě viděl v téhle podobě, že?“ optal se. Neodpověděl, jen na něj hleděl s neproniknutelným výrazem v očích. Teď už nemá šanci ho zabít, protože proti němu nemůže použít svou moc.\n„Najdu si způsob,“ zasyčel. „Jak mě zabít? O tom pochybuji, ale to máš jedno. Mám tady pro tebe překvapení, chceš ho vidět?“\nZasmál se. „Ale nečerti se hned. Jsem si jistý, že se ti bude líbit.“ Přešel ke kleci, kde stále ještě bylo Joshovo tělo a začal cosi mumlat. Adrien přešel blíž, takže ho mohl zřetelně slyšet. „Vrať se duše zbloudilá, vrať se zpátky do těla a přiveď toho jemuž patříš, ať světlo světa znovu spatří!“\nDo těla na zemi náhle vstoupil život. Adrien mimoděk o krok ucouvl. Nemohl uvěřit tomu, že to udělal. On ho opravdu vyvolal. Jediným důvodem proč to neudělal již on sám mnohem dřív bylo, že neznal vyvolávací formuli a neměl své schopnosti.\nVrhl se na něj. „Proč jsi to udělal?!“ zvolal a vrazil mu pěstí. Damien jen obratně uhnul. „Adriene?“ ozvalo se udiveně a mladíka to zmrazilo na místě. Velice pomalu se otočil a zadíval se na něj. Jejich pohledy splynuly v jeden a on cítil jak se celého jeho těla zmocňuje až bolestná radost.\nByl to on, přesně jak si ho pamatoval. V očích mu svítilo hřejivé teplo lásky a on se v něm celý koupal. Přešel k němu a protáhl ruku mříží, aby ho mohl pohladit po tváři. Vydechl, jak jím projel elektrizující výboj něhy.\nJosh uchopil jeho ruku do své a přitiskl se k ní. Pootočil hlavu a vtiskl mu polibek do dlaně. „Dojemné shledání,“ tleskal jim ironicky Damien. „Damiene!“ zasyčel mladík v kleci. „Pusť mě ven!“\nAdrien ho pustil a otočil se čelem k jejich společnému nepříteli. Jednu ruku však měl stále protáhnutou k Joshovi a držel v ní tu jeho. „Otevři tu klec, Damiene,“ prohodil tiše, v očích svítila prosba. „To by přeci nebyla taková zábava, ne?“ odvětil a v očích se mu rozsvítil led.\nOkamžitě mu došlo, co chce udělat. „Nedovolím ti to!“ vykřikl a ještě více se postavil před Joshe, aby ho skryl vlastním tělem a nedovolil Damienovým kouzlům proniknout dovnitř. „Víš že je to marné, Adriene. Stejně jako ty nemůžeš použít svou lykanskou moc, nemůže žádný mág z tvého klanu ublížit tobě.“\nHodil po nich obrovskou vlnu ledu a Adrien se jí pokusil zastavit svým tělem. Zastavil ji, ale… Tlumené zasténání za jeho zády ho ujistilo, že se přeci jen něco přes něj dostalo. Rychle se otočil a viděl, jak se na mladíkově hrudi pomalu rozpíjí krvavá skvrna. „Ne,“ zašeptal Adrien.\nZámek cvakl a mříž se otevřela. Rychle vkročil dovnitř a zachytil ho ve chvíli kdy se kácel k zemi. Uchopil ho do náruče. „Neopouštěj mě podruhé,“ prosil ho tiše. Josh vztáhl ruku a pohladil ho po tváři. „Jsem rád, že zemřu v tvém objetí,“ zašeptal a mírně se pousmál. „Ne! Prosím, neber mi ho znovu.“\nZ očí mu stékaly slzy, bylo mu jako by se ta nekonečně dlouhá léta vrátila a on byl opět v místnosti a bezmocně sledoval jak umírá. Teď to však mělo rozdíl. Mohl být u něj. Mohl ho ještě obejmout, políbit. Sklonil se k němu a přitiskl své rty k jeho. Opětoval polibek a zdálo se, že se usmívá.\nSvými rty vypil poslední kapku jeho tak krátkého dechu. „Odpusť,“ šeptal se slzami v očích. „Nedokázal jsem tě ochránit podruhé.“ Položil ho na zem a jemně ho pohladil. „Miluji tě, Joshi. I přesto, že uběhlo tolik let, tě miluji. Je mi líto, že jsem ti to nestihl říct ani podruhé.“\nNáhle se ho na tváři dotkl lehký vánek. Zvedl oči a viděl před sebou průsvitného světlovlasého mladíka. Na rtech mu hrál lehký úsměv a zdálo se, že jeho duše konečně našla klid. „Děkuji ti,“ zašeptal Josh a jemu došlo, že ho osvobodil tím, že mu řekl, že ho miluje. Mírně zavrtěl hlavou. Nechtěl, aby ho znovu opustil.\nPomalu se rozplynul a Adrien dál držel v náruči jeho tělo. Dopadaly na něj horké slzy a on si přál, aby ho mohly vrátit do života. Jeho duše odešla. Nebylo možné pokusit se ho znovu vyvolat.\nHalu náhle zaplnil smích. Suchý, ironický, výsměšný smích. Nebylo pochyb o tom komu patřil. Damienovi. Adrien chtěl vykřičet všechnu svou nenávist, ale mlčel. V hlavě se mu totiž zrodil plán, který rozhodně hodlal uskutečnit.\nJeště naposledy pohladil mrtvého mladíka po tváři, pak se zvedl a odešel.\nZnovu mu ho vzal. Znovu ho přinutil dívat se na to, jak umírá. A znovu v něm rozdmýchal, tentokrát ještě silněji, oheň nenávisti. Kráčel temnými ulicemi a litoval, že nemůže použít svou sílu.\nJeho srdce bylo otupělé, neschopné cokoliv cítit. Jen sžíravá touha po pomstě v něm plála s ohromující silou. Věděl, že tohle neodpustí. Nikdy.\nDorazil do svého bytu a ani se nenamáhal svléknout. Jen si sedl na postel a hleděl do prázdna. Tolik toužil se vrátit do minulosti, do té šťastné minulosti, ale vzpomínky jako by se před ním schovávaly.\nNatáhl se na postel a rozhodl se, že všechno počká do zítra.\nSe zlostným výkřikem praštil pěstí do zdi. Proč?, ptal se v duchu. Vzpomněl si na touhu, která mu projela tělem, když ho držel v náruči. Chtěl to být on sám, kdo tam leží. Bylo mu úplně jedno, že umíral. Chtěl to být on, aby mohl pocítit jeho dotek, polibek.\nSakra!, zaklel. Jak je možné, že po něm takhle toužím? Vždyť mě chce zabít. Přesto ho to neodradilo od toho, aby si představoval, jak se k němu sklání, líbá ho, laská všude po těle. Zavřel oči a plně se oddal té představě.\nPřibližoval se k němu svým krokem divoké šelmy a na rtech mu hrál mírný úsměv. On sám stál uprostřed místnosti a čekal. Konečně k němu dorazil. Natáhl ruku a jen lehce jako pírkem se ho dotýkal. Jediným prstem ho hladil po celém těle a on cítil jak se chvěje.\nPak si ho přitáhl k sobě a přisál se mu na rty. Byl to vášnivý polibek, ne takový to jemný uždibování. Propletli se a jejich těla se pohybovala ve stejném rytmu jako jazyky. Bez jakýchkoliv ohledů ho shodil na postel a sám se k němu přitiskl.\nPlenil mu ústa, zatímco z něj rychle strhával šaty. Byl před ním nahý a on si ho jen prohlížel. Rukama mu začal bloudit po těle. Nejprve po hrudi, pak stále níž a níž, až uchopil do dlaní jeho vzrušené mužství.\nZasykl, když ho obemkl prsty. Pohyboval rukou velice pomalu, jako by chtěl jeho agónii prodloužit do nekonečna. Hrál si s ním a přitom ho stále líbal na rty. Cítil jak se blíží k vrcholu a snažil se od něj odtáhnout, ale zabránil mu v tom. Jen ho začal hladit rychleji.\nAdrienovo vzrušené mužství se tisklo mezi jeho roztažené nohy a ještě umocňovalo vzrušení, které mu prostupovalo celým tělem. Prohnul se ve vrcholné křeči a vylil se mu do dlaní. Jejich oči se střetly a stříbrovlasý muž si smyslně olízl prsty, na kterých utkvělo jeho semeno.\nNatáhl ruku, aby si ho přitáhl k sobě, ale on se jen usmál a zmizel.\nDamien se probral ze své fantazie a znechuceně se zadíval na své dlaně. Jak litoval, že to nebyly Adrienovy ruce, co ho dovedly k vrcholu. Ještě chvíli zůstal naprosto vysílený ležet na posteli, ale nakonec se zvedl a šel se osprchovat. Umýval se dlouho, protože kapky vody byly tak příjemné.\nVyšel ze sprchy, padl na postel a usnul.\nDrnčení zvonku bylo neodbytné. Přehodil si přes hlavu polštář, ale dotyčný otravoval dál. Vztekle cosi zavrčel a vstal. Došoural se ke dveřím a otevřel s připravenou peprnou řečí na přivítanou. Slova mu však zamrzla na rtech, když uviděl, kdo to před ním stojí. Adrien.\nNeptal se jestli může jít dál. Prostě vešel, zavřel dveře a zůstal stát. „Co tady děláš?“ ptal se zmateně. Spánek mu ještě otupoval smysly. Vůbec se mu nelíbilo jak klidně oproti včerejšku vypadal. Určitě v tom byl nějaký fígl.\nAdrien se beze slova posadil do křesla a pohodlně se do něj rozvalil. Stále ještě mu neodpověděl na otázku a nevypadalo to ani, že se na to chystá. „Proč jsi mě vlastně kdysi zradil, Damiene?“ promluvil poprvé od chvíle kdy sem vkročil.\nPřekvapeně zamrkal. To přišel jen kvůli tomu? „Pokud si pamatuješ tak jsem ti kdysi řekl, že jsem tě miloval.“\n„Chceš mi snad tvrdit, že to bylo z lásky ke mně?“ ptal se nevěřícně. „Ne. Bylo to proto, že tvůj otec nechal zabít toho mého.“\n„Ach jistě. Chtěl abychom bojovali a přitom využili mou sílu, že? I já bych s tím souhlasil, nevím proč můj otec byl proti. To už se ale nedovíme, že? Proč by mezi námi mělo být i nadále nepřátelství. Kdysi jsme si byli blízcí jako bratři.“\nDamien se hořce usmál. „To jsme byli. Dokud se mezi nás nepřipletl Josh. Pak už jsi měl oči jen pro něj. Proč bych měl věřit, že se to najednou změnilo? Včera jsi pro něj dost truchlil.“\nPřemýšlivě si promnul bradu. „Máš pravdu. Jenže měl jsem celou noc na to, abych o tom mohl přemýšlet. A došel jsem k jednoduchému závěru.“\nNadzvedl obočí. „A to?“ optal se. „A to, že jsem si s ním jen krátil dlouhou chvíli. Byl jsem tehdy mladý a hloupý, pravda teď už jsem asi jenom hloupý, ale to je jedno,“ mávl rukou a vstal. Pomalu přešel k němu.\nVztáhl ruku a uchopil Damiena za zátylek. „Uvědomil jsem si, že tys měl být ten ke komu měl směřovat můj zájem,“ šeptal mu a přitahoval si ho stále blíž. Jejich rty se téměř střetly. „Vím, že to zní neuvěřitelně, po všech těch letech, co jsem tě pronásledoval, ale včera jsem si to uvědomil. Víš on byl ještě dítě, zatímco ty…,“ nechal větu vyznít do ztracena a přisál se mu ke rtům.\nByl to přesně ten polibek, který si včera Damien představoval. Vášnivý, náruživý, víc bral než dával. I přesto nepolevoval v ostražitosti. Ještě pořád to mohla být past. Nedokázal však odolat tomu sladkému vábení a nakonec mu vyšel vstříc.\nAdrien z něj rychle sundával oblečení a ani on se nedržel zpátky. Za chvíli proti sobě stáli nazí a hleděli si do očí. Oba byli vzrušení a těžce oddechovali. Hladili se po tělech, zkoumali jeden druhého. Jejich rty opět splynuly.\nDamien polevil v ostražitosti, protože už nebylo, jak by na něj mohl zaútočit. Nebylo jediné místo, kde by mohl skrývat zbraň. Zasténal, když ho Adrien začal líbat na krk a stále níž a níž. Jazykem obkroužil bradavku, pokračoval k pupíku, zastavil se u podbřišku.\nLíbal ho všude jen jeho vzrušení se vyhýbal. Zmapoval každičký kousek jeho stehen, plochého břicha. Vztáhl ruku a hladil ho po hrudi, stiskl mezi prsty bradavku. Druhou rukou ho hladil po zádech, zastavil se v rýze jeho zadku.\nDamien zasténal a zavřel oči, protože cítil, jak se jeho rty pomalu posouvají k jeho touhou naběhlému údu. Adrienova ruka klouzala stále níž až jí na svém těle vůbec necítil. Jeho ústa byla stále blíž…\nMísto slastného pocitu se mu do podbřišku zakousla ostrá čepel dýky. Nevěřícně otevřel oči a zadíval se dolů. Chytil se za břicho, skrz prsty mu protékala jeho vlastní dlaň.\nAdrien ho tiše pozoroval. Čekal, že se dostaví pocit zadostiučinění, radosti, dokonce snad zvráceného uspokojení, ale nestalo se. Jediné co cítil byla lítost. Nad Damienem, nad sebou samotným, nad celou touhle situací.\nMladík se zhroutil na podlahu. Stále se držel za zraněné místo a nevěřícně na něj hleděl. V očích se mu zračila hrůza. Vypadá to, že měl ze smrti velký strach. „Proč?“ vydechl tiše. „Proč? Protože jsem přísahal pomstu. Protože bych nedokázal sám se sebou žít, kdybych to neudělal. Protože jsi dokázal dvakrát zabít stejného člověka!“ slova se z něj jen sypala a on se ani nenamáhal je zastavit. „Protože ses se zvrácenou radostí díval na to jak dva lidi, kteří ti věřili, trpí.“\n„Nikdy mi nevěřil,“ skočil mu do toho slabě. „Asi věděl proč. Měl jsem ho poslechnout, ale ne já byl zaslepený tím, že jsme spolu vyrůstali.“\nDo hnědo-černých očí se začaly vkrádat stíny smrti. „Pozdravuj v pekle mého otce, Damiene,“ prohodil a opustil pokoj. Nebylo třeba se ujišťovat, že tělo na podlaze je mrtvé. Dostatečným důkazem toho byla kaluž krve a v sloup protočené oči.\nVyšel ven a zhluboka se nadechl čerstvého vzduchu. Bylo krásné letní ráno a slunce již svítilo s plnou svou silou. Zvedl hlavu a zadíval se nahoru. Věřil tomu, že někde nahoře je jeho Josh. Že někde nahoře je muž, kterému patřil celý jeho svět.\nVrátil se domů. Chvíli se rozhlížel kolem, a pak odešel. Šel na své oblíbené místo. Na nejvyšší mrakodrap ve městě.\nStál nahoře a pozoroval okolí. Byl to vskutku pozoruhodný výhled. Otočil se a posadil se na zem. Zády se opřel o zeď a zadíval se na prsten, ve kterém byla jeho moc. Oči lebky rudě žhnuly a on se mírně usmál.\nMimoděk si vzpomněl na slova Damiena: Až tě to jednou omrzí a budeš chtít skončit stačí, abys zničil ten prsten. S kouzelnou silou odejde i ta životní. Opět se usmál. Ani si nepamatoval kdy mu to řekl.\nSundal si klenot z prstu a položil si ho do dlaně. Druhou rukou uchopil dračí kámen, který mu visel na krku. Přemýšlel jestli bude stačit, když bude usilovně myslet na zničení toho klenotu.\nPouhé vroucné přání však nestačilo. Vynaložil tedy veškerou svou magickou sílu, kterou mohl používat a pevně stiskl. Tušil, že k tomuhle to bude stačit. Cítil jak se kov v jeho dlani pomalu taví a i to, že uvnitř jeho těla hoří oheň a i jeho vlastní vnitřnosti se mění na tekutou lávu. Bylo mu to jedno. Jediné na co byl schopen myslet bylo to, že se opět setká s Joshem.\nRozevřel dlaň a zahleděl se na to, co zbylo z jeho magické síly. Jen kousek roztaveného zlata. Zavřel oči a uviděl Joshe. Mírně se na něj usmíval a vypadal jako tehdy, když ho poprvé políbil. Šťastně a nádherně. Zval ho rukou k sobě a on se rozhodl ho následovat. Bylo mu jedno kam to bylo.\nVe chvíli, kdy z něj vyprchala poslední kapička jeho životní síly mu ruka s prstenem klesla k zemi. Druhá, kterou stále svíral dračí kámen, však zůstala na místě a stále pevně držela dar od jeho lásky.\nLežel pod stromem u jednoho z nespočtu horských jezer, co zde byli a v puse přežvykoval stéblo trávy. Ruce měl pod hlavou a pozoroval hvězdy. Byla krásná letní noc a jemu se nechtělo spát. Rozhodl se, že se projde a skončil tady.\nMěsíc byl v úplňku a vše se koupalo v jeho stříbrné záři. Vše v tom světle bylo krásné, ale nejvíce v něm vynikaly oči stříbrovlasého mladíka, který zde poklidně ležel a mírně se usmíval.\nNetušil, že ze stínu koruny jednoho stromu ho pozoruje další mladík. Tenhle měl hnědo-zelené oči a světlé vlasy. Chtěl seskočit dolů, přijít k němu, lehnout si vedle něj. Stejně tak ho ale chtěl jen tak pozorovat a kochat se tím pohledem.\nMěsíc ho však zradil. Osvítil ho právě ve chvíli, kdy Adrien stočil pohled jeho směrem. Už se nemohl dál schovávat, a tak seskočil dolů a pomalu se k němu blížil. Mladík na zemi se ani nehnul. Jen ho hypnotizoval těma svýma očima.\nKlekl si vedle něj a jen ho pozoroval. Vpíjeli se jeden do druhého a ani jeden nepospíchal. Věděli, jak dnešní noc skončí a chystali si to pořádně vychutnat. Nakonec to Josh nevydržel a sklonil se k němu.\nVelice jemně mu přejel přes rty. Adrien ho chtěl hned lapit svými ústy, ale zasmál se a uhnul. Natáhl ruku a začal ho hladit prstem. Jen jediným, ukazováčkem, přejížděl po jeho tváři. Laskal každičký rys jeho tváře, jež líbalo měsíční světlo.\nAdrien však nechtěl být jen za diváka. Vztáhl paži, uchopil ho za zátylek a stáhl k sobě dolů. Byli u sebe tak těsně, že se téměř dotýkali rty. Přesto se však nepolíbili. Jen si hleděli do očí. Nakonec to nevydržel, maličko zvedl hlavu a zmocnil se jeho úst.\nByl to polibek jako sama tahle noc. Žhavý, horký, intenzivní. Cítil jak jeho ruce zabloudili pod jeho košili a mírně se usmál. Jeho rty však ze svého zajetí nepustil.\nJosh mu velice pomalu rozepínal knoflíček po knoflíčku až odhalil jeho vypracovaný hrudník a ploché břicho. Přejížděl přes ty svaly dlaní a vychutnával si jen ten lehký dotyk. Odtáhl se od něj a jeho ruce nahradily rty. Laskal ho, dráždil, sem tam kousl, aby vzápětí místečko zhojil jazykem.\nZmítal se pod jeho rty a měl pocit, že exploduje jestli to neskončí. Zároveň však nic nechtěl víc než aby to pokračovalo donekonečna. Ústy bloudil stále po jeho těle a stále níž a níž až se zastavil u přezky kalhot. „Nehraješ fér,“ vydechl přerývaně. Světle hnědé obočí vyletělo tázavě vzhůru. „Jsi ještě pořád oblečený.“\nZasmál se. „Ale to ty taky,“ odvětil tiše a položil ruku na pásek. Vyčkával. Adrien nic neřekl, jen se natáhl a rozepnul mu první dva knoflíčky košile. Pak mu jí rychle přetáhl přes hlavu. „Teď je to fér?“odvětil Josh těžce, protože Adrienovy ruce bloudily po jeho hrudi, zádech. Mezi prsty sevřel bradavku a on sykl.\nAdrien pokrčil rameny. Líbilo se mu pozorovat jeho tvář. Mísilo se v ní tolik pocitů. Touha, obavy, snaha ovládnout se, smyslnost… Přejížděl mu dlaní po břiše a cítil jak se jeho svaly napínají v očekávání, že zajede ještě níž. „Pojď blíž,“ vyzval ho. „Chci tě ochutnat.“\nJosh naprosto hypnotizován jeho stříbrnýma očima ho poslechl a sklonil se. Objal ho kolem ramen a přetočil na záda. Nyní to byl on, kdo ležel na zemi a Adrien kdo udával vývoj situace. Nyní se k němu sklonil a jazykem přejel po klíční kosti. Jemně polaskal malou jizvu nad pravou bradavkou, pak vzal do úst i to touhou nateklé poupě. Sykl a mírně se prohnul.\nJemně ho kousl a vzápětí přejel jazykem. Zabořil mu ruce do ramen, ale on pokračoval. Přesunul svou pozornost na druhou bradavku a věnoval ji stejnou pozornost jako její stejně vzrušené sestře. Jazykem zajel do důlku v pupík, obkroužil lem kalhot. Josh se pod ním svíjel stejně jako on před chvíli.\nI on se zastavil na přezce a tázavě se na něj zadíval. „Není to fér. Když to uděláš budeš to ty, kdo zůstane oblečený.“\nMírně se usmál. Chytil ho za ruku a pomohl mu si sednout. Položil mu jeho ruce na svůj opasek a své na ten jeho. „Takhle to bude fér, ne?“ zašeptal, když je začali rozepínat oba najednou. Přikývl.\nSeděli v měsíčním světlem jak jé pán Bůh stvořil a jen se prohlíželi. Zkoumali pohledem každičký detail svých těl, aby ho vzápětí nahradili rukama. Josh do něj jemně strčil a on přistál na zádech jak dlouhý tak široký.\nPropaloval ho svým hnědo-zeleným pohledem a jemu tělem projížděly vlny slasti. Sklonil se k němu a začal svou pouť tam kde skončil. Jemně ho políbil na podbřišek, jazykem si prodral cestičku ke stehnům.\nPomalu se vracel nahoru a přitom jakoby nic zavadil jazykem o jeho vzrušené mužství. Adrien sykl a vpletl mu ruce do vlasů. Nevěděl jestli mu tím chtěl zabránit aby pokračoval nebo ho k tomu naopak přinutit.\nNemusel ho pobízet dvakrát. Jemně obkroužil jeho špičku a pak ho vzal celého do úst. Vzrušením se mu zatmělo před očima. Snažil se ho pojmout co nejhlouběji a odměnu mu byly jeho tiché slastné vzdechy.\nSál ho a přitom si rukou hrál se jeho varlaty. Začal proti němu pohybovat boky, ale on ho zastavil tím, že mu je přidržel druhou rukou. Byl bezmocný. Využil toho a velice jemně do něj vsunul jeden prst.\nCítil jak ztuhnul, a tak okamžitě přestal. Dál ho však laskal ústy. Zkusmo pohnul prstem a když zaslechl zasténání usmál se. Po chvíli přidal ještě jeden a pohyboval s ním ve stejném rytmu jako ho sál.\nAdrien cítil, že se blíží jeho vyvrcholení a tak se pokusil odtáhnout. Josh to pochopil a přestal. „Chci… chci taky,“ vyrazil ze sebe namáhavě. Zavrtěl hlavou. „Později.“ Maličko se nadzvedl a přiblížil se k němu svým vzrušením.\nMaličko ztuhnul. „Bojíš se, Adriene?“ optal se tiše s pohledem upřeným do jeho očí. Viděl v nich strach, ale přesto se musel zeptat. Váhavě přikývl. „Trošku,“ zašeptal. Pohladil ho po tváři. „Nikdy bych ti neublížil,“ ujistil ho. „Já vím.“\nJosh se k němu sklonil a políbil ho. Ve stejnou chvíli do něj začal pronikat. Bolelo to, ale nevydal ani hlásku. Konečně cítil, jak ho celého naplnil a nevydržel to. Zasténal. Konejšivě ho hladil po hrudi a líbal. „Za chvíli to přejde,“ ujišťoval ho, i když si tím sám až tak jistý nebyl.\nVůbec se nehýbal. Jen jeho rty se pohybovaly na těch Adrienových. Mladík pod ním se zkusmo pohnul. „Už je to dobré,“ vydechl a znovu nadzvedl boky. Usmál se mu do úst a začal se pohybovat.\nNejprve pomalu, chtěl si vychutnat ten nádherný pocit toho spojení. Vklouzl rukou mezi jejich těla a začal ho hladit. Sladili spolu své pohyby. Tempo se zrychlovalo přímo úměrně s jejich touhou.\nNa tělech se leskl pot, v očích se zračila vášeň, těla volala po naplnění. Adrien ho hladil po zádech, jemně kousal do ramene, občas pevně zaťal ruce do jeho kůže. Sjel rukou až k jeho zadku a přitiskl si ho tak ještě víc k sobě a tudíž i do sebe.\nPohyby se zrychlily. Ještě pár přírazů a postavy na zemi se vzepjaly v slastné křeči. Cítil jak do jeho těla proudí horký proud a své vlastní semeno na svém těle. Nevadilo mu to. Jen si vychutnával pocit naplnění, který mu prostupoval každičký nerv.\nJosh se na něj vysíleně zhroutil a vzápětí se chtěl odtáhnout, ale zabránil mu v tom. „Ještě chvilku,“ zašeptal a dál si vychutnával jejich spojení. „Jsem na tebe moc těžký,“ vydechl. Adrien se jen uchechtl. „Jsi minimálně o deset kilo lehčí než já. Prosím, nech mě ještě chvilku snít.“\nZavrtal se mu tedy do ramena a klidně oddechoval. Hladil ho po zádech a jemně kousal do ramene. Bylo mu tak nádherně. Nepředstavoval si, že to poprvé bude takhle nádherné. I když tohle předčilo všechny jeho představy.\nNakonec se od něj přeci jenom odtáhl. Vstal a Adrien se zachvěl, jak ho náhle ta žhavá noc zastudila. To bylo proto, že ho přestal zahřívat. Sledoval jak bere svou košili a trhá ji na plátno. Přešel k jezeru, namočil hadřík ve vodě a vracel se zpět.\nAdrienovi náhle vyschlo v krku, když viděl jeho nádherné tělo potřísněné svým semenem v odlesku měsíčního světla. Jako by mu četl myšlenky, s potutelným úsměvem došel až k němu, klekl si vedle něj a jemně ho otřel. Chtěl pak to samé udělat i sobě, ale zastavil ho.\nPosadil se a sám se ujal tohoto úkolu. Mazlivými pohyby z něho smýval stopy jejich milování. Josh mu nakonec musel zastavit ruku, protože ta se nebezpečně blížila tam kam neměla. Nevině se na něj usmál. Zavrtěl hlavou a podal mu kalhoty.\nRychle se oblékli, ale vracet se jim nechtělo. Adrien se opřel zády o kmen stromu a poklepal na místo před sebe. Josh si sedl. Objal ho kolem ramen a přitáhl si ho k sobě. Seděl mu mezi nohama.\nSpolečně sledovali hvězdy. „Tak kterápak se ti zalíbila?“ zašeptal mu po chvíli Adrien do ucha. „Ta co právě padá,“ odvětil on tiše. „A přál sis něco?“ Kývl. „A co?“\n„Aby tohle trvalo do nekonečna. A nikdy to neskončilo.“\n„Tak to se dá zařídit,“ odvětil tiše a políbil ho do vlasů.\nPo chvíli je oba zmohla příjemná únava po milování a usnuli si v náručí…\n(keishatko (www.keishatko.blog.cz), 26. 2. 2011 1:07)\npo prvý krát mi došli slová...fakt nádhera...ešte stále sa vydýchavam...zabudla som totiž prijímať kyslík ako som to hltala očami :D\n(akyra, 5. 2. 2009 18:17)\nsouhlasím se všema jelikož vše bylo řečeno\n(Yoshitsune-Kun, 31. 12. 2008 16:06)\nNo to bylo...bylo...Naprosto neuvěřitelný\n(zlatáhlava, 17. 11. 2008 22:26)\ntak tohle je něco, ten popis jako kdyby sama autorka něco podobného zažila. Je to no, nepopsatelné.....\njen tak dál holka\n(Yuiko, 26. 3. 2008 20:46)\nSouhlasim s Amandou.Já u toho chvílema brečela.Bylo to prostě nádherný :)\n(Amanda, 26. 3. 2008 19:14)\nAch jo,mě už fakt došly slova chvály.Je to prostě krásný :)\n(E..., 28. 2. 2008 22:44)\ntéda a á fakt nevěřila, e by tohle mohlo skončit šťastně! ale vzhledem k tomu, že jdu spinkat..balzám na dušičku, vážně\n(Tigie, 14. 2. 2008 12:58)\nTo se mi moc líbilo! Sice jsem byla ke konci vyděšená, ale zachránilas to. Díky, miluju happy endy\n(Neli, 10. 2. 2008 20:53)\nKrásná povídka. Smutná ale moc dojemná. Konec opravdu vynahrazující tu smrt. Jen tak dál!\n(Mája, 10. 2. 2008 12:37)\nNádherné,to je nádherné. Já nevím co říct,vlastně to skončilo dobře, shledali se opět spolu,ale chudák Damien. Dělal všechno pro lásku a své chyby si neuvědomil.\nNádherná povídka, moc...\n(Jane, 10. 2. 2008 12:16)\nto bylo nádherný, jsem dojatá opravdu sse ti to mooooooooooooooooc povedlo.\nJe to naprossto nádherně napsaný.No a ten konec opravdu dojemné zakončení. :) :)\n(laliloo, 9. 2. 2008 22:24)\nbůůůůůůůůůůůůůůůůůůůů bylo to moc moc krásný. Připomnělo mi to jednu knihu co jsem četla. Škoda, že museli umřít, ale ten konec všechno vynahradil. Já vím, já vím chválím asi každou povídku, kterou si přečtu, ale když vy všichni tak krásně píšete - až to člověka dohání k breku. Jen tak dál\n(Eisei, 9. 2. 2008 19:28)\nHodně zajimavé. Umíš vážně dobře psat.\n(Ibi, 9. 2. 2008 18:38)\nAch jo!!! mit tvuj talent tak asi skacu radosti z aljasky az na sibir ^^ je to nadherny, dokonaly, prekrasny a muzu rict jenom - tesim se na dalsi ^~\n(Idril, 9. 2. 2008 17:48)\nTak to je nádhera.Vážně se ti to moc povedlo.\n"fnuk,fnuk"Já teda zas tak často u povídek nebrečím,ale u tohodle jsem řvala jak raněné zvíře."fnuk,fnuk"\nJsi vážně skvělá.Už se těším na další tvou povídku. :-) Jůůů a mám první koment.:-)


Originální asijské omáčky skladem. Asijské potraviny online. - Thai Dancer\nOriginální asijské omáčky - Thai Dancer\n49 Kč550 Kč\nLongan omáčka s thajským kořením 150 ml\n56 Kč (37,33 Kč/100 ml)\nVýborná jako dip nebo dressing\nThai Dancer Mangosteen Chilli omáčka 150 ml\n67 Kč (44,66 Kč/100 ml)\nČerná Chilli Omáčka Sladká 300 ml\n69 Kč (23 Kč/100 ml)\nVýborná Sladká Chilli omáčka vhodná především na červené maso.\nČerná Chilli Omáčka Sladká 730 ml\n166 Kč (22,73 Kč/100 ml)\nChilli omáčka na jarní závitky 300 ml\nThajská Chilli omáčka na jarní závitky.\n622 Kč (12,44 Kč/100 ml)\n540,87 Kč bez DPH\nSladká Chilli omáčka ve výhodném Gastro balení\nTamarindová Pasta 485 g\n100 Kč (20,61 Kč/100 g)\nTamarind je luštěnina sladko-kyselé chuti.\nTamarindová Pasta 250 g\n66 Kč (26,40 Kč/100 g)\nThai Dancer Citrónová Chilli omáčka s Koriandrem 300 ml\n110 Kč (36,66 Kč/100 ml)\nHotová omáčka s úžasnou lehkou chutí koriandru, limetky a chilli papriček.\nCitrónová Chilli omáčka 300 ml\n72 Kč (24 Kč/100 ml)\nIdeální na grilované nebo smažené kuře\nRychlé info M.Trv. 08/2023\nThajská zázvorová omáčka 300 ml\n68 Kč (22,66 Kč/100 ml)\nTuto aromatickou omáčku oceňují především v Thajsku.\nSladká Ananasová Chilli omáčka 150 ml\n66 Kč (44 Kč/100 ml)\nLimetková Chilli omáčka s medem 150 ml\n64 Kč (42,66 Kč/100 ml)\nRychlé info M.Trv. 01/2023\nOstrá Chilli omáčka 735 ml\n99 Kč (13,46 Kč/100 ml)\nOstrá Chilli omáčka\nSojová omáčka Teriyaki 300 ml\nTradiční omáčka Teriyaki od firmy Thai Dancer\nRychlé info M.Trv. 04/2023\nPepřová Omáčka na Smažení 300 ml\n62 Kč (20,66 Kč/100 ml)\nTuto aromatickou omáčku oceňují v Číně a Thajsku především milovníci pikantní kuchyně.\nSladká Chilli omáčka Light 300 ml\n56 Kč (18,66 Kč/100 ml)\nSladká Chilli omáčka se sníženým obsahem cukru\nThai Dancer Česneková Marináda s medem 300 ml\nTradiční česneková marináda s medem na maso\nSukiyaki Omáčka Kantonský styl 300 ml\n70 Kč (23,33 Kč/100 ml)\nSukiyaki je tradiční japonské jídlo z hovězího masa\nOmáčka Sukiyaki Thajský styl 300 ml\nChilli omáčka na plody moře 300 ml\nVýborná Chilli omáčka na plody moře\nChilli Omáčka Česneková 300 ml\n59 Kč (19,66 Kč/100 ml)\nČesneková Chilli omáčka\nChilli Omáčka Sladká 735 ml\n93 Kč (12,65 Kč/100 ml)


Senát odmítl povolit kontaktní norování\n17. ledna 2008 - Senát odmítl znovu povolit kontaktní norování, při němž by lovečtí psi v rámci výcviku mohli přijít do přímého kontaktu s lovenou zvěří. Nyní je liška ve cvičné noře od psa oddělena mřížkou, která brání vzájemnému napadení obou zvířat. Změnu tohoto stavu prosadili poslanci do vládní novely zákona na ochranu zvířat proti týrání, vzhledem k postoji Senátu budou mít možnost své rozhodnutí přehodnotit.\nPro pozměňovací návrh, který by zachoval bezkontaktní norování, bylo 36 senátorů, proti jen 3 z přítomných 58 členů horní komory. 19 senátorů se zdrželo hlasování. Hlasování senátorů ZDE.\nMístopředseda Senátu Jiří Liška: “V přímém rozporu s ústřední myšlenkou tohoto zákona, kterou je ochrana proti týrání zvířat, a to je pro mě nepochopitelné, se do zákona opět po letech vrací možnost výcviku, toho bezkontaktního výcviku psa na jiném živém zvířeti. Tato změna je pro mě nepřijatelná, nejen tedy proto, že my lišky si musíme pomáhat, ale především proto, že tento způsob výcviku je pro obě zvířata, a já musím říci, že samozřejmě daleko víc pro lišku než pro psa, přinejmenším stresující záležitostí, často spojenou s bolestí a se zraněními.\nVím, že tento poslanecký návrh byl přijat přes odmítavé stanovisko a navíc je tento způsob výcviku v rozporu s Evropskou dohodou o ochraně zvířat v zájmových chovech, kterou Česká republika přijala. O tom se zde také vůbec nemluvilo. Tato dohoda platí v naší republice od března 1999. Nepatřím mezi ty, kteří pro svoji argumentaci často a rádi uvádějí evropské předpisy, ale v tomto případě jsem přesvědčen, že schválením této změny jdeme nejen proti duchu zákona, tedy proti ochraně zvířat, ale porušíme i přijaté dohody. Jediným řešením podle mého názoru je vypustit ze zákona možnost výcviku loveckého psa na živém zvířeti a vrátit tak výcvik do současné podoby, která je podle mého názoru zcela dostačující".\nSenátorka Soňa Paukrtová: „Pane předsedající, pane ministře, dámy a pánové. Já bych ráda podpořila návrh pana místopředsedy Lišky. Velmi sdílím to, co tady říkal a myslím si, že výcvik loveckých psů, který byl vřazen v Poslanecké sněmovně, skutečně jde proti duchu zákona. Navíc riskujeme to, že se dostaneme do rozporu s mezinárodními smlouvami, s evropskou smlouvou, kterou je Česká republika vázána. A jsem si prostě jista, že je třeba pozměňovacím návrhem výcvik loveckého psa ze zákona vypustit.“\nNezávislý senátor Martin Mejstřík uvedl, že mřížka zamezovala stresování a zranění nejen lovené zvěře, ale také psů. "Historicky byl lov o něčem jiném, nyní je to čistě sportovní disciplína, nejedná se o zajištění obživy," upozornil. „Tento argument bych coby člověk konzervativní a člověk, který má rád historii, rád vyslyšel, ale v tomto případě nemohu, protože si myslím, že tady bychom měli\nPodle novelizace, kterou v prosinci schválila Sněmovna, by měli lovečtí psi opět moci při výcviku přijít do kontaktu s lovenou zvěří. Dosud je přitom liška ve cvičné noře od psa oddělena mřížkou, která chrání obě zvířata. Pro umožnění kontaktního norování byla mírná nadpoloviční většina poslanců. Nejhlasitěji proti návrhu vystoupili zejména poslanci ze Strany zelených. "Spíš by se to mělo jmenovat zákon na týrání zvířat," řekl tehdy Novinkám poslanec SZ Přemysl Rabas."Pes se vytáhne z nory, do něj bude zakousnutá liška. Hodí se pak do sudu s vodou, aby se od sebe odtrhli. Liška se tak používá opakovaně," popsal postup Rabas. "Jestli tohle není týrání zvířat, tak se ten zákon může zrovna zrušit," popsal. ctít vyšší princip, než je historie.“\n3 senátoři, kteří souhlasí s výcvikem:\nJosef Vaculík, ( KDU-ČSL)\n"Já jsem s tím ztotožněn, protože se jedná\no staletou tradici výcviku loveckých psů\na myslím si, že není adekvátní důvod tuto praxi měnit".\nIng. Václava Domšová, (BEZPP)\n"Dnes plénum Senátu odmítlo změnu, podle které by byl znovu umožněn při výcviku loveckých psů přímý kontakt psa s liškou. Já jsem hlasovala proti tomuto návrhu a upřímně s ním nesouhlasím. Norování přeci nejsou žádné veřejné zápasy lišek se psy, jde o systematickou přípravu loveckého psa, který pak až v praxi v přírodní noře mnohdy pozná, že liška skutečně kouše. Sama jsem kdysi v mládí se svým jezevčíkem norovala a jsem přesvědčena, že nešlo o týrání (ani lišek, ani psů). V době pravidelného očkování lišek proti vzteklině pomocí návnad nedecimuje stavy lišek tato nákaza, liška nemá v přírodě přirozeného nepřítele, dnes je mnohde přemnožena a je potřeba její stavy regulovat. Jak jinak zvýšit stavy drobné zvěře? Myslím si, že pes nezvyklý přímého kontaktu se škodnou, je pak v přírodě proti lišce v nevýhodě. Norování je mysliveckou tradicí a pokud u ní je zachována lovecká etika, nedochází k týrání. Pevně věřím, že, tak jak si to jindy většinou nepřeji, Poslanecká sněmovna tento senátní pozměňovací návrh nepřijme a přímý kontakt při norování v umělé noře bude znovu povolen".\nNávrh zákona, kterým se mění zákon č. 246/1992 Sb., na ochranu zvířat proti týrání, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 634/2004 Sb., o spr ávních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů\nVzkaz panu senátorovi Vaculíkovi: Zvyk lidi smíří s jakoukoli krutostí. George Bernard Shaw\nVzkaz paní senátorce Domšové: Seznam lidí, kteří byli kápy mysliveckého svazu vyhlášeni za škodnou: rozmáhajicí se pěší turisté, cykloturisté, motokrosaři, běžkaři, pejskaři, houbaři, jezdci na koních a ekologičtí aktivisté. (Zdroj Lidovky)\nMyslivec: "Rys je škodná. Jedna taková potvora potřebuje dva tisíce hektarů. Dříve jsme ročně museli odevzdávat dvě stě osmdesát až tři sta dvacet kusů srnčí zvěře. Dnes zastřelí myslivci na stejném území sotva třicet kusů"\nzoolog: "Z odborného pohledu žádná užitečná ani škodlivá zvířata prostě neexistují".


LG G2 na Slovensku získává aktualizaci na Android 5.0.2 Lollipop - Svět aplikací\nDomůNovinkyLG G2 na Slovensku získává aktualizaci na Android 5.0.2 Lollipop\nLG G2 na Slovensku získává aktualizaci na Android 5.0.2 Lollipop\nNo konečně! Nový Android 5.0.2 Lollipop pro mobilní telefon LG G2 konečně zavítal i na území Slovenska. Na dostupnost očekávaného systémového updatu u našich východních sousedů upozornil server mojandroid.sk.\nPětkový Android, který byl představen loni na podzim, přináší na LG G2 řadu vylepšení. Výraznými změnami prošla notifikační lišta, nabídka naposledy spuštěných aplikací, ale také barevné provedení systému. Přibyly nové animace, přechody a aplikace po novém mění barvu oznamovací lišty.\nNovinkou je také běhové prostředí ART, které nahradilo Dalvik a zapomenout nesmíme ani na Project Volta, který je navržen tak, aby přístrojům šetřil baterii.\nZkrátka, smartphone LG G2 by měl být po aktualizaci o něco svižnější než doposud.\nJaké jsou vaše zkušenosti s „pětkovým“ Androidem?\nPředchozí článekKe stažení: Aplikace Mapy Google a Google Now s transparentní notifikační lištou\nDalší článekRuská vláda vyvine svůj vlastní mobilní operační systém


Přihlašovací systém | Pódiové skladby\nPrůběžné pořadí týmůVýsledky Jičín 19.3.2022Výsledky Kutná Hora 9.4.2022Výsledky Hradec Králové 8.5.2022Výsledky Náchod 14.5.2022Výsledky Poděbrady 29.5.2022\nVýsledky z roku 2016 Výsledky z roku 2017 Výsledky z roku 2018 Výsledky z roku 2019 Výsledky z roku 2021\nDůležité: Informace o nakládání s osobními údaji\nPostup - Přečtěte si níže uvedená pravidla přihlašování a až pak registrujte klub. Na E-mail Vám přijde heslo, se kterým se můžete do systému přihlásit přes formulář vpravo nahoře. Po přihlášení můžete přidávat skladby a jejich soutěžící a přihlašovat je na jednotlivá soutěžní kola.\nPokud budete mít jakýkoliv technický problém či dotaz, pište na bat@it4sport.cz\nS dotazy na pravidla se obraťte na pořadatele závodů.\nZde zadaný název klubu bude na diplomech, zvolte název rozumně dlouhý.\nDůležité informace k používání přihlašovacího systému\n1) Vaše registrace klubů z minulých let byly zachovány i se soutěžícími. Pokud nemáte přihlašovací údaje, použijte stránku zapomenuté heslo.\n2) Soutěžící jednotlivých skladeb zadejte včetně náhradníků. Věkový průměr se počítá ze všech soutěžících.\n3) Přihlášky i odhlášky skladeb můžete měnit až do uzávěrky před jednotlivými závody, přesto však přihlašte skladby na plánované závody co nejdříve, ať mají pořadatelé představu o účasti. Pokud se budete dohlašovat po uzávěrce závodu, budete platit vyšší startovné.\n4) Až do 20:00 dne před závodem můžete nastavovat, kdo ze soutěžících pojede na závod.\n5) Do systému se nahrává hudební doprovod skladby ve formátu MP3. S sebou na závody si přivezte zálohu na flashdisku. Soubor můžete nahrát do 20:00 dne před závodem.\n6) Každý klub by měl být registrován jen jednou. Pokud z nějakého důvodu potřebujete mít klub rozdělen na více registrací, tak jen v případě, že jednotlivé registrace nebudou mít žádné společné soutěžící.\n7) Po uzávěrce daného závodu již není možné se přihlásit ani se odhlásit přes tento systém. V obou případech to musíte řešit přímo s pořadatelem závodu.\n8) Startovné pro rok 2022: a) platbou přes účet do termínu uzávěrky přihlášek - 170 Kč/osoba (do tohoto termínu musí být platba připsána na účet) b) platba na místě - 300 Kč/osoba. Při připsání platby na účet po termínu uzávěrky již neplatí snížená sazba a na místě je nutné nutné doplatit rozdíl do vyšší sazby.


Vystoupení v poslanecké sněmovně Září 2017 | Jana Lorencová\nPane předsedající, kolegyně a kolegové, já si zde dovolím říct svůj názor na celou tu záležitost, které tady věnujeme tolik času dneska. Podle mne jde o jedinou věc, o nic jiného - o to, že by mohlo dojít k přetnutí penězovodů, penězovodů, které tady tečou od začátku 90. let k jednotlivým osobám a hlavně do politických stran. Zároveň s příchodem Babiše do této Sněmovny došlo k riziku, k velkému nebezpečí, že se ty penězovody, to odkud a kam ty peníze tečou, že budou přetnuty, že se ustřihnou. To je to riziko, pro které je potřeba zabít Babiše.\nPane předsedající, kolegyně a kolegové. Pokud by Čapí hnízdo, ta kauza Čapí hnízdo byla jednou z desítek, které tato sněmovna měla dávno řešit nebo vydávat někoho ke stíhání, asi by celé hnutí ANO a možná celá Poslanecká sněmovna zvedla ruku pro vydání těch, kteří se na té kauze nějakou formou podíleli.\nProtože to je ale vytržená jedna kauza z miliard, ze stovek miliard, které tady odešly - a můžete se - a zvláště ODS, tam je to hlavně určeno - stovky miliard díky zákonům přijatým touto Sněmovnou a navrhovaných z 90 % reprezentací ODS. Řada těch kauz je dnes promlčena. Ale podívejme se alespoň trochu do té minulostí na kauzu líh. Od začátku roku 1990 sem tekl nezdaněný líh až do doby, než začali umírat lidé. A pak se najednou z kauzy nezdaněný líh stala metanolová kauza. Ale pořád to byl ten samý líh a pořád ty peníze někam tekly.\nBohužel je to všechno už zřejmě promlčené, takže o podrobnostech se dá hovořit jen velmi málo. Já už k tomu asi příliš mnoho příležitostí mít nebudu. Dnes mě zaráží ta vzácná jednota, se kterou tato Sněmovna - je to z té Sněmovny přímo cítit - s níž přistupujete k likvidaci těch dvou kolegů poslanců.


Ministr obrany Vondra zaslepen nenávistí | VIP blogy známých osobností Vaše Věc\nPokud si nestranný pozorovatel pustil nedělní diskusní pořad Otázky Václava Moravce, musel se ptát, jestli ministr obrany A. Vondra myslí svá slova vážně. Když se ho moderátor zeptal, co říká na to, že ministerstvo vnitra a zpravodajci jednoznačně konstatovali, že není možno podat návrh Nejvyššímu správnímu soudu návrh na pozastavení činnosti KSČM kvůli nedostatku relevantního materiálu, a že by takový petit neměl šanci, ministr odpověděl jasně, že ministerstvo vnitra nepochopilo zadání vlády a že postupovalo špatně. Vondra odmítl tento závěr akceptovat, spíš bychom měli říci politickou zakázku vlády, na zbavení se jednoho ze svých politických soupeřů. Je tento postup vlády ještě demokratický a v souladu s dobrými mravy?\nDomnívám se, že nikoliv, je za hranou demokratických mantinelů. Vondrova posedlost zákazem či pozastavením činnosti komunistické strany již překročila veškeré myslitelné meze. Jedná se zde o jasnou politickou zakázku, což Vondra vlastně přiznal, a do níž byli zainteresováni kromě ministerstva vnitra i tajní zpravodajci, kteří měli ,,na povel" dodat nějaký zajímavý kompromateriál, nejlépe ten, kdy komunisté hovoří o svržení kapitalistického režimu revoluční cestou, jenž ovšem sám o sobě nemůže vést k zákazu strany zvolené v demokratických svobodných volbách. Mimochodem tato strohá věta leží v žaludku pánům Vondrům a Štětinům nejvíce a hlavně kvůli ní by měli zřejmě komunisté přejít do ilegality. Strana by musela podle dikce ústavy a příslušných zákonů bezprostředně ohrožovat demokracii v zemi a její pozastavení je až nejzazším, krajním prostředkem. Jak to ale vypadá, tak komunistobijce Vondru ani tento ,,nesplněný stranický" úkol nezastaví a trvá si dál na své ničím podložené argumentaci.\nJiž samotný fakt, že v demokratickém státě vláda úkoluje ministerstvo vnitra a zpravodajské služby, aby jí dodaly takový materiál, který by jednoznačně vedl k pozastavení či rozpuštění politického subjektu, je skandální. Zavání to stejnými praktiky z období let 1945 - 1948, kdy komunistické ministerstvo vnitra vedené radikálním komunistou V. Noskem fabrikovalo fantastické konstrukce mající zdiskreditovat nekomunistické strany, především národní socialisty. Pokud je nemělo, tak si je jednoduše vymyslelo.\nVondra nemůže pochopit, že materiály, jež by měly naději na úspěch, prostě neexistují. Ty, co jsou k dispozici, nemají takovou sílu na to, aby mohly způsobit pozastavení činnosti komunistů. Vondra stále argumentuje zákonem č. 198/1993 Sb. o protiprávnosti komunistického režimu, který však není standardním zákonem i podle renomovaných právníků (např. T. Sokol), protože nemá normativní povahu, ale ideologickou. A týká se jiné strany než KSČM, která je sice pokračovatelkou KSČ, ale na bázi kontinuity a diskontinuity. Je smutné, že ministr obrany se zřejmě nikdy nepoučí a bude svůj marný boj se zlými komunisty vést dál. Přitom ODS, jejímž je Vondra dlouholetým členem, má sama do demokratičnosti daleko. Ruší místní organizace, které si na lokální úrovni dovolily utvořit koalici s komunisty, i v případě, kde se jedná o člověka, který byl do takové spolupráce za komunisty delegován, a který tedy není členem KSČM. Ruší snad komunisté své organizace za spolupráci s ODS? Nikoliv, protože komunisté jsou pragmatičtí, ne ideologičtí. Vlády na místní úrovni by měly přece být o praktických a užitečných krocích, nikoliv o exaltované ideologičnosti, jak to vidíme u ODS.\nVondra a celá vláda chce chronickým a neúspěšným bojem proti KSČM zakrýt ve skutečnosti svou neschopnost, obří personální skandály a nepopulární ,,reformy". Jde tedy především o kouřovou clonu, jak odvést pozornost jinam. Je zajímavé, že boj proti komunistům není prakticky vůbec (pozitivně) reflektován v naší společnosti, lidi toto téma prostě přestalo zajímat. Hlavně je zajímá, jak úspěšně přežít nekompetentní a neodborné kroky této vlády bez co nejmenší úhony. Vondra svůj donkichotský boj proti KSČM sice povede se svými souvěrci až do úplného ad absurda, nicméně rozumní lidé vědí, že nemá šanci, a že se ještě více stává směšným.\nUvidíme, jestli třeba za pár let někdo nepodá návrh na pozastavení činnosti ODS za korupční veleskandály, propadlé miliardy a ,,dalíkovské" praktiky, kterým se v ODS stále dobře daří...\nKlíčová slova: korupce, ODS, vláda Petra Nečase, Vondra\nAntonín Moskalík - 22.11.2011 10:01.\nDoslova antikomunistickou posedlost naší vládnoucí trojkoaliční mafie se jeví již zbytečné komentovat. Tato již svým činěním dostatečně všem občanům dala najevo, že jí jde toliko o zachování svých mocenských pašalíků. ODS samozřejmě ani náhodou neuvažuje o vypsání vnitrostranického referenda ohledně vypuštění slova demokratická ze svého názvu.\nJan Novotný - 21.11.2011 08:18.\nAsi by mělo být dnes aktuálnější téma soudní zrušení ODS za korupce, protože tolik afér, v jakých jela a jede dnes tato strana, nikdy komunisté za celou svoji historii neměli (dokonce snad žádnou obdobnou aféru historie nezaznamenala). Navíc pan ministr Vondra je v této oblasti přímo ukázkový exponent, takže od něho to opravdu sedí.\nVladimír Štingl - 21.11.2011 09:07.\nPane Duchoslave, velmi výstižné. Dovolím si komentovat a upozornit na další MOŽNOSTI A VARIANTY. Ty jsou stejně nebezpečné jako je žlučovitý, zlý a velice nebezpečný "AROGANT - KŘIVOHUBÝ ŽABÁK"..... To je dEMOKRAT s "vytříbeným vkusem" pro zneužívání moci a postavení, které získal jen díky svému "backingu".... od koho a odkud, nechám na úvaze Vás i komentujících - pokud budou..... Dle mého názoru velice nebezpečný člověk, s velikou a hyperarogantně zneužívanou mocí. Jak komentoval ENTROPU Černého a kolik stála - výsměch, jak komentoval PROMOPRO - výsměch, naprosto netečný k nějakým "přiblblým" výběrovým řízením - výsměch......, a to jsou pouhá "šidítka", která "omylem pronikla" na veřejnost. Nečekejme nic, co by mohlo být ku prospěch občanů této země. Naprosto užasle jsem zíral (zjevně jako Vy) s jakou drzostí v pohodě přizná, jak se zneužívají tajné služby a jak i o kreaturním karieristovi Kubicem řekne, že je "neschopný" a takhle ne, KSČM je prostě nezbytné zlikvidovat - z nařízení VONDRY, resp. vlády BaKaNe. A TO JE TEN OKAMŽIK , který je z hlediska SUVERENITY PROJEVU VONDRY děsivý.\nPředstavuji si totiž, že KSČM prostě ZAKÁŽÍ A TO PŘED VOLBAMI - je jedno kterými.... Na "levici" zůstane osamocená, neustále kompromitovaná a napadaná "antikomunistická" ČSSD....domníváte se, že levice vyhraje volby??? Stačí "nahradit" LEV, ČSNS "ztráty"....NE!!! Protože v "pravodolnímhornímstředu" (nikoliv časově, ani prostorově..) se objeví "náhradník" za VeVerky, třeba strana A. Babiše a bude se POKRAČOVAT v devastaci života "běžných" občanů. JSEM PŘESVĚDČENÝ, ŽE JDE O SNAHU LEVICI "PODŘÍZNOUT", protože ´v České kotlině a Moravské zemi nelze očekávat razanci ŘEKŮ, která, bohužel, zatím nevedla a evidentně nepovede k sebemenšímu postihu, potrestání nebo NÁHRADĚ ŠKOD ZPŮSOBENÝCH ŘECKU KONKRÉTNÍMI LIDMI.... KÉŽ BYCH SI MOHL BÝT JISTÝ, ŽE pouze blábolím, fabuluji a je to 100% mimo jakoukoliv realitu... Vondra, chce návrh, jak ZLIKVIDOVAT KSČM - dnes, koho zítra...????? Klidně to "plivne" do pléna.... Zmiňovaný "komunistobijec" ze stáje KSČ Štětina, to je jen "smrduté čurdí" v zablácené škarpě, který se jako mnoho dalších vyvezl s "přiboudlinou"....\nVondra, samozřejmě, velice dobře chápe, že kompromitující materiály není ani absolutní HUJER schopen dodat, on mi jako hňup nepřipadá, ten jde za ÚKOLEM a to bez pravidel a ......\nVONDRA v žádném případě není "IDEALISTA" donkichotského typu, to je tvrdý a bezohledný, nebezpečný pragmatik. Cítí se absolutně neohrozitelný, jako ti před ním...... Jak se mohl "disident" ocitnout ve straně jako je ODS???\nNebo, že by se "obával", aby to s ohledem na náladu v této společnosti "blbě" nedopadlo?? Myslím, že zatím se tento arogantní suverén neobává.....\nČemu věřit, komu věřit, kam to vše směřuje....??? Kdo zná odpověď....???


První zprávy - Domácí - Švédský tisk už se znepokojením sleduje úmrtnost na koronavirus\nZatímco se donedávna švédský tisk vyjadřoval chvalitebně, ba i s nadšením ohledně strategie Stockholmu vůči koronaviru, dnes ho charakterizuje jedno slovo – znepokojení.\n17. května 2020 - 07:20\nŠvédská strategie po několika měsících pandemie nevypadá nijak zvlášť úspěšně: pouze pět zemí je před touto zemí z hlediska úmrtnosti na koronavirus v populaci, píše Aftonbladet.\nPodle švédské publikace, i když tato čísla nemusí naznačovat, že mírný přístup Stockholmu k infekci je zásadně nesprávný, Švédsko jednoznačně nedokázalo chránit svou starší populaci.\nVšechny země se snaží najít nejlepší strategii pro boj s koronavirem. V současné době nikdo nemůže říci, která opatření z dlouhodobého hlediska budou nejúčinnější při snižování počtu obětí a případů infekce při současném zachování maximálního ekonomického potenciálu. Ať už je to jakkoli, jen čas ukáže skutečnou účinnost strategií různých zemí, uvádí Aftonbladet.\nKaždá země by však měla neustále vyhodnocovat svůj vlastní přístup k koronaviru a přemýšlet, zda potřebuje nějaké úpravy.\n„Bohužel, po několika měsících, musíme připustit, že švédská strategie nevypadá nijak zvlášť úspěšně. Pokud jde o úmrtnost obyvatelstva, před námi je pouze pět zemí. Belgie, Španělsko, Itálie, Velká Británie a Francie jsou jedinými zeměmi, kde je úmrtnost vyšší než ve Švédsku,“ konstatují noviny.\nŠvédsko vykazuje horší výsledky než Spojené státy americké a Brazílie, země, o nichž se obecně věří, že na pandemii reagovaly pozdě. Zároveň jsou věci ještě horší ve srovnání s Jižní Koreou, Japonskem a Německem, které zvolily přístup, který je kombinací jak tvrdých opatření, tak opatření ve švédském duchu.\nSrovnání se zbytkem skandinávských zemí se Švédsko také nemá čím chlubit: zahynulo v něm třikrát více lidí než v celém regionu. „Okamžitě vyvstává otázka: Proč se to stalo?" reaguje Aftonbladet.\nOdpověď na tuto otázku bohužel pravděpodobně nebude jistá - můžeme pouze spekulovat.\nWelt: Mýtus švédského ráje uprostřed pandemie koronaviru\nDá se učinit přirozený závěr, že se jedná o měkčí izolační strategii, která není založena na donucení, ale na uvědomělosti občanů, pokud by to nebylo kvůli tomu, že všechny země, které mají před sebou Švédsko, pokud jde o úmrtí na jednotku populace, šly na mnohem tvrdší opatření. V tomto ohledu není možné s jistotou tvrdit, že by u Švédska došlo k výraznému zlepšení, pokud by se spoléhalo na donucení a uzavření ekonomiky, tvrdí list.\nNavíc švédský model, který je jak chválen, tak je mu i nadáváno, se ve skutečnosti příliš neliší od toho, co je v jiných státech. Jedním z mála skutečných rozdílů je, že se švédské střední školy se během pandemie nezavřely. Přičemž Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí poznamenalo, že při kontrole koronaviru se uzavření škol ukázalo jako neúčinné, tvrdí list.\nŠvédská vláda tvrdí, že jedním z důvodů vysoké úmrtnosti je selhání důležité části švédské strategie, konkrétně ochrany starších lidí. 75% úmrtí COVID-19 se vyskytlo v domovech s pečovatelskou službou nebo u těch lidí, o něž se někdo staral doma. „Může to být důležité částečné vysvětlení," věří Aftonbladet.\nMnoho zemí nemohlo zastavit šíření viru mezi staršími, ale Švédsko zde vykázalo extrémně špatné výsledky. Jedním z důležitých důvodů je to, že mnoho lidí pracujících v domácí péči to dělá dočasně. Jejich pracovní poměr nelze označit za udržitelný a z finančních důvodů si nemohou dovolit zůstat doma, i když nejsou nemocní. To vše překrývá nedostatek osobních ochranných prostředků.\nJak již bylo zmíněno, je příliš brzy na to, abychom dosáhli výroku o úspěšnosti strategií různých zemí. Situace se může začít vyvíjet podle předpovědí některých švédských odborníků, kteří tvrdí, že jiné země, které přijaly přísnější opatření, ve skutečnosti pouze zpomalily šíření infekce a postupně Švédsko dohoní. Je proto možné, že švédská strategie ve vzdálenější budoucnosti ukáže nejlepší výsledky.\nSoučasnou situaci lze také vysvětlit skutečností, že Švédsko zasáhlo mnoho případů infekce kvůli hromadným výletům lidí během prázdnin na konci zimy. Možná mělo Švédsko podniknout rychlejší opatření ke kontrole infekce, připouští deník.\nPokud předpokládáme, že se vakcína proti koronaviru objeví před koncem roku (což je nepravděpodobné), budou země, kterým se podařilo omezit šíření infekce, zřetelně ve výhodném postavení, protože dokázaly zachránit více lidí než Švédsko.\n„Čím déle Švédsko neklesne ze svého současného šestého místa, pokud jde o úmrtnost na milion lidí, tím obtížnější bude pro švédskou vládu ospravedlnit současnou strategii. A s tím bude vláda zpětně nést velkou odpovědnost,“ dodává Aftonbladet.\nŘešení Klause staršího,jak by vyřešil tento komunistický odeesácký pravičácký kapitalistický prognosti...\nŘešené Klause staršího,jak by vyřešil tento komunistický odeesácký pravičácký kapitalistický prognosti...\ntyto privilegované VŠ politické pravicové kapitalistické ústavní činitele zločince např. jmenované od ...\nZprávy Bild: Signál SOS - Merkelová varuje před „hrozivou situací“! Politika Bratislava za svoji samostatnost může děkovat Senegalcům Byznys Nejlepším suchým bílým vínem se ve Francii stalo moravské Chardonnay! Regiony V Českém Brodě bude k dispozici další odběrové místo Sport Profesionální soutěže ve fotbale se zatím nerozehrají. Kdy se tedy začne hrát?


Hotely – Crowley Vale | Hotels.com\nHotely ve městě Crowley Vale\nHotely – Crowley Vale\nHledat hotely – Crowley Vale\nZobrazit hotely ve městě Crowley Vale na mapě\nPředstavujeme destinaci Crowley Vale\nHotels.com vám pomůže najít ty nejlepší hotely ve městě Crowley Vale.\nAbychom vám pomohli najít ideální hotel a pokoj v destinaci Crowley Vale, zjedodušili jsme porovnávání hotelů, mezi nimiž najdete i naše nejoblíbenější hotelové řetězce. Nejoblíbenějším z hotelů ve městě Crowley Vale je momentálně Room Motels Gatton, který si jen za poslední hodinu rezervovalo 25 zákazníků.\nPři rezervaci na webu Hotels.com zároveň sbíráte noci do věrnostního programu Hotels.com Rewards. Členství je zdarma a registrace trvá jen dvě minuty. Členové získávají za každých 10 noclehů jednu noc zdarma.* I krátký víkend ve městě Crowley Vale se tak může stát vaším prvním krokem k získání noci zdarma.\nProč rezervovat ubytování ve městě Crowley Vale na webu Hotels.com?\nU nás najdete ideální hotel pro každou příležitost a ve městě Crowley Vale budete mít na výběr z 4 hotelů. Porovnejte si hotely v našem pohodlném a rychlém vyhledávači a pak můžete filtrovat podle následujících kritérií:\n- Část města Crowley Vale\n- Turistické atrakce v destinaci Crowley Vale\n- Podrobná mapka znázorňující polohu hotelu a okolní dopravní infrastrukturu i turistické atrakce ve městě Crowley Vale


Měšec.cz » Spotřebitel » Rodičovský příspěvěk můžete pobírat dva, tři nebo čtyři roky\nV průběhu následujících týdnů by měly obdržet všechny matky (příp. otcové) pobírající rodičovský příspěvek informační dopisy z Ministerstva práce a sociálních věcí s novými formuláři žádosti o rodičovský příspěvek dle nového systému, který začne platit 1.ledna 2008. Rodič si musí vybrat, zda bude doma s dítětem dva, tři nebo čtyři roky. Existují tedy tři nové varianty a podle toho, jakou rodič zvolí, bude dostávat i výši rodičovského příspěvku.\nPři zrychleném čerpání do dvou let věku dítěte dostane 11 400 Kč měsíčně, avšak tato varianta je možná pouze pro rodiče, kteří před odchodem na mateřskou měli mzdu alespoň 16 400 Kč měsíčně, tedy denně činila jejich mateřská 380 Kč. Tato skupina rodičů tak obdrží rodičovský příspěvek v celkové výši 216 tisíc korun. Klasické čerpání do tří let věku dítěte přinese rodičům 7 600 Kč měsíčně, celkem za dobu jeho pobírání 235 600 Kč. Rozhodne-li se rodič být s dítětem doma do 4 let jeho věku, bude mu náležet rodičovský příspěvek ve výši 7 600 Kč měsíčně do 21 měsíců věku dítěte, dále pak do 4 let bude pobírat 3 800 Kč. Celkem tak dostane 224 600 Kč. U dětí dlouhodobě zdravotně postižených a dětí dlouhodobě těžce zdravotně postižených má nárok rodič na částku 7 600 Kč měsíčně až do sedmi let věku dítěte.\nJaké možnosti tedy mají rodiče dětí narozených před 1. lednem 2008?\nRodič, pečující o dítě, které bude 1. ledna 2008 mladší 22 týdnů se může rozhodnout mezi rychlejším, klasickým či pomalejším čerpáním rodičovského příspěvku. Rodič, pečující o dítě, které bude 1. ledna 2008 mladší 21 měsíců a starší 22 týdnů (resp. 31 týdnů u dětí narozených současně), má dvě možnosti, buď si zvolí klasické nebo pomalejší čerpáním rodičovského příspěvku. Rodič, pečující o dítě, které bude 1. ledna 2008 starší 21 měsíců a mladší 3 let věku, bude pobírat rodičovský příspěvek v základní výměře 7 600 Kč do 3 let věku dítěte a následně rodičovský příspěvek ve snížené výměře 3 800 Kč do 4 let věku dítěte. A konečně rodič pečující o dítě, které bude 1. ledna 2008 starší 3 let, bude pobírat rodičovský příspěvek ve snížené výměře do 4 let věku dítěte.\nRodičovský příspěvek se vyplácí vždy na nejmladší dítě v rodině, ikdyž mají rodiče více dětí do čtyř let věku. Rodina tedy dostává pouze jeden rodičovský příspěvěk. Pokud se ale v rodině narodí další dítě, začne rodič pobírat příspěvek od začátku. Je to jediný případ, kdy lze zvolenou variantu změnit. Je důležité si tedy uvědomit, jak dlouho chce být rodič doma a jaké jsou jeho plány v zaměstnání. Jakmile se totiž pro některou z variant rozhodne, nemůže své rozhodnutí více měnit.\nStále oblíbenější kreditní karty


Shirtinator - Balík je TU!\nNedávno jsem vám psala článek o stránce Shirtinator.cz, no a jelikož už mi objednávka dorazila domů, mám tady pro Vás recenzi na tričko, které jsem si sama na této stránce vytvořila. Nejspíš si nechám vytvořit ještě mikinu.. :)\nK nápisu asi nemusím nic dodávat ne?\nTeď už k vlastnostem trička:\n- Mám velikost S (jsem hrozně malá), délkou mi vyhovuje, mám ho akorát trochu těsné přes prsa, ale to se dá přežít.. U příští objednávky si tedy vezmu o velikost větší.. :D\n- Jediné co mě trochu překvapilo/zklamalo byla barva nápisu, vybrala jsem si růžovou, jelikož se mi to na šedém podkladu velmi líbilo a ve skutečnosti je nápis tmavě červený až taková burbundy barva. Vím že na internetu a v počítači barvy obvykle vypadají jinak, ale to nevadí. Ve výsledku to není až tak špatné i když červená není moje oblíbená barva.


Apartmány Alpik – eko ubytování u jezera Bohinj • Objevuj Slovinsko\nObjevuj Slovinsko > Ubytování > Apartmány Alpik\n1/53: Apartmány Alpik\n2/53: Apartmány Alpik\n3/53: Apartmány Alpik\n4/53: Apartmány Alpik v zimě\n5/53: Apartmán 1 - podkrovní ložnice\n6/53: Apartmán 1 - podkrovní ložnice\n7/53: Apartmán 1\n8/53: Apartmán 1\n9/53: Apartmán 1\n10/53: Apartmán 2\n11/53: Apartmán 2\n12/53: Apartmán 2\n13/53: Apartmán 2\n14/53: Apartmán 3\n15/53: Apartmán 3\n16/53: Apartmán 3\n17/53: Apartmán 3\n18/53: Apartmán 4\n19/53: Apartmán 4\n20/53: Apartmán 4\n21/53: Apartmán 4\n22/53: Apartmán 5\n23/53: Apartmán 5\n24/53: Apartmán 5\n25/53: Apartmán 5\n26/53: Apartmán 5\n27/53: Apartmán 5\n28/53: Apartmán 5\n29/53: Apartmán 5\n30/53: Apartmán 5\n31/53: Apartmán 5\n32/53: Apartmán 6\n33/53: Apartmán 6\n34/53: Apartmán 6\n35/53: Apartmán 6\n36/53: Apartmán 6\n37/53: Apartmán 6\n38/53: Apartmán 7\n39/53: Apartmán 7\n40/53: Apartmán 7\n41/53: Apartmán 7\n42/53: Apartmán 7\n43/53: Apartmán 7\n44/53: Apartmán 7\n45/53: Apartmán 7\n46/53: Apartmán 7\n47/53: Balíček s ochutnávkou místních specialit.\n48/53: Balíček s ochutnávkou místních specialit.\n49/53: Apartmány Alpik\n50/53: Apartmány Alpik\n51/53: Apartmány Alpik\n52/53: Apartmány Alpik\n53/53: Apartmány Alpik\nOchutnávka místních specialit v ceně\nUkanc 85, 4265 Bohinjsko jezero, Slovinsko\nApartmány Alpik se nacházejí na konci Bohinjského jezera v nově zrekonstruovaných apartmánových domech v alpském stylu. Moderní koncept apartmánů je založen na principu maximální šetrnosti k životnímu prostředí. K tomu přímo vybízí poloha uprostřed Triglavského národního parku, v obklopení vrcholky Julských Alp.\nPoblíž apartmánů se nachází nejen přírodní turistické zajímavosti, ale i zimní ski areál Vogel. Návštěva Apartmánů Alpik je tak možná po celý rok.\nPřímo u apartmánů se nachází soukromé parkoviště a samozřejmostí je i bezplatná Wi-Fi.\nK dispozici je celkem 7 apartmánů pro 2–7 hostů. Elegantně zařízené apartmány s převládajícími prvky dřeva dokonale korespondují s okolním alpským prostředím. Apartmány disponují pohodlnou manželskou postelí. Některé apartmány mají možnost přistýlky na rozkládacím gauči nebo klasickém jednolůžku.\nVšechny apartmány mají vybavenou kuchyň s indukční deskou, troubou a lednicí, některé i s myčkou. Apartmány mají vlastní koupelnu se sprchovým koutem a většina má vlastní balkon či terasu.\nVe všech apartmánech je pro hosty k dispozici vlastní vybavená kuchyně. Ta obsahuje lednici s mrazákem, indukční desku, troubu s grilem, u některých apartmánů je možné využít i myčku. Součástí vybavení je samozřejmě i všechno potřebné vybavení. K dispozici je také rychlovarná konvice a kávovar.\nUbytovaní hosté mohou po příjezdu ochutnat místní speciality. Největší specialitou je Bohinjský sýr. V samotném okolí jsou i další možnosti, kde ochutnat místní vyhlášené gastronomické výrobky.\nK ceně ubytování je také možné si přikoupit snídani (30 €/2 os.).\nOd Apartmánů Alpik je Bohinjské jezero vzdálené jen několik desítek metrů. Nedaleko leží i vodopád Savica. Za návštěvu stojí návštěva triglavských jezer na planině nad jezerem.\nV širším okolí můžete navštívit pohádkové jezero Bled se skalním hradem a ostrovem.\nNedaleko od Apartmánů Alpik se nachází spodní stanice lanovky ke skiareálu Vogel, která je provozována i v létě.\n2+1 149–230 € za apartmán/noc\nPodkrovní ložnice s manželskou postelí a možnou přistýlkou, obývací pokoj s jídelním stolem, rozkládacím gaučem a kuchyňským koutem, koupelna se sprchovým koutem, balkon.\n3 149–240 € za apartmán/noc\n2 99–159 € za apartmán/noc\nLožnice s manželskou postelí, obývací pokoj s jídelním stolem, rozkládacím gaučem a kuchyňským koutem, koupelna se sprchovým koutem.\n4 159–250 € za apartmán/noc\nLožnice s manželskou postelí, ložnice se dvěma oddělenými postelemi, obývací pokoj s jídelním stolem, rozkládacím gaučem a kuchyňským koutem, koupelna se sprchovým koutem, panoramatické okno, krb.\n6 299–370 € za apartmán/noc\nTři podkrovní ložnice s manželskými postelemi, podkrovní koupelna se sprchovým koutem, obývací pokoj s gaučem, jídelna, kuchyň s myčkou, spodní koupelna se sprchovým koutem, velká terasa, krb.\n2 159–230 € za apartmán/noc\nLožnice s manželskou postelí, obývací pokoj s rozkládacím gaučem, kuchyň s jídelním stolem, koupelna se sprchovým koutem, balkon.\n3 159–240 € za apartmán/noc\nLožnice s manželskou postelí a možnou přistýlkou, obývací pokoj s jídelním stolem, krbem, rozkládacím gaučem a plně vybaveným kuchyňským koutem, koupelna se sprchovým koutem, vanou a pračkou, terasa.\n199 € 159 € 169 € 149 € 230 €\n189 € 159 € 159 € 149 € 240 €\nApartmán 3 (2 os.)\n119 € 99 € 109 € 99 € 159 €\n199 € 169 € 189 € 159 € 250 €\nApartmán 5 (6 os.)\n350 € 310 € 330 € 299 € 370 €\nApartmán 6 (2 os.)\n189 € 159 € 169 € 159 € 230 €\nApartmán 7 (3 os.)\n179 € 159 € 169 € 159 € 240 €\nCeny jsou uvedeny za apartmán za noc pro daný počet ubytovaných osob.\nMinimální počet nocí: v hlavní sezóně 5 nocí\n1. 4. – 30. 6. 2022\nRegistrační poplatek: 3,95 €/osobu/pobyt\nZávěrečný úklid: 45 €/pobyt\nSnídaně: 30 €/ pro 2 osoby\nDalší osoby na přistýlkách: příplatek 15 €/noc\nVyužití pračky: 15 €\nAquapark Bohinj: 10 %\nBalíček s ochutnávkou místní speciality: součástí ceny ubytování.\nRezervace je možné bezplatně zrušit 14 dní před příjezdem.\nPři zrušení méně než 14 dní předem: storno poplatek ve výši 100 % ceny rezervace.