TIPY DENÍKU: V sobotu proběhnou Chotýšanské slavnosti - Benešovský deník\nTIPY DENÍKU: V sobotu proběhnou Chotýšanské slavnosti\nPřijďte o víkendu na tradiční votickou pouť, Chotýšanské slavnosti nebo Hradozámeckou noc. A nezapomeňte - dobrou náladu s sebou!\nNačerpejte inspiraci na víkend s našimi tipy! | Foto: Eva Kovaničová\nKDY: 31. srpna, 18:00\nPřijďte do Sázavského kláštera v poslední červencovou sobotu s programem zejména pro rodiny s dětmi v rámci Hradozámecké noci 2021: Večer a noc u sv. Prokopa v Sázavském klášteře. Připraven bude volný, pro děti i tak trochu dobrodružný program v interiérech bývalého klášterního obydlí s možná trochou jemné hudby s nasvětlenými částmi a s pátrací hrou. Nemusíte se upínat k pevném u začátku programu, klášter bude otevřen v jistém časovém rozmezí kdykoliv. Návštěva bude současně vhodná i pro ty z vás, kterým nestačil nebo nestačí čas pro detailní prohlídky expozicí s průvodcem. Budete moci stihnout vše, co jste jindy nestihli nebo jen chcete zakusit jinou atmosféru, než přes den. Připraven budou i indicie k pátrání a možná i poklad nebo dárek. Program je vhodný zejména i pro rodiny s dětmi nebo i pro ty, kteří přijdou jen meditovat, odpočinout si od světského ruchu nebo v klidu poznávat.\nDuchovní zážitek i skvělá zábava. To je tradiční votická Porcinkule\nKDY: 1.srpna, 11:00\nPro tradiční votickou pouť Porcinkule našli letos pořadatelé termín v neděli 1. srpna. Začne v 11 hodin dopoledne mší svatou v Kostele sv. Františka z Assisi, pak se odebere průvod se sochou Panny Marie k Mariánskému sousoší. Odpoledne bude již plné hudby, tance a zábavy na Komenského náměstí. Od čtrnácté hodiny zahraje jihočeská dechová hudba Libkovanka, nebude nouze ani o bohatý výběr občerstvení a dobrého pití. V sobotu i v neděli budou pro návštěvníky připraveny různé atrakce. Přijďte se zabavit a třeba vystřelit růži z papíru.\nSnímek přiblíží geniálního malíře\nKDY: 31. července, 20:00\nZ ráje na Tahiti a Markézách až do nejslavnějších muzeí v amerických metropolích. Příběh geniálního malíře i životního rebela Paula Gauguina přibližuje snímek Gauguin na Tahiti – ztracený ráj, který Letní kino Sokol v Českém Šternberku uvede v sobotu 31. července. Nezkrotná touha po svobodě přivedla talentovaného umělce až na druhý konec světa, aby nakonec zemřel všemi opuštěný v odlehlé vesnici Hiva Oa. Jeho odkaz nyní uchovávají nejslavnější muzea světa – Metropolitní muzeum v New Yorku, Institut umění v Chicagu, Národní galerie ve Washingtonu a Muzeum výtvarného umění v Bostonu.\nChotýšanské slavnosti nabídnou dechovku i rock. A také výuku žonglování\nKDY: 31. července, 17:00\nSdružení přátel Chotýšan připravilo na sobotu 31. července v areálu fotbalového hřiště Chotýšanské slavnosti. Nebude chybět dechová hudba kapely Triton, Sabina Ludányiová či rock pop 80' a 90' let v podáni Arény. Návštěvníky zabaví kouzelník Martin Hruška, artisté cirkusu Jung, pouťové atrakce, nebo soutěž o nejlepší moučník či výuka žonglování. Vstupné je od 15 let 130 korun.


Římskokatolická farnost Švihov - Pastorace - Farní listy - Farníček 7/06 - 18. června 2006\nÚvod › Pastorace › Farní listy › Farníček 7/06 - 18. června 2006\nFarníček 7/06 - 18. června 2006\nDiskusní večírek se bude tento měsíc konat v sobotu 24. června od 19.30 – 21.30 hod. v prostorách fary. Téma setkání: Učíme se na vlastních chybách??? Setkání je otevřené každému! Další setkání se bude konat v září!\nPoutní bohoslužba ve Vřeskovicích bude sloužena v sobotu 24. června od 17.00 hod.\nKoncert skupiny „ZEBEDEUS“ se bude konat v neděli 25. června od 16.30 hod. v zámecké kapli Nejsv. Srdce Ježíšova v Červeném Poříčí při příležitosti poutní slavnosti. Během koncertu bude posvěcený prapor obce! Ve dnech 24. a 25. 6. probíhá mimořádné otevření prostor státního zámku Červené Poříčí. Během prohlídky uvidíte postupně obnovující-rehabilitující se zámecké interiéry, lapidárium vytvořené z unikátní galerie českých panovníků - sochařské výzdoby nádvoří, části rozsáhlé barokní interiérové výzdoby a to vše za výkladu o historii Červeného Poříčí a zámku.\nSbírka na potřeby křesťanské televize „Noe“ se bude konat v našich kostelech v neděli 25. června během bohoslužeb. Ze sbírky, která proběhla v kostelech 28. května naše farnost odeslala na potřeby diecéze 1.500 Kč.\nNa výlet do Horšovského Týna srdečně zveme 1. července: - pro cyklisty (pouze pánové) sraz v 9.00 hod. u kostela sv. Václava ve Švihově; - pro ostatní (doprava vlastní) setkání v restauraci "Šumava" na náměstí v Horšovském Týnu ve 12.00 hod.; od 13.00 hod. prohlídka zámku a hradu; odjezd z H. Týna v 15.00 hod., předpokládaný návrat do Švihova pro cyklisty v 17.30 hod.\nPoutní slavnost ke cti sv. Petra a Pavla v Dolanech se bude konat v neděli 2. července. Začátek v 9.30 hod. slavnostní Mší svatou, po které bude následovat pohoštění pro všechny poutníky. Tento den se ruší ostatní bohoslužby v naší farní oblasti!\nPoutní bohoslužba ke cti sv. Prokopa bude sloužena v Nezdicích v neděli 2. července ve 14.00 hod.\nNa slavnost sv. Cyrila a Metoděje 5. července srdečně zveme na bohoslužbu od 14.00 hod. do chudenického kostela. Po bohoslužbě pro naši farnost je připravena zvláštní prohlídka chudenického zámku. Úterní mše svatá v Chudenicích se ruší!\nFarní dovolená se letos uskuteční v Klenčí pod Čerchovem v termínu 6. – 11. srpna. Ubytování – soukromého rázu - je zařízeno v budově fary v ceně 50Kč/os./noc. Přihlášky (jméno, příjmení, telefon, nevratná záloha 150 Kč/osobu) prosím odevzdávat nejpozději do konce června u P. Adama. Stravování budeme zajišťovat samostatně ve společenské kuchyni nebo v místních stravovacích zařízeních.\nNedělní setkávání farníků každou druhou neděli v měsíci bude pokračovat znovu od měsíce října.\nPouť k P. Marii Klatovské:\n- pátek 7. července v kapli Zjevení P. Marie - "Chaloupka" od 17.30 Růženec a Mše sv.\n- sobota 8. července v kostele Narození P. Marie (arciděkanský) :\n9.30 - Adorace Nejsv. Svátosti;\n10.30 - Přednáška: "Historie jezuitského řádu v Klatovech" - P. Miroslav Herold, SJ;\n11.00 - Koncert folklorních souborů;\n12.00 - Chvíle pro tichou modlitbu - přestávka na oběd;\n13.30 - Duchovní slovo: "Spiritualita sv. Ignáce" - otcové Tovaryšstva Ježíšova;\n14.15 - Modlitba růžence - vede Mariina Legie;\n15.00 - Poutní mše svatá (Mons. Diego Causero, apoštolský nuncius v ČR\na Mons. František Radkovský – biskup diec. plzeňské);\n16.30 - Průvod městem s obrazem Panny Marie Klatovské;\n18.30 - Koncert křesťanských písní a spirituálů - skupina „Zebedeus“;\nSvátost smíření: 10.00 - 12.00 a 13.00 - 14.30 hod. v jezuitském i arciděkanském kostele\n- neděle 9. července v kostele Narození P. Marie (arciděkanský) od 9.30 modlitba růžence a v 10.00 poutní mše svatá (s novokněžským požehnáním)\nNa operu „NABUCCO“ srdečně zveme 21. července. Odjezd autobusu z dolního náměstí ve Švihově v 17.10 hod.. Cena vstupenky 400 Kč + 200 Kč autobus. Přihlášky u P. Adama Lodka. Akce se koná v rámci festivalu „Loketské kulturní léto“. Předpokládaný návrat po půlnoci.\nPoutní zájezd na Svatou Horu je plánovaný na sobotu 26. srpna. Svou účast hlaste (jméno příjmení, číslo telefonu), prosím do konce července. Příspěvek na autobus cca 150 – 200Kč.\nBohoslužba s Benediktem XVI. bude sloužena v úterý 12. září od 10.00 hod. na Islinger Feld v Regensburgu. Všichni zájemci o účast na této bohoslužbě se musejí bezplatně přihlásit prostřednictvím farního úřadu nebo jiné pověřené organizace nejpozději do 20. června. Klatovský vikariát bude mít rezervovaných 50 vstupenek pro zájemce o společnou dopravu autobusem. Kromě jízdy autobusem, který bude vyjíždět mezi 3.00 a 4.00 hod. ráno, třeba počítat s cestou pěšky o délce 1 až 2 hodin podle místa parkování. Hlaste se, prosím, nejpozději do 15. července.\nPrázdninové setkání mládeže klatovského vikariátu se bude konat v Plánici v termínu 29. srpna – 1. září. Na setkání srdečně zve Magda Skalová. P. Adam Lodek a P. Josef Frelich. Na setkání je možno přijet i na jeden nebo dva dny. S sebou, prosím, vezměte karimatky, spacáky, přezůvky, oblečení do přírody i do tělocvičny. Příspěvek na ubytování a jídlo 400 Kč. Přihlášky nejpozději do 15. srpna u P. Adama Lodka.\nMohamedáni proti "Šifře" – Pákistánská vláda se rozhodla zakázat promítání "Šifry": je "rouhavá a uráží křesťanskou menšinu", říká se v jejím prohlášení . Ministr kultury Ghulam Džamál řekl: "Islám nás učí respektovat všechny proroky a Ježíš Kristus je prorok, kterého všichni muslimové velmi uctívají. Jakýkoli útok na něho nebo ponížení jeho osoby je třeba odmítnout." Rozhodnutí vlády je reakcí na protesty křesťanského společenství, které tvoří jen 2,5 % populace. Promítání filmu bylo také zakázáno v indickém státě Andhra Prádeš: je to už sedmý spolkový stát, který "Šifru" zakázal. Indická cenzurní komise přitom ponechala na místní správě, zda film zakáže nebo ne. Vyžádala si nicméně, aby produkční společnost Sony umístila na začátek filmu upozornění, že jde o "smyšlenku bez jakékoli historické hodnoty". Zdroj: Res Claritatis - Asia New 6. 6. 2006


Kapitán americké armády: Partnerství mezi ČR a USA je ohromně silné - Deník.cz\nKapitán americké armády: Partnerství mezi ČR a USA je ohromně silné\nLiberec /ROZHOVOR/ - Děláme to, co někteří lidé chtěli, jedeme domů, říká kapitán David Engoran, který včera navečer dorazil s první částí amerického konvoje do libereckých kasáren 6. října\nDěláme to, co někteří lidé chtěli, jedeme domů. Kapitán David Engoran slouží na evropské misi americké armády už čtvrtým rokem. | Foto: Deník/Karel Pech\nMladý kapitán David Engoran nebyl po náročné cestě Polskem unavený, naopak měl dobrou náladu a těšil se na volný večer ve městě. V exkluzivním rozhovoru pro Deník vysvětlil, co jednotky dělaly v Pobaltí a jak probíhal přesun zpátky na německou základnu.\nMůžete vysvětlit, co přesně americká armáda v Pobaltí dělala?\nNaše armáda se právě vrací ze severního Polska, kde jsme prováděli misi Atlantic result, která trvala celkem 3 měsíce. Americké jednotky „předváděly" munici a techniku našim aliančním spojencům.\nČeho jste za tři měsíce mimo základnu v Bavorsku dosáhli?\nBylo to náročné, ale naše mise se už pomalu chýlí ke konci. Navíc bylo velice přínosné, že jsem mohli cvičit s našimi polskými spojenci a dalšími jednotkami z NATO. Měli jsme možnost se zapojit a spolupracovat s místními.\nJak dlouho už sloužíte v Evropě? Jak vaše působení tady hodnotíte? Jste spokojen?\nJsem v Evropě už tři a půl roku. Je to zajímavé. Moc se mi to líbí. Lidé jsou příjemní.\nSetkal jste se během přesunu s negativními reakcemi na přítomnost americké armády?\nPotkali jsem zvlášť v Čechách několik lidí s nápisy: Jděte domů! To je ale přesně to, co děláme, jedeme domů na základnu. Nejvážnější co se nám stalo, bylo, když se nám jeden muž snažil dát pivo a nepovedlo se mu to. Celý náš přesun od Baltu zpátky do Německa byla skvělá zkušenost. Ukázalo to naši schopnost, rychle a efektivně se přesouvat přes hranice a našim spojencům z NATO jsem dokázali, že dokážeme dobře a efektivně manévrovat. Navíc jsme využívali skvělé komunikace a spolupráce s polskou, estonskou, litevskou a samozřejmě českou armádou, se kterou udržujeme skvělé partnerství.\nJak velkou silou disponuje vaše základna v Bavorsku? Kolik vojáků tam je?\nMáme tam celý regiment. Řekl bych, že je to několik tisíc lidí.\nPozoroval jste nějaký rozdíl v zemích, kterými jste projížděli?\nVe všech velkých městech přicházeli lidé a vítali nás. Jakmile jsme se ale začali blížit k českým hranicím, viděli jsme lidi, jak čekali podél silnic a cest a byli hrozně natěšení, aby nás pozdravili a zamávali americkou, polskou nebo českou vlajkou.\nJaký je to pocit, vidět lidi v Evropě, jak vás vítají s americkou vlajkou?\nNebylo to jen kvůli tomu, že jsme Američani, ale také to ukázalo, jak silné partnerství máme uvnitř NATO.\nCo myslíte, že bylo hlavním důvodem, že lidé vydrželi celý den čekat v dešti na váš příjezd? Byla to otázka USA nebo Rusko?\nMyslím si, že ne. Spousta z nich nebude nikdy znát moje jméno, ale důležité je, co naše přítomnost symbolizuje. Partnerství mezi Českou republikou a Spojenými státy je ohromně silné a to ve spoustě lidech vzbuzuje silné emoce.\nJak dlouho jste vlastně na cestě?\nAsi 3 a půl měsíce. Poslední zastávka v Polsku byla úžasná. Měli jsme skvělou příležitost seznámit se s místní jednotkou, poznat místní a seznámit se s jejich kulturou. Doufám, že budeme mít dnes stejnou příležitost v Liberci.\nCo máte v plánu? Budou mít vojáci rozchod a pustíte je na pivo?\nTěšíme se, že vyrazíme do města. Pít nemají zakázáno, ale pohlídám si vojáky, kteří zítra budou řídit.


Škoda Transportation dodá tramvaje do finského Tampere :: Vlaksim_team\nÚvod > Škoda Transportation dodá tramvaje do finského Tampere\nŠkoda Transportation dodá tramvaje do finského Tampere\n- Transtech Oy, dceřiná firma společnosti Škoda Transportation, byla vybrána jako dodavatel tramvají pro nově budovanou trať ve městě Tampere. Třetí největší finské město získá v první fázi patnáct až dvacet moderních tramvají ForCity Smart Artic. Zakázka zahrnuje také desetiletý servis vozidel a opci na dalších až 46 tramvají s možností prodloužení údržby vozidel až o třicet let.\n„Vozidlo pro Tampere vychází z velké části z know-how, které jsme budovali při vývoji vozidel pro hlavní město Helsinki. Rozhodnutí města Tampere nás těší, a potvrzuje, že jsme zvolili moderní, avšak prověřené technické řešení v kombinaci s atraktivními komerčními podmínkami. Ve výběrovém řízení jsme uspěli v těžké konkurenci etablovaných výrobců kolejových vozidel. Nová tramvaj se bude vyrábět v závodě společnosti Transtech ve Finsku. Finální podpis smlouvy lze očekávat po schválení městským zastupitelstvem města Tampere, které zasedá 24. října,“ doplňuje Zdeněk Majer, viceprezident Škoda Transportation a předseda představenstva Transtech Oy. Hodnota kontraktu závisí na konečném objemu objednaných vozidel a pohybuje se mezi 3,2 až 3,8 milionu € za jednu tramvaj.


Vztah s pacientem může mít léčebný dopad. Snažím se být empatická, říká onkoložka Tesařová | Radiožurnál\nVztah s pacientem může mít léčebný dopad. Snažím se být empatická, říká onkoložka Tesařová\nVideo of Petra Tesařová: Vztah s pacientem může mít léčebný dopad. Snažím se být empatická\nHosty Lucie Výborné byly onkoložka Petra Tesařová a její pacientka paní Jiřina\nPaní Jiřině byla diagnostikována rakovina. Má za sebou výkon, po kterém se seznámila s paní docentkou a nastoupila chemoterapii. „Při první dávce to bylo příšerné. Nečekala jsem, že mi bude až tak špatně,“ vzpomíná paní Jiřina. A paní docentka ji doplňuje: „To, co se stalo paní Jiřině, není obvyklé. Umíme předcházet nežádoucím účinkům, máme účinné podpůrné terapie.“ Ta ulevila i paní Jiřině.\nJak se srovnat s diagnózou? „Když mi poprvé řekli diagnózu, brečela jsem v parku. Ta panika je hrozná. Pak jsem hledala, kam se obrátit. Pomohla mi i rodina,“ vzpomíná. Každý, kdo onemocní rakovinou, řeší otázku, jak to sdělit svým nejbližším. „I když mám dospělé děti, říká se to blbě. Nejhorší jsou rodiče,“ říká paní Jiřina.\nPodle docentky Tesařové se tato zpráva dá říct dětem jakéhokoli věku. „Některé pacientské organizace, které se věnují této problematice, například Mamma HELP. Existuje také zajímavý komiks určený pro děti mladšího školního věku, což je cesta, jak se děti mohou o nemoci schůdnou cestu něco dozvědět.“\nKromě zvládnutí počátečních obav je podle obou žen důležitá důvěra k lékaři. „Paní docentce bezmezně věřím. Když je důvěra v lékaře, všechno funguje lépe,“ myslí si paní Jiřina a docentka Tesařová ji doplňuje: „Ne vždy se podaří, aby důvěra přetrvala. Snažím se, abych měla dost empatie a pochopila, co ode mě pacient očekává.“ Vztah s pacientem podle ní může mít léčebný dopad.\nNicméně jsou i tací, kteří chemoterapii odmítají. Podle docenty Tesařové na to mají pochopitelně nárok. Sama ovšem varuje: „Málokdo si uvědomuje, že onkologie je akutní obor. Když se propásne čas, kdy se dá choroba léčit, může člověka připravit o život.“ Váhání a zkoušení alternativních přístupů vede často k tomu, že se pacient vrátí v situaci, kdy už mu není pomoci.\n600 let od bitvy na Vítkově: Jaký byl skutečný Jan Žižka?\nBojím se, že kauza Peroutka bude pokračovat, říká Terezie Kaslová, vnučka slavného novináře


Ekologické organizace chtějí připravit tisíce lidí o práci a města o šanci na čistější dopravu - CZ Biom - České sdružení pro biomasu\nDomů > Tiskové zprávy > Ekologické organizace chtějí připravit tisíce lidí o práci a města o šanci na čistější dopravu\n24/3/2015: Ekologické organizace chtějí připravit tisíce lidí o práci a města o šanci na čistější dopravu\nEkologické organizace vyzvaly formou otevřeného dopisu ministry průmyslu a životního prostředí, aby omezily cíle EU v oblasti biopaliv první generace. Argumentují přitom jejich negativním dopadem na životní prostředí. České sdružení pro biomasu s černobílým pohledem na biopaliva v dopravě nesouhlasí. Výroba biopaliv zaměstnává v Česku tisíce lidí a jejich využití ve veřejné dopravě snižuje znečištění ovzduší ve velkých městech.\nEkologické organizace obviňují odvětví biopaliv z produkce přílišného množství emisí skleníkových plynů. Evropská komise však právě proto přijala tzv. kritéria udržitelnosti, která vytváří právní rámec pro přísnou kontrolu ekologického přínosu biopaliv. Biopaliva navíc přispívají ke snižování znečištění ovzduší ve velkých městech. Řada měst v Česku jako například Brno, Plzeň či Teplice využívají ve veřejné dopravě biopaliva a snižují tak exhalace škodlivin v centrech.\nČeská republika je přitom ve výrobě biopaliv téměř soběstačná. Hrubá spotřeba methylesteru řepkového oleje (MEŘO) v dopravě je 300 tisíc tun. Domácí výroba představuje 219 tisíc tun, dovoz dosahuje zhruba 27 %. Pouze jedna třetina plochy řepky olejky v Česku je využita na výrobu bionafty. Další část slouží například k výrobě stolních olejů. Hrubá spotřeba etanolu v dopravě je 119 tisíc tun. Domácí výroba je pak přibližně 104 tis. tun, dovoz 14 %. Etanol je dnes vyráběn výhradně z cukrové řepy. S výrobou biopaliv počítá také Národní akční plán pro energii z obnovitelných zdrojů, který v roce 2012 schválila vláda. Podíl biopaliv by dle tohoto dokumentu měl dokonce nadále růst z dnešních 16.7 PJ na 26.5 PJ v roce 2020.\nKritéria udržitelnosti znamenají, že výrobci musí mezinárodním certifikačním agenturám doložit, že je celý cyklus produkce biopaliv z pohledu životního prostředí i z pohledu prosté energetické bilance výhodný. Energie potřebná na výrobu biopaliv a pěstování plodin tak může tvořit maximálně 50 % energie získané v podobě konečného biopaliva. Producenti také dokládají, že při pěstování biopaliv nebyly využity plochy tropických deštných lesů a nedocházelo k porušování lidských práv. Problémem mohou být emise spojené s nepřímými změnami ve využívání půdy (tzv. ILUC; indirect land use change), o kterých je potřeba konstruktivně diskutovat.\n„Česká republika by měla zajišťovat stabilní podnikatelské prostředí. Není správné měnit pravidla během hry. Neustálé legislativní změny v oblasti obnovitelných zdrojů energie často kritizují i ekologické organizace. Není třeba zastropovat biopaliva první generace, ale spíše zpřísnit pravidla jejich kontroly. Pokud na jedné straně požadujeme rozvoj pokročilých biopaliv, musíme zároveň vytvářet jasnou a dlouhodobou poptávku a neohrožovat stabilitu odvětví. Možností je například konkrétní podíl pokročilých biopaliv na celkovém cíli pro energii z obnovitelných zdrojů v dopravě,“ uvedl Jan Habart, předseda CZ Biom.\nJan Habart, dodal: „Kdo chce, hledá řešení, kdo nechce, hledá problémy. Problematiku dopadů evropské legislativy v oblasti biopaliv na druhém konci světa bychom měli řešit konstruktivně. Rozhodně dnes nevidím důvod, proč smést biopaliva ze stolu. Příliš snadno zapomínáme, že „alternativou“ k biopalivům jsou fosilní paliva, mnohdy dovážená z nedemokratických zemí.“ uvedl Jan Habart, předseda CZ Biom.\nJan Habart, předseda CZ Biom – České sdružení pro biomasu, e-mail: habart@biom.cz, tel.: +420 603 273 672


29.06.18 Technická analýza XRP/USD - Most nevydržel silný tlak\n29.06.18 Technická analýza XRP/USD – Most nevydržel silný tlak\nDnes jen krátce k situaci na trhu Ripple z pohledu technické analýzy a zásadních úrovní, které mohou mít vliv na další tvorbu ceny. Tato analýza nezohledňuje kdo, co a kde řekl, s kým se kdo kamarádí, nebo jak to vidí někteří specialisté v oboru. Je to čistě můj (Reného) osobní pohled na věc. Upozorňuji předem, že moje myšlenky nemusí být vždy v souladu s technickou analýzou jiných odborníků a specialistů!\nXRP překonalo předchozí swingové low na ceně 0.45351 $. Překonání této silné úrovně je zásadní pro další vývoj, neboť se jednalo o support cenu tvořenou právě předchozím low (Král je mrtvý, ať žije král). V trhu teď máme několik zásadních úrovní, které budou hrát rozhodující úlohu v dalším vývoji tohoto tokenu.\nVolume (24h)…………………282 144 000 $ / 47 866 BTC\nV době psaní této analýzy se XRP obchoduje za cenu 0,432502 $. Trh nadále klesá a ztratil -6,06% za posledních 24h.\nPrvní překážku tvoří zcela reálná a existující technická úroveň 0.39887 $. Jedná se o swingové high ze dne 17.05.2017. Toto swingové high bylo taktéž ATH a to až do doby, než před koncem roku začal někdo v Číně tento token PUMPOVAT až k ATH současnému na ceně 3.34823 $.\nRipple – Daily\nJak jistě tušíte: toto ATH 0.39887 $ sice bylo překonáno, ale a to je zcela zásadní, nikdy nebylo trhem otestováno. To znamená, že zde nikdy nevznikl throwback (takový kámoš pull backu 🙂 ). A to je zcela zásadní informace! Jediná bariéra, která vlastně bránila tomuto technickému testu předchozího ATH, bylo právě předchozí, dnes již překonané low na ceně 0.45351 $.\nNa této úrovni tedy chceme vidět buď reakci a nástup UP (ideálně podpořený fundamentální zprávou), nebo že cena překonala úroveň 0.39887 $. To nám dá jasnou odpověď, jak silná je medvědí grupa.\nPokud úroveň předchozího ATH odrazí cenu, tak se následně můžeme dočkat pohybu UP k překonanému swing low 0.45351 $ ,kde opět budeme netrpělivě čekat na reakci trhu.\nV případě, že by výprodej toto předchozí ATH nevydrželo, tak nás čeká propad k silnému supportu v oblasti 0,25 $. Ano, to je přesně ta cena (0,25 USD), kvůli které jsem sklidil tak velkou kritiku našeho, dnes již bývalého fanouška T11.\nV případě, že by po úspěšném odrazu od 0.39887 $ došlo na seriózní pohyb UP až k předchozímu low 0.45351 $, může nám v cestě stát malá konsolidace, která je součástí překonaného swingového low. Kdyby trh na tuto oblast nereagoval a cena dál rostla, tak nám tento pozitivní růst může překazit ještě technická úroveň 0.52 $, kterou tvoří tzv. KEY level kombinovaný s malou resistancí.\nSilný support v oblasti 0,25 $ by se pak mohl stát konečnou zastávkou XRP v roce 2018. Pochopitelně, pokud by došlo na překonání silného supportu, tak to bude pro XRP hodně špatné. Nicméně osobně věřím v to, že silný support již pokles skutečně dokáže zastavit. Tady by velmi pomohla pozitivní fundamentální zpráva, jakou by bylo například zalistování na Coinbase.\nPrevious article29.06.18 Technická analýza BTC/USD – Den uzavřen pod 6k, od IX..\nNext article30.06.18 Technická analýza – Denný update vývoja altcoinov


0038964 by Knižní klub - Issuu\nJeroen Olyslaegers VÅ¯le\n3/26/18 4:42 PM\nVydání tohoto díla se těší laskavé podpoře Vlámského literárního fondu (www.flandersliterature.be)\nWIL Copyright © Jeroen Olyslaegers. Originally published by De Bezige Bij, Amsterdam/Antwerpen in 2016. Translation © Veronika ter Harmsel Havlíková, 2018\nPRO NYMFU & PRO MÃ‰HO SYNA QUINTENA\nZNIČEHONIC SNĚŽÍ. Připomíná mi to válku. Ne kvůli zimě nebo nepohodlí, ale kvůli tichu, který svírá město nakrátko ve spárech. Teď padá v balících z nebe. Je noc. Slyším zvuky, jak se srážejí v hluchý nic. A pak člověk jako já musí ven, hochu, starej nebo mladej. Já vím, že si všichni myslí: za chvíli upadne a zlomí si nohu v krčku. Za chvíli bude ležet nohama nahoru na nemocničním lůžku u Svatýho Vincenta. A bude to mít spočtený, skolí ho nějaká bakterie, kterou si pěstujou hlavně po špitálech. Je zvláštní, jak se starý lidi nakazí strachem ostatních. Kvůli tomu strachu se nechávají zavírat do důchoďáků, nechávají se krmit kravinama a studenou kaší, podělaným večerním bingem a Marokánkou, co jim stojí za prdelí s hajzlpapírem v ruce. Ať si každej nechá svůj strach pro sebe. Já strach nikdy neměl, ne doopravdy, a tohohle vypelichanýho psa novým kouskům nenaučíš. Venku mi vrže sníh pod bagančaty. Kdepak slušný boty, na nohou mám svý starý bagančata, který jsem po léta choval v úctě, spoustukrát odnesl do správky a skoro každej tejden promazával, pochodový boty, který mi teď dovolujou jít světem času pozpátku. Dolů se ještě snášejí vločky. Nedávno jsem viděl jejich zvětšeninu v novinách v čítárně knihovny. Ty vločky jsou všechno unikáty, všechno to 9\njsou krásně matematicky poskládaný světy, který mi teď mýrnyx týrnyx padají na kabát a na čepici. Ne, báseň o tom nenapíšu. Nikdo už je nečte a já nemám drajv. Sníh mění město a nenutí ho jen k tichu, ale i k přemýšlení, ke vzpomínání; každopádně mě jo. Když sněží, líp vidím. Když sněží ve městě, tak člověk ví, co doopravdy znamená, co ztratilo, nač chce zapomenout. Vzdává se iluze zašlých časů. Přede mnou se bíle skvěje Stadspark. Čekám a na chvilku zavřu oči. Žlutý světlo na ulici zmodrá, je modrý jako zabarvený sklo bývalých plynových luceren. Představ si město skoro ve tmě. Matně modré světlo na ulici ze strachu před ohněm, který by se mohl snést z oblohy. Ten z nás, kdo měl to štěstí a ve službě měl k dispozici baterku, považoval světlo za privilegium, do kterýho žádnýmu Němci nic není, válka neválka. Ostatně tma už byla dost velká. Vzpomínám si, že Němci zuřili, protože to nedokázali mít pod kontrolou. Museli vyhrožovat absurdníma pokutama a nakonec trestem smrti, než obyvatelé města přestali zacházet se světlem s takovou ledabylostí. Viděl jsem německý polní četníky, jak kolem sebe střílejí jako posedlí, protože jsme použili nezatmavené lucerny. Sabotáž! A todleto… a támdleto. Na stanici se na nás adjunkt podíval: „No tak, pánové… nedělejte si z toho srandu.“ Žádné pokárání, neměli jsme si z toho dělat srandu a bylo. Zkrátka, Stadspark koupající se v matně modrým světle, tam jsme skončili. Jenže já zahnu doprava. Pomalu vejdu do Quellinstraat. Tvůj pradědeček už nevidí výklady. Hledím na město, jaký opravdu je, jako na nahou ženskou s bílou kožešinou kolem ramen, na ženskou, od který nedokážou dát doktoři a chirurgové pracky pryč; jednou nový prsa, podruhý zas jinej obličej. Šly tu k zemi nádherný budovy, jejich místo zaujaly kancelářský krabice. Víš, že 10\nna rohu Keyserlei, kousek od opery, stával grandhotel? Postavil ho jeden Němec, ještě před první válkou. Učili jste se ve škole o Peteru Benoîtovi? Nejspíš ne, a pokud jde o mě, ani nemusíte. Dřív nás učili jména a letopočty, teď dělají, že to byl omyl. Jenže nikdo, ani tehdá ani teď, ti nedá takovou šlupku do řepy jako historie. Sviňárna je, že to nikdy neskončí, ne doopravdy. Porád to pokračuje. Z Petera Benoîta se stal název ulice. Když jsem seděl ve školních škamnech, museli jsme před ním málem padat na kolena. „Naučil náš národ zpívat.“ Vážně hrdina. Socha tohohle kdysi uctívanýho skladatele stávala přímo před operou, obklopena tím, čemu lidi říkali Camillův koupák, po jednom starostovi, o kterým jsi určitě nikdy neslyšel a na kterýho si i já pamatuju jen matně. Vavříny ověnčený umělec, ten, co ho měl národ kdysi na hudební výchovu a co tam stál zvěčněný v bronzu, se teda koukal přes bazének, do kterýho chcali opilci. Socha se přestěhovala, takzvaný koupák zbořili a místo grandhotelu, kde za druhý světový popíjeli šik německý oficíři aperitivy se svýma milenkama… se dneska tyčí betonový monstrum nad ničím mimořádným. Copak to bylo dřív lepší, staříčku? Už tě slyším, a mimochodem, kdybychom se ještě někdy viděli, kdyby ti to příbuzný, který jsem stvořil kromě jinýho i já a který se mnou teďka nechtějí mít nic společnýho, dovolili, tak jsem si naprosto jistej, že mi budeš říkat „dědo“. Slovo „staříček“ je na vymření. Ale dřív to samozřejmě lepší nebylo. Bylo to prostě stejně hrozný. Představivost je všechno. Na počátku nebylo slovo a už vůbec ne Boží. Na počátku byla představa tmy, nezapomeň na to. Uprostřed ulice se na chvíli zastavím. Na budově, která už neexistuje, visí dva černý prapory. Na každým z nich dvě runy jako blesky. Stojím před vlámským velitelstvím SS. Ty uniformy nás jako poldy 11\nvytáčely. Jeden kamarád dostal sprdunk, protože nesalutoval před vejtahou v černým. Dokonce to nebyl ani Němčour, i když sám by očividně spatřil světlo světa radši někde v Bavorech. Syčáci. Tolik různých uniforem… člověk se v tom prostě nevyznal. Kdy má salutovat a kdy ne? Přísahám, že jsem často musel zatnout zuby. Některý z těch náfuků neměli ani za mák úcty, před takovýma lidma bych tam klidně mohl stát s holou zadnicí. Na konci ulice zabočím doprava. Musí být zhruba čtyři hodiny v noci. Pořád ještě absolutní ticho, pořád sníh, co padá, a nikde ani živáčka. Teda až na jednoho feťáka, který po mně chce euro. Polib mi prdel, povídám. Hele, dědku, pindá. Zahledím se mu do krhavých očí a povídám, že mu právě žeru duši jako čokl plnej tasemnic a ať kouká padat, než bude celej můj. Takovýhle týpky si tvůj předek maže na chleba, abys věděl. Ty mi nevěříš? To přijde, kdo ví, bohužel samo od sebe. Pojďme se rozhlídnout kolem. Napravo ode mě, na konci Keyserlei, stojí železniční katedrála zvaná Hlavák, který už ale nikdo tak neříká. Po levé straně, na rohu Keyserlei a Frankrijklei, mám kavárnu Atlantic a nad ní hotel Weber, velitelství polního četnictva. Tam se hemžili chlapi v polní šedi, nejdřív vítězně, táhli to od jedný šik večeře ke druhý, byli přijímáni s příslušnými poctami, jejich šéf kupříkladu skloněn nad deskami se starými perokresbami našeho města, který mu nabídl darem náš starosta, co přitom mrkal očima jako sova na sedativech… všechen ten povyk jenom kvůli tomu, aby pak, ani ne tři roky nato, napodobovali svý vlastní vítězství z dřívějška, vzhledem k tomu, že moc dobře věděli, že jejich takzvaně tisíciletá říše je v tu chvíli už v čase prodloužení. Teď zahnu doprava, směrem k nádraží, a asi po deseti metrech zabočím zase vpravo, do Vestingstraat. Je zima, je mi kolem dvacítky. O padesát 12\nmetrů dál je hlavní policejní stanice šestýho okrsku, mýho okrsku. Někdo za mnou volá: „Wilfriede!“ To není moje pravý jméno, ale o tom ti povím pozdějc. Řečený Metdepenningen, Luďa mě dožene a poplácá po rameni. Říká ti to jméno něco? Možná, že jo. Ale já teď ještě nevyložím karty na stůl. Čti dál a všechno ti bude jasný. „To je ale klendra, kámo.“ Luďa uklouzne, málem si zvrtne kotník – jen taktak jsem ho stačil chytit za loket – a zakleje. Akorát jsme se zaškolili. Tři měsíce jsme poslouchali voloviny a stali se z nás pomocný strážníci. Spočívalo to v tom, že jsme hlavně měli poslouchat každýho, kdo měl o frčku víc, a udržovat si uniformu v čistotě. Během tý doby jsem Luďu vídal, jak zuřivě okusuje tužku a urputně zírá na tabuli. Když se na něco ptali, tak se hlásil. Šprt, no jistě, ale taky pohlednej chlapec. Vlasy jako uhel, šalamounský úsměv, syn řezníka, co měl krám kousek za Astridplein. To on uvedl naše přátelství do pohybu. Byl ten typ, který už po týdnu volá, že jsme kámoši na život a na smrt. „Každej den se od tebe něco přiučím…“ Porád slyším, jak to říká. Přesně v okamžiku, kdy chceme vystoupat těch pár schodů na stanici, vyjdou ven dva polní četníci. Podívají se na nás a jeden z nich zařve: „Sofort mitkommen!“ Některý klišé jsou prostě pravdivý. Všichni Němci v uniformě takhle mluvili. Takže jsme šli, poněvadž jsme už tehdy věděli, že jinak to nejde. Za normálních okolností jsme se měli hlásit, abysme dostali rozkazy, ale když na tebe zařve takovej polní skopčák, tak jdeš. Zajdeme do Pelikaanstraat a mašírujeme na jih. My s Luďou jdeme za těma dvěma uniformovanýma supermanama v naprostým tichu, jako dvě děcka za trest. Němci tu jsou sotva sedm měsíců a vypadá to, jako by to tu už celý léta bylo jejich. Město si před nima lehlo na záda s roztaženýma nohama. Všechno se reguluje. Pěší, co 13\njdou od Hlaváku na Meir, musí chodit po pravým chodníku, lidi v opačným směru mají chodit vlevo, a běda tomu, co jde omylem proti proudu. Kdyby to někdo před válkou předpovídal, všichni by se váleli po zemi a hurónský smích by škytavě splachovali pivem. Ale stačilo, aby si panská rasa pískla, a každej dělá, co mu nakázali. Ba co víc: jsou ještě rádi. Konečně pořádek. Přejdeme přes silnici a pod železničním viaduktem projdeme do Kievitswijku. O dvě ulice dál se zastavíme před domem s opadanou omítkou. Jeden z polních četníků ze sebe oklepe prašan a zabuší na dveře. Druhý na nás mezitím kouká s výrazem „teď něco zažijete“. Jenže se nic neděje. Klepáním jako by dům naopak ztichl. Pěst znovu zabubnuje na dveře. Teď slyšíme nějaký shon. Někdo schází ze schodů a naříká v řeči, který nerozumím. Dveře se vrzavě otevřou. Ve škvíře vidíme zlověstný obličej s vytřeštěnýma očima. Dveře ho hned praští do hlavy, jak je ti dva surově rozrazí. „Chaim Lizke?“ zařve jeden. Slyšíme nějaké mumlání. Oba Němci okamžitě vejdou, jeden z nich na nás posunkuje, ať počkáme venku, a zavře dveře. „To bude určitě zase nějakej odpírač totálního nasazení,“ zašeptám. Luďa neříká nic. Podupává, aby zahnal zimu. Má smůlu, že si nemůže dovolit bytelný bagančata, co mám na nohou já. Abys věděl, v tý době byla uniforma jeden velkej „mrdník“, jak tomu tady ve městě říkají. Ti, kdo měli dost peněz na přídělový lístky na ošacení, vypadali líp než ostatní. To Němce taky vytáčelo. Pár let nato jsme si všichni museli koupit novou uniformu podle jejich návrhu. Jenže tímhle opatřením se to jenom zhoršilo. Tou dobou si ji mohlo dovolit už jen pár adjunktů. Všichni se snažili oblíct něco, co vypadalo aspoň zdálky dobře, v naději, že nedostanou sprdunk. Mezitím je v baráku kravál. Křik a pláč. Slyšíme kvílet 14\nděti. Převrátí se nějaká skříň. Někdo padá ze schodů. Ještě víc kvílení. Ale všechno přehluší německy řvaný rozkazy. Dveře se rozletí a jsou tu: Lizkeovi. Pět polooblečených děcek od čtyř do dvanácti, plačící žena s šátkem narychlo přehozeným přes účes a otec rodiny s pohledem sklopeným k zemi, zatímco se mu z natékajícího ucha řine krev. Smečka izraelitů, jak by posměšně poznamenal Vzteklej fousek. S ním se v tomhle příběhu setkáš pozdějc. Řeknu ti to tak, jak to je: nemám ánunk, co ty lidi natropili, ale následky nevěští nic dobrýho. Kouřilo se z nich. Teď je taky třeba říct: občas to se mnou málem šlehlo, když jsem viděl Luďu. Ten kluk ti smrděl krví a vnitřnostma, že se to nedá popsat. Můj otec kdysi prohlásil, že mám čich jak těhotná ženská. To je samozřejmě k smíchu, ale pokaždý, když to utrousil, nejlíp na nějaký oslavě ve společnosti dostatečnýho množství násosků, bych mu nejradši jednu vlepil. Jeden z četníků nám pokyne a prstem v rukavici ukazuje na nějaký papír. Podtrhne jím adresu: Van Diepenbeekstraat. Tam máme jít a oni neví kudy. Luďa se vyhýbá mýmu pohledu, jako by tam nebyl. Ta ulice není moc daleko od domu, kde bydlím. Podél kolejí a podejít zpátky viaduktem na Van den Nestlei? Kývnu na Němce. Adresa spadá do sedmého okrsku, není to naše území, ale nejsem blázen, abych jim to vykládal. Takže jdeme. My vepředu, jeden z Němců vedle nás, za námi ty cizinci a ten druhý polní skopčák. Paní porád pláče, její muž jí tiše dodává odvahy, tuším, že polsky, ale může to být i hebrejština, nebo co já vím. Četník něco zasyčí a my slyšíme, jak chlapovi jednu ubalil. Šup, děcka se znovu rozfňukají. Já bych 15\nto řešil jinak, předpokládám, že Luďa taky, ale kdo jsme my? Průvodci městem v noci a nečase. Začíná to pořádně klouzat, sníh už pod nohama nekřupe, proměnil ulice v klouzačky. Němci chtějí nasadit tempo, kterýmu nemůže rodina s drobotinou stačit. Jedno děcko po druhým padá na zadek. Další zastavení, další řvaní, další kopance, ještě víc breku. Luďa pořád nic neříká. Vidím, jak zatíná zuby. Při zpětným pohledu se mi vybaví moře. Tenkrát jsem u něj ještě nebyl, ale když jsem se tam pozdějc dostal a na pláži kousal do pocukrovaný vafle a předstíral, že to vážně stojí za to, viděl jsem jednu početnou rodinu, jak troubí na ústup, s haldou pytlů, skládacích židlí a slunečníků a naprosto přetaženýma děckama, obličeje rudý jako rajčata. Otec vybuchl, jedno z nejmenších děcek surově vlekl po písku, na druhý ruce nesl jednu z dcerek, zatímco jeho žena, na každý ruce pověšenýho taky jednoho caparta zahanbeně snášela rozzlobený pohledy okolostojících. Přísahám ti, že jsem tehdy v tom třicetistupňovým vedru viděl, jak sněží. A ujišťuju tě, že jsem taky slyšel někoho řvát německy. „Wír zind bald dort,“ říkám jednomu z četníků. Lámanou němčinou, já vím, ale mezitím mi celá ta trapná situace leze krkem tak, že vůbec poprvé tuhle řeč použiju, i kdybych tím měl jen utišit rostoucí vztek, protože ten nikam nevede, z něho ty izraeliti opravdu nezačnou bruslit jako o život. Navíc je to pravda. Už tam skoro jsme, právě jsme zabočili do Van Diepenbeekstraat. „Ta paní a ty děcka jsou taky odpírači nasazení, co?“ zašeptá Luďa. Hlasivky se mu chvějí. „Pěkný prd, kamaráde, no ne? Co je to za způsoby?“ Já nic neříkám. Co na to říct? Já taky vím to, co on konstatuje. Jenže my spolupracujeme, doprovázíme tu partu, ze který stoupá pára, poslušně a spořádaně na adresu na cáru papíru. Vykoukne měsíc a roz16\nzáří led na ulicích jako stříbro. A pak se to stane. Jedno z děcek, asi dvanáctiletý kluk, se tátovi vytrhne z ruky a vyrazí dopředu. Předběhne nás, nevím proč. Slyšíme otce řvát. Četník, co jde s námi vepředu, pár chvil nic nedělá. Klučina, co hubenýma nožkama kmitá po ledu jako čerstvě narozený hříbě, co se právě postavilo, ho zaskočil stejně jako nás. Netrvá ani pět vteřin a kluk uklouzne. Než se stačí vyškarabat na nohy, dožene ho polní četník a dá klukovi takový kopanec do zadku… neuvěřitelný. Vidíme, jak se rozjede doslova jako sáně po ledu a hlavou narazí do kandelábru, u kterýho zůstane ležet. Němci se můžou smíchy potrhat, a on by to byl v podstatě komický pohled, kdyby ze sebe matka nevyrazila výkřik, jako by jí někdo otáčel zubatým nožem v břiše. Zhroutí se. Její muž s pláčem semkne ruce a zvedne je do vzduchu, jako by Všemohoucí s ohnivým mečem na jeho žádost mohl přijít sjednat pořádek nebo se tím gestem aspoň probral z dřímoty a popatřil na to, co se tu děje. „Aufstehen!“ křičí se jak na matku, tak na klučinu opodál. Němec vepředu k němu chce vykročit, ale Luďa ho předežene. Jako by měl na nohou brusle, tak je rychlý. Doběhne ke kloučkovi, klekne si a celým tělem chlapce obemkne jako kukla, jako ulita tvořená svaly. Nepustí ho, ani když do něj polní četník šťouchne a ještě pořád s úsměvem, trochu mírněji řekne „Schon gut“. Němec ho šťouchne znovu, takřka laškovně pak Luďu nakopne do zadnice. Luďa zařve: „Táhni do hajzlu, ty svině!“ Na hlase je mu poznat, že teď taky brečí. Vidím část jeho rudýho obličeje, napomádovaný krásný černý vlasy, který v pramenech padají chlapcovi přes obličej, obrácenou bílou helmu ležící o metr dál ve sněhu jako slepé zrcadlo. Němec ztratí smysl pro humor a s klením sáhne po gumovým obušku. Než si to stačím uvědomit, vystřelí mi ruka vpřed 17\na moje pěst se četníkovi sevře kolem zápěstí jako svěrák. Díváme se na sebe, Němec a já. Co mě tehdá zachránilo, chlapče, bylo těch několik chvil zděšení ve tváři toho skopčáka. Nedokáže pochopit, že se to děje v týhle směšný zemi, kterou bez větší námahy obsadili. Několik vteřin mu to nedochází, tady v tom městě, který zasedli svojí tlustou prdelí. Že mu nějaký pitomý usmrkanec v tý trapný uniformě pevně svírá zápěstí a kouká se mu přímo do jeho arogantního ksichtu, to je prostě scéna z nějaký jiný planety. Dobrá, pustím ho, a on nic neudělá. Zírá na mě, zatímco jeho společník hrubě tahá matku na nohy a odhání od sebe děcka. I otec rodiny hledí na nás s Luďou, jak mu sbírám helmu ze sněhu, pokládám mu ruku na rameno a jemně mu pomáhám vstát s klukem v náručí. Dívá se, jak z brečícího Ludi oprašuju sníh a jak Luďovy prsty zatím stírají krev z čela jeho syna a jak mu pak palcem a ukazovákem špulí rty pootevřených úst, jako by se chystal tonoucího křísit umělým dýcháním. Pak se klukovi pootevřou oči a Luďa si oddychne a přitom si k sobě přitiskne vyzáblý tělo ještě víc. Helmu si nasadit nechce. Bez jedinýho slova, bez jedinýho pohledu na nás, vykročí s klukem v náručí a hlavou hrdě vztyčenou, my ho následujeme a všichni mlčíme, i Němci, jako po rodinný hádce, když se opilý otec probere z ošklivý opice a náhle oněmělý přehlíží natropenou spoušť. Taky oba kolegové, co stojí na hlídce u vchodu bývalýho skladu armádních lůžek, cíle naší divoký vycházky, neřeknou při našem příchodu ani ň. Nic z toho neviděli, i když nejspíš slyšeli ten řev. Při pohledu na Luďu bez helmy s dítětem v náručí, který vypadá jako obživlý a dnes už asi skoro neznámý hrdina Hollywoodu Errol Flynn, tam stojí bledý a ztuhlý a zapomenou kvůli tomu dokonce i salutovat Němcům. Než otce s rodinou za18\nvlečou dovnitř, vezme si syna opatrně z Luďova náručí, zadívá se mýmu kamarádovi do očí a něco zamumlá. A jsou fuč, pohlcení dutou tmou, která v budově panuje, jako by nikdy neexistovali. My s Luďou zůstaneme stát venku. Bylo by lepší se zdekovat, ale na to nemá můj druh zatím náladu. Polkne něco, upraví si vlasy, vezme si ode mě helmu a pak se klidně hlídky zeptá, jestli nemají cigaretu. Kouříme, přitom zase začne váhavě sněžit. Jeden z hlídky, asi třicetiletý polda s mohutným knírem, kterýho každý zná jako Šilhavýho Gustu, protože mu po vypití pěti půllitrů stoutu jdou oči šejdrem, povídá, že celá ta banda, co je tu zavřená, pofrčí zítra vlakem do Limburku, přesnějc do Sint-Truidenu. Nikdo se neptá, co si tam s nima počnou. „A já budu muset tím vlakem s nima,“ dodá Šilhavý Gusta, „to bude něco. No nic, dostanu za to přidáno, takže si nestěžuju.“ Luďa nasaje kouř hluboko do plic a ptá se kolik. „Pětačtyřicet franků,“ odpoví Gusta. „To nejsou špatný peníze,“ řekne Luďa a odhodí vajgl do sněhu. Adjunkt na nás s povzdechem pohlédne zpoza pultu. Vytáhne knihu událostí, tlustý sešit s modrýma vodorovnýma linkama a velkou červenou svislou na okraji, namočí si pero do inkoustu. Spolu s ním poslouchám Luďovo líčení, čím víc diktuje, tím víc plane hněvem, což mě znervózňuje. Adjunkt nakonec položí pero, sundá si okuláry a unaveně se na mě podívá. „Souhlasíš s tím, co tu kolega vykládá?“ Říkám, že Němci skutečně ani jednou neuvedli, z čeho je rodina Lizkeových obviněna. „Tvůj parťák říká, že byli z něčeho obviněni nezákonně. To je něco úplně jiného. Ukázali vám nějaký papír?“ „Jenom ten s adresou armádního skladiště.“ 19\nSvětová knihovna Svazek 210\nJeroen Olyslaegers Vůle Z nizozemského originálu Wil vydaného nakladatelstvím De Bezige Bij v Amsterdamu a Antverpách roku 2016 přeložila Veronika ter Harmsel Havlíková Fotografie Jarno Sarén/Arcangel Obálku navrhl Ivan Brůha Redigovala Jana Pellarová Doslov napsala Iveta Coufalová Odpovědný redaktor Jindřich Jůzl Technický redaktor Jiří Staněk Počet stran 336 Vydala Euromedia Group, a. s. – Odeon, Nádražní 30, 150 00 Praha 5, v roce 2018 jako svou 9758. publikaci, v Odeonu publikace 756. Sazba SF SOFT, Praha Tisk TBB, a. s., Banská Bystrica Vydání první Naše knihy dodává na trh Euromedia – knižní distribuce, Nádražní 30, 150 00 Praha 5 Zelená linka: 800 103 203 Tel.: 296 536 111 Fax: 296 536 246 objednavky-vo@euromedia.cz Knihy lze zakoupit v internetovém knihkupectví www.knizniklub.cz


Zašlete pozdrav k narozeninám veteránovi nejstaršího žijícího ve druhé světové válce v USA Chytré zprávy - Válečný\nKdyž byl Lawrence Brooks mladý voják umístěný v tichomořském divadle druhé světové války, byl přidělen k Letadlo C-47 za úkol přepravit zásilku s ostnatým drátem z Austrálie do Nové Guineje. Najednou jeden z motorů letadla zhasl.\nV panice spolu s pilotem a druhým pilotem hodili do oceánu spoustu drátu v naději, že plavidlo stabilizuje. Brooks si pamatuje vtipkování, že pokud pilot skočil, chytil by se ho. Koneckonců, letadlo bylo vybaveno pouze dvěma padáky.\nByl to děsivý okamžik, vyprávěl v roce 2015 rozhovor orální historie . Ale zvládli jsme to.\nBrooks ten blízký hovor přežil. Nyní je 110letý chlapec považován za nejstaršího žijícího veterána druhé světové války v USA. A za pouhé dva týdny, v sobotu 12. září, dosáhne 111 let.\nZa posledních pět let to Brooks měl oslavovaný jeho narozeniny na Národní muzeum druhé světové války ve svém domovském městě New Orleans. V letošním roce, kdy se návštěvníci párty nemohli osobně shromáždit kvůli pandemii Covid-19, přistupuje muzeum k jinému přístupu: konkrétně žádá příznivce o zaslání supercentenálních přání k narozeninám poštou.\nBrooks, který je zde zobrazen v roce 1943, byl odveden do americké armády ve věku 31 let.(S laskavým svolením Národního muzea druhé světové války)\njak dlouho lidé měli psy\nLawrence Brooks (zcela vpravo) se účastní své oslavy 110. narozenin.(S laskavým svolením Národního muzea druhé světové války)\nLawrence Brooks na loňské oslavě čte přání k narozeninám.(S laskavým svolením Národního muzea druhé světové války)\nV roce 1940 byl 31letý Brooks povolán do armády USA 91. ženijní prapor . Jak uvedla Talia Lakritz Člověk zevnitř v loňském roce působil hlavně na Nové Guineji a na Filipínách, kde pracoval jako podpůrný pracovník a nakonec dosáhl hodnosti soukromé první třídy.\nnárodní geografie '' s Chelsea Brasted poznamenává, že Brooks, který je černoch, sloužil v praporu převážně tvořeném afroamerickými vojáky. Nějakou dobu dokonce pracoval jako služebník pro tři bílé důstojníky.\nBěhem druhé světové války černí vojáci čelí diskriminaci doma i v zahraničí. Zvláště závažným příkladem rasismu v armádě bylo preferenční zacházení poskytované německým válečným zajatcům, kterým bylo umožněno stolovat v restauracích na hlubokém jihu, i když byli afroameričtí vojáci nuceni jíst z dohledu v kuchyních, píše Matthew Taub pro Čas .\nŠli jsme do války s Hitlerem, nejstrašnějším rasistou na světě, a udělali jsme to se segregovanou armádou, protože navzdory zárukám rovného zacházení to byl stále Jim Crow America, Robert Citino , říká historik v Muzeu druhé světové války národní geografie . Afroameričané stále podléhali všemožným omezením a diskriminaci na základě barvy jejich pleti.\nBrooksův čas v armádě se chýlil ke konci v roce 1945 - celé tři roky před oficiálním prezidentem Harrym S. Trumanem desegregoval americkou armádu .\nMěl jsem dobré časy a měl jsem špatné časy, říká Brooks národní geografie . Jen jsem se snažil dát dohromady všechny dobré a špatné a pokusil jsem se na všechny zapomenout.\nPo válce pracoval Brooks jako operátor vysokozdvižného vozíku. V 70. letech odešel do důchodu a nyní žije se svou dcerou a domovnicí Vanessou Brooksovou v newyorské čtvrti Central City. Rád se věnuje svým 5 dětem, 5 nevlastním dětem, 13 vnoučatům a více než 20 pravnoučatům, podle Ryan Prior a Lauren M. Johnson z CNN .\nBrooksova manželka Leona zemřela v roce 2005 po evakuaci páru vrtulníkem během hurikánu Katrina. Bouře vzala všechno, co jsem vlastnil, odplavil všechno, on později odráží .\nPodle amerického ministerstva pro záležitosti veteránů, spravedlivé 389 292 ze 16 milionů Američanů, kteří sloužili ve druhé světové válce, bylo v září 2019 stále naživu. V průměru každý den zemře 294 veteránů.\nAmeričan, který pomohl poutníkům přežít\nTi, kteří si přejí poslat karty do Brooks, je mohou poslat poštou na níže uvedenou adresu.\nc / o šťastný 111. pan Brooks!\nproč máte hlad po kouření trávy?\nkosatky jíst velké bílé žraloky\njak vypadala saharská poušť před 10 000 lety\nleonardo da vinci john novokřtěnec


Měšec.cz » Spotřebitel » Penzijní reforma nám může zdražit život o 2 %. Proč?\nGabriela Hájková 15. 2. 2011\nPenzijní reformu diskutují laici i odborníci. V souvislosti s těmito změnami systému uvažují zákonodárci také o sjednocení sazby DPH na 19 – 20 %. Spodní 10% sazba by pak mohla platit například jen pro platby za teplo nebo léky.\nTo by znamenalo zdražení mnoha položek, které se každodenně vyskytují v běžných nákupech i měsíčních platbách. Zdražit by tak mohlo například vodné, stočné ale i noviny, kulturní akce nebo potraviny. Ministr financí Miroslav Kalousek pro deník Právo uvedl, že zvýšení životních nákladů by stát sociálně potřebným vynahradil. Podle něj vyjde opatření levněji než kdyby se položky nechaly ve snížené sazbě. Některé služby nebo zboží by navíc podražit nemusely, ceny budou tlačeny níž konkurencí.\nTato reforma by měla vládě pomoci financovat reformu penzijního systému. Z mechanického propočtu plyne, že sjednocení sazby by se projevilo zhruba na 2% růstu u roční inflace, uvedla Jana Krajčová, analytička České spořitelny.


Historický šerm | T.J. Sokol Ústí nad Orlicí\nArchiv rubriky: Historický šerm\nZrušení všech cvičení\nZ důvodu nařízení se ruší od 12.10.2020 všechna cvičení a to venku i uvnitř.\nThis entry was posted in Akce, Aktuality, Dorostenci a muži, Florbal, Historický šerm, Kalendář akcí, Mažoretky, Mladší žáci, Mladší žákyně, Mladší ženy, Nezařazené, Nohejbal, Rodiče a děti, Sálová kopaná, Starší žáci, Starší žákyně, Starší ženy, Věrná garda, Volejbal, Volejbal B by admin.\t Říj 2 2020\nSrpnové výsledky v závodech\nKe konci srpna měl náš sokol reprezentaci na několika běžeckých závodech:\nNejdříve 19. 8. na 5. pekelném kilometru v České Třebové úspěšně zabojovaly rodiny Chasáků (první místo v kategorii do sedmi let pro Sebastiana Chasáka) a Stránských a několik dalších borců a borkyň.\nA poslední srpnovou neděli byl vidět náš dres na Vysokomýtském půlmaratonu, ve kterém běžel Josef Ludvíček (v čase 1:43:46).\nDěkujeme za krásné výkony.\nThis entry was posted in Aktuality, Fotogalerie, Historický šerm, Výsledky & výkony and tagged běh, výsledky, závody by admin.\t Zář 1 2020\n7. ročník sokolského půlmaratónu v Kunvaldu\nV rámci sedmého ročníku kunvaldského silničního běhu se 19. října náš Vláďa Lehký postavil na start závodu na trati čtvrtmaratónu, finišoval s velmi příjemným časem 1:00:52.\nDěkujeme za úspěšnou reprezentaci.\nKompletní info a výsledky si můžete přečíst zde.\nThis entry was posted in Aktuality, Historický šerm, Výsledky & výkony and tagged běh, čtvrtmaraton, půlmaraton, závody by admin.\t Říj 29 2019\nMistrovství České republiky v duatlonu\nNa závodě mistrovství ČR v duatlonu ústecký sokol úspěšně v kategorii štafet reprezentovali Vladimír Lehký a Květa Brožková. Na trati sestávající se z osmi kilometrů běhu a dvaceti kilometrů jízdy na kole skončili na sedmém místě.\nKvěta Brožková a Vladimír Lehký (s dcerou) na MČR v duatlonu\nThis entry was posted in Aktuality, Fotogalerie, Historický šerm by admin.\t Zář 26 2016\nThis entry was posted in Historický šerm by editor.\t Říj 14 2013\nSkupina historického šermu Medieval\nNaše skupina byla založena v roce 1993 a už od svého vzniku se zabývá převážně vrcholným středověkem, tedy 12. až 15. stoletím. Pracujeme především s chladnými zbraněmi, tj. s meči, sekyrami, dýkami a holemi (případně i s loučemi, ale ty již nejsou tak chladné). Ovládáme také základy střelby z luku a historických palných zbraní, bohužel momentálně nemáme vybavení k tomu, abychom mohli i tyto dovednosti předvádět.\nVíce o našich vystoupeních, členech a historii se můžete dozvědět na www.medieval.wz.cz\nThis entry was posted in Historický šerm by editor.\t Čvc 23 2009


EnviWeb - Stocku Plzeň letos roste prodej, celkový trh lihovin se propadá\nStocku Plzeň letos roste prodej, celkový trh lihovin se propadá\nAbstrakt: Meziročně o 4,5 procenta více lihovin prodal za prvních deset letošních měsíců Stock Plzeň - Božkov. Celkový český trh lihovin se přitom za necelý rok meziročně propadl o tři procenta. ČTK to řekl šéf největší české likérky a prezident Unie výrobců a dovozců lihovin Petr Pavlík. Za celý rok Stock očekává růst prodeje o víc než pět procent. "Vsadili jsme na inovace. Jde o druhý nejsilnější rok v prodejích za posledních deset let, a to přes celkový pokles trhu lihovin. Jsme jedinou likérkou z TOP 7 výrobců, která roste," uvedl ředitel. Výsledek ovlivní hlavně prodej kategorie hořkých a bylinných likérů, která po dvou letech poklesu opět posiluje (za deset měsíců o 7,6 pct), a také závěr roku.


Tři procenta českých dětí trápí tupozrakost články a rady\nInformace a články o tématu Tři procenta českých dětí trápí tupozrakost. Praktické tipy o zdraví, nemoci a Tři procenta českých dětí trápí tupozrakost. Podrobné informace a praktické tipy ve článcích o Tři procenta českých dětí trápí tupozrakost. Překonejte všechny zdravotní obtíže s Tři procenta českých dětí trápí tupozrakost a buďte opět fit.\nTři procenta českých dětí trápí tupozrakost - diskuse ke ...\n6. listopad 2010 Tři procenta českých dětí trápí tupozrakost. Souhlasím, že s léčbou by se mělo začít co nejdříve. Znám ve svém okolí případ, kdy rodina s ...\nPodobné Témata jako Tři procenta českých dětí trápí tupozrakost - diskuse ke ...\nTři procenta českých dětí trápí tupozrakost\n6. listopad 2010 Tři procenta českých dětí trápí podle očního lékaře Petra Nováka z pražského refrakčního centra tupozrakost. Rodiče by proto měli věnovat ...\nPodobné Témata jako Tři procenta českých dětí trápí tupozrakost\n5. září 2016 Až deset procent dětí předškolního věku trpí oční vadou. Čím je dítě ... V Česku trpí každé dvanácté dítě ve věku do čtyř let oční vadou. ... Z nedioptrických vad potom tupozrakost, která trápí téměř polovinu populace, a šilhání.\n17. srpen 2011 Podle odhadů trpí nějakou oční vadou 5 až 10 procent předškolních dětí a ... zakrývá, aby dítě bylo nucené používat oko tupozraké a tím ho „procvičovalo“. ... Trápí vás bolesti hlavy? ... Zubní prevence v Česku je stále nízká, dentální hygienu lidé zanedbávají ... Stav po kyretáži Jsem tři dny po kyretáži.\n13. říjen 2011 Jen třicet procent žen a pětadvacet procent mužů si svého zraku cení natolik, ... Podle statistik trpí tupozrakostí asi čtyři procenta dětí. I v jejich ...\nNevolnost a problémy sledovat 3D filmy má třicet procent lidí ...\n19. březen 2011 "Při sledování 3D vysílání trojrozměrný obraz není schopno vidět 10 % lidí, přičemž z toho je 5 % tupozrakých a stejný počet lidí trápí jiný oční ...\nPodobné Témata jako Nevolnost a problémy sledovat 3D filmy má třicet procent lidí ...\nCelý život mě trápí tzv. zploštělé záhlaví, tedy nesouměrný tvar zadní části lebky. ... Plastická chirurgie tyto minimální alopecie ve věku tří let zatím jistě řešit ... se tento ukazatel zlepšil a mortalita dosahuje jen tří až čtyř procent. ...... Podle doporučení České společnosti dětské chirurgie je každá tříselná kýla u .... Tupozrakost.\nU dětí předškolního věku se rozvíjí velmi často tupozrakost, což je zjednodušeně řečeno stav, kdy mozek přestává vnímat zrakové informace z šilhajícího oka.\nRozhovor s českou zdravotní sestrou bojující (nejen) proti choleře v Jižním Súdánu .... V zahraničí se čím dál více skloňuje pojem „děti tří rodičů“, a to zejména v ..... zánětlivé onemocnění kůže, které postihuje 10–20 procent malých dětí. ...... zraku bezdotykovým optometrickým přístrojem (manžel má od dětství tupozrakost) v ...\nV zahraničí se čím dál více skloňuje pojem „děti tří rodičů“, a to zejména v ... Rozhovor s českou zdravotní sestrou bojující (nejen) proti choleře v Jižním Súdánu ...... na rukou a celých nohou,malou to velice trápí ,už se jí posmívají děti, prosím o ..... bezdotykovým optometrickým přístrojem (manžel má od dětství tupozrakost) v ...\nJuvenilní idiopatická artritida je nejčastější typ artritidy, která postihuje děti. Za posledních ... Pokud vás tento problém trápí... celý článek ..... Během života postihuje v různé podobě 85 až 100 procent z nás. Typicky se ... Patří čínská medicína do českých nemocnic? ..... Od 6 let nosím brýle, byla mi zjištěna tupozrakost.\n26. červenec 2012 Trápí vás bolesti očí, popraskané žilky, potřebujete radu s léčbou šilhání ... s úplně rudýma očima, mám je slepené a tři dny trvá, než se uzdraví.\nTrpim tupozrakosti a kombinaci astigmatismu a kratkozrakosti. Na lepsim oku ... U dětí do 3 let je toto procento až dvojnásobné. .... Trápí vás úporné průjmy?\n10. červen 2009 Tato oční vada postihuje přibližně deset procent obyvatel. Snáze bývá odhalena u dětí. ... pravidelně sledovat a měnit brýle podle potřeby, aby nevznikla tupozrakost. ... Česká Lípa, České Budějovice, Český Krumlov, Cheb, Chomutov, Chrudim ... Klikněte na část těla, která Vás trápí a otestujte se online.\nOd prosince minulého roku mě trápí bolesti u kořene nosu, mezi očima, někdy .... Asi tři tydny mam problem, že se mi zničeho nic (věčinou v sedu nebo když ležím) .... Je to normální u dětí Tvého věku, častější je to u dívek, ale i chlapci, zvlášť ..... Mohlo by se jednat o tzv. ortostatickou hypotenzi, neboli česky nízký tlak při ...\nUž několik dní mě trápí tiky a škubání pod levým okem a zároveň mě tak jakoby lechtá ve vnitřním .... Už tři dny mam tik v levem oku,měla bych vyhledat očního lekaře? .... Velké procento pacientů s rakovinou si stěžuje na špatné spaní. .... To, že jste našli parazity v psí stolici, neznamená, že se vy a vaše děti musíte nakazit.\nKupodivu není až tak vzácná, postihuje téměř jedno procento. .... Patriku, pokud je rodinná zátěž schizofrenií u obou partnerů, je riziko vyšší, že by mohli děti onemocnět touto ..... Chtěla bych poradit s problémem který mě trápí už delší dobu. ... Antidepresiva jako Cipralex mají nástup účinku až tři týdny. ..... Tupozrakost.\nNebo nesrovnalosti na mozku se objevují pouze u dětí a do dospělosti se to srovná? ... psychiatra, o přiznání invalidity pak rozhoduje posudkový lékař České. ... Poruchy paměti a učení ve starším věku trápí mnoho lidí. .... hyperkinetické poruchy, jsou v současné době v ČR registrovány pouze tři preparáty. ..... Tupozrakost.\nTrpim tupozrakosti a kombinaci astigmatismu a kratkozrakosti. ... Mnoho lidí trápí křečové žíly. Ty pak ... Pacientů léčených protisrážlivou terapií warfarinem v České republice stále přibývá. ..... Testování alergie pomocí intradermálních testů se u dětí mladších tří let obvykle neprovádí. .... Objevují se u 5–45 procent populace.\nDěti jsou obvykle schopny kontrolovat močení během dne i noci kolem 5. ... Pokud dítě trápí noční pomočování, jehož příčinou nejsou žádné zdravotní ..... Je rok bez plen a poslední tři týdny jí trápí časté chození na nočník (přes den ... statistici,ale v konkrétním-Vašem případě nehrají roli procenta,ale Váš.. ..... Tupozrakost.


Vladimír Pikora: Díky Evropské unii nebude válka. Fakt, jo? | Reflex.cz\nVladimír Pikora 10. května 2018 • 16:30\nMám jednoho dobrého kamaráda, s nímž — ačkoli je opravdu dobrý kamarád — v mnoha politických tématech vůbec nesouhlasím. Jedním z našich posledních sporů bylo, že on tvrdí, že díky EU není a nebude v Evropě válka. Mír je pro něj tak velká hodnota, že od Bruselu snese vše a chce další integraci Evropy.\nJá bych si přál, aby měl pravdu. Jenomže podle mě je naivní, protože pokud válka bude, bude naopak právě kvůli EU. Přesněji řečeno kvůli sluníčkům, která strkají nos do věcí, do nichž jim nic není.\nPodobný názor jako můj kamarád má evidentně i europoslanec Libor Rouček. Tento týden na Facebooku napsal: „Dnes je Den Evropy. Nikde jinde na světě neexistuje podobné soustátí, kde tolik lidí žije v míru, ve svobodě a v prosperitě jako v Evropské unii. Važme si toho!“\nAsi to myslí dobře. Ale co říká, není tak úplně pravda. Jen si podle mne nasadil klapky na oči a vidí, co vidět chce. Vzpomeňme si, jak se demokraticky chtělo odtrhnout Katalánsko a jak bylo brutálně a nesvobodně potlačeno. Zatykač na premiéra a hrozba desítek let kriminálu za to, že chtěl udělat, co si lidé odhlasovali v referendu. To je naprosto neospravedlnitelné. To, že nejvyšší představitel EU odhaluje sochu Karla Marxe, vyzývajícího k třídnímu boji, má ke svobodě asi tak blízko jako odhalování sochy Hitlera. Avšak budiž. Ale jak je to s onou otázkou míru?\nPro mě je důležitý argument kamaráda, že války v Evropě vznikaly z ekonomických důvodů. Zejména pak, když mezi sebou soupeřilo Německo s Francií. Když tyto dva státy spojíme a přidáme k nim další, můžeme spolupracovat a mít společné ekonomické zájmy. Díky EU proto nemůže být válka. Myslím, že to zní logicky. A přesto s tím nesouhlasím.\nMyslím, že Německo už ČR nenapadne. Proč by to dělalo? EU v tom nehraje žádnou roli. ČR už ekonomicky kolonií Německa je. Němci tu nemají co víc dobývat. Vše podstatné je už dávno jejich.\nCo se týče zbytku Evropy, myslím, že tam evropské dohody a legislativa selžou. Historie ukazuje, že nakonec jednoho dne selžou všechny dohody. Nemusíme chodit daleko. Stačí si vzpomenout na Mnichov či na vstup spřátelených vojsk v roce 1968. I OSN je podobně jako EU k ničemu.\nSamotný mír nemá s EU nic společného. I bez EU by byl mír. Mír neudrží úředníci v Bruselu, ale armáda. Historicky jedinou osvědčenou pojistkou proti válce bylo připravovat se na válku a odstrašit potenciálního agresora. Čím větší zbrojení, tím větší mír. Zní to absurdně, ale je to tak. A tady je problém. EU nezbrojí.\nZprávy z Německa říkají, jak je německé letectvo téměř nebojeschopné. Většina zemí EU neplní závazky vůči NATO a nedává na armádu ani dvě procenta HDP. Všichni šetří a spoléhají na Ameriku. Jenže já si nejsem jist, že bude Amerika mír bránit. Americký prezident D. Trump nedávno prohlásil, že neví, zda by Američané bránili Pobaltí, ačkoli je členem NATO.\nK čemu bude Pobaltí členství v EU a eurozóně, pokud do něj vjedou ruské tanky? Jak ho euro zachrání? Myšlenka, že díky EU není a nebude válka, je nesmyslná. Putin veřejně říká, že za dva dny je schopen dorazit s tanky do Varšavy. Naše zprávy říkají, že přesun mechanizovaného praporu AČR k hranicím Ruska by nebyl jednoduchý. Kde udělala EU chybu?\nAno, odpověď znám. Putin prý lže. To je dnes populární odpověď na vše.\nEU udělala chybu v tom, že válka vlastně už začala. Jen tomu ještě neříkáme válka. Snad poprvé a asi naposledy jsem souhlasil s francouzským prezidentem E. Macronem, který minulý měsíc v Evropském parlamentu pronesl, že EU je na sklonku občanské války mezi demokracií a nedemokracií. Má pravdu. Lidé jako on prohloubili ve společnosti příkopy a demokracii neprospívají.\nStátní média, jimž se říká veřejnoprávní, protože žijí z veřejných poplatků, které mají charakter nedobrovolné daně, jedou oficiální proevropskou propagandu. Ti, kteří s nimi nesouhlasí, jsou označeni za populisty a ruské agenty. To nahrává Rusku. Když čtu, co všechno údajně ovlivnil Putin, kdo díky němu prohrál nebo vyhrál volby, musel by to být polobůh. To přece není možné, aby jeden agent KGB dokázal tolik věcí. Zprávy o nekonečné globální moci mu pochopitelně doma nahrávají. EU mu tak vlastně nechtěně vyhrává jeho domácí volby.\nSamotný Macron přitom podle mě v jistém slova smyslu vydá za sto ruských agentů. Zcela zdiskreditoval slovo populista. To je totiž podle něj každý, kdo s ním nesouhlasí. Macron v Evropském parlamentu pronesl: „Někteří říkají, že lidé už Evropu nechtějí, a navrhují pozlacené a dobrodružné cesty. Nesmíme ale přistupovat na hru populistů.“ Chybí už jen poznámka, že se cítí jako kůl v plotě, a měli bychom tu podobný projev jako od Milouše Jakeše na Červeném Hrádku. Z populistů se tak vlastně stává synonymum pro oponenta, či dokonce disidenta.\nRebelové jsou přitom ve Visegrádské čtyřce. Macron to jasně naznačil. Řekl: „Zdá se, že v Evropě se projevují zárodky občanské války. Zvláště v těch státech, kde se sobecké zájmy stavějí nad to, co je důležité, a to, co sjednocuje Evropu.“ Ano, maďarský premiér V. Orbán ostře bojuje s Macronem ohledně imigrantů. Takže je na indexu.\nPrávě imigranti jasně dělí společnost. Mnoho lidí proto říká, že díky EU a její proimigrační politice válka v Evropě již několik let probíhá. Má ale jinou formu, je to válka mnoha úrovní. Ve skutečnosti se jedná o válku občanskou, jen beze zbraní a krve.\nTo se také projevuje v honbě po tzv. fake news. Současný svět je tak složitý, že neumíme ověřit každou zprávu. Jen vidíme, že oficiální výběr zpráv je nevyvážený. Neumím prověřit, zda je pravda, co píše Die Welt, totiž že koncem roku 2017 žilo v Německu už přes dva milióny imigrantů, kteří nepracují a žijí jen z dávek. Neumím ani ověřit zprávu, že meziročně vzrostla kriminalita imigrantů o 50 %. O tom se oficiálně mlčí. Ale pak jako blesk z čistého nebe přijde oficiální zpráva, že nějaký člověk jiného napadl mačetou ve vlaku. Všichni sice hned vědí: Aha, to byl imigrant, ale oficiálně se to dozvíme až za několik dní, kdy je zpráva už neaktuální. Jak za komunistů už čteme zprávy mezi řádky.\nMacron svou řeč zakončil slovy, že nelze ze všeho obviňovat vedení EU a že je nutné nabídnout lidem konstruktivní řešení. To má určitě pravdu. Já bych svá slova zakončil tím, že bych byl rád, kdyby Evropu vedli lidé mající na rozdíl od Macrona děti. Z Macrona mám pocit, že dělá politiku do dalších voleb; otec od rodiny by na rozdíl od Macrona dělal politiku pro své děti, a tedy pro příští generace. Jen by nenadával odpůrcům, ale snažil by se věcně řešit to, na co si stěžují. Takže, Macrone, v zájmu míru vyřeš věci tak, aby Francie nemusela být stále ve výjimečném stavu jako za války. Vždyť přece kvůli EU nebude válka.\nKlíčová slova: komentáře, Vladimír Pikora, Evropská unie, válka


Tycoon TKX-29 FGZ od 12 380 Kč - Refundo.cz\n20 545 171 Kč\nTycoon TKX-29 FGZ\n12 380 Kč s DPH\nCajon ze série Acrylic, střední velikost, rozměr přední desky 20 x 11,5 palců (50,4 x 29,2 cm), vyrobeno z acrylátu.\nNázev Cajon pochází ze španělštiny, kde toto slovo znamená bedýnku – to vypovídá nejen o tvaru, ale i původu tohoto latinsko-amerického perkusního nástroje. Jde totiž doopravdy o dřevěnou krabičku s ozvučným otvorem, ve které jsou nataženy laditelné struny podobně jako třeba u virblu. Traduje se, že tento nástroj vznikl tak, že otroci, kteří byly donuceni zbavit se svých tradičních bubnů, namísto nich použili bedny třeba od ryb nebo ovoce. V současnosti se Cajon používá ve všech hudebních stylech, kde jsou znatelné latinsko-americké vlivy, jako doma je ve flamengu či rumbě. Jde o velmi univerzální nástroj a ne nadarmo se říká, že zručný hráč je na něm schopný napodobit zvuk v podstatě celé sady bicích.\nKonkrétně tento Cajon je stejně jako všechny Cajony vyráběné u Tycoon Percussion produktem čistě ruční práce. Po sestavení je navíc pečlivě testován, aby nebylo možné pochybovat o jeho zvukových kvalitách.Pomocí ladícího klíče, který je součástí balení, můžete navíc upravit pnutí strun, a tedy i výsledný tón. S Cajony Tycoon prostě nejde šlápnout vedle…\nJiž jsme našim uživatelům ušetřili 20 545 171 Kč, přidejte se k nim!


Chodrockfest 2019 aneb tornádo skvělé muziky rozvíří Domažlice! Kalendář už pomalu vítá měsíc srpen, ke kterému v Domažlicích a širokém okolí neodmyslitelně patří Chodské slavnosti. Většina fanoušků rockové, punkové či pop rockové muziky má však kromě Vavřinecké pouti, folklóru a krásného počasí spojen tento termín s oblíbeným plážovým open – airem s fantastickou atmosférou – Chodrockfestem. Letošní Březina Fest 2019 netradičně v KD Volduchy! V době konání venkovních akcí a open air festivalů se 7. ročník Březina Festu přesune v sobotu 20. 7. 2019 do KD Volduchy. Můžeme se těšit na večer plný skvělé muziky v podání pěti kapel se zahraniční účastí skupiny Absolva (UK). Skvělá muzika a ohňová podívaná na Katru v Terešově Teplý sobotní večer 29. 6. 2019 si jen málo rockerů z širokého okolí Terešova nechalo ujít vystoupení kapely Katr v místním Letním kině. Před plzeňáky tu zahrál oblíbený Sifon rock s Jirkou Vébrem u bicích, který jsme z časových důvodů nestihli. Legendy 10. ročník............ již tuto sobotu ! V sobotu proběhne v areálu "Skalky" v Novém Jičíně 10. ročník festivalu Legendy. Semifinále A Múzy 2019 se pochlubilo svižným hudebním nábojem Po uzavření základních kol nejstarší výběrové soutěže v ČR byly ve čtvrtek 16. 5. 2019 odstartovány v plzeňském Divadle Pod lampou semifinálové vyřazovačky. Z avizovaných pěti kapel se omluvili Slepí Křováci a tak se o postup do pater nejvyšších utkaly pouze západočeské formace. Arakain open air show ovládla Králův Dvůr! Jak už to bývá, každý z nás se těší na pátek - bránu do pohody, volna a koncertů. Z nepřeberné nabídky víkendových událostí jsme v mžiku měli jasnou volbu - Arakain open air show v areálu zámku v Králově Dvoře. Ve 2. kole Múzy 2019 zabodovala domažlická kapela Anteater Výběrová soutěž Múza 2019 měla na pořadu čtvrtečního večera 7. 3. 2019 druhé vyřazovací kolo, ve kterém se měla utkat čtveřice amatérských skupin. Miagra z Ústí nad Orlicí se bohužel omluvila, proto jsme si mohli poslechnout jen tři formace, které se do toho opřely hned úvodními akordy.