Jak si najít MILIONÁŘE?! Barbara Kautmanová si umí vydělat sama i bez chlapa! Čím? – eXtra.cz\nV osmi letech vystavovat v jednom z nejluxusnějších podniků v Praze, to je výkon dcery bývalého milionáře Michala Červína a Barbary Kautmanové. V čem malá holčička vyniká? 28. 3. 2017 11.19 | Autor mer\nV centru Prahy proběhla v jednom z nejluxusnějších podniků první vernisáž obrazů Rozárie Kautmanové (8). Ano, jak už samo jméno napovídá, jde o osmiletou dcerku Barbary Kautmanové a někdejšího milionáře z reality show Vem si mě Michala Červína.\nNadité konto, luxusní auta, bydlení ve vile, takto přesně by se dal popsat pozlátkový život bývalého podnikatele, který vydělal velký peníz pomocí různých zpronevěr a podvodů. Nakonec přišel zatykač a nástup do pankrácké věznice.\nMatka samoživitelka Barbara Kautmanová ale na život nezanevřela a začala za svoji dceru a samu sebe bojovat. Dnes je z ní úspěšná žena v hotelnictví a ze svojí dcery Rozárie vypiplala nadanou malířku.\n„Jsem na ni nekonečně pyšná! Každým dnem se lepší a její talent je obdivuhodný. Dokonce jsme navázali malou spolupráci s českým týmem Louis Vuitton, díky kterým jsou hedvábné šátky na světě. Její otec je pro mě uzavřená minulost a do našich životů v podstatě nepatří,“ svěřila se Barbara Kautmanová.\nMnoho z obrazů, které malá Rozárie namalovala, působily na hosty přímo magneticky a možná někdy až příliš dospěle. Některé z obrazů se dokonce nechaly přetvořit v luxusní hedvábné šátky, které se následně prodávaly za 4 000 Kč! To je na osmiletou holčičku solidní výkon. Nicméně celý výdělek putoval na konto organizace Strom života, který pomáhá lidem v posledním stádiu umírání.\nNa akci dorazila také Ornella Koktová (24), která byla dílem malé dívenky doslova unesena. „Musím říct, že malá Rozárie má opravdu neskutečný talent a její tvorba mě zaskočila. Její maminka na ni musí být patřičně hrdá, protože tohle se u tak malého dítěte jen tak nevidí. Je hezké vidět, že i přes to, jakého má malá tatínka, tak z ní roste štěstí,“ dodala Ornella.\nmilionář peníze Michal Červín malování Talent Barbara Kautmanová zatykač dluhy Vem si mě život v luxusu Celebrity


Sázejte na semifinálové utkání volejbalové extraligy! - Sport.cz\n2. dubna 2009 13:30\nNa jednoznačnou záležitost to zatím vypadá v semifinálové sérii volejbalové extraligy mužů mezi Českými Budějovicemi a Ostravou. Ačkoliv se očekávalo, že Ostrava si na domácí palubovce s Jihočechy poradí, opak byl pravdou.\nČeskobudějovičtí volejbalisté dokázali v Ostravě dvakrát vyhrát (3:0,3:2) a ta se tak ocitla na pokraji vyřazení. O prodloužení finálové naděje bude dnes bojovat v jihočeské metropoli, kde se ostravským volejbalistům podařilo v této sezoně zvítězit 3:1 na sety.\nKursoví experti Tipsportu však Ostravě už příliš nevěří. Na vítězství domácího Jihostroje můžete sázet v kursu 1,47:1, na výhru hostující Ostravy pro vás bookmakeři připravili kurs 2,32:1.


Zelená padesátka – proti komu a s kým?\nV červenci přišel šéfredaktor Literárních novin Jakub Patočka s nápadem zapojit 50 ekologických a jiných aktivistů do reformy Strany zelených (SZ). Objevila se tak šance, že zeslábne zakořeněný odpor nekonformní mládeže k partajní politice a že SZ, v níž začnou spolupracovat seriózní staří i noví členové, bude připomínat sesterská uskupení v západní Evropě, prosazující mj. zájmy menšin. „Zelená padesátka“ (Z50) má navíc šanci oslabit vliv některých „pseudozelených“ ve straně. Ti chtějí věnovat dva miliony korun z volebního příspěvku svému manažerovi Daliboru Vachulkovi (členem strany je teprve od února 2002), i když strana vězí až po uši ve 12milionovém dluhu. Další podivnosti nedávno projednávala Ústřední revizní komise strany: chybějící účetní doklady, problematické půjčky (od Emila Zemana, Radka Lanče, firem Eurospectrum, Melfex a Abatys) atd. Komise též zjistila, že onen vykutálený manažer zadržuje přihlášky nových členů SZ, jejichž počet se od března do srpna 2002 zvýšil z 239 na 400.\nDo Z50 mezitím našli cestu mj. Fedor Gál, Karel Jech, Ondřej Liška, Jan Beránek, Dušan Lužný, Tereza Spencerová, Saša Uhlová, Martin Ander a Milan Daniel, díky jejichž kreditu a odbornosti „mafiánské křídlo“ SZ zvadne jak upíři na denním světle.\nHledání nezávislých kandidátů na listiny SZ do komunálních voleb v Brně – centru Z50 – však připomnělo existenci ještě jednoho proudu. Jde vesměs o dlouholeté aktivisty Hnutí Duha, kteří v roce 1997 odešli do Nezávislého sociálně ekologického hnutí (Nesehnutí) kvůli nesouhlasu s fixací centralistické Duhy na osobu tehdejšího předsedy Patočky, a též kvůli snahám spojovat ekologickou a sociální problematiku. Vůči Z50 zůstávají většinou bohužel lhostejní nebo přímo zaujatí.\nMnohem smutnější však je, že místo opětovného získávání důvěry těchto levicovějších zelených kolega Patočka považuje za eventuální spojence pravicové Evropské demokraty Jana Kasla (?) nebo část moravistického nacionalistického hnutí (??). Stejně tak problematická je jeho neochota zařadit na kandidátku SZ signatáře Charty 77, bývalého poslance České národní rady, také člověka, který se výrazně angažuje v aktivitách soužití mezi Romy a majoritou a dnes předsedu Společenství Romů na Moravě Karla Holomka s odkazem na jeho údajnou „pověst, která v romském hnutí není nejlepší (???)“.\nI drobné chyby mohou působit významné škody, pokud tyto chyby činí osoba Patočkova vlivu. Dvojnásob to platí v situaci, kdy na stanovisku ekologických, „lidskoprávních“, romských aj. aktivistů k „Zelené padesátce“ závisí zdar reformy strany.


Realitní služby - Veronika Srb Balnarová\nNa začátku je potřeba zjistit s kým vlastně máme tu čest. Vy nevíte, co jsem zač a já nevím, jak Vám můžu pomoci. Nejdůležitější jsou pro mě informace. Musím vědět, co potřebujete, co si přejete a jak toho chcete dosáhnout. Je jedno, jestli spolu budeme řešit jen pojištění nebo koupi Vašeho vysněného bydlení. U všeho jsou potřeba informace. A počítejte s tím, že budu hodně zvědavá. Samozřejmě Vám představím i sebe, moji práci, reference od klientů a podmínky naší spolupráce.\nKdyž je vše jasné, tak můžeme přistoupit ke kompletaci podkladů – list vlastnictví, věcná břemena a další právní omezení, nabývací titul, úvěrové smlouvy, zástavní smlouvy, dispoziční plán, energetický štítek, pojistné smlouvy a řadu dalších dokumentů dle toho, co spolu budeme řešit.\nZpracování tržní analýzy a příprava obchodní strategie\nNa základě zjištěných informací, aktuálních nabídkových cen z okolí a za využití cenových map již prodaných srovnatelných nemovitostí zpracuji tržní odhad, který můžeme ještě upravit dle Vašeho očekávání rychlosti prodeje. Může se stát, že se na peníze spěchá, tak dle toho upravíme i cenu. Na druhou stranu se dá i tržní cena dostat výše při použití kvalitní prodejní strategie, perfektní prezentace a zakončit prodej aukcí. Ale to již předbíhám.\nKdyž již víme, za kolik budeme prodávat a kdy potřebujeme peníze, tak již nezbývá nic jiného než zvolit obchodní strategii takovou, aby se daná nemovitost na trhu neohřála moc dlouho.\nPředstavení výsledku tržní analýzy a obchodní strategie\nPoté Vám detailně představím strategii prodeje, výsledný odhad, podmínky naší spolupráce a když Vám vše bude dávat smysl, tak to zpečetíme podpisem zprostředkovatelské smlouvy. V případě, že budou chybět nějaké dokumenty, jako energetický štítek, technická inspekce nemovitosti, geometrický plán či zákonné revize, potřebné zajistím tak, aby šlo vše hladce.\nKaždá nemovitost je jiná a každá potřebuje připravit před prodejem, tak aby byla, co nejlákavější pro zájemce. Někdy stačí pořádně uklidit a interiér doladit pomocí homestagingu. Někdy je potřeba jít dále. Nemovitost vyklidit, uklidit, posekat zahradu, vymalovat, udělat částečnou rekonstrukci, vybavit ji nábytkem a dekoracemi a pak teprve profesionálně fotit. Může to být hodně práce než vznikne fotografie, která by nejlépe odrážela ráz a náladu interiéru.\nKéž by již brzy všichni pochopili, že profesionální fotografie je malý zázrak. Samozřejmě, že fotit umí každý druhý, hlavně za použití chytrých telefonů, ale na profesionální práci stejně nic nemá. Dle mého se musí každá nemovitost, opravdu KAŽDÁ nafotit profesionálem. A když je nemovitost profesionálně připravená od designera, tak je radost pohledět na výsledek práce.\nNajdete 5 rozdílů? :-)\nNemalou součástí kvalitní prezentace nemovitosti je video. Díky videu mohou zájemci lépe vidět, jak by se v dané nemovitosti žilo a bydlelo. Video je velmi oblíbené a Vaši nemovitost díky němu vidí mnohem více zájemců a zanechává v nich větší emoční prožitek než jen fotografie. Dá se použít i dron, abyste mohli vidět lokalitu z ptačí perspektivy.\nNo řekněte, co je lepší? Fotografie nebo video? Za mě kombinace obojího!\n3D sken nemovitosti, virtuální prohlídka\nJe úžasně, co všechno nám přináší moderní technologie. Představte si, že sedíte doma a můžete si virtuálně projít každý centimetr nemovitosti, chcete vidět, jaké jsou kliky? Můžete. Chcete vidět, jaký je použit odstín spárovačky na dlažbě? Můžete. Jen sedíte u počítače a chodíte ve vysněné nemovistosti. Nebo tam i můžete téměř opravdu chodit díky virtuálním brýlím. To by se stihlo prohlídek, kdyby to používalo více makléřů.\nKdyž jsem sama kupovala dům, tak mi u všech. Ano, u VŠECH inzerátu chyběl půdorys. Je to už pár let, tak budu optimistka, že se to již změnilo a půdorys je automatickou součástí všech inzerátů. Pro mě osobně je půdorys velmi důležitý, jak bez toho si přesně představím dispozici, jak budu vědět, kde jsou okna a dvěře. Jak poznám, jestli se mi do obýváku vejde gauč?\nPůdorys prostě být musí!\nNěkterá nemovitost nemusí být v úplně přijatelné kondici na pěknou prezentaci a majiteli se nemusí chtít jít do celkové rekonstrukce. Nevadí. Uděláme pro lepší představu vizualizaci, jak by nemovitost mohla vypadat po rekonstrukci.\nMáme nafoceno, natočeno, kvalitní copywriting, půdorys a hromadu dalších podkladů? Tak udělám na Vaši nemovitost samostatnou webovou stránku, kam díky placené reklamě dostaneme ještě více zájemců.\nMožností , jak propagovat nemovistost je mnoho. Osobně upřednostňuji propagaci na sociálních sítích, PPC reklamu na Seznamu i Googlu, placenou reklamu na Facebooku a YouTube.\nA v neposlední řadě Vám budu inzerovat na největších realitních portálech – sreality.cz, reality.idnes.cz a dalších 27 realitních serverů.\nA když už něco prodáváme, tak to dáme vědět i v okolí. Na nemovistosti bude plachta, uděláme letáky, brožury nemovitosti a inzerci v místních novinách.\nNěkdo by si mohl říct, co je za vědu někomu ukázat nemovistost? Dle mého to může být velká alchymie. Udělat dobrý dojem za prvních pár sekund, co zájemci vejdou. Ideálně už před vstupem vědět, co požadují od nemovitosti, jaké silné stránky jsou pro ně důležité, aby se celá prezentace ubírala jen k jednomu jedinému a to vyvolat potřebu ke koupi. Tah na branku by měl mít každý makléř a měl by i vycítit, kdy má klienty tzv. umlátit informacemi o nemovitosti a kdy má být prostě jen zticha, aby klient vstřebal atmosféru a pocítil, jak by se mu tam žilo…..\nInformace a komunikace jsou základ úspěšných prohlídek. V neposlední řadě od zájemců žádám zpětnou vazbu na prohlídku. Za prvé, abych věděla, co se jim na dané nemovitosti líbilo či nelíbilo, abychom se s majitelem věděli na čem eventuálně zapracovat. Za druhé se ptám i na mou osobu, abych věděla v čem se můžu jako obchodník zlepšit. Protože zpětné vazby a sebevzdělání není nikdy dost!\nVyjednávání,prověření zájemce, rezervace\nZájemce projevil zájem a začíná smlouvat a vyjednávat, žádá slevu kvůli lokalitě, kvůli třem schodům k výtahu, kvůli sloupu ve výhledu. Je milion důvodů, proč si říct o slevu a jen dobrý obchodník Vám zajistí cenu , co nejlepší a ideálně bez slev!\nKdyž už se dohodneme na finální ceně, tak Vám zájemce prověřím, aby byla jistota, že je bonitní a bez poskvrnky :-) , aby se mohlo přistoupit k podpisu rezervační smlouvy, která rozjede báječné kolečko dalších úkonů, které můžou trvat i několik týdnů.\nHypoteční úvěr, zástavní smlouvy, pojištění\nZajištění financování,odhadu i pojištění je proces na delší dobu. Musím pro Vás získat od bank ty nejlepší možné podmínky a to nemám na mysli jen tu nejnižší sazbu. Je důležité, aby ve smlouvě nebyly skryté poplatky, sankce, aby bylo zdarma vyřízení úvěru i odhadu a hlavně bez přidaných podmínek, že si k hypotéce musíte vzít životní pojištění a kreditní kartu a další. Banky si někdy vymýšlejí a neznalý klient může zbytečně skončit u nevýhodné smlouvy.\nMít pojištění je určitě důležité, ale není třeba se upisovat ne k vždy výhodné smlouvě kvůli slevě 0,1% ze sazby. Od toho jsem tady já, abych Vám našla tu nejvýhodnější nabídku, jak z hypotéky, tak i pojistek.\nZajistím pro Vás veškerý právní servis, od přípravy kupních smluv až po úschovu prostředků. Jakmile bude znění odsouhlasené všemi stranami, tak uděláme v ideálu hromadnou autogramiádu, kdy se podepíše vše najednou– kupní smlouvy, advokátní úschova, zástavní smlouvy, návrh na vklad i hypoteční smlouvy. Po podpisu a splnění všech podmínek můžu běžet do banky a na katastr, kdy Vám poté ohlídám zákonné lhůty na přepis, aby se mohla obchodní transakce dokončit.\nVýplata, předání, přepis energií\nJakmile dojde k přepisu na katastru nemovitostí, tak advokát uvolní prostředky z úschovy a může dojít k faktickému předání nemovitosti novému majiteli, se současným převodem energií.\nNa konci celého prodeje si můžeme společně přiťuknout na jeden uzavřený příběh…


Opera PULS: července 2012\nThomas Hampson, Christopher Zimmerman\nJedním z vrcholů letošního hudebního festivalu Smetanova Litomyšl se stala světová premiéra skladby Sylvie Bodorové, kterou si u ní objednal světoznámý barytonista Thomas Hampson - písňový cyklus pro orchestr a baryton Lingua angelorum. O tom, jak se zrodila myšlenka vytvořit toto dílo, jsme hovořili v dubnu s Thomasem Hampsonem v Heidelbergu (rozhovor najdete zde) a již tehdy bylo z jeho nadšení zřejmé, že se bude jednat o mimořádný umělecký počin. Počin, který se zrodil ze vzájemného nadšení pro věc, a toto nadšení a zápal pro věc byly ve výsledku více než zřejmé.\npo generální zkoušce\nSkladba je věnována 400. výročí úmrtí císaře Rudolfa II. a je oslavou rudolfínské doby. Osm písní na renesanční texty v devíti různých jazycích připomíná multikulturní prostředí tehdejší Prahy, která v době vlády Rudolfa II. byla nejen jeho sídelním městem, ale i významných střediskem kultury a vědy. Na výslovné přání Thomase Hampsona je jedním z těchto jazyků i čeština – v závěru poslední skladby zní část protestantského chorálu "Soudce všeho světa bože" na text Jana Amose Komenského.\nPaní Bodorová skládala jednotlivé části cyklu s dokonalou znalostí hlasových možností Thomase Hampsona a volila záměrně polohy, ve kterých nejvíce vyniká krása jeho hlasu. Její hudba hned od prvních tónů publikum naprosto uchvátila. Každá píseň je originální a odlišná od ostatních, ve všech však skladatelka uchvacuje posluchače nesmírnou bohatostí hudebního jazyka, zejména využitím bicích nástrojů, žesťů a různých zvonů a zvonků.Hudba tak působí nesmírně plasticky. Již předehra každé písně navozuje velmi sugestivně atmosféru vyprávěného příběhu, zároveň udržuje posluchače neustále v napětí a očekávání, co bude následovat. Svou hloubkou zároveň podněcuje posluchačovu fantazii a umožňuje každou skladbu velmi intenzivně prožívat. Myslím, že záměrně nebyly v programu koncertu zveřejněny texty písní – to by totiž mnoho posluchačů svádělo k tomu, že by se více soustředili na četbu textu ( či jeho překladu) než na prožitek z hudby, a nemohli by pak nechat volně plynout svoji fantazii. Program obsahoval jen krátké vysvětlení, co je obsahem jednotlivých textů, což pro pochopení naprosto postačovalo.\nThomas Hampson, generální zkouška\nZážitek z nádherné hudby umocnil Thomas Hampson svou niternou interpretací, takže i bez znalosti textu bylo snadné vnímat sdílené myšlenky a emoce. To, jak si nádhernou hudbu doslova „užíval“ se okamžitě přeneslo i do publika, které téměř nedýchalo. Naprosto fenomenální bylo to, jak bravurně pěvec zvládl texty ve většinou historických jazycích. Tak např. druhou píseň s názvem „ Pochod janičárů“ zpíval v osmanštině a navíc ve vražedném tempu, text písně „Anděl smrti“ byl zase kombinací jidiš a hebrejštiny. Největší zážitek ale přinesla píseň poslední –„ Ó věčnosti“. V její první části zhudebnila autorka německý text protestantského chorálu „Ó Ewigkeit, du Donnerwort“ autora Johanna Rista, v závěru skladby pak tento chorál plynule přechází v český protestantský chorál na text Jana Amose Komenského „ Soudce všeho světa bože“. Thomas Hampson doslova ohromil publikum svojí téměř bezchybnou češtinou ( včetně zákeřného ř). Majestátní závěr chorálu se stal působivým vyvrcholením celého cyklu, evokujícím neději a smíření….. Není divu, že po doznění posledních tónů všichni v publiku zůstali ještě hodnou chvíli v naprosté tichosti než vypukli v nadšený potlesk.\nTi, kteří se nemohli tohoto nádherného koncertu zúčastnit, nemusejí zoufat. Jeho záznam pořídila jak Česká televize, tak Český rozhlas ( i když termín vysílání zatím není znám). Stálo by určitě za to toto mimořádné dílo vydat i na CD nebo DVD, protože tato hudba by si zasloužila, aby k ní mělo přístup co nejširší publikum.\nSylvie Bodorová, Thomas Hampson\nSylvie Bodorová – Lingua angelorum\n1. Prologue – Il mio martir\n2. March of Janissaries\n4. Don dinero\n5. Malach ha-movet\n8. Epilog – O, Ewigkeit, du Donnerwort – Soudce všeho světa, bože\nSymfonický orchestr hl.města Prahy FOK\nDirigent – Christopher Zimmermann\nAsistent dirigenta – Marek Štilec\nŠtítky: Lingua Angelorum, Sylive Bodorová, Thomas Hampson\nOpera Malíř Mathis Paula Hindemithe byla poslední premiérovým titulem letošní operní sezony v Curychu a zároveň i poslední premiérou za působení dlouholetého intendanta zdejší opery Alexandra Pereiry. Je to strhující příběh renesančního malíře, který pochybuje o smyslu své práce a poslání umělce v kontextu probíhajících historických událostí - nástupu reformace a selských válek počátkem 16. století v Německu.\nPaul Hindemith složil tuto operu v letech 1932 - 35, tedy v době nastupujícího německého fašismu. Tento nekonvenční a novátorský umělec velmi brzy pocítil ze strany nastupujícího režimu perzekuci, která mu postupně znemožnila tvořit a pracovat v Německu, a donutila ho k emigraci do Švýcarska. Zde se také v roce 1938 uskutečnilo první uvedení Mathise a to právě na scéně curyšské opery. Sám Hindemith se často zabýval úvahami o úloze umění a umělce ve společnosti a není proto divu, že toto téma je i ústřední myšlenkou opery.\nHindemith zhudebnil životní příběh malíře Matthiase Grünewalda, který žil a tvořil na přelomu 15. a 16. století jako dvorní malíř mohučského kurfiřsta Albrechta Braniborského. Téměř všechny hlavní postavy v opeře jsou historicky doloženy, i když pro potřeby děje opery Hindemith, který si sám napsal libreto, místy pozměnil chronologii událostí i charaktery některých postav. O samotném malíři Grünewaldovi se dochovalo velmi málo historických podkladů a na dlouhá léta, dokonce staletí, upadla jeho díla v zapomnění, či byla připisována jiným umělcům té doby.\nPříběh začíná v době, kdy Mathis maluje křížovou chodbu s klášteře sv. Antonína, žije již nějakou dobu v naprostém odloučení od okolního světa, soustředí se jen na svoji práci a nezajímá se o to, co se děje za branami kláštera. Přesto se neubrání pochybnostem o smyslu své práce a svého poslání jako umělce: " Splnil jsi, čím tě Bůh pověřil? Stači to, že tvoříš? Nejsi k užitku jen sám sobě?" Ze svého klidu je Mathis vytřžen příchodem zraněného vůdce vzbouřených nevolníků Hanse Schwalba, který hledá v klášteře útočiště před panským vojskem. Od něj se Mathis dovídá, co se za branami kláštera děje a Schwalb mu vmete do tváře výčitku, že zatímco venku umírají lidé v boji za svobodu, on si maluje obrazy, které nemají pro nikoho žádný smysl. To Mathise ještě více utvrdí v jeho pochybnostech o smyslu své tvorby a rozhodne se odejít bojovat na straně vzbouřených nevolníků.\nMezi vzbouřenci se však setkává jen s brutalitou a krutostí a marně se je snaží přesvědčit, aby nezapomínali na ideály, za které bojují. Když se snaží zabránit největším zvěrstvům, je sám vzbouřenci málem zabit a odehnán se slovy: " Co chceš? Kdo tě sem zval? Každý na tobě pozná, že mezi nás nepatříš!" Zoufalý Mathis vidí, že své umění obětoval zbytečně, ztratil svoji tvůrčí sílu a ani jako bojovník za svobodu neuspěl.\n Po porážce povstání se Mathis ujme osiřelé dcery Hanse Schwalba Reginy a putuje s ní zpět do Mohuče. Během cesty upadne do snových vizí pokušení v podobě alegorických postav ( moc, bohatství, ...) kterým odolá: " K čemu je mi moc, když vidím své bližní strádat?", a je mu navrácena jeho tvůrčí síla. Horečně se vrhne do práce a vytvoří své vrcholné dílo - Isenheimský oltář, jehož motivy se mu zjevily během vizí pokušení. Poté, co oltář dokončí, žádá kurfiřta o propuštění ze služby. Rozhodne se přestat tvořit, protože je přesvědčen, že světu již dal vše, co po něm Bůh žádal. Nepodlehne ani prosbám kurfiřta, rezignuje na své umění a uchyluje se do jakési " vnitřní" emigrace.\nThomas Hampson, Reinaldo Macias\nPaul Hindemith zpracoval tento příběh do tříhodinové opery o sedmi obrazech a vytvořil strhující hudební drama. Vychází přitom z renesance i baroka, používá kontrapunkt i jednoduché melodie, slavnostní chorál i pregnantní rytmus. Jednotlivé společenské vrstvy v opeře mají každá svoji hudební charakteristiku - svět katolické církve gregoriánský chorál, luteráni německé protestantské písně, vzbouření nevolníci německé lidové písně.... A to vše vytváří úchvatnou hudební "fresku", která člověka doslova pohltí.\nThomas Hampson, Emily Magee\nHistoricky věrná curyšská inscenace nezdůrazňuje analogie příběhu opery s dobou nastupujícího nacismu, snaží se naopak zdůraznit všeobecnou lidskou dimenzi zpracovaného konfliktu. Jednoduchá abstraktní scéna a působivé světelné efekty, jejichž vrcholem je scéna vize pokušení v 6. obraze, umocňují dramatický účinek hudby. V opeře nejsou žádná sentimentální místa rozjímaní ani zdlouhavé árie, příběh je "vyprávěn" velmi akčním způsobem, což je i zásluhou skvěle napsaného libreta.\nV hlavní roli malíře Mathise exceloval americký baritonista Thomas Hampson, který tak přidal do svého repertoáru další skvostnou postavu. Pěvecky nesmírně náročný part zvládl bravurně a s nesmírnou výrazovou přesvědčivostí. Tak, jako ostatně u většiny jeho postav, i zde velmi rychle zmizela hranice mezi pěvcem a postavou, kterou ztvárňuje, a obojí splynulo v dokonalou jednotu.  Hampson má schopnost herecky ztvárnit i velmi složité duševní stavy a pocity - Mathise zoufalého, pochybujícího, milujícího, odmítajícího - záverečná scéna, kdy rezignuje na své umění a odchází do ústraní, má tak hluboký účinek, že publikum ještě několik vteřin po spuštění opony sedí naprosto tiše, než propukne potlesk.\nThomas Hampson, Sandra Trattnigg\nTaké obě hlavní ženské představitelky - Emily Magee v roli Mathisovy lásky Ursuly a Sandra Trattnigg v roli dcery Hanse Schwalba Reginy, podaly velmi přesvědčivé výkony. K nejpůsobivějším momentům patřila scéna loučení Mathise s Ursulou a její sedceryvné prosby, aby ji neopouštěl a vzal ji do války s sebou. Tři tenoristé - Reinaldo Macias v roli kurfiřta, Benjamin Bernheim jako jeho rádce Capito a Erin Caves v roli Hanse Schwalba sklidili také zasloužené ovace. Každý hlas trochu jiný, Erin Caves dramatický a naléhavý, Reinaldo Macias spíše lyrický a Benjamin Bernheim rozhodný i intrikánský - všechny velmi příjemné na poslech. Na závěr je třeba zmínit ještě basistu Gregory Reinharta v roli Ursulina otce Riedingera, který vytvořil i velmi svéráznou hereckou kreaci. K nejsilnějším okamžikům celé opery patřily sborové scény, které vyvrcholily v 6. obraze ve scéně Mathisovy vize pokušení.\nPaul Hindemith - Malíř Mathis\nrežie - Matthias Hartmann\nscéna - Johannes Schütz\nkostýmy - Victoria Behr\nMathis - Thomas Hampson\nAlbrech Braniborský, kurfiřt - Reinaldo Macias\nWolfgang Capito - rádce - Benjamin Bernheim\nRiedinger, bohatý měšťan - Gregory Reinhart\nUrsula, jeho dcera - Emily Magee\nHans Swchalb, vůcdce nevolníhů - Erin Caves\nRegina, jeho dcera - Sandra Trattnigg


Nošení mobilu - Diskuze - Módnípeklo.cz\nRychlá navigace: Módnípeklo.cz » Diskuze » Tipy a triky » Nošení mobilu\n1297 příspěvků 30.10.12 10:02\nMěla bych dotaz: kde nosíte mobil?\nZ kabelky není slyšet a kabelku žena nemá stále u sebe, z kapes vypadává a pouzdro visící kolem krku je nepraktické a ošklivé.\nJá tedy zvolila zadní kapsu u kalhot, ale moc se mně to nelíbí, jenom jsem nevymyslela nic jiného.\nKabelku většinu dne nemám u sebe, zatímco mobil jsem povinna mít na doslech.\nJak jste to vyřešili vy?\n1901 příspěvků 30.10.12 10:06\nJá ho nosím v koženém pouzdře hozený v kabelce. V práci a doma mám vyzvánění nahlas a je položený na stole přede mnou. Pokud někde běhám po schůzkách (jsou vždy taky u stolu), mám ho taky před sebou, i když to asi není úplně košer vzhledem k mému protějšku.\nVyzvánění mám často tiché a když jsem na cestách, tak prostě nejsem dostupná (nemusím být naštěstí). Zavolám pak zpět z kanceláře nebo z domova v klidu.\n1297 příspěvků 30.10.12 10:25\nUpřesním dotaz - jak nosíte mobil, když nelze mít s sebou kabelku, nesedíte u stolu a musíte být na příjmu?\n(je mně jasné, že u někoho nemusí tyto situace nastat)\n1901 příspěvků 30.10.12 10:28\n@zwedavka musíte mít volné ruce? pokud máte volnou ruku a trvá to chvíli, držela bych ho v ruce\n1895 příspěvků 30.10.12 10:28\n@zwedavka v ruce:D\nEDIT: Curlygirl mě předběhla!\n2. edit : ještě v saku, nebo bundě:)\n96 příspěvků 30.10.12 10:35\nV kabelke alebo v ruke, v 95 % prípadoch mám oblečené šaty/sukňu, takže vrecká nepripadajú do úvahy\n646 příspěvků 30.10.12 10:39\nLevá kapsa - kabátu, saka, kalhot. Když mám sukni a jsem bez kabátu i saka… no tak to teda nevím. V kabelce. Nemůžu si vzpomenout na situace, kdy bych nemohla mít u sebe kabelku. Které to jsou? Pak teda asi v ruce.\n106 příspěvků 30.10.12 10:39\nPokud mám s sebou svého muže, tak mám mobil u něj. Pokud mám kabát nebo sako, tak v kapse vršku, bývají hlubší a tak to nevypadává nebo když mají vnitřní kapsu tak tam. Pokud je to v létě a mám sukni (a tam kapsy nemám), tak ho mám v ruce a když mám jen kalhoty a potřebuji volné ruce, tak ho dám do té zadní, lepší řešení asi není - bohužel… ale nejčastěji nosím alespoń malou kabelku crossbody, potřebuji mít u sebe pořád kapesníky a další drobnosti, tak těch věcí přibývá…\n1257 příspěvků 30.10.12 10:41\nZadni kapsa u kalhot uz nikdy ne. Utopila jsem dva mobily v zachodove mise, od te doby nosim mobil v kapse u saka, kabatu, nebo v ruce. Tedy pokud neni v kabelce.\n149 příspěvků 30.10.12 11:09\nJá mám mobil vzorně v přihrádce v kabelce Kdyby totiž ne, tak zaručeně platí Murphyho zákon: hledaný vyzvánějící telefon najdete na dně kabelky přesně ve chvíli kdy přestane zvonit Stává se mi, že neslyším zvonění, hlavně v tramvaji, to není šance. Proto mám nastavenou k vyzvánění ještě vibraci- protože když neslyším zvonění, to vibrování přes kabelku cítím, a většinou se mi podaří několik telefonátu díky tomuto „zachránit“.\n129 příspěvků 30.10.12 11:26\nV kabelce. Tu mám u sebe skoro furt, protože je fakt hodně věcí, které potřebuju mít pořád po ruce:-) Kapes moc nemám a ani nemám ráda, když je kapsa něčím nacpaná. A že neslyším zvonění, to se holt občas stává, ale myslím, že občas nezvednout telefon není zas taková tragédie\n1297 příspěvků 30.10.12 11:52\nMůj nadřízený to vidí jinak.\nMobil v zadní kapse vyhovuje po praktické stránce (na WC jsem zvyklá si ho hlídat), ale nelíbí se mně to, tak hledám jestli někdo nevymyslel něco lepšího.\n1901 příspěvků 30.10.12 12:17\nJeště mně napadá možnost mít nějakou pěknou koženou malou taštičku nebo velkou peněženku ve velikosti psaníčka asi… Do ní se právě vejdou ty kapesníky, identifikační karta a telefon. Např. toto:\n182 příspěvků 30.10.12 12:20\nHozený v kabelce. Většinou jen vzdáleně tuším, že tam je. Včera jsem ho např. na celý den vypnula. Zvonění mám vypnuté stále. Z kabelky cítím vibrace. Nijak na něm nelpím. Když mi někdo bude hodně nutně potřebovat něco sdělit, zavolá příteli na jeho mobil. S přáteli se na srazech domlouváme po internetu.\nAle asi je to tím, že nejsem výkonná manažerka, která musí být stále na příjmu\n1132 příspěvků 30.10.12 12:24\nV pravy kapse kalhot/kabatu/bundy..kdyz kapsu nemam tak teda v kabelce, ale jak necejtim nikde vahu toho telefonu tak se furt osivam jestli tam fakt je\nV tom případě ho vodím za sebou na řemínku.\n@Pavučinec plyšový ale je dobré, aby remienok bol dlhý a dosiahol za dvere kabínky na toaletách. Mne priateľka zodvihla telefón sediac na záchode a keď mi namiesto pozdravu vysvetľovala, že si nemám všímať zvuky z pozadia, tak som sa červenala namiesto nej a položila. Potom som sa vyhovárala na zlyhanie signálu v tuneli.\n@gulietta To mi připomnělo jeden strašný okamžik, kdy mi zavolala dceřina učitelka klavíru, taková křehká, úhledná, decentní dáma. Než jsem stačila říct aspoň dobrý den, malý syn, kterého jsem právě po kojení držela na rameni, do telefonu srdečně říhnul. Nevím, co si tenkrát musela myslet a vlastně to ani vědět nechci.\n465 příspěvků 30.10.12 20:18\n@zwedavka :tak to vam nezavidim. Ja chodim na toaletu zasadne bez mobilu. Ty dve minuty, co ho nemam kazdy prezije…\n7777 příspěvků 30.10.12 22:29\n@zwedavka v práci ho nosím v ruce a mám na něm připnuté i klíče/čipy, už jsem si na to celkem zvykla. obvykle nepotřebuju volné obě ruce, případně na chvíli zastrčím za pásek.\nmimo práci ho obvykle vůbec nevyndávám z dobře zvukově utěsněné kabelky, ať si taky odpočine:-)\n648 příspěvků 1.11.12 14:48\nVzhledem k radiaci by bylo nejlepší mít mobil v pouzdře a v kabelce. Pokud po Vás zaměstnavatel žádá, abyste byla stále na příjmu, předpokládám, že Vám zajistil mobil. Měl by Vám ale také zajistit nějaké vhodné pouzdro na něj.\nu nas v kanclu funguje zakon schvalnosti, ze v 95 % kdy ja nebo kolegyne jdeme na zachod, tak nam zacne zvonit jeden z mobilu (obcas i pevna linka:D)\n465 příspěvků 1.11.12 21:31\n@razorblade :jj, to znam velmi dobre…my jsme system vymakali tak, ze si zvedame pracovni telefony navzajem. osobni mame na vibrace, takze je jen polozime nepritomnemu nekam, kde nas vibrujici mobil nebude rusit;)\n6690 příspěvků 1.11.12 22:11\n@Robena A ja si myslela, ze tohle muze stat jen mne.. sedim na wc, rikam si, kde je tel, kdyz mam volne ruce, vstanu, natahnu kalhoty a zblunk:)\n471 příspěvků 2.11.12 08:39\nJediné, co jsem kdy prošvihla tím, že nejsem stále „na příjmu“, byla naštěstí pizza z rádia zdarma\nAle jinak asi bych nosila nějakou mini crossbody kabeličku, pokud bych teda musela mít volné ruce a mobil stále u sebe (první, na kterou jsem narazila - http://www.mangooutlet.com/…per-handbag/?…). Nenosím totiž kalhoty a i kdyby, věci v kapsách mně z estetického důvodu vadí (co se to navysvětluju svému muži…).


Školy v přírodě | HIPOCENTRUM Koryčany\nPřemýšlíte, kde strávíte školu v přírodě? Nabízíme Vám skutečný pobyt v přírodě – na „statku“ v HIPOCENTRU KORYČANY.\nMírné kopečky, barevné lesy a louky lákají k procházkám i průzkumným výpravám. My Vám nabízíme ubytování v budově, dobrou domácí kuchyni, hřiště, sportoviště a hlavně přátelství své i našich koní.\nPojďte s námi zažít týden plný dobrodružství a ani nepoznáte, že se taky učíte.\nCo byste řekli na velkou dobrodružnou výpravu, při které nás možná budou doprovázet i někteří naši koníci. Připraven máme celotýdenní program – projekt – Expedice Chřiby – projekt zážitkové ekologické výchovy v přírodě. Prozkoumáme okolí i naši ekologickou základnu, přineseme si zásoby pro výtvarné práce, zahrajeme si hry a taky si zasoutěžíme. Nakonec všechno všecičko zapíšeme do hipáckého deníčku, abychom měli památku na pobyt v Chřibech. A navíc, abychom nic nezmeškali, zkusíme v přírodě i trochu počítat, výtvarničit nebo si připomeneme něco z češkého jazyka...\nNabízíme vám tři varianty školy v přírodě:\n1. pouze ubytování a stravování, bez programu pondělí – pátek ( začínáme obědem a končíme obědem CENA viz příloha\n2. Škola v přírodě s kovbojským programem – poznáváme naše koně, fotíme se na koni, lasujeme jako kovbojové, zkusíme práskání bičem, farmářský pětiboj…. Program v rozsahu jedné hodiny denně (60 i více minut )\n3. Škola v přírodě na klíč s kompletním programem - Zajistíme ekologický a naučný program a k tomu kovbojský program v době od 9 do 12 hodin, od 14 -15 hodin a pak dle domluvy ještě jednu další hodinu relaxačního programu. Celkem 5-6 hodin programu denně. Relaxační program zařazujeme dle Vašeho přání odpoledne nebo večer, abyste měli prostor i pro Vaše činnosti s dětmi.\nZkušenosti posledních let ukázaly, že největší zájem je o kompletní program na klíč. Děti mají zájem o program s koňskou tématikou- ukázka koně na lase, prohlídka stáje, výroba kožených náramků, lasování, beseda o životě kovbojů, popis koně a následná soutěž apod. – jsou to dovednosti, se kterými se jinde nesetkají. Z nabízeného programu můžete volit, my se přizpůsobíme a denně se dětem budeme věnovat. Samozřejmě není problém program zhustit a pak mít den volno třeba na výlet na hrad Cimburk, Moravanské lůky. Židovský hřbitov…\nDoplňkem přírodovědy i prostorem k utužování spolupráce a kooperace je zážitková ekologická výchova v přírodě , poznáváme přírodu prakticky prostřednictvím výprav, her a kvízů…. Program volíme dle věku dětí a složení tříd. Většina programu se odehrává na naší ekologické základně Liberta.\nKoníci Vás budou doprovázet téměř po celý den, ale ani když budou na pastvě nebo budou odpočívat, se nebudeme nudit – připraveny jsou hřiště pro vybíjenou i plážový volejbal a malou kopanou, můžete se naučit hrát pétanque, kroket, můžete si zahrát i stolní tenis. Atraktivní jsou i naše stoly pro hraní kuliček - můžete uspořádat kuličkiádu na terase. Oblíbeným místem pro přírodovědné poznávání ke i nově zrevitalizovaný zámecký park. V areálu je také místo na táborák.\nČekají na Vás nejen naši koníci /celkem 38 včetně hříbat, pes Sam i několik stájových kočiček, ale i my.\nŽe je toho málo? Tak přidáme ještě hodinový program ukázek dovedností a poslušnosti koní s výkladem o koních, o tom, jak se cvičí a co všechno dokáží.\nPokud nemůžete přijet na školu v přírodě, nabízíme zkrácený program na jednodenním nebo vícedenním školním výletě, exkurzi.\nChtěli bychom Vám nabídnout školu v přírodě /nebo vícedenní školní výlet/ trochu jinak.\nNenabízíme jen ubytování a stravování, ale i ucelený program /projekt/, na kterém bychom s Vámi chtěli spolupracovat, pomáhat Vám při celotýdenním pobytu vyplnit čas dětí. Naše ekologické programy byly vytvořeny v letech 2012-2014 v rámci projektu EXPEDICE CHŘIBY, projekt EVVO. Všechny programy jsou ověřeny dlouholetou praxí.\nOPTIMÁLNĚ CCA 45-50 DĚTÍ, MAX.60 dětí - PRO UBYTOVÁNÍ V BUDOVĚ, CHATKY 45 MÍST. Na 10 dětí jeden pedagog, zdravotník zdarma.\nHipocentrum Koryčany provozujeme od roku 1991. Specializujeme se na školy v přírodě, adaptační kurzy, jezdecké kurzy pro sportovní školy, na chov koní a jezdecký výcvik. O letních prázdninách jsou to letní tábory s ježděním na koni i bez.\nPro školy, které obsadí plnou kapacitu areálu tj. 60 míst (pondělí –pátek), nabízíme sponzorský dar, nebo slevu na pobyt ve výši 1000 Kč\nSleva z ceny pobytu pro žáky ve výši 5 %, pokud se nově objednávaný pobytový týden uskuteční v měsících září až březen\nŽáci jsou ubytováni v 4-8 lůžkových pokojích. Areál Hipocentra má zcela bezbariérové přízemí, proto je možné umístit i děti s handicapem. Základní cena je stanovena za ubytování s vlastním spacákem. Učitelé jsou ubytování v apartmánu, vždy s kompletním povlečením.\nSoučástí základny jsou 2 učebny, 2 terasy, 2 hřiště a víceúčelová jezdecká hala použitelná za deštivého počasí pro hry, sport i výchovně vzdělávací práci. Zázemí: pro učitele vždy 1-2 pokoje se sociálním zařízením, izolace- zdravotní pokoj, jídelna cca 40 míst, učebna cca 20 míst, ev. Další učebna 15-20 míst, venkovní terasy pro stravování, hry i ekologické aktivity - 40 a 90 míst, dvě hřiště, ohniště v areálu i na ekologické základně Liberta, poznávací informační tabule, jezírka, tůňky, stezky s úkoly. Na Libertě rovněž altán u jezírka, terasa u chaty Liberta, ohniště, střelnice – vše v návaznosti na pole, louky a les.\nO nás: Majiteli Hipocentra jsou PaedDr.Stela Dolínková, učitelka a ředitelka školy s 25 letou praxí ve školství, s platným kurzem Zdravotníka zotavovacích akcí\nMilan Dolínek – vyučen v oboru chovatel koní, aktivní westernový jezdec, milovník koní i kůže – výrobky z kůže – náramky, opasky…\nVaří se přímo v objektu. Strava je podávána formou jednotné plné penze, snídaně výběr ze dvou možností. Snídaně, svačina, oběd, svačina, večeře. Vaříme kvalitní domácí stravu, nepoužíváme polotovary a instantní potraviny.\nBezlepková dieta za příplatek 350 Kč / týden. ( po-pá)\nVše vám rádi zkalkulujeme na základě vašich požadavků – přímo na míru. Program vytváříme na míru dle vašich požadavků.\nTěšíme se na Vaše dotazy i objednávky\nStela Dolínková, Milan Dolínek\njak by mohl vypadat jídelníček pro vás 102.47 KB\nzde najdete podrobnosti k ŠVP 230 KB


Gottlieb šampon bylinkový s norkovým olejem rozlévaný - RichBarf\n› Kosmetika › Gottlieb šampon bylinkový s norkovým olejem rozlévaný\nGottlieb šampon bylinkový s norkovým olejem rozlévaný\nVarianta Zvolte variantuVelikost ml: 200ml - Skladem 4 ks (55 Kč)Velikost ml: 500ml - Skladem 1 ks (99 Kč)\n55 Kč 99 Kč od 55 Kč\n45 Kč 82 Kč od 45 Kč bez DPH\nGottlieb Bylinkový šampon s norkovým olejem je jemný a šetrný k hebké psí srsti. Zabraňuje vzniku lupů a příjemně voní. Zároveň chrání srst před nadměrným maštěním a tvoří ochranný film na kůži a srsti.\nŠampón je určený pro všechna psí plemena a stáří psů. Díky norkovému oleji bude mít pejsek krásně hebkou a jemnou srst.\nNávod na použití: Šampon naneseme na zvlhčenou srst, dobře promneme a spláchneme vlažnou vodou. Proces opakujeme a po koupeli psa dobře vysušte a chraňte před průvanem.\nMenforsan Repelentní sprej pro psy s citronelou 500ml\nPřírodní repelent ve spreji pro psy s výtažky z konopí, citronely a pelargónie, který působí jako prevence proti všem druhům vnějších parazitů (blechy, klíšťata, štěnice, roztoči) a létajícího hmyzu (mouchy, komáři, vosy). Tím že má neutrální pH, nemá žádné vedlejší účinky a může být použit u všech ras, zejména březích fen, štěňat a plemen alergických na běžné insekticidy.\nPROFICARE šampon antiparazitní s Tea Tree 300ml\nŠampon z mořských řas pro zvířata Alg Börje\nMenforsan pěnový šampon s Aloe Vera 200ml\nMohou nastat situace, kdy nemůžeme svému mazlíčkovi dopřát koupel, kterou si jeho srst žádá. Ať už jde o štěňata po očkování či zvířata uzdravující se z nejrůznějších zranění, která mají od veterináře mokrou koupel zakázanou, či máte doma pejska či kočku, co trpí fobií z vody, tento šampon vám doslova vytrhne trn z paty.


Z čeho je Měsíc? | Plus\nHarrison Schmitt, jeden ze členů americké výpravy Apollo 17, odebírá vzorky měsíčních kamenů|foto: NASA\nPři pohledu na měsíční úplněk, který zalévá okolní noční krajinu zvláštním svitem, se básníkům může zdát, že náš Měsíc musí být spředen z jakési stříbřité éterické látky. Z čeho je však náš kosmický soused doopravdy? Odpověď na tuto otázku mohou geologové na počátku 21. století podat stručně a velmi jednoduše: Z různých typů hornin podobně jako naše Země. Ačkoli je taková odpověď v zásadě správná, není zcela přesná a už vůbec ne vyčerpávající. Pojďme se tedy na složení Měsíce podívat trochu blíže.\nNejvíce pozornosti odjakživa vzbuzovaly tmavé skvrnky na "tváři" Měsíce, které lidé znali už dávno před vynálezem dalekohledu. Nejstarší portréty měsíčního úplňku pocházejí patrně z více než pět tisíc roků starých rytin na hrobkách v irském Knowthu. Mnohem lépe než kresby nebo rytiny se však do dnešních dnů dochovaly historky o tom, co vlastně temné skvrny na měsíčním disku představují. V mexických říkankách, čínských báchorkách nebo jihoafrických legendách se často setkáme například s představou ušatého králíka nebo zajíce. Mnohým lidem připomínají tmavé měsíční skvrny pro změnu lidskou tvář, která se stala symbolem Měsíce dodnes užívaným v kalendářích. Podle jiných bájí zase představují tmavé skvrny stopy po blátě nebo prachu, které na Měsíc házelo Slunce, aby ho zbavilo jasu.\nMěsíční moře a pevniny při pohledu ze Země|foto: Pavel Gabzdyl\nRozbor všech vzorků měsíčních hornin dopravených do pozemských laboratoří ukázal, že se v nich nenachází vůbec žádná voda. Proč tedy měsíční skvrny nazýváme moři, když ve skutečnosti nemají tyto plochy s vodou nic společného? Odpověď na tuto otázku musíme hledat na počátku sedmnáctého století. Tehdy ve světě převládaly dva názory: První pocházel od řeckého učence Plutarcha (žil mezi lety asi 45 - 120), který stejně jako italský hvězdář Galileo Galilei věřil, že vodní plochy viděné z dálky se nám jeví tmavší než okolní pevnina. Druhý, zcela opačný názor pocházel z díla Astronomiae Pars Optica (1604) od hvězdáře Johanna Keplera (1571 - 1630). Po přečtení Galileových zpráv o pozorování Měsíce dalekohledem však Kepler své tvrzení, založené na pozorování řek a pevnin z vysokých kopců, opravil a v roce 1610 napsal: "Připouštím, že skvrny jsou moře (maria) a že jasné oblasti pevniny (terrae)." Možná, že zásluhou této zápletky se traduje, že pojmenování "moře" dostal na Měsíc právě Galileo Galilei.\nKráter Thompson vyplněný utuhlou lávou na záběru z oběžné dráhy kolem Měsíce|foto: NASA\nUkazuje se však, že proslulý italský hvězdář ve spojitosti s tmavými měsíčními plochami nikdy tohoto slova nepoužil a sám v existenci vody na Měsíci nevěřil. Ještě před vynálezem dalekohledu bylo totiž jisté, že kdyby na povrchu našeho souseda vodní plochy opravdu existovaly, museli bychom v období kolem úplňku pozorovat v měsíčních mořích odrazy Slunce na hladině. Ať už to bylo jakkoli, název moře se díky trojici prvních měsíčních kartografů (van Langrena, Hevelia a Riccioliho) dostal i do prvních měsíčních map, na kterých přetrval až do dnešních dnů. Samotná jména moří má na svědomí italský astronom Giovanni Riccioli (1598 - 1671), který je odvodil z tehdy předpokládaných vlivů Měsíce na počasí a duševní stavy lidí. Krásná ukázka toho, jak vážně brali dříve hvězdáři působení Měsíce na naši planetu.\nUž v roce 1949 - tedy dlouho před dopravením vzorků měsíčních hornin na Zemi - publikoval astronom Ralph Baldwin myšlenku, že tmavá měsíční moře jsou tvořena bazaltem (čedičem), tedy tmavě šedou vulkanickou horninou, která se velmi hojně vyskytuje i na Zemi. Nemýlil se. Rozbor vzorků dovezených v rámci programu Apollo ukázal, že měsíční moře skutečně tvoří bazalty, složené z minerálů bohatých na železo a hořčík, jakými jsou olivín nebo pyroxen. Na první pohled jsou bazalty z měsíčních moří téměř k nerozeznání od těch pozemských. Když ale jejich vzorky dostane do rukou zkušený mineralog nebo geochemik, objeví množství rozdílů. Pozemské bazalty obvykle obsahují druhotné minerály, které vznikají zvětráváním původních minerálů. Produkty zvětrávání však v měsíčních bazaltech chybí, neboť na Měsíci nepůsobí ani vítr ani voda, která se na rozkladu původních hornin podílí nejvíce.\nOhnivé fontány láv\nČedičová láva se na povrch Měsíce dostala před 3,8 až 3,2 miliardami roků, kdy docházelo v hlubších částech měsíčního pláště k tavení hornin, které způsobilo teplo uvolněné rozpadem radioaktivních prvků. Takto vzniklé magma pak vystupovalo k povrchu a začalo vyplňovat oblasti porušené dopady velkých meteoroidů a planetek. Moře dešťů, které vyplňuje pozůstatek obřího dopadového kráteru, je toho názorným důkazem. Astronom Gerard Kuiper v roce 1953 na základě pozorování s pomocí 2,1 metrového dalekohledu McDonaldovy observatoře (tehdy třetího největšího přístroje na světě) zjistil, že Moře dešťů je tvořeno mnoha lávovými výlevy. Žhavá láva, která se v ohnivých fontánách vylévala na povrch Měsíce, měla nízkou viskozitu, tzn. velice snadno tekla (asi jako ovocný sirup nebo motorový olej), a mohla se tak rozlévat do velkých vzdáleností od místa vývěru.\nPodobné výtrysky láv probíhaly před miliardami roků i na povrhu Měsíce|foto: Volcanological Society of Japan\nTmavá měsíční moře, která můžeme na Měsíci snadno rozeznat i bez pomocí dalekohledu, jsou tedy tvořena čedičem. Jaký typ hornin se však podílí na stavbě světlých měsíčních pevnin? Již rozbor horninových vzorků dopravených z místa přistání Apolla 11 ukázal, že světlé měsíční pevniny jsou tvořeny magmatickými horninami klasifikovanými jako anortozity, které vznikly utuhnutím původně žhavotekuté taveniny nikoli na povrchu, ale v hloubce. Anortozity jsou tvořeny převážně plagioklasy - světle zbarvenými minerály s nízkou hustotou.\nMěsíční kráter Aristarchus na snímku z Hubblova kosmického dalekohledu|foto: NASA\nMěsíční pevniny jsou tedy světlé, protože obsahují horniny s vysokým podílem mléčně bílých minerálů, zatímco čediče tvořící měsíční moře obsahují světlých minerálů mnohem méně. Rozšíření anortozitů na povrchu Měsíce je značné a při dalším výzkumu se ukázalo, že tvoří převážnou část jeho kůry. Podle současných modelů vývoje našeho kosmického souseda byl nejprve jeho povrch tvořen hlubokým oceánem roztaveného magmatu. Na hladině této magmatické polévky se začala vytvářet chladnoucí slupka, ve které se díky nízké hustotě soustřeďovaly především zmíněné plagioklasy. Po utuhnutí magmatického oceánu se tak vytvořila měsíční kůra z anortozitů. Měsíční pevniny tedy představují pozůstatky původní měsíční kůry staré 4,45 až 3,85 mld. roků.\n- Přehledové stránky Pavla Gabzdyla o Měsíci


Šárka Jiroutová - Realitní kancelář RE/MAX Atrium Praha 4 Podolí\nŠárka JiroutováIng. Milan Komárek2022-05-05T17:36:55+02:00\nNabízím vám profesionální, etické a zároveň empatické jednání.\nPro Vás to znamená hlavně klid na Vaši práci, protože o vše ostatní se postarám já a tým naší kanceláře.\nKateřina Zemanová: „Velice ráda bych poděkovala paní Šárce Jiroutové za poskytnuté služby , vše dopadlo podle našich představ, velice profesionální přístup a trpělivost. Mohu jen doporučit, opravdu odborník na svém místě. Vše vysvětlila, o všem nás průběžně informovala. Skvělé služby“\nPetr Lešek: „Velká spokojenost s paní Šárkou Jiroutovou. Vše proběhlo korektně, v klidu a ke spokojenosti. Servis byl maximální a ušetřil mne administrativy i přes atypickou situaci prodeje s kombinovaným osobním a družstevním vlastnictvím.“\nVáclav Zahrádecký: „Realitní makléřka paní Šárka Jiroutová odvedla skvělou práci. Jasně se mnou komunikovala a vše šlo jako po másle. Doporučil jsem jí dále u příbuzných a ti byli rovněž maximálně spokojení, takže za mě palec vzhůru.“\nDana Králíčková: „Paní Šárka Jiroutová je velice milá, snaživá a hlavně trpělivá. Další z jejích kladných vlastností je i to, že je velice pečlivá při výběru zájemců o pronájem. Její služby můžeme jedině doporučit.“\nHana Adámková: „příjemné a profesionální jednání, vstřícnost, spokojenost s výsledkem“\nJana Hejzlarová: „byla jsem spokojena“\nPište na sarka.jiroutova@re-max.cz


Příručky - Oficiální stránky města Chvaletice\nDnes je sobota, 17. 4. 2021, 23:19:47\nZde naleznete příručky pro obyvatelstvo - jak se zachovat v případě nebezpečí.\nPříručka je určena především pro orgány státní správy, územní samosprávy, právnické a podnikající fyzické osoby. Potřebné informace zde najdou rovněž občané.\nPříručka řeší především problematiku ochrany obyvatelstva v případě vzniku mimořádných událostí a pojednává o využití vhodných podzemních i nadzemních částí obytných domů, provozních, výrobních a dalších objektů k jejich úpravě na improvizované úkryty. Zabývá se také problematikou improvizovaných prostředků ochrany dýchacích cest a povrchu těla a návodem na jejich použití. Tyto improvizované prostředky by si měli být schopni připravit všichni občané, neboť mohou pomoci zachránit život například při únicích toxických látek do ovzduší.\nPříručka sebeobrana ukrytím obyvatelstva\nTato příručka obsahuje některé obecné návody a doporučení, podle kterých bychom se měli chovat a jednat, když se ocitneme v situaci ohrožení života, zdrví, majetku nebo životního prostředí v důsledku vzniku mimořádné události. Nejsou a nemohou být vyčerpávající, protože průběh každé události vyžaduje jiný způsob našeho chování a jednání.\nNajdete zde informace o varovných signálech a o tom, jak se chovat, když je uslyšíte. Příručka se zabývá různými situacemi, se kterými se můžeme setkat a způsobem reakce na ně.\nPříručka je určena zejména pro orgány státní správy, územní samosprávy, právnické osoby, podnikající fyzické osoby a obyvatelstvo v zónách tzv. vnějšího havarijního plánování podle zákona č. 353/1999 Sb., kde je možnost úniku nebezpečných chemických látek s toxickými vlastnostmi. Příručku však lze využít i v ostatních případech, neboť téměř každý z nás žije v blízkosti silnic či železnic. Po nich se přepravují velká množství nebezpečných chemických látek a bohužel k nehodám dochází stále.\nPříručka v případě havárie s únikem nebezpečných chemických látek\nZáchranný kruh: informační systém pro obce a města ZDE


Učitel se k bydlení snů propil. Dům si postavil z lahví a pneumatik - iDNES.cz\nRandymu Holladayovi z Virginie změnil život dokument o Dennisu Weaverovi. Tento americký herec ho inspiroval svým eko-průkopnictvím a domem z plechovek a starých pneumatik. Randy se rozhodl svého hrdinu napodobit. Během deseti let si postavil své vysněné bydlení z pneumatik a přidal i lahve od piva.\nStaromládenecká Randyho ložnice je příjemně prosvětlená a zařízená nábytkem z masivu | foto: Joe Mahoney\nSeverní stěnu domu tvoří úpatí kopce, na kterém pozemek leží. Další dvě stěny a částečně i severní jsou postavené z téměř šesti set kusů starých pneumatik nejrůznějších značek. Čtvrtá stěna, která se otevírá na jižní stranu do krajiny, je celá prosklená.\nV domě, který se rozkládá na 84 metrech čtverečních, je obývací pokoj s kuchyní, ložnice, koupelna a technické zázemí. Našlo se místo i na improvizovaný zeleninovo-ovocný skleník, ve kterém majitel pěstuje avokádo, rajčata a banány.\nÚpatí kopce tvoří severní stěnu domu. Další dvě stěny a část severní v kopci jsou postaveny z téměř 600 kusů starých pneumatik\nZpůsob "zdění" pneumatikami není složitý. Učitel přírodopisu Randy Holladay každou pneumatiku napěchoval asi sto padesáti kily odpadu a hlíny, skládal je na sebe a poté "zdi" nahazoval maltou.\nAby vyplnil místo do poslední mezery, mezi každé dvě pneumatiky dával dvě lahve od piva. Randy pro webové stránky slavného architekta odpadu Michaela Reynoldse přiznal, že na stavbě nechal své nejlepší roky života. Stavěl od svých čtyřicátých čtvrtých narozenin deset let. Z toho šest let na stavbě již bydlel.\nRandyho nejvíce bavilo pátrání a získávání stavebního materiálu. Staré a použité pneumatiky mu prý s radostí a velmi ochotně dávaly servisy po celém okolí, s pivními lahvemi to bylo o něco horší. K většině skleněného materiálu se prý musel sám propít.\nDům umí dobře hospodařit se slunečními energiemi. Během zimního obydlí v sobě izolační vrstvy pneumatik a lahví kumulují teplo\nRandyho dům není na světě jediný. Stejných nebo podobných je hned několik. Od společnosti Solar Survival Architecture Michaela Reynoldse si zakoupili architektonické a stavební plány na ekologické typové domky další desítky až stovky nadšenců z celého světa.\nDům umí dobře hospodařit se slunečními energiemi. Izolační vrstvy pneumatik a lahví v sobě během zimního období kumulují teplo a naopak v létě dobře chrání budovu před ostrými slunečními paprsky, uvnitř domu není horko a dusno.\nStejně tak domy využívají i větrné energie. Nazmar nepřijde ani dešťová voda nebo voda z tajícího sněhu. Díky čtyřfázové filtraci ji mohou majitelé používat na sprchování či na zalévání rostlin. Randy vodou plní igelitovou solární sprchu. V zimě si vodu do ní ohřívá na kamnech v obývacím pokoji.\nKuchyňka navazuje přímo na obývací prostor\nDalší filtrační systém je možné instalovat i na úpravu dešťovky v pitnou vodu. Ten ještě Randy bohužel nemá. Pitnou vodu tedy zatím získává od svého souseda Jaye Gillespieho.\nJay ho podporuje po celou dobu stavby. Pomáhal Randymu s elektrikářskými i instalatérskými pracemi, společně stavěli příjezdovou cestu k domu. Randy mu na oplátku pomáhal kopat základy jeho domu. Nepotřebnou zeminu a suť zcela logicky použili jako náplň do pneumatik.\nRandy Holladay každou pneumatiku napěchoval asi sto padesáti kily sutě a hlíny\n"Zatím je to stále velké dobrodružství, žít v takovémto domě," říká učitel přírodopisu. Postupem času chce dům dovybavit všemi technologiemi, které budou možné a zpříjemní mu každodenní život.\nTím ale nemyslí samoúčelná zařízení, jakými se podle něj dnešní domácnosti jen hemží. "Naši planetu jsme už dost zatížili vším možným. Není od nás fér jí přidělávat další starosti. Dům budoucnosti by se proto měl bezproblémově umět postarat sám o sebe a nejlépe i o své obyvatele, aniž by ale jakkoliv přírodu zatěžoval."\nRandyho stavba nového ekologického domova z odpadu zatím stála v přepočtu okolo 630 tisíc korun. Chlubí se tím, že na dům nemá hypotéku ani jedinou půjčku na vybavení nebo technologie.\nStará americká kamna slouží i k ohřívání vody na koupel\nAmerický herec Dennis Weaver se stal jedním z průkopníků ekologického bydlení a udržitelného způsobu života. Propagoval například solární energie nebo větší používání konopí jako všestranně využitelné rostliny. V roce 1993 založil výzkumný a vzdělávací ústav Ecolonomics, který má za úkol účelně a smysluplně propojovat ekologii a ekonomii tak, aby obě vědy společně sloužily k rozvoji planety Země. Dennise Weavera nejspíš znáte z filmu Duel režiséra Stevena Spielberga, kde hrál obchodního cestujícího, kterého pronásleduje tajemný kamion.\nAmerický herec Dennis Weaver\nDům Dennise Weavera\nPrůkopníkem ve stavění levných, energeticky úsporných a soběstačných domů je americký architekt Michael Reynolds. Během tří desítek let dokázal vytvořit komplexní stavební systém, počínaje "cihlami" z hlínou naplněných plechovek, po energetický distribuční model zahrnující solární systémy a větrné turbíny. Osobnost Michaela Reynoldse se stala i tématem celovečerního dokumentu nazvaného Architekt odpadu od režiséra Olivera Hodge. (viz článek Architekt odpadu buduje neuvěřitelné stavby. Jeho příběh vychází na DVD)\nTémata: DVD, technologie, Virginie, Banány, Bydlení , Hypotéka, kamion, kamna, konopí, Pivo, Půjčka, Steven Spielberg, Země (planeta)\nNe, nejde o inzerát realitní kanceláře z nového sci-fi filmu s Brucem Willisem. Řeč je o novodobém, ekologickém a...\nV obci Sabon Yelwa v Nigérii je obrovský nedostatek bytů. Všude se ale válí použité plastové lahve. Skupina aktivistů...\nEkologické bydlení v Dejvicích. Úsporné stavby si prohlédnete zdarma\nZelená architektura zaplavila Národní technickou knihovnu v Praze-Dejvicích. Výstava představuje realizované šetrné...


"Hňup Mitt" Romney rozzlobil Palestince | EuroZprávy.cz - Aktuální události z domova i ze světa\nStředa, 19. června 2013 - Svátek má Leoš.\t"Hňup Mitt" Romney rozzlobil Palestince\n31. července 2012, 09:29\n— Autor: EuroZprávy.cz / mh / Mfx Washington - Bílý dům v pondělí vyzval republikánského prezidentského kandidáta Mitta Romneyho, aby vysvětlil výroky, které pronesl na své návštěvě Izraele. Popudil jimi Palestince i současného prezidenta Baracka Obamu, píše agentura AFP. Tweet\nObamovu administrativu Romney pohoršil zejména tím, že prohlásil Jeruzalém za hlavní město Izraele. Spojené státy stejně jako převážná část mezinárodního společenství přitom zabrání východního Jeruzaléma Izraelci z roku 1967 neuznávají. Vyjednavač palestinské samosprávy Saíb Erekat Romneyho komentář označil za "nepřijatelný" a "poškozující americké zájmy v regionu". Podruhé Romney Palestince popudil, když prohlásil, že izraelská kultura napomohla k úspěšnější ekonomice, než jakou mají Palestinci. Tento názor Erekat prohlásil za rasistický. Obama následně Romneyho vyzval, aby své výroky vysvětlil. "Působení na mezinárodní scéně s sebou nese zodpovědnost, zejména pokud cestujete do tak citlivé části světa. Každý váš komentář je podrobně zkoumán z hlediska významu, nuancí i motivace," prohlásil mluvčí Bílého domu Josh Earnest.\n"Tato administrativa zastává názor, že hlavní město je něco, o čem by po vyjednávání měly rozhodnout zúčastněné strany," řekl Earnest k otázce Jeruzaléma. "Pokud pan Romney s tímto pohledem nesouhlasí, odmítá tak zároveň názor prezidentů jako Bill Clinton a Ronald Reagan," uzavřel. Romney vyvolává kontroverze od počátku své zahraniční cesty. Ve Velké Británii, kde turné zahájil, zpochybnil připravenost pořadatelů na olympijské hry. Ozvali se politici a deník The Sun přinesl titulek "Hňup Mitt (Mitt the twit)". V pondělí republikánský vyzyvatel Baracka Obamy dorazil do třetí a poslední destinace - Polska. reklama\n"Hňup Mitt" Romney rozzlobil Palestince\nNacistická genocida je lež, hřímal vůdce Hamasu\nPalestinci přijali pozvání na mírová jednání s Izraelci ve Washingtonu\nPalestinští ozbrojenci vypálili dětský tábor OSN v pásmu Gazy\nPalestinec na Západním břehu zabil sekerou izraelského mladíka\nPalestinský premiér podal demisi, aby umožnil vládu národní jednoty\nDalší články k tématu: Romney, Mitt\nHlasovalo 1621 čtenářů [výsledky anket]


Ich weiß zwar nicht wo du jetzt bist, Doch ich hoff' du vergisst mich nicht.Denn bis du zurückkommst, Solang' werd' ich wartenAuf dich....V rámci osvědčeného programu "zaměstnám se natolik, abych neměla čas na destruktivní myšlenky" jsem se rozhodla chodit dvakrát týdně večer plavat. Věřte tomu nebo ne, včera jsem se doopravdy přinutila k tomu, abych v 8 večer prošla bránou Schwimmbad Spandau Süd. A dobře jsem udělala. Víte, dřív jsem plavala hodně a často - pak jsem zestárla a zlenivěla, bohužel. Proto jsem počítala s tím, že po hodině plavání nebudu schopna díky únavě ani vylézt z bazénu, ale překvapila jsem sama sebe. Důsledně jsem si protahovala svaly po každém náznaku únavy nebo bolesti, měla jsem větší výdrž, než jsem myslela, a na druhý den jsem se cítila skvěle a nebolelo mě nic... takže mám jasno. Počkejte v létě na ty vypracovaný ruce a nohy :DLístky na Belovu Lesung knížky "Kill Your Friends" (třeba tam budou nějaké tipy!) už mám doma na nástěnce a neskutečně se těším. Fakt moc. Dnes jsem byla venku s Gužu a jsem jí neskutečně vděčná za to, že statečně snáší moje neustále omílání faktů o Die Ärzte a podobně a dokonce se u toho tváří, jako že jí to zajímá :D Po cestě domů jsem pak nostalgicky poslouchala její interview s DÄ, které dělala v Praze před koncertem... den po Dni D. A mimo známých pohlazení po egu typu "v Praze se mi líbí strašně moc, včera jsem se tady několik hodin procházel a bylo to úžasný" jsem objevila ještě jeden poklad, kterého jsem si předtím nevšimla. Když mu Katka předala německo-český/česko-německý slovník (načež on hned zkoušel číst název- "něěmečky") a on si přečetl tu děsně vtipnou část věnování, která byla podepsaná mimo jiné i mým jménem, řekl "oh, Evi is there". Ach. Udělám si nové vyzvánění na mobil, přísahám. "V Praze se mi líbí strašně moc, včera jsem se tady několik hodin procházel a bylo to úžasný --- něěmečky --- oh, Evi is there".V mezičase jsem si stihla vypěstovat novou závislost, a to na britském seriálu jménem "Skins". Je to o partě mladých lidí (okolo 17ti let) žijících v britském Bristolu. Anorektička, gay, arogantní frajírek, nerd a panic, hezká naivka, muslim, nadaná muzikantka etc. Každý díl sleduje jednoho z nich... sex, drogy, vztahy, sex, víc drog, alkohol. Tady máte nejlepší season finale EVER. Jeden z mých nejoblíbenějších aktérů je Sid, ten s čepicí a brejlema. Mimochodem, tu písničku ve videu opravdu zpíval on, takže respect. A dnes jsem měla solidní schízu - v S-Bahně se mnou jel kluk, který vypadal úplně NAPROSTO stejně jako on, měl stejný obličej, stejný nos, stejnou čepici, stejné brýle... fakt jsem se ho už málem zeptala, jestli to náhodou není on (a na čepici měl odznáček s berlínským medvědem a místním fotbalovým klubem, jel na fotbal). Možná se taky koukal na Skins a Sid byl jeho oblíbenec:)Zítra jdeme na Reel Big Fish. Skáčko se skladbami typu "I Want Your Girlfriend To Be My Girlfriend Too", "She Has A Girlfriend Now" a "This One Is For All The Suckers Who Still Believe In Love". To zase bude.A protože vás určitě strašně zajímá můj život ve vizuální podobě:Moje nová taška. Jak jistě víte, ze všeho nejvíc uznávám Andyho Warhola a Roye Lichtensteina. A protože moje Warholí taška pomalu ale jistě získává autentický vintage punc, bylo načase pořídit si nějaký další pytel, který bych mohla tahat všude.From blog 1/31/09Moje úžasná "magnetická nástěnka". Zde ve verzi "s bordelem okolo".From blog 1/31/09Ivoshek je skoro na každé stanici berlínského metra.From blog 1/31/09Nejkrásnější zvířátko na světě (fotka ještě z ČR, Herr Smradupán zrovna usnul v prádelním koši):From blog 1/31/09Abyste nezapomněli, jak vypadám:From blog 1/31/09Baziliščí pohled (mám na něj kopyrajt), kterým straším děti:From blog 1/31/09\nKonečně jsem si udělala pořádek v odkazech -- vymazala jsem zrušené blogy a tak.Pokud máte blog a nevidíte se napravo v sekci "check it out", dejte o sobě prosím vědět v commentech u tohoto článku.Poslední dobou se všichni pořád někam stěhujete a kdo to má pořád sledovat :(Díky moc :*\nTryin' Not To Cause Any Major Trouble.\nHlásím se vám ze sickHausu. Arvid je pořád nemocný (btw podívejte se, co jsme tento týden s tonle/hel objevily v IKEA katalogu - Arvid, Farin 1 a Farin 2, délka 30 cm) a já jsem s ním byla ve středu a ve čtvrtek sama doma. Ale dalo se to - dožadoval se Pata & Mata a 4-diskové edice 35 let starého švédského seriálu Fem Myror Är Fler Än Fyra Elefanten, a ve zbytku času jsem si s ním stavěla ajznbánu (dokonalá dřevěná železnice) a tak (aby pak mámě mohl říct, co jsem s ním pěkného dělala, a že jen nekoukal na filmy, haha). Ten švédský seriál je mimochodem zhulenost největšího kalibru, učí tam děti abecedu a celé to hrají takoví tři pošuci... podívejte se na můj oblíbený díl, kde má Eva svátek a Brasse a Magnus jí chystají dárky a dort. Vždycky mě fascinovalo, jak si Brasse pořád vytahuje ty tepláky a vůbec mu nevadí, co všechno nebohá dětská očka vidí. Mezi jeho nohama, samozřejmě.A budete tomu i rozumět, protože máte všichni jistě nastudovanou zplodinu Boten Anna od švédského odpadu jménem Basshunter. Tam se vříská "hon heter Anna, Anna heter hon" a v tomto skeči je několikrát to samé, akorát místo Anny si dosaďte jméno Eva.Dostala jsem nejlepší dopis všech dob, od ivoshka samozřejmě... Asa mi ho předala se slovy "něco z toho padá, otevři to nad dřezem" :D Na první pohled mi připadalo, že z toho něco teče (a s přihlédnutím k diskuzím, které jsem s odesilatelem vedla asi 2 dny předtím, jsem se docela zalekla:)), ale při bližším ohledání jsem zjistila, že to jsou barevné konfety, které tam ten pacholek nastrkal. Obálka obsahovala nejbizarnější věci všech dob, které jsem si fetišisticky rozestavěla po celém pokoji a už plánuju patřičně úžasnou odvetu *srdíčko* Love ya!Dneska jsem byla poprvé sama nakoupit v tom mega shopping centru, baziliščím pohledem jsem sjela pár ošklivých dětí, které hned utekly k maminkám pod sukně, nemohla jsem najít dětský toaletní papír s klokanem, asi 5 minut jsem kroužila po parkovišti jako sokolík a hledala správnej výjezd na směr Nauen, a pak jsem jela domů po autobáně jako největší hovado.Předtím jsem si ještě stihla dojet do Spandau pro nové kabely ke kytaře, trapná růžová trsátka s playboyem a 3D Hello Kitty a tak. Objevila jsem, že v novinovém stánku u metra mají Black Devil cigára, černý i bílý... a i když mě svrběly plíce, nekoupila jsem si je (zatím), protože... nevím proč. Nejpozději v úterý si pro ně stejně dojdu. Mám asi 1458738 boulí na hlavě, protože se pokaždé třísknu čelem do digestoře nad vařičem, mám oteklej, prst, protože jsem si ho skřípla do šlehače na mlíko a taky mám modřinu na zápěstí, protože mi na něj dnes spadla sklenička když jsem vyprazdňovala myčku (ty jo představte si to, už vám někdy spadla na zápěstí sklenička??).\nOd včerejška je Arvid nemocný, ale Asa (s kroužkem nad prvním A) si naštěstí vzala volno a tak ho nemám na krku samotná.Proto jsem taky dnes mohla na svoji první lekci elektrické kytary, která se měla odehrát, jak už všichni víte, v berlínském Spandau. Strašně se mi v té čtvrti líbí... a když se mi tam líbí teď v zimě, když je všude šedivě, hnusně a zamrzle, dá se očekávat, že v létě se tam asi budu chtít odstěhovat. Ach. Instrukce, jak se dostat ke škole, které jsem po telefonu dostala při prvním kontaktu, seděly úplně přesně, a tak jsem se na místo dostala bez problémů. Po cestě jsem narazila na Musikhaus Spandau, největší obchod s hudebninami v okolí, tam se ještě někdy musím zastavit!Moje škola se nachází v jednom Gewerbegebietu čili takové industriální části (zná někdo nějaký ekvivalent ke slovu "Gewerbegebiet"?) na ostrově, což je megahustý. A jak říkám, v létě to tam musí bejt krásný. Kolem jsou budovy a haly, ve kterých RTL natáčí pochybné seriály, filmy a TV shows, takže se těším, až se tam někdy třeba potkám s FU bývalou přítelkyní, která za vrchol své kariéry považuje sňatek s milionářem a angažmá v seriálu Stephanie (nebo Stefanie?). Zazvonila jsem na zvonek Musikschule Innovation a Jimmy mi hned přišel otevřít. Týpek největší. Přemýšlela jsem, jak ho popsat, je to takový remix klasického hardrockera s Bretem Michaelsem a Robertem Kodymem. Bála jsem se, že se vysměje mojí oblíbené hudbě a pak mě bude šikanovat Black Sabbath, ale ne. Byl úplně v pohodě, normálně jsme se bavili, úplně o všem... říkal mi, že k němu chodí víc fanoušků DÄ a slíbil mi, že do léta budu schopná hrát píničky Die Ärzte bez problémů. Zkontroloval moji kytaru (spadla mi čelist, když tam na ni začal jammovat, respekt největší) a vysvětlil mi základy ve stylu kde, co kde a jak ("ty budeš hrát rock... takže volume vždycky nejvíc LAAAUT") a vytiskl mi papír s pár akordy (a k mému růžovému trsátku poznamenal "hezká barva", haha). Byl překvapenej tím, jak mi to šlo, a odhalil tak ve mě falešného začátečníka :) Super bylo, že mě hned od začátku pořád opravuje, abych kytaru a tělo držela správně... stihla jsem si totiž udělat pár špatných návyků a jsem ráda, že se jich zbavím, než bude pozdě. Je docela těžké držet kytaru, ruce a trsátko správně a nemyslet na to :) Tak jsem si tam pořád dokola hrály ty svoje 3 akordy... a on mi strašně pomáhal tím, že se vedle mě exhiboval v nějakých hendrixovských riffech, čímž mě "nutil" hrát pořád dál, i když jsem něco vyhmátla špatně. "To vůbec nebylo špatný... teď bysme se mohli postavit před obchoďák a vydělali bysme si určitě aspoň 2-3 Eura, to už máme na kebab". :DPak mi ještě přidal pár věcí na cvičení na doma, abych si prý nepřipadala unterfordert (ví někdo, jak se česky řekne unter/überfordert?!), a uvidíme se zase za týden... prostě super, no :)Jsem ráda...P.S. Nadpis = pomůcka na zapamatování pořadí strun, napsal mi ji rukou a uklidnilo mě, že píše podobně jako já a dělá kroužky nad "i" - to nemůže být špatnej člověk :DEDIT: tak tohle je prosím on, MAESTRO :D\nNěmci dneska rozřezali vánoční stromeček, sundali z něj švédské vlajky a červené IKEA baňky... a pak snědli perníkovou chaloupku, takže Vánoce jsou definitivně za náma.Já jsem si dnes otevřela konto u Berliner Sparkasse a čekám, až mi přijde moje nová sexy platební karta, na které je Brandenburger Tor a Weltzeituhr. Moje bankovní poradkyně je megaHUstá, taková mladá holka... pořád měla tendence nahazovat nějaký small talk, takže vím, že se právě teď nudí na oslavě narozenin otce jejího přítele a tak.Pak jsem ještě jela s Henrym a Arvidem nakupovat do toho hnusnýho velikýho nákupního centra jménem Havel Zentrum, abych se načila, kudy se tam jede. Sobota po poledni + shopping centrum = ZLO. Arvid měl schízu a všude s sebou tahal půlmetrového plastového ještěra, o kterém tvrdil, že je to Malý Arvid. Za odměnu/trest jsem pak jela po dálnici asi o 50 km/h rychleji, než jsem měla povoleno zákonem.Byla jsem kolegou übermensch-bloggerem nařčena z toho, že prý mám na fejsbuku sexuálně orientované fotky, a to prosím vůbec není pravda! Sokolík se nepočítá a ivoshek taky ne.Náhodný postřeh: NIKDE jinde jsem dosud neviděla, že by tolik lidí na ulicích/v MHD chodilo/jezdilo s (otevřenou) lahví alkoholu v ruce. Asi mám jen deformaci ze švédské prohibice.P.S.Itchy Poopzkid, kde působí můj a ivoshkův 25-letý potomek, vydali úžasné promo k jejich novému albu:\nTak Natálka si stěžovala, že prej minule to bylo krátký, tak teď napíšu volnej tok myšlenek, všechny vás budu nudit, ale bude to dlouhý :DVšechno jde podle plánu, podle mé osobní jednoletky.Včerejšek byl možná zásadní, možná ne, nicméně měla jsem po dlouhé době dokonalou náladu. Ta se mi dnes ještě vylepšila tím, že jsem si konečně našla hudební školu, takže v úterý budu mít první soukromou lekci... strašně se těším. Můj budoucí učitel prý zněl strašně mile, je mu podle hlasu cca 30 a strašně se o mně zajímal, co poslouchám, co se chci naučit a tak. Mám z toho dobrý pocit a fakt si radši připlatím pár (desítek) euro navíc, abych se učila v milém prostředí a s lidmi, kteří preferují osobní přístup. Tu čtyřkilovou složku s notama na celou diskografii Die Ärzte nechám napoprvé radši doma :) A řeknu mu, ať mě nešetří!Dneska jsem zjistila, co všechno se dá dělat s levou páčkou u volantu, relativně slušná diskoshow (potřebovala jsem mlhovky páč byla mlha) - a zítra se chystám odhalit funkce té pravé. Dobře já!Potřebuju do IKEA, pro něco, do čeho bych si mohla alespoň trošku uklidit a roztřídit spodní prádlo, něco, do čeho bych si mohla nastrkat fotky kamarádů a něco, do čeho bych si mohla dát svoji zvrhle obsáhlou LUSH sbírku (=fetiš box).A měla bych si nabarvit vlasy - ale jsem líná, tak to odložím na příští týden. Na pondělí, abych v úterý mohla okouzlit svého nového učitele. Vidíte, už zase melu o té hudebce!!Tja... Asi to přece jen nebude tak dlouhé, jak jsem myslela, protože momentálně myslím jen na dvě věci. První je moje nová hudební škola a druhá je to, o čem sem vlastně radši psát nechci. Smůla, no :DKdybyste mě chtěli trochu pochopit, pusťte si video u posledního postu.\nVšechno nabralo rychlý spád... velice nečekaně. Zatím nevím, jestli je to dobře, nebo špatně a co bude dál.A nějak nevím, co psát, což je velice neobvyklé.Včera jsem si nechala zavolat technika, aby mi nastartoval auto. Něco mi stříkl do té díry na klíč a od té doby už nemám problém se startováním.Přišel mi další balík z LUSH a zapomněli do něj přidat pár věcí, tak mi je pošlou zítra. Miluju jejich customer service.A všichni povinně:\nNeumím jezdit autem.\nMilí zkušení řidiči,poraďte prosím zoufalé lamičce. Tady v Berlíně jsem nucena přemísťovat se pomocí dopravního prostředku jménem Renault Scénic.Je tady zima. To je jeden faktor. Doteď jsem jezdila jen auty, na které jsem byla zvyklá, a v posledních dvou letech jsem nemusela jezdit skoro vůbec. To je druhý faktor.Proč mi někdy nejde otočit klíčem v zapalování?! Mám sešláplou spojku, trochu plynu, někdy klíč dostanu do prostřední polohy, rozsvítí se mi kontrolky... a dál ani hovno. Anebo ve vtipnějším případě s ním neotočím vůbec. Prostě to nejde. Jako první mi kamarádi poradili zatočit trochu volantem, ale to nepomáhá... nebo nemůžu otočit ani s ním, protože kola přimrzly k zemi a kladou odpor, nebo prostě nevím:/Už mě nebaví vyjíždět od domu namilionkrát a nechat si to v průběhu třikrát chcípnout a stát pak jako idiot v příjezdové cestě (pod dohledem všech sousedů) a zoufale se snažit otáčet klíčem, což nejde...A proč mi sakra někdy chcípne motor i když mám vyřazenou rychlost nebo chci přeřadit? Na místě?Děkuji předem za veškeré nápady a podněty.P.S.Dnes se nic moc nedělo, v průběhu dne jsem koketovala střídavě se třemi mými nejoblíbenějšími členy The Busters. Cvičila jsem na kytaru. A pak jsem se koukla na poslední díl Desperate Housewives a brečela u něj. A taky jsem se konečně podívala na The Curious Case Of Benjamin Buttona a brečela u něj taky. Přišlo mi to jako takový druhý Forrest Gump.\nNa začátek vás musím upozornit na jednu věc. NEMÁM RÁDA SKA. Při představě skáčkového koncertu si hned představím ožralé a zhulené idioty a batikované slečny z gymplu v oranžových hábitech (to se mi vsugerovalo na českých festivalech).Na The Busters jsem šla nejen proto, že v minulosti několikrát vystupovali s Die Ärzte a jejich dechová sekce je součástí Farinova ansámblu jménem FURT, ale hlavně proto, že mi odjakživa byli dost sympatičtí a chtěla jsem konečně vidět, jak jim to šlape naživo... Koncert se konal v zásadním kreuzbergském klubu SO 36, který se mi okamžitě zalíbil a budu se tam v budoucnu asi vyskytovat docela často:) Zásadní je nejen proto, že je to legendární punková nalejvárna s pódiem, ale zejména proto, že tam do sebe v roce 1980 při pogování narazili Farin Urlaub a Bela B. a tak došlo k jednomu z nejdůležitějších seznámení všech dob :DUvnitř bylo docela hodně fanoušků DÄ a FURT, kteří všichni přišli v tričkách a mikinách DÄ/FURT fanclubů a shlukovali se ve skupinkách, jak je jejich zvykem. Bylo vidět, že na té akci jsou jen proto, aby mohli mít dobrý pocit z toho, že viděli na vlastní oči lidi, kteří spolupracovali s DÄ, a hudba pro ně byla až na druhém místě. Nevím jak to vysvětlit... ale prostě mi za ně bylo trochu trapně, no. Pak tam taky bylo pár rude boys a skinheadů, několik vyžilých mániček a pár lidí, kteří tam asi byli omylem.Klub se pomalu plnil a já jsem se bez problémů postavila do první řady... jen tak. Čekala jsem nějaké monstrózní peklo, ale po celou dobu koncertu jsem kolem sebe měla dost místa na tancování, což bylo super... lidi kolem byli taky sympatičtí a vůbec, atmosféra byla uvolněná a skvělá.The Busters... famózní od začátku až do konce. Pozounista Rob pořád házel nějaký ksichty a s Richiem jsme se na sebe pořád šklebili... pak najednou hrábl do kapsy, překvapeně vytáhl bonbon a dal mi ho :D A po pauze, kdy na chvíli odešli z pódia mi donesl další... vím, že od cizích lidí si bonbóny brát nemám, ale tohle byla výjimka, haha.Mám nový přírůstek do kategorie "überkund"! Ron, druhý zpěvák The Busters, si tento titul zaslouží. AAAAAAA!!! Teď jsem dělala research, abych vám o něm něco zjistila a dala vám sem nějaké fotky, a: včera jsem si celou dobu říkala, jak strašně mi připomíná Anthonyho Kiedise, mou odvěkou lásku z Red Hot Chili Peppers (porovnejte sami, tohle je Ron). A on hraje v revivalu RHCP!!! Ach... a v dotazníku má v rubrice "idol" napsáno "Karel Gott", bez prdele :D Asi v půlce koncertu jsem si všimla, že metr ode mě stojí dvě další slečny z Farinova harému (Racing Teamu) - Annette a Vanessa. Proskankovala jsem celou noc, teď sice nemůžu chodit, ale fajn... tancovala jsem celou dobu! Po koncertě jsem se s vodkou a džusem postavila ke zdi, abych se mohla trochu vzpamatovat, a šel kolem mě Richie (ten co mi strkal bonbóny:D), zastavil se a usmíval se, tak jsem mu řekla, že koncert byl bomba... a on prej "pojď za náma, ne", a vzal mě a ještě pár dalších holek, co se kolem něj hned seběhly, s sebou do backstage, kde zbytek kapely a jejich crew seděl nad pivem:) A tak jsem tam chvilku poseděla s 3/4 FURT, pokecala, sama pro sebe konstatovala, že jsou všichni úplně v pohodě a pak už jsem zase musela jít... protože se mi nechtělo čekat do čtyř ráno na první ranní metro. A ne, nevím jak to dělám.\nPár slíbených obrázků.\nJak málo mi stačí k radosti... (můj LUSH balík):From My new home away from home.Eskilovo tričko, které mě absolutně rozsekalo. Kdyby někdo náhodou nevěděl proč, tady je malá nápověda.From My new home away from home.This is where the magic happens :D (ta zeď dlouho prázdná nezůstane, nebojte, pracuju na tom!):From My new home away from home.Tady ji máte <3From My new home away from home.HU!From My new home away from home.A ještě jeden pohled...From My new home away from home.\nJako první bych chtěla poděkovat za commenty u předchozího článku :*\nDneska mě v centru Berlína zastavil nějaký neznámý chlapec a řekl mi, že mám krásný pihy a pak odešel, byl roztomilý, tak jsem mu dokonce ani neodpověděla "já vím", neboli "ick weeß" (neboli "ich weiß", chcete-li).\nS každodenním řízením si zatím vedu relativně dobře, už jsem si docela zvykla a jsem psychicky připravena na zítřejší cestu do Eskilovy školy v Nauen. Ta škola je mimochodem úplně brutální, Eskil je výjimečně nadaný, nádherně kreslí a má výborné vizuální vnímání, tak ho tam poslali, aby se nenudil a mohl se všestranně rozvíjet. Mají tam (v první třídě!) předměty jako je čínština, arabština nebo šachy.\nOba kluci mě mají rádi a říkají mi "Evi", jako ostatně všichni tady.\nMůj nový pan domácí vlastní skoro celou diskografii Die Ärzte, byl čtyřikrát na jejich koncertě a devětkrát dělal ochranku na koncertech Karla Gotta:D\nNemám problém s němčinou, od prvního dne normálně a víceméně plynule mluvím a do angličtiny přepínám opravdu v případech, kdy potřebuju vysvětlit něco rychle, komplikovaně nebo přesně. Předčítám klukům pohádky líp než Alexandr Hemala.\nDneska jsem omylem uvařila fakt hnusný jídlo s přesoleným mletým masem a rozvařenou rýží.\nStále hledám vhodnou hudební školu... nikde mi nesedí časy konání výuky, potřebuju něco dopoledne - a když už něco najdu, tak chtějí strašně moc peněz. Nevím, no.\nVčera mi přišel obrovský balík z LUSH.co.uk, tak mi teď celý pokoj nádherně voní:)\nProtože to udělali snad všichni... nedá mi to.leden.Depka. Nemoc v rodině, návrat do Švédska, zlo. Hlavu si čistím sledováním dokonalé teen TV série "The Tribe", kde mám 2 oblíbence - Pride s montrózním předkusem a Lexe s monstrózním pérem za uchem. Napsala jsem dopis veliteli Vesmírných lidí Ivo Aštaru Bendovi a neposlala jsem ho. Vyluxovala jsem lego hlavu Darth Vadera. Lex začal ve 3. sérii Tribe nosit hnusné jégrovky. Taky se zúčastnil epesní scény, ve které bojoval s Pridem v eco campu. Fascinuje mě Ellina nová hra, kde se pořád chodí dokola jednou figurkou. Vybrala jsem si další potenciální kariéru. Úspěšně jsem se vyhýbala rodinným oslavám. Vzpomínala jsem na hry typu Jack Jazz Rabbit, Prehistoric, Duna, Mario Bros, Mortal Combat a Contra. Viděla jsem film "Irina Palm" a zařadila do svého slovníku slovo "honibába".únor.Začal mě fascinovat "Jožin z bažin" a rozhodla jsem se natočit remake toho videa, ke kterému nakonec nikdy nedošlo. Ve škole mě chtěli přeřadit do pokročilejší skupiny, ale já jsem nechtěla opustit Lišenku. Dávám chlapcům cizí telefonní čísla místo toho svého. Zrušila jsem plánované léto v USA. Udělala jsem ze stereo sluchátek mono sluchátka. Koukala jsem na The Simple Life a používala fráze typu "I love you, bitch". Byly jsme na hokeji Švédsko - Česko a Švédi vyhráli 4:2. Sweeney Todd, Match Point, Juno. Narazila jsem na auto s SPZ "PELLE". Spálila jsem si prst o žehličku. Měla jsem strašně emo náladu, a to pořád. Ella se poblila na narozeninové oslavě své kamarádky. A dostala jsem od ní červené polystyrenové kuře, co vypadalo jako rudá prdel s nožkama a zobáčkem. Na jůtůb jsem jednoho dne narazila na tohle a to mi připomnělo tolik věcí, že jsem se rozhodla napsat legendární dlouhý elaborát o mém dosavadním životě. Byla jsem nemocná, nemohla jsem dýchat, což se později stalo běžnou věcí. Lišeniny slečny dostaly vši. Měla jsem divně tmavou červenou barvu na vlasech. Němka Hildegarda dorazila do školy (kurz švédštiny) s vypálenými brýlemi od slunce a získala přezdívku "mýval", "racoon" a "Waschbär" (to poslední jsme používaly velice opatrně). Chtěla jsem ve svém švédském referátu o ČR zaperlit a říct, že máme nového prezidenta a že je to ocas, a ve slovníku jsem při té příležitosti našla důležitou frázi"vrtět ocasem" -- "vifta på svansen". Chlapec na recepci Medborgarskolan dostal přezdívku Blaženka, protože "to je škoda, že Blaženka není doma, tuhle jsem jí něco přinesl". Přijela za mnou Gužu a málem si doma zapomněla lístek na Beatsteaks. Udělala jsem jí blodpudding! Byly jsme na koncertě Beatsteaks, kde mě pan ATW dvakrát znásilnil - jednou na mě nečekaně skočil hned po první písničce a držel mě několik sekund ve svých spárech, pak mi stejně nečekaně vlepil pusu za to, že jsme mu věnovaly klobouk. Seznámila jsem se tam s Kanaďanem Kylem, protože jsme měli stejný tenisky. Pak jsem ještě stihla natočit (to už se koncertu netýká) zásadní remaky dvou největších hitů Lunetic. Přišlo mi strašně moc přání a balíčků k narozeninám. Vyrobila jsem si dort s Hello Kitty. Přesně na moje narozeniny byl oficiálně oznámen termín sprnového koncertu Die Ärzte v Praze, který se asi o týden později vyprodal. Moje narozeninová oslava byla velehustá, ačkoliv proběhla v nižším počtu lidí, než původně měla. Dostala jsem růžové hodiny s kukajícím jelenem a musela jsem si pro ně jít do úschovného boxu na T-Centralen. 45 minut trvající koncert Panic! At The Disco... výsměch.březen.Díky Kyleovi jsem měla menší dilema, ale vyřešila jsem ho po svém. Vycouvala jsem. Zařidila jsem si nové telefonní číslo, které končilo na 666. Marie se mě asi potřetí zeptala, jestli mám nové tetování - a myslela tím to, co mám už od léta. Začala jsem všem vnucovat Jaye Brannana. Naučila jsem Ellu říkat "jsem harant". Nostalgicky jsem vzpomínala na hlášky mojí němčinářky z gymplu ("Neokřikuj mě!"). Jedla jsem jen risgröt, ze všeho ostatního mi bylo špatně. Přijela farmor, čili Lulanova matka, a já jsem ji začala nesnášet. Učila jsem Keliš pracovat s jejím novým laptopem. Začala jsem blbnout s new rave. Ivoshek mi vyrobil muck diplomeq. Dělala jsem pizzu a pak dala na blog recept, protože se mi strašně povedla. Přijela za mnou moje nejoblíbenější Němka Hanche. Firemní dodávka "Spendrups" = "Spermdrops". I'm Not There = jeden z nejhorších filmů všech dob. Přestěhovala jsem se sem, na blogspot. Zase jsem byla nemocná. Sehnala jsem Lexí péra - Švédi totiž o Velikonocích zdobí stromy tím, že na ně připěvňují barevné peří... no jo. A pak jsem s nima dělala tohle a tohle. Adam Green rozsekal Stefana Raaba. Začala jsem se kamarádit s Dwaynem, čili Brayem z The Tribe. Sousedi si mysleli, že jsem Američanka, protože nemluvím retardovanou angličtinou. duben.Marie měla narozeniny a dostala od Lulanáše velké černé designérské zrcadlo, které se jim vůbec nikam nehodilo. Upekla jsem mrkvový koláč a tvrdila jsem, že ho upekl zajíc z lesa. Napsala jsem strašně dlouhej post o The Tribe a pár lidí mě v commentech potěšilo doplňujícími dotazy. Vymyslela jsem pojem "WSNEL" a nechala jsem se ostříhat "na kreténa". Začala jsem produkovat remixová videa The Tribe vs. Karel Gott, Jožin z bažin a podobně. S ivoshkem a Natálkou jsme založili EMO CREW. Stvořila jsem video všech videí. Začala se učit maorsky. Titanic ne asy. Byly jsme na pikniku v lese a byla strašná zima, v Mörby centru jsem už potřetí potkala toho klona Pelleho Almqvista. Upsala jsem se na letní práci v Eurocampu. Nahackovala jsem soukromé fejsbukové profily Lexe a Pridea. Byla jsem na fotbale AIK - Trelleborg. Asi po půl roce jsem poprvé pila polotučný mlíko. Pak mi v commentech jedna slečna napsala, že jsem prototyp alpské selky. Na dlouhé 3 dny jsem zavřela blog. Byla jsem nešťastná a chtěla jsem domů.květen.Přečetla jsem Populärmusik från Vittula v originále (švédsky). Přišel mi dopis od ivoshka v nejlepší obálce. Pořídila jsem si růžové crocsy, které používám výhradně jako domácí obuv. Byla jsem s Ellou na školním výletě a přežila jsem to ve zdraví. Lulanáš mi na cestu namaloval mapu. Chtěla jsem, aby mi čtenáři blogu potvrdili, že mám modrožluté oči. Projevilo se u mě milion alergií a bylo mi zle. Sjížděla jsem na jůtůb videa kapely Lucie a zjistila jsem, že mě pořád baví. Byla jsem s Marií sekat trávu, protože Lulanáš je Lulanáš. Zavedla jsem pojem "lulanismus" a začala jsem je vypisovat a číslovat. Slečna Kerndlová ztrapnila ČR v Eurovision Song Contest. To Švédi měli lepší zástupce! Začala jsem vytvářet scrapbook z fotek ze svého švédského životního úseku. Dostala jsem práci na festivalu Where The Action Is. Zjistila jsem, že matný monitor se dá umýt teplou vodou a utřít papírovými kapesníčky. Pravnoučata se řeknou "barnbarnsbarn". Koukala jsem se přes plot na koncert KISS a stačilo mi to. červen.Byla jsem na ostrově Gotland a v pravé Vile Vilekule. Jezdila jsem tam na kole a málem jsem tam rozdělala stan na vojenském cvičišti (na střelbu). Narodil se mi bratranec Oskar. Přestaly jsme se bavit a stýkat s Juttou. Brečela jsem u filmu August Rush. Pomáhala jsem realizovat stockholmský festival WTAI, kde hráli The Hives, Foo Fighters, Mando Diao, Queens Of The Stone Age etc. Začala jsem si vlasy barvit hennou. Ulítávala jsem si na The Tudors. Oslavila jsem Midsommar tím, že jsem o půlnoci šla přes Danderyd jen v pyžamu. Odletěla jsem na léto do Čech a na letišti mi ukradli část zavazadla (už nikdy více s Ček Érlajnz). Nechala jsem si propíchnout jazyk. Jedla jsem jen studené a tekuté věci a šišlala jsem jako idiot. Odjela jsem do Eurocampu.červenec.Eurocamp - nekonečná mega párty. Koupala jsem se o půlnoci nahá v řece, pak se sprchovala v pánských sprchách, předváděla pantomimou "chlupaté varle" a "nadrženého papeže", šelestila s Hlínou, ležela s Džejmím a vodkou v křoví a tak. Anthony Kiedis se rozešel s tou svojí dvaadvacetiletou modelkou. Byla jsem s Yvonnchen ve Vídni. Pracovala jsem na Festivalu žonglování a seznámila se s Legolasem. Začala jsem používat plurk. Stříhala jsem vlasy v kufru auta. SE jsem prodala tátovi a přešla jsem na iPhone. srpen.Chtěla jsem se přihlásit na casting do The Tudors. Lenovo jsem prodala tátovi a přešla jsem na MacBook. Byla jsem s Katchenkou na pštrosích hodech ve Štěpánově. FU si se mnou domluvil schůzku v Praze. A z toho jsem vlastně žila po celý zbytek srpna... a že se těch 5 hodin v potemnělých uličkách vydařilo! Koncert Die Ärzte v Praze, odlet do Švédska. září.Do pracovny ve sklepě se nastěhoval parazit Oskar. Potřetí v jednom roce jsem viděla The Hives naživo. Adam Green mě označil za svou girlfriend. Před začátkem jeho koncertu jsme se s Giuliou bavily focením zadků nicnetušících návštěvníků koncertu, kteří stáli kolem nás. Udělala jsem 2 dotazníky od Katchenky. Pořídila jsem si hyperultrakůl sluchátka WESC. Kajsa mi řekla, že se nemám barvit zpátky nahnědo. Z minuty na minutu jsem se rozhodla zaletět si na 3 dny do Hamburgu, jen tak. Začala jsem volat sílu megazordu. Udělala jsem prapodivné interview s nemluvnými Disco Ensemble, v jejich tourbusu. Keliš po 10 měsících, co mě zná, zjistila, že si neumím normálně lehnout. říjen.Na týden mi doma nechali mimo Oskara ještě starou paranoidní, schizofrenní a dementní (to nemyslím jako nadávku, ale jako nemoc) Mariinu matku. Přecpala jsem se kebabem. Důsledně jsem selektovala Oskarovo špinavé oblečení od oblečení ostatních a odmítala ho prát a žehlit. Jednou se mi v noci zdálo, že si čistím zuby, a probudila jsem se tak, že jsem "vyplivovala pastu", čili si slintala do postele. Okouzlili mě Of Montreal. Při psaní reportu z koncertu jsem se omylem předávkovala kofeinem a chytře jsem si na to vzala Ibalgin. Pomáhala jsem talentu jménem Jay Brannan s realizací jeho stockholmského koncertu a pak od něj dostala roztomilou zprávu. Užila jsem si výlet do Hamburgu se vším všudy. A pak mě ve Stockholmu čekalo docela nemalé přivítání, které mi doslova vehnalo slzy do očí. FU vydal sólovku. Ivoshek mi vyrobil tohle úžasné záhlaví.listopad.Zase jsem napsala jakési shrnutí mého dosavadního života. Maminka mi do Švédska pravidelně posílala oříškové čokolády Milka. Zjistila jsem, že se na můj blog lidi dostávají přes vyhledávání slovních spojení jako je "kalhotky Terezy Kerndlové", "uzel na kundě" nebo "velký lulan". Napsala jsem dlouhý elaborát o švédských jídlech. Měla jsem blbě odbarvené konečky a chtěla se zase na všechno vykašlat a obarvit se nahnědo. S Keliškou jsme se dívaly na Blafuj jako Beckham (protože JRM!), hrozně se u toho opily a pak jsme prděly z okna. O 3 hodiny později jsem odletěla na 3 dny do Berlína navštívit mou potenciální budoucí (teď už současnou) Gastfamílii. Usoudila jsem, že někdo, kdo vlastní skoro celou diskografii Die Ärzte, nemůže být špatný člověk a podepsala s nimi smlouvu. Ve Stockholmu mě pak okouzlili MGMT a "Kids" je doteď můj vyzváněcí tón. Zase jsem na blogu bilancovala. Byly jsme na Twilight a začala nová posedlost. Málem mě zajela DHL dodávka. prosinec.V prosinci jsem se setkala se spoustou lidí, se kterými jsem se setkat chtěla, strávila jsem necelé dva týdny v České republice a pak se odstěhovala do Berlína. Tak.Stejně jako Natálka tímto rozkazuji všem, kteří to dočetli až do konce (ano, i vy, kdo můj blog čtete inkognito a nedáváte o sobě vědět v commentech), aby mi zanechali stopu dole v commentech pod článkem... zajímalo by mě, kolik lidí si tohle přečte :)\n... aus Berlin!!!\nPředmětem mých nočních můr bude ode dneška čtyřproudý kruhový objezd v berlínské čtvrti Spandau - samozřejmě i s tou nečitelnou změtí přerušovaných čar na silnici jako bonusem.Ale náhodou, jsem na sebe pyšná! Takhle jsem si to dneska autem jela do IKEA Spandau, abych si mohla vybrat velké zrcadlo (abych se na sebe mohla koukat) a záclony (aby se na mě nemohli koukat ostatní) :)Sice neumím parkovat, ale zatím se ještě můžu ospravedlňovat tím, že to auto (Renault Scénic) je moc velké, na což nejsem zvyklá...Abyste měli trochu představu o mých nových svěřencích, nebo aspoň o tom mladším - dnes jsme s ním byli na pohotovosti, protože si při hraní prokousl ret, normálně skrz:D Mohl si tam rovnou dát piercing, ve školce by pak byl überfrajer! Ale nic zásadního s tím nemá, ani mu to nešili.View Larger MapAž nebudu líná, třeba vám vyfotím svou zásobu Margotek a konečně svoji krásnou a úžasnou kytaru, která mi tak strašně sluší....Piju tady čaj s medem, nejvíc nejlepší latté ever a prej málo jím.


Secrets of Monis : Smrtná zima: Trocha napětí a jinak nic\n„Les je tichý a já cítím jemné chvění v zátylku, přesto však pokračuji dál, hlouběji mezi topoly.“\nAsi už jsem na čtení žánru young adult stará, nebo fakt nevím. Na Smrtnou zimu jsem až na nějaké výjimky četla veskrze pozitivní a nadšené recenze. Ale v mém případě se nadšení nekonalo. Zadní obálka knihy slibuje, že se bude líbit fanouškům knih Hunger Games a Labyrint: Útěk. První jsem nečetla (zatím) a s druhou jmenovanou se to dle mého nedá vůbec srovnat.\nJedná se o první díl dystopické fantasy trilogie. Uprostřed lesů žije v osadě naprosto uzavřené vůči okolnímu světu mladá dívka Emmeline. Všichni obyvatelé této pevnosti v zájmu přežití následují zavedená pravidla, a kdo se přece jen opováží odporovat, je označen za vzpurného a po zásluze potrestán. Potulovat se za hradbami osady je přísně zakázáno, protože v okolních lesích sídlí zlé síly, zvané malmaci. Ovšem Emmeline do lesů neustále něco láká a táhne, a tak se přece jen vydává odhalit tajemství, které okolní lesy skrývají. Do toho si ji za budoucí ženu vyvolí jeden z vůdců společenství, ovšem její srdce touží po někom jiném. A tak se Emmeline snaží vyřešit jak tajemství okolních lesů, tak i své milostné trable.\nAbych nelhala, první kapitoly mě docela zaujaly, ale jak jsem se pročítala dál a dál, mé nadšení a chuť číst docela opadly. Téma jako takové je docela zajímavé, ale čekala jsem mnohem napínavější děj. Myslím, že z námětu by se dalo vytěžit mnohem více napětí, i ta obálka (která je mimochodem výborná) mi přijde děsivější než celý příběh. Neustále se tam hrozí smrtnou zimou, zvanou la prise, která nakonec přijde a odejde téměř bez povšimnutí. O malmaci, který se všichni bojí, je sice sem tam zmínka, ale nic víc. Ani Emmelininy výpravy za hradby osady nejsou nijak závratně napínavé. Poté, co jsem četla Les Mytág (recenze zde), je to prostě slabý odvar.\nNení to vyloženě špatná kniha, ale je jednoduchá a plná klišé, nic z čeho bych si sedla na zadek. Už jen ta romantická linka je ohraná až hrůza. Poskvrněnou dívku si vyvolí za svou životní družku jeden z vůdců osady, ona je tím samozřejmě neskutečně překvapena, ale zároveň se výhodnému sňatku brání, protože miluje jiného. Prostě klišé.\nI společnost, ve které Emmeline žije, se mi nezdála úplně hodnověrná. Lidé jsou bez výhrad vedeni rádci a všichni jsou takoví zvláště apatičtí a smíření s osudem. Přežívají jednu zimu za druhou, bojí se toho, co se nachází venku a hlavně únosů, z nichž byl poslední před mnoha lety. Asi bych čekala, že je bude mnohem více zajímat, co se děje za branami. Ale budiž. Ale že v závěru bez váhání a strachu přijmou to, co Emmeline objeví, tak to mi přišlo trochu přitažené za vlasy.\nKdybych byla mladší, tak věřím, že mě kniha baví mnohem více. Myslím, že bych nad některými ne úplně logickými prvky moc nepřemýšlela a knihu si beze všeho užila. Ale čím jsem starší, tím jsem kritičtější, a jen tak nějaká kniha mě nenadchne. Ale pravda, nejsem už tak úplně cílová skupina.\nTakže jaký je závěr? Nenadchne, neurazí, mladším čtenářům se zálibou ve fantasy se bude asi líbit. Mě neoslovila, myslím, že ve fantasy literatuře se dají najít rozhodně povedenější kousky. A to i v té young adult.\nLíbila se vám Smrtná zima?\nNaděžda Dobrovolná 2. ledna 2016 20:35\nproč čteš knihy , které se ti nelíbí ?\nMonis 2. ledna 2016 22:52\nDobrá otázka :-) Tak abych zjistila, že se mi nelíbí, tak ji musím nejprve přečíst, že :-) A málokdy jsem schopna si udělat adekvátní názor už po pár kapitolách, protože mnoho knih mně zezačátku nezaujalo, ale nakonec jsem byla nadšená, takže většinou se snažím knihu dočíst a to i když se mi zas tak moc nelíbí. Jen málokrát se mi stalo, že bych knihu nedočetla, to už muselo jít o opravdu příšerné slátaniny. Je pravda, že čím více mám načteno, tím více je těžké se mi zavděčit... Nebo prostě nemám to štěstí abych pokaždé sáhla po skvělé knize :-D A to že o knize napíšu, že mě nenadchla či neoslovila ještě neznamená, že je špatná, jen je to prostě můj názor :-)\nAires´s world of books 2. ledna 2016 22:58\nKnížku jsem si nedávno pořídila, ale ještě jsem se do ní nepustila. No, snad to nebude tak zlé a nezklame mě :) Pěkná recenze :)\nMonis 2. ledna 2016 23:03\nDěkuji :-) To že je o ní napsáno tolik kladných recenzí má svůj důvod, takže to že mě nenadchla, ještě neznamená, že tobě se líbit nebude :-) A těším se na tvojí recenzi! :-)\nAdriena Hovězáková 3. ledna 2016 20:55\nMně se líbila hodně. Právě ty přípravy na tu zimu, ten strach, že co se bude dít a hlavní postava, která se nedá a nedá:D. Některé věci jako sebepoškozování, gay, milostný trojúhelník a nadvláda hamounů, kteří se vyžívají v moci a penězích mě už také pomalu přestávají bavit. Ale na druhou stranu - o čem jiném psát? Pokud autoři zariskují něčím neobvyklým, skončí většinou v Levných knihách, a pouze někteří z nás se chytají za hlavu - ,,jakto, že se to panebože neprodává?"\nMonis 3. ledna 2016 21:41\nInu, co člověk (čtenář), to jiný vkus :-) Je pravda, že Emmeline byla pozoruhodně nezdolná :-D Souhlasím, že hodně autorů jede jakoby na jistotu, jsou prostě věci (viz co jsi psala), které baví většinu lidí a osloví většinu čtenářů (včetně mě, co si budeme nalhávat). A na to aby autor zabodoval něčím skutečně originálním, musí být kniha opravdu dobře napsaná (nebo mít skvělý marketing), aby oslovila masu čtenářů a vytvořila nový fenomén, no a pak stejně následují hromady „kopií“ takového díla. Jinak skončí, jak ty říkáš, v Levných knihách :-)