ab ČERVEN 2008 FOTO: MARINA HUŽVÁROVÁ ML., ARCHIV AUTORKY - PDF\nab ČERVEN 2008 FOTO: MARINA HUŽVÁROVÁ ML., ARCHIV AUTORKY\nDownload "ab ČERVEN 2008 FOTO: MARINA HUŽVÁROVÁ ML., ARCHIV AUTORKY"\n1 bulletin 6 akademický Štěňata se rodí slepá a prohlédnou přibližně po týdnu. Mnoho psů však trpí vrozenými poruchami, mezi něž patří retinální atrofie sítnice, která způsobuje slepotu i u lidí. Nejbližší přítel člověka pomáhá k pochopení patogeneze mnoha lidských chorob. Více na str ab ČERVEN 2008 FOTO: MARINA HUŽVÁROVÁ ML., ARCHIV AUTORKY\n2 TITUL DOKTOR VĚD JEDENÁCTI VĚDCŮM Dne 28. května 2008 převzalo z rukou místopředsedy AV ČR prof. Jiřího Drahoše diplomy doktora věd (ve zkratce DSc.) jedenáct nových nositelů. Jmenovitě prof. Radim Bělohlávek, prof. Karel Bezouška, dr. Zdeněk Dlouhý, doc. Milada Hirschová, doc. Josef Janyška, dr. Martin Kuna, doc. Josef Málek, doc. Jan Ondřej, dr. Milan Salaš, dr. Michal Sobotka a prof. Jiří Stráský. Slavnost se konala v prostorách Knihovny AV ČR za přítomnosti představitelů AV ČR, zástupců pracovišť, kde noví doktoři působí, členů komisí pro obhajoby a dalších pozvaných hostů. Dip lom vědeckého titulu doktor věd výtvarně ztvárnil významný grafik písma prof. Jan Solpera. Vysoká úroveň tohoto titulu spočívá v tom, že kritéria pro jeho udělení často převyšují kritéria na profesury. Z vědeckého hlediska se jedná o nejprestižnější titul, zdůraznila na tiskové konferenci prof. Eva Syková, členka Grémia pro udělení vědeckého titulu doktor věd. lsd akademickýbulletin VŠECHNA FOTA: PETR KRÁLÍK, ARCHIV SSČ\n3 o b s a h 6 / Obálka Titul doktor věd jedenácti vědcům 2 Nové knihy 3 Ceny Živy 2007 Cena SVU 4 Obsah, úvodník Wichterleho ceny již posedmé 1 Téma měsíce Čeští učenci volili a oceňovali Cesta k vědě vede přes dobrou střední školu 2 Rozhovor Akademie v srdci Evropy 4 Osmičkový rok Svatodušní bouře pokus o revoluční povstání v Praze v červnu roku Věda a výzkum Oborové rady GA AV mají nové členy 9 Přítel člověka pes k našim službám 10 Mezidruhové embryonální kmenové buňky: biologické a etické aspekty 12 Představujeme projekty Centrum translační biomedicíny v Terezíně a Litoměřicích 14 Z Bruselu IMI vyhlásila historicky první výzvy 16 Centrální registr a identifikační kódy pro účastníky projektů 7. RP 17 Ocenění Demokracie je zodpovědnost 18 Galerie Les v horském údolí zasedání Akademické rady AV ČR zasedání Rady pro výzkum a vývoj 25 Portréty z archivu Václav Káš 26 Kultura a společnost Rok mediálních studií 28 Hledá se rostlina s příběhem 29 Recenze Dějiny Albánie 30 Academia Odborné publikace z nakladatelství Academia Nejprodávanější knihy v knihkupectví Academia v květnu Resumé 32 FOTO: LUDĚK SVOBODA, ARCHIV SSČ WICHTERLEHO CENY JIŽ POSEDMÉ Prémie Otty Wichterleho mladým badatelům jsou jedním ze způsobů, jak podpořit perspektivní, talentované vědecké pracovníky, jak jim vyjádřit uznání a motivovat je k další práci. K uznání by možná postačil diplom, nicméně motivaci a badatelskou aktivitu vyústivší v mimořádný vědecký výsledek podpoří finanční odměna. Tradičně ve vile Lanna převzalo letos 9. června toto ocenění od předsedy Akademie věd prof. Václava Pačesa a místopředsedů všech tří vědních oblastí 24 vědců do 40 let. O pět let nižší věkovou hranici má Cena časopisu 21. století, která byla při této příležitosti udělena druhým rokem. V jubilejním Hlávkově roce by byl mecenáš jistě potěšen, protože pět oceněných vědců je zároveň nositeli ceny, jež nese jméno právě po něm. HaM AKADEMICKÝ BULLETIN Vydává: Středisko společných činností AV ČR, v. v. i., Praha 1, Národní 3 ISSN , registrační číslo MK ČR E 8392 Šéfredaktorka: Mgr. Marina Hužvárová (HaM), tel.: , fax: , Redakce: Ing. Gabriela Adámková (srd), tel.: , Mgr. Luděk Svoboda (lsd), tel.: , tajemnice redakce Bc. Markéta Pavlíková, tel.: , Překlad resumé: Gabriela Adámková, John Novotney; jazyková korektura: Irena Vítková, tel.: , Redakční rada: předseda doc. RNDr. Jiří Kolbek, CSc., DSc. (AR); členové PhDr. Antonín Kostlán, CSc., Ing. Karel Pacner, Jiří Padevět, Mgr. Tomáš Palatý, prof. PhDr. František Šmahel, DrSc., JUDr. Miroslav Šmidák Grafická úprava: Zuzana Grubnerová Tisk: Serifa, s. r. o., Jinonická 80, Praha 5, Příspěvky přijímáme em na adresu Redakce si vyhrazuje právo příspěvky krátit. Za odborný obsah příspěvku ručí autor. Adresa redakce: Praha 1, Národní 3, 3. patro Viola; AB 6/2008 vychází 18. června ab\n4 t é m a m ě s í c e Dvoudenní XIV. valné shromáždění Učené společnosti ČR, jejímž cílem je podněcovat svobodné pěstování vědy, budit touhu po poznání, šířit vědecké poznatky mezi veřejností a podporovat zvyšování úrovně vzdělanosti ČR, se uskutečnilo 19. a 20. května 2008 ve Velké aule Karolina a v budově Akademie věd ČR na Národní. VŠECHNA FOTA: LUDĚK SVOBODA, ARCHIV SSČ František Šmahel stál v čele Učené společnosti v letech Od letošní volby nového vedení, kdy byla do čela Učené společnosti zvolena prof. Helena Illnerová, se kvůli dosažení kontinuity zavádí prin cip rotace předsedů. To znamená, že se po uplynutí dvouletého funkčního období stane dosavadní předseda na další dva roky druhým místopředsedou a první místopředseda se stane předsedou. Ve funkci prvního místopředsedy stanul prof. Václav Pačes, druhým místopředsedou se stal dr. Jiří Grygar a vědeckým tajemníkem dr. Zdeněk Jirák. Společnost, která pěstuje myšlení a jednání překračující hranice jednotlivých oborů, pomáhá tomu, aby akademickýbulletin ab 2 ČEŠTÍ UČENCI VOLILI A OCEŇOVALI vědecké poznatky přispívaly k účinným a kvalifikovaným pohledům a rozhodnutím ve veřejném životě, udělila první den svého zasedání Medaile Učené společnosti ČR za zásluhy o rozvoj vědy. Ocenila jimi někdejšího předsedu společnosti a předního historika prof. Františka Šmahela a špičkového světového odborníka v oboru chemie složek nukleových kyselin prof. Antonína Holého. V kategorii vědecký pracovník si cenu odnesli prof. Miloslav Frumar z Fakulty chemicko-technologické Univerzity Pardubice za významné a objevné práce v oblasti nových perspektivních anorganických materiálů a sloučenin a prof. Eduard Maur z Filozofické fakulty Univerzity Karlovy za významný přínos k poznání starších českých dějin a historické demografie. Něžné pohlaví zastoupily v kategorii mladý vědecký pracovník Mgr. Jana Humpolíčková, Ph.D., z Ústavu fyzikální chemie J. Heyrovského AV ČR, v. v. i., oceněná za rozvoj a nové inovativní aplikace moderních fluorescenčních metod v biovědách, a doc. Marta Štefánková z Matematického ústavu Slezské univerzity v Opavě za mezinárodně uznávaný přínos k rozvoji teorie dynamických systémů. CESTA K VĚDĚ VEDE PŘES DOBROU STŘEDNÍ ŠKOLU -red- Od roku 1998 uděluje Učená společnost České republiky ceny (spojené také s finanční podporou) i talentovaným studentům, kteří prokazují předpoklady k vědecké práci v oborech přírodovědných, lékařských či humanitních. Porota složená z členů Učené společnosti letos odměnila v kategorii středoškolský student 10 prací od 13 středoškoláků. Oceněni byli Martin Bureš z Hradce Králové za studii Aerobní mikroflóra dutiny ústní psa se speciálním zaměřením na bakterie patogenní pro člověka, Jaroslava Geletičová, rovněž z Hrad ce Králové, za studii Dvouepochový lineární model a jeho aplikace, Jana Hejlová a Aneta Neubauerová\n5 ze Žďáru nad Sázavou za společnou studii Analýza zvonu, Zuzana Karásková z Prahy za studii Sacharidy pro specifické glykosylace proteinů, Matyáš Kopp a Kryštof Měkuta z Českých Budějovic za společnou studii Korelační analýza a její aplikace při hledání modelu podchlazené vody, Matěj Kubička a František Šimána z Plzně za společnou studii RoboCraner 2, Vojtěch Kubelka z Českých Budějovic za soubor prací z oboru ornitologie, Michael Mikát z Hradce Králové za studii Příspěvek k ekologii a etologii šídlatek (Odonata, Lestidae), Pavel Polcr ze Šternberka za studii Stabilizace struktury proteinů a role disperzních interakcí a Pavlína Žáková z Prahy za studii Stanovení asociačních konstant derivátů pyrimidoisoindolu s cyklodextriny. S tudentka sociologie FF UK Kateřina Švadlenková (pod umírněným odborným vedením prof. Petruska) provedla retrospektivní výzkum, jehož cílem bylo zjistit, nakolik se odměnění nadále věnují svému oboru a kolik z nich případně odešlo do jiných profesí. Dospěla k zajímavému výsledku. Do konce roku 2007 bylo uděleno 85 cen. Studentce se podařilo získat neobvyklý počet kolem 50 odpovědí zčásti přímo od oceněných, zčásti pomocí ředitelů a učitelů škol, na nichž ocenění studovali, ostatní byli dohledáni pomocí internetu. A výsledky byly nad očekávání pozitivní. Z celkového počtu oceněných pokračuje ve vysokoškolském studiu na bakalářské nebo magisterské úrovni v oboru svého původního zájmu medicínském, veterinárním či inženýrském 37 studentů. Dva studia bakalářská a magisterská již dokončili a zřejmě pracují mimo obor, 14 dalších studuje obor na úrovni doktorandské, tři v něm dosáhli titulu Ph.D. a pracují v něm nadále, čtyři jsou v oboru, aniž by titulu Ph.D. dosáhli, osm jich pracuje mimo obor po dosažení bakalářského či magisterského titulu nebo titulu Ing., MUDr. nebo MVDr. Je samozřejmě možné, ba pravděpodobné, že někteří z těch, kteří neodpověděli nebo se je nepodařilo dohledat, se s oborem rozešli nebo pracují někde na pomezí, ale na tyto otázky odpovědět neumíme. Je nesporné a výsledky to dokládají že existuje jakási koncentrace oceněných kolem špičkových gymnázií a zřejmě i silně motivovaných a motivujících učitelů: cesta k ocenění i k vědeckým výsledkům překračujícím průměr vede především právě tudy, přes dobré gymnázium nebo střední školu a vynikající kantory. Ostatně oceněné práce jsou všechny bez výjimky samy o sobě nadprůměrné a dokládají mimořádný zájem studentů o obor, jejich ochotu usilovně, tvrdě a nadšeně pracovat a trvale obohacovat vlastní vědění studiem a experimentováním. V otevřených odpovědích ( dopisech Učené společnosti) vyzdvihla řada současných i minulých studentů motivační roli ceny. Někteří dokonce konkrétně uvádějí, že využili částky, kterou obdrželi, k navázání dalších kontaktů s odborníky ze světa, jiní litují, že nebezpečí, ba pokušení nechat se pohltit bohatším světem firem a lukrativnějších zakázek je příliš silné a může je odvést od milovaného oboru a čisté vědy. Ve vědě není skutečné cesty vpřed bez dokonalé znalosti teoretických fundamentů a empirické metodologie. Cena Učené společnosti každoročně udělovaná mladým středoškolským talentům se snaží tento směr, toto jedině perspektivní uvažování posílit. Poděkování tedy patří nejen studentům a badatelům, kteří odpověděli, ale především těm učitelům gymnázií a středních škol, kteří dovedli své studenty až na práh opravdové, náročné a celého člověka nekompromisně vyžadující vědy. KATEŘINA ŠVADLENKOVÁ, studentka sociologie FF UK, MILOSLAV PETRUSEK, člen Učené společnosti ČR Nové naděje české vědy: autorky a autoři desítky oceněných prací v kategorii středoškolský student Nositelé cen v kategorii vědecký pracovník: Marta Štefánková, Eduard Maur, Miloslav Frumar Studentka sociologie na FF UK Kateřina Švadlenková a Miloslav Petrusek představili výsledky svého výzkumu, který se zaměřil na oceněné studenty. 3 ab\n6 FOTO: PETR KRÁLÍK, ARCHIV SSČ r o z h o v o r Dříve se Akademie V4 scházely dvakrát ročně, posledních několik let jednou. První zasedání, kterého jsem se zúčastnil, se konalo ve Wroclawi v Polsku, potom v Praze, dále ve Smolenicích na Slovensku a nyní dubna v Budapešti. Letos mezi prezidenty čtyř akademií věd chyběl pan předseda Slovenské akademie, nicméně ho zastoupili kolegové Dušan Kováč, Ján Slezák a další. Byl tam předseda maďarské Akademie věd profesor Sylvester E. Vizi, místopředseda Norbert Kroo, také předseda polské AV Michal Kleiber a další. Jednalo se o nejrůznějších tématech včetně návrhu Václava Pačesa na vytvoření jakési asociace neuniverzitních výzkumných institucí. Univerzity jsou silné nejen v České republice, ale v Evropě všeobecně. Mají své asociace, vč. Coimbra group pojmenovanou podle portugalského města Coimbra, kde je jedna z nejstarších univerzit. Několik desítek, možná stovek univerzit sdružených v této skupině už má velký vliv. Proto si myslím, že zastřešit neuniverzitní výzkum společnou organizací je správný návrh, ale naráží na to, že je celá situace v evropské výzkumné oblasti hodně fragmentovaná. Máme celou řadu organizací, které se o integraci snaží, ať už se jedná o Academia Europaea, Euroscience nebo IAP Internacional Academy Panel, EASAC či ALLEA, sdružení všech akademií. akademickýbulletin Není celoevropských organizací hodně? Všechny tyto organizace se do určité míry snaží být v Evropě těmi hlavními. Bohužel není možné, aby někdo obsáhl všechna tato sdružení. Na nedávném společném zasedání ALLEA a European Science Foundation v Bruselu se uvažovalo, že by se tyto dvě organizace měly těsněji propojit. Jejich různá zadání by mohla být komplementární. Jiným problémem je, že pod termínem Akademie si každý představuje něco jiného. ab 4 AKADEMIE V SRDCI EVROPY Stejně jako jiné organizace, také akademie věd se sdružují do nadnárodních uskupení, aby posilovaly svou pravomoc a účinek. Země Visegrádské čtyřky mají rovněž svou akademickou platformu, na níž se pravidelně scházejí. Na letošní setkání Akademií zemí V4 v Budapešti jsem se zeptala prof. Jana Palouše. European Science Foundation finanční podporou projektů funguje trochu jako grantová agentura? Ano, ale ne ve smyslu úžasně velkých projektů. Její podpora je cílená v tom smyslu, že projekty z různých oblastí, ať už jsou to vědy biologické, chemické, matematika, fyzika, mají různé tematické programy. Cílem je pořádat konference, jež by v daných oborech iniciovaly spolupráci. Možná by těsnější spolupráce ALLEA a ESF položila základ organizace neuniverzitního výzkumu. Velmi důležitou roli zde hraje současný prezident ALLEA, profesor Jüri Engelbrecht, který je velmi aktivní. V mnoha zemích, např. ve Francii nebo Anglii, se pod pojmem akademie věd rozumí Učená společnost. Je to úplně něco jiného než CNRS ve Francii. AV ČR je spíš obdobou CNRS, protože je soustavou pracovišť. ALLEA tedy může někdo chápat jako sdružení učených společností a jiný jako evropský systém výzkumných institucí pohledy lidí jsou úplně rozdílné. Přesto mají konference ALLEA veliký význam. V těchto dnech se v Praze koná zasedání již zmíněné organizace EASAC (European Academies Science Advisory Council). To má svůj důvod, můžete nám prozradit jaký? Každý stát z evropské pětadvacítky má v této organizaci jednoho zástupce. Okolo stolu dnes zasedá už 27 účastníků, od minule i zástupci Rumunska a Bulharska. Organizaci vede anglická Londýnská Royal Society. Zasedání se koná vždy půl roku předtím v té zemi, která začne předsedat Evropské unii, proto je nyní v Praze. Na pražském zasedání se také bude hovořit o akcích, které se chystají v rámci našeho předsednictví. Diskutuje se na daná témata, např. podzemní voda, šíření infekčních chorob, energie nebo biodiverzita. K tématu se vytvoří\n7 FOTO: FREE SOFTWARE FOUNDATION pracovní skupina, která se po určitou dobu, dejme tomu půl roku nebo rok, bude scházet a vydá anglickou knížečku, jejíž kopie dostanou politici v Evropském parlamentu, v Anglii poslanci sněmovny a pokud možno politici členských států. Mezi důležité podklady patří i Desatero argumentů o globálním oteplování, které vydala Royal Society. Naším tématem jsou především akademie V4. O čem se v Budapešti jednalo? Hovořilo se jednak o asociaci neuniverzitních pracovišť a dále byli oceněni mladí badatelé. Oceňování má tříletou tradici a v tomto roce se udělovalo v oboru historie a etnologie. Mezi čtyřmi oceněnými byl dr. Michal Kopeček z Ústavu pro soudobé dějiny AV ČR, který ve své prezentaci mluvil o historii moderního politického a sociálního myšlení ve střední Evropě. Krásný a pro publikum oslovující referát na téma stárnutí přednesla Ľubica Hrzánová ze Slovenské akademie věd. Definovala, že stáří začíná v 50 letech. Myslím, že kromě oceněných tam jen jediná osoba byla mladší. Zkoumala, jak se mezi Bratislavou a Vídní jedná různým způsobem se starými lidmi, zjistila, že napříč Evropou prochází od Petrohradu do Terstu hranice, která rozděluje dva typy chování k seniorům. Lidé na východě žijí a stárnou mnohem více v mnohageneračním rodinném modelu, rodina se o ně stará. Na západě a je zajímavé, že hranice přetíná bývalé Československo, Čechy leží na západ od této linie je model úplně jiný. Stárnutí se odehrává v izolaci v obecně společenských zařízeních. Pro příští rok je vyhlášeno téma, které se bude týkat neurověd v širším kontextu se sociálně společenskými dopady a hlavně je orientované na experimentální medicínu. FOTO: ARCHIV HAS Mohl byste naše čtenáře ještě informovat o časopise Central European Journal of Social Sciences and Humanities? Jde o tematicky široký webový časopis, který přináší abstrakta článků, jež jsou publikovány jinde, často v místních jazycích, česky, maďarsky, a mezinárodní komunita o nich téměř neví. Práce je redakčně náročná, protože se abstrakta musejí překládat do angličtiny. Martin Steiner vytvořil přehled návštěvnosti webových stránek v různých měsících. Tisíce návštěv těchto stránek dokazují, že práce varšavských kolegů i celé redakční rady má smysl. Otázka Evropského technologického institutu závěrem... Každé zasedání akademií V4 vydá na konci jednání komuniké, které má být šířeno mezi politiky. Tentokrát se komuniké bude týkat Evropského technologického institutu EIT, jehož umístění do některého z nových členských států Evropské unie Akademie států V4 vítají. MARINA HUŽVÁROVÁ 5 ab Visegrádská čtyřka zasedala v budově Maďarské akademie věd. Představitelé AV ČR zprava M. Steiner, M. Tůma a V. Pačes se zástupci Polské akademie věd M. Kleiberem a A. Górskim na jednání v zasedací síni.\n8 o s m i č k o v ý r o k SVATODUŠNÍ BOUŘE POKUS O REVOLUČNÍ POVSTÁNÍ V PRAZE V ČERVNU ROKU 1848 Krvavý svatodušní týden v polovině června 1848 znamenal jeden ze základních mezníků a přelomových zvratů v průběhu revolučního roku Navzdory někdejší glorifikaci hrdinů barikád, kterou dříve prosazovala především marxistická historiografie, se z dnešního pohledu jedná o mezník tragický, který českým národním zájmům v průběhu revolučního jara národů rozhodně neprospěl. Spisovatel, novinář a politik Josef Václav Frič, mladý vůdce povstalců Česká liberální politická reprezentace dosáhla od března 1848 postupně celé řady politických úspěchů. Druhý kabinetní list ( Česká charta ) z 8. dubna 1848 otevíral cestu k naplnění celé řady českých politických požadavků. Chystalo se svolání českého zemského sněmu a konstruktivní čeští politikové v čele s Františkem Palackým hodlali na jeho půdě prosadit řadu státoprávních požadavků. Od 2. června navíc v Praze probíhal Slovanský sjezd, jehož cílem mělo být nalezení společných programových bodů s ostatními slovanskými národy v duchu austroslavistického programu. Politická bouře, která se rozpoutala po sbratřovací mši na svatodušní pondělí 12. června 1848, dosavadní zdárný vývoj násilně překazila. Akce nezodpovědné hrstky revolučních demokratů vrazila mezi císařský dvůr a vídeňský kabinet na straně jedné a český národ na straně druhé klín nedůvěry. Zemský sněm se nemohl sejít a splnit státoprávní naděje, které do něj byly vkládány. Během pěti dnů bojů uhasilo dělostřelecké bombardování nejen ozbrojený odpor českých revolučních demokratů, zmařeny byly rovněž měsíce mravenčí práce. Čeští liberální politikové tak museli svou pozornost upřít na chystané zasedání Ústavodárného říšského sněmu ve Vídni. Jedině tam se mohli pokusit prosadit alespoň požadavky z oblasti občanských svobod, když byla naděje na splnění těch státoprávních prozatím pohřbena. Počátkem června 1848 žilo hlavní město Království českého dlouho připravovaným a hojně navštíveným Slovanským sjezdem. Jeho jednání započala 2. června a trvala 10 dní. Navzdory potížím, jež přinášely spory mezi proruskou většinou a zástupci Poláků, kteří carským režimem opovrhovali a upínali své naděje k obnovení vlastní národní a státní jednoty, šlo o první zásadní pokus dát austroslavistickým idejím o federalizaci habsburské monarchie jako spravedlivé říše podobu společného programu všech slovanských národů monarchie. Povstání, jež v jeho závěru propuklo, nepříznivě ovlivnilo a posléze zmařilo naděje na nalezení konečné dohody, i když již dohodnuté programové dokumenty (Manifest sjezdu slovanského národům evropejským a List k císaři) naznačovaly, že je její dosažení na spadnutí. K jednotné politické strategii a tak- akademickýbulletin ab 6 tice v rakouské a evropské politice se tak nakonec delegáti slovanských národů nepropracovali, neboť zasedání muselo být předčasně ukončeno. Během prvních červnových týdnů v Praze postupně narůstalo napětí. Vyvolávala je především radikální nálada demokraticky smýšlejícího pražského studentstva a narůstající okázalé demonstrace moci a síly ze strany zemského vojenského velitele, generála a pozdějšího maršála, Alfreda knížete von Windischgrätze ( ). Pompézní vojenskou přehlídku, kterou uspořádal 7. června 1848 před karlínskou Invalidovnou, snad ani nešlo pochopit jinak než jako záměrnou provokaci. Windischgrätzovi se ani v nejmenším nezamlouvala rokování delegátů pražského Slovanského sjezdu a s ještě mnohem větší nelibostí sledoval činnost revolučně demokraticky smýšlejícího pražského studentstva. 8. června 1848 nechal proto na Vyšehradě a na Petříně rozestavět děla. Praha se stávala pomyslným sudem střelného prachu a jen jiskra chyběla k tomu, aby zažehla nepokoje. REPROFOTA: ARCHIV AUTORA\n9 Dne 10. června 1848 se v aule Karolina sešlo radikální studentstvo, aby formulovalo své ultimativní požadavky vůči zemskému vojenskému velitelství. Studenti vyslali deputaci. Její členové ultimáta sdělili arcivévodovi Karlu Ferdinandovi, který zastupoval momentálně nepřítomného generála Windischgrätze. Stažení děl z Vyšehradu a Petřína a vydání zbraní a střeliva pro studentskou legii však musel tento představitel panovnického domu a zemského velení c. k. armády rázně odmítnout. Stejným neúspěchem skončila i studentská deputace z následujícího dne. Zemské vojenské velitelství naopak zintenzivnilo přípravy k ráznému potlačení možných nepokojů. Ku Praze byly stahovány posily od Kutné Hory a Hradce Králové. Na 11. červen 1848 připadla v církevním kalendáři Svatodušní neděle, jeden z významných jarních křesťanských svátků. Právě svatodušními svátky (zvanými též letnice), jimiž si křesťané připomínají seslání Ducha svatého na apoštoly a církev po Spasitelově zmrtvýchvstání, končí v liturgickém roce velikonoční období. Termín svatodušní neděle je pohyblivý a nastává vždy sedm týdnů po Božím hodu velikonočním. Na 12. června pak onoho roku připadalo svatodušní pondělí. Atmosféra však byla v oněch dnech spíše tísnivá než sváteční, o čemž svědčí i masový úprk obyvatelstva z Prahy (odhaduje se na lidí). Přesto byla na ono svatodušní pondělí svolána na Koňský trh (dnešní Václavské náměstí) velká sbratřovací mše. Konala se v dopoledních hodinách a přišli na ni i mnozí z delegátů stále ještě probíhajícího Slovanského sjezdu. Obřad celebroval vlastenecky založený kněz Jan Arnold ( ) a účastnilo se ho asi 2000 osob. To, co po obřadu následovalo, však zcela překrylo dosavadní sváteční atmosféru. Zradikalizovaný dav pobízený především zfanatizovanou studentskou mládeží se vydal k sídlu zemského vojenského velitelství v Celetné ulici, kde se také nacházel služební byt generála Windischgrätze. Demonstranté chtěli pod jeho okny uspořádat tehdy obvyklou protestní akci kočičinu, při které byla kritizovaná osobnost tupena a zesměšňována nespokojeným davem. Lidová zábava se však poněkud zvrhla a přerostla v násilí. Zástupy demonstrantů se dostaly do prvních střetů s pravidelným vojskem. Kněžna Eleonora Windisch - grätzová, rozená ze Schwarzenberga, manželka zemského vojenského velitele, která sledovala nepokoje z okna svého bytu v Celetné ulici, se asi kolem půl páté odpoledne stala jednou z prvních obětí revolučního násilí v Praze. Kulka z pistole, kterou vystřelil neznámý výtržník, ji zasáhla do hlavy a na místě ji zabila. Výtržnosti se začaly šířit i v okolních ulicích a brzy začaly vznikat první barikády. V pražských městech jich hned na počátku povstání vyrostlo na několik desítek. Průběh červnového povstání lze rozdělit na dvě fáze. První probíhala od pondělí 12. června do středy 14. června. Během ní docházelo v pražských ulicích k bojům mezi pravidelným vojskem a povstalci. Jejich hlavním centrem se stalo okolí Klementina na Starém Městě pražském. Rozsáhlý areál někdejší jezuitské koleje patřil tehdy pražské Karlo-Ferdinandově univerzitě. Právě v jeho prostorách si zřídilo svůj štáb velení povstalců v čele s mladým studentským vůdcem Josefem Václavem Fričem ( ). K jeho nejbližším spolupracovníkům patřili Adolf Brádka a Karel Sladkovský ( ), v klementinském štábu se také přechodně objevili i Karel Sabina a Ľudovít Štúr (15. června), kterého do Prahy zavedla účast na Slovanském sjezdu. Vývoj událostí velice brzy prokázal, že celé povstání je pouze spontánní a nepromyšlenou akcí. Strategický význam převážné většiny zbudovaných barikád byl prakticky nulový, a tak se o mnohé z nich ani nebojovalo. Počet špatně vyzbrojených povstalců se pohyboval kolem 3000, zatímco armáda disponovala plně vyzbrojených mužů včetně silného dělostřelectva. Právě jeho zásah se nakonec stal rozhodujícím. Přesto se na počátku povstání podařilo vzbouřencům dosáhnout dílčího úspěchu, když se do jejich zajetí dostal samotný guberniální prezident Leopold Lev hrabě Thun. Stalo se tak hned v první den bojů 12. června Nejvyšší představitel zemské správy v Čechách se totiž poté, co se dozvěděl, že na Starém Městě propukly nepokoje, chtěl sám přesvědčit o skutečném stavu věcí. Rozhodl se proto vypravit z Malé Strany přes Kamenný (dnešní Karlův) most na Staroměstskou radnici, aby nastalou krizi projednal s pražským purkmistrem a dohodl se s ním na dalším postupu. Kvůli neprůchodnosti ulic však 7 ab Ozbrojení příslušníci studentských kohort před vchodem do Klementina\n10 o s m i č k o v ý r o k Barikáda v Karlově ulici nemohl použít kočár, a tak se vydal na cestu pěšky. Překonal několik barikád, dostal se na pravý břeh Vltavy, ale v Jezuitské (dnešní Karlově) ulici byl poznán a zadržen. V rukách povstalců se tak ocitlo cenné rukojmí, jehož se dalo efektivně využít při jednáních s armádou a státní mocí. Zprostředkovatelem při jednáních o propuštění prezidenta zemského gubernia z vězení v Klementinu se stala deputace pražského měšťanstva, liberálních českých politiků a účastníků nedávného Slovanského sjezdu v čele s Františkem Palackým, Pavlem Josefem Šafaříkem a Karlem Havlíčkem. V úterý 13. června 1848 Thunova propuštění skutečně dosáhli. I když se Josef Václav Frič stavěl ostře proti, ostatní vůdcové povstání v čele se Sladkovským se nakonec dali přesvědčit k dohodě za příslib propuštění některých vězněných revolucionářů. Ve středu 14. června 1848 pak do Prahy dorazila dvorská komise tvořená dvorním radou Josefem Klecanským a maršálkem a druhým viceprezidentem dvorské rady válečné Emanuelem hrabětem Mensdorffem-Pouilly, jejímž cílem mělo být vyřešení celé krize. Téhož dne byla za jejího přispění skutečně řada vězněných vzbouřenců propuštěna a vojska z pražských ulic stažena. Uklidnění situace však mělo být pouze dočasné. Již ve čtvrtek 15. června 1848 bylo zahájeno mohutné ostřelování pražských měst z baterií na Petříně, Strahově a Letné. Červnové povstání tak vstoupilo do své druhé fáze ( ). Situace vzbouřenců se brzy stala zoufalou a neudržitelnou. Kanonáda působila ničivé škody. Zoufalou strategickou situaci povstalců nemohl zvrátit ani příchod posil z venkova. 15. června do Prahy dorazily národní gardy z Litomyšle a Vysokého Mýta, 16. června pak přispěchali na pomoc gardisté z Kutné Hory, Kolína a Chrudimi. Do bojů však většina posil nezasáhla, pravidelná armáda, která držela město v sevření, je brzy odzbrojila. Pušky a šavle revolucionářů byly proti masivní dělostřelecké palbě na dálku zcela bezmocné. Naprosté utopení povstání v krvi bylo jen otázkou času. Brzy si to začali uvědomovat i mnozí z nedávno ještě horlivých radikálů. Již 16. června 1848 se studentský štáb v Klementinu rozhodl složit zbraně, pouze Karel Sabina jako jediný hlasoval proti. Odpor zvolna ustával, bombardování města však pokračovalo s nezmenšenou intenzitou. Noc ze 16. na 17. června 1848 byla obzvláště ničivá, staroměstské mlýny se ocitly v plamenech. Řada obyvatel Starého Města prchala alespoň za příbuznými a známými na levý břeh Vltavy, neboť přímé riziko bylo na Malé Straně přece jen o něco menší. Státní nádraží (dnešní Masarykovo) praskalo ve švech, exodus Pražanů ven z města, který začal již před propuknutím povstání, dosáhl vrcholu. V sobotu 17. června 1848 bylo za účasti dr. Františka Ladislava Riegra, který se s hrabětem Albertem Nostitzem právě vrátil z innsbrucké mise, mezi vedením pražské obce v čele s primátorem Václavem Vankou a císařskými komisaři Klecanským a Mensdorffem uzavřeno příměří. Všechny občanské sbory, legie a národní gardy definitivně složily zbraně, Praha se vzdala. Ještě téhož dne však veškerou situaci ve městě a v okolí převzal pod svou kontrolu generál Windischgrätz. Původně smířlivě formulované příměří se tak záhy změnilo v naprostou kapitulaci. V neděli 18. června 1848 byl nad Prahou a okolím v šíři dvou vídeňských mil (asi 15 km) vyhlášen stav obležení. Začalo zatýkání a stíhání provinilců, které dostala na starost vyšetřovací komise v čele s hrabětem Franzem Khevenhüllerem-Metschem ( ). Stanné právo trvalo do 20. července. Bilance povstání činila 43 mrtvých a 63 zraněných na straně povstalců. Stíhání většiny osob bylo ukončeno 15. září a do prosince se všichni věznění postupně dostali na svobodu. Mnohem horší však byly politické důsledky nezodpovědné dobrodružné akce. Manifest o svolání českého zemského sněmu, jenž císař Ferdinand I. Dobrotivý podepsal 6. června 1848 a který Rieger a Nostitz přivezli z Innsbrucku, se stal bezcenným papírem a záhy byl odvolán. Česká liberální politická reprezentace ztratila významné fórum pro prosazování svých požadavků ještě dříve, než vůbec vzniklo. A to byla cena příliš vysoká. I když na půdě Ústavodárného říšského sněmu nejprve ve Vídni a poté v Kroměříži čeští poslanci udělali velký kus práce, červnová porážka zaviněná radikály byla zbytečnou a vysoce kontraproduktivní akcí. Nic na tom nemění ani celková pozdější porážka revoluce v celé monarchii a nástup neoabsolutistického režimu. akademickýbulletin ab 8 ROMAN VONDRA, Historický ústav AV ČR, v. v. i.\n11 v ě d a a v ý z k u m OBOROVÉ RADY GA AV MAJÍ NOVÉ ČLENY Grantová agentura AV ČR byla založena v r jako první agentura distribuující účelové finanční prostředky vědeckým týmům i jednotlivcům v ČR. Každý poskytovatel finančních prostředků je povinen zajistit maximální objektivitu veřejné soutěže tak, aby byly z předložených návrhů vybrány skutečně ty nejkvalitnější po stránce věcné náplně i z hlediska schopnosti navrhovatele a jeho týmu dosáhnout stanovených cílů a vložené prostředky racionálně využít a zhodnotit. GA AV prošla během své osmnáctileté existence řadou změn, jejichž cílem bylo především zjednodušit administrativu jak pro navrhovatele, tak pro oponenty a umožnit získat grantovou podporu i např. juniorům nebo mezioborovým projektům. Pozitivní změnou byla úprava způsobu rozdělování finančních prostředků mezi jednotlivé oborové rady. Nová metodika výpočtu zohledňuje celkové finanční požadavky návrhů podaných v probíhající veřejné soutěži k dané oborové radě a objemy prostředků, které byly této radě poskytnuty v předchozích třech letech. Způsob výpočtu je jednodušší a průhlednější než algoritmus používaný dříve zejména proto, že nezohledňuje řešitelské kapacity pracovníků, kteří se na řešení projektů podílejí. Údaj o výši řešitelské kapacity totiž velmi často neodpovídal skutečnému rozsahu práce věnované řešení projektu jednotlivými členy týmu. Navzdory nejasné budoucnosti některých grantových agentur včetně GA AV nepovažuje její předsednictvo ani další pracovníci, kteří se podíleli na zlepšování grantového systému jako celku nebo jeho jednotlivých rozhodovacích kroků, čas tomu věnovaný za ztracený a své úsilí za marné. Doufám, že se GA AV bude podílet na rozdělování účelových finančních prostředků na vědu a výzkum i v dalších letech. JIŘÍ GABRIEL, předseda Grantové agentury AV ČR Každoročně probíhají v souladu se statutem Grantové agentury AV ČR (GA AV) doplňovací volby členů oborových rad délka funkčního období členů je tři roky. Funkci mohou vykonávat nejvýše dvě po sobě bezprostředně navazující období. V doplňovacích volbách se pravidelně obnovuje zhruba třetina členů oborových rad, což zaručuje jak kontinuitu činnosti těchto orgánů, tak přínos nových myšlenek a brání nevhodné strnulosti odborných grémií. Nejinak tomu bylo i v roce letošním, kdy bylo třeba doplnit složení všech devíti oborových rad o nové členy se specializací, která vhodně nahradí odborné zaměření těch, jimž skončilo funkční období. Průběh voleb odpovídal jednacímu a volebnímu řádu GA AV. Slavnostní předání jmenovacích dekretů novým členům se uskutečnilo 12. května 2008 v budově Akademie věd ČR za účasti předsedy Akademie prof. Václava Pačesa, předsednictva GA AV a dr. Miroslava Fliegera, člena Akademické rady AV ČR zodpovědného za agendu účelového financování. Prof. Pačes ve svém krátkém proslovu zdůraznil význam grantových agentur, zmínil se o probíhající reformě výzkumu a vývoje v ČR a přítomné ujistil, že o další budoucnosti Grantové agentury AV ČR se stále jedná. Jmenovací dekrety byly předány 25 přítomným ze 47 nově jmenovaných členů oborových rad a současně též novému místopředsedovi GA AV pro oblast věd o živé přírodě a chemických věd prof. Karlu Štulíkovi. Na závěr předseda GA AV dr. Jiří Gabriel popřál nově jmenovaným hodně úspěchů v jejich činnosti. Aktuální složení oborových rad i předsednictva GA AV je k dispozici na LEOŠ HORNÍČEK, Kancelář Akademie věd ČR 9 ab FOTO: PETR KRÁLÍK, ARCHIV SSČ Hana Šmahelová, členka oborové rady č. 9, přijímá gratulaci od Jiřího Gabriela.\n12 v ě d a a v ý z k u m Taková variabilita zcela rozdílných fenotypů, jako je u psů, nemá ve zvířecí říši obdoby. Zvláště některá plemena jsou zatížena dědičnými chorobami. FOTA: ARCHIV AUTORA Uvádí se, že genom psa má párů bází. Genů má , což je méně, než má člověk. U psa bylo dosud popsáno cca 2,5 milionu polymorfizmů, které jsou zodpovědné za to, že známe více jak 400 různých psích plemen, jež se liší velikostí, zbarvením, kvalitou srsti, chováním, pracovními schopnostmi. Geny jsou ale také zodpovědné za rozvoj dědičných chorob a defektů. Ve fenotypové heterogenitě plemen psů je na jedné straně známa například malá čivava, jejíž hmotnost se pohybuje kolem 1 kg, na druhé straně velikostního spektra máme např. bernardýna, který dosahuje hmotnosti až 100 kg. Chovatelé alergičtí na srst mohou zvolit některého naháče, krutým podmínkám mrazivých oblastí jsou přizpůsobena tažná plemena a podobně. Ovšem u psů je dnes známo také více než 500 dědičných chorob, z nichž část má obdobné příznaky a průběh jako tytéž nemoci u člověka. Na molekulární úrovni je dokonale objasněno jen asi 50 vrozených onemocnění psů. Než poznáme v uvedených souvislostech akademickýbulletin ab 10 PŘÍTEL ČLOVĚKA PES K NAŠIM SLUŽBÁM význam a funkci všech dvou a půl milionu polymorfizmů, bude to vyžadovat ještě mnoho badatelského úsilí i finančních prostředků. V polovině minulého století byla v Anglii značně rozšířena časná forma progresivní retinální atrofie sítnice. Ve většině případů se její příznaky objeví u recesivních homozygotů v prvních letech života. Proto se tehdy britský klub chovatelů plemene briard rozhodl, že nebude v chovu používat žádného psa ani fenu do 4 let věku. Během této doby se homozygoti projevili jako postižení jedinci a nevyužívali se v reprodukci, aby se choroba dále v chovu nerozšiřovala. Tento způsob organizace chovu vedl rychle k úspěchu. Později se zjistilo, že se jedná o poruchu vidění, která byla nazvána Congenital Stationary Night Blindness (CSNB). V poslední době bylo navrženo, aby se označovala jako clca (canine Leber Congenital Amaurosis), neboť příznaky a rozvoj choroby u psů se velmi podobají rozvoji LCA u člověka. Dnes již víme, že v něm hraje důležitou úlohu gen RPE65, který obsahuje 1724 nukleotidů (bází). Tento gen kóduje strukturu proteinu RPE65 (retinal pigment epithelium), který má ve svém řetězci 533 aminokyselin a je složkou sítnice oka u všech savců. RPE65 je enzym izomerohydroláza, váže all-trans retinyl ester, který konvertuje na 11-cis-retinol, nutný k zajištění normálního vidění. Jak u člověka, tak u psů plemene briard jsou mutace tohoto genu příčinou různých poruch vidění. Příčinnou mutací CSNB je delece, neboli ztráta bází AAGA v pozici struktury genu RPE65, která způsobuje posun fáze translace a v konečné fázi rozvoj choroby. Tuto mutaci lze již poměrně jednoduchými metodami nejen zjistit, ale dokonce už bylo ve světě popsáno několik pokusů, kdy byla slepým briardům injekčně vpravena do sítnice jednoho oka normální cdna pomocí rekombinantního AAV jako vektoru. Druhé oko sloužilo jako kontrolní. Funkce sítnice, měřeny ERG, se značně zlepšily. I když nebyly hodnoty ERG regenerovány úplně, vidění bylo obnoveno u všech pokusných jedinců.\n13 Podobné experimenty genetické terapie se na psech dělají při studiu metabolických dědičných chorob, kdy se intravenózně aplikuje rekombinantní AAV-cDNA komplex. U dědičných dermatóz se provádějí biopsie epidermu, keratinocyty a fibroblasty se separují a rozmnožují v kulturách. Ke kulturám se přidávají komplexy vektor-cdna a poté se kultury buněk opět vracejí na poškozená místa psího pacienta. Při studiu genetických terapií dermatóz se zjistilo, že se další kladné výsledky dají předpokládat jen u recesivních chorob. V případě chorob dominantně kontrolovaných inhibuje defektní produkt výsledný efekt normálního proteinu podobně, jako je to pravděpodobně u heterozygotních jedinců recesivně kontrolovaných dědičných chorob. Podrobné objasnění imunitního systému psa je důležité pro pochopení patogeneze mnoha lidských chorob a samozřejmě i pro léčení chorob psů. Významnou genetickou složkou imunitního systému, který zabezpečuje imunologickou ochranu organizmu, je hlavní histokompatibilitní komplex (MHC), který je polymorfní v mnoha lokusech. Například v lokusu DLA-DRB1 je popsáno 63 alel, v lokusu DLA-DQB1 je popsáno 55 alel, v lokusu DLA-88 je doposud známo také 55 alel atd. Dokonalé poznání MHC je důležité pro úspěšné transplantace a pochopení vývoje některých chorob a to nejen u psů. Nedávné zveřejnění analýzy genomu psa značně přispělo k objasnění dalších nemocí, patofyziologie i fyziologie obecně. To platí zejména pro další studia nádorových onemocnění psů. Odhaduje se, že v USA je nádorovému onemocnění potenciálně vystaveno 65 milionů psích jedinců. Bez ohledu na stáří jde o 23 % psů, u jedinců starších deseti let o 45 %. Nádorové bujení vypuk- ne ročně asi u 300 lidských pacientů na obyvatel. U psů je to obdobné. Různé druhy nádorového bujení vykazují u člověka, psů, ale i u jiných druhů zvířat mnoho podobných biologických ukazatelů. Jen spektrum výskytu je jiné. Zatímco u člověka se nejčastěji vyskytují nádory prsu, prostaty a plic, u psů je to leukémie, sarkomy a karcinomy. Studia u psů jsou soustředěna na poznání onkogenů a tumor supresorových genů, což vede k vývoji nových terapeutických technik a zvýšení vlivu nových léčiv na metabolické funkce organizmů. Tento trend bude jistě pokračovat a biologické závěry bude možné aplikovat jak ve veterinární medicíně u psů, tak v humánní medicíně u lidí. Výsledky dalšího studia v oblasti molekulární genetiky chovatelům psů již dnes dovolují spekulovat například i o možném využití sice dědičnými chorobami postižených, ale jinak kvalitních psů a fen v další reprodukci, protože i dědičné choroby budou vyléčitelné. Minulého roku byl proveden první pokus s genetickou terapií vidění u prvního slepého pacienta, Roberta Johnsona, v London's Moorfields Eye Hospital, který měl nefunkční RPE65 v důsledku mutace genu. Je prvním z dvanácti vybraných pacientů pro tento pokus. Vedoucí genetické terapie, kdy byl vpraven pod buňky sítnice oka zdravý gen, kódující funkční RPE65, prof. Robin Ali, prováděl řadu let tyto pokusy na psech. Řekl, že nejsou žádné důvody, aby se pokus nezdařil, ale rovněž nejsou žádné záruky, že bude úspěšný. Stav sítnice se po terapii podstatně zlepšil. Asistent operace, Robert Maclaren, to komentoval slovy: Nemohli jsme očekávat lepší výsledky. Podobně se to podařilo i americkým vědcům. Oko je jednoduchý orgán. Pokud bude úspěšně vyřešena genová terapie právě na tomto orgánu, můžeme začít s genovou terapií na dalších. A k tomu pomáhá i náš přítel pes, který má tolik stejných příčinných mutací různých dědičných chorob jako člověk. JAROMÍR DOSTÁL, Ústav živočišné fyziologie a genetiky AV ČR, v. v. i. 11 ab V řadě zemí EU je v zákonech na ochranu zvířat proti týrání zakotven termín týrání chovem. Jedná se o produkci štěňat v chovech zatížených vrozenými chorobami. Plemena psů chovaná v Česku, která trpí některou z forem dědičné slepoty: kokršpanělé americký i anglický; kolie dlouhosrstá, krátkosrstá i border, šeltie; jezevčíci; pudli toy i miniaturní; skupina retrívrů zlatý, labradorský, Chesapeake Bay, Nova Scotia Duck Tolling; australská plemena ovčák, honácký pes, Stumpy Tail Cattle Dog; briard; Welsh Corgi Cardigan; sloughi; whippet; čínský chocholatý pes; bullmastif, anglický mastif; karelský medvědí pes; kuvasz; malý knírač; portugalský vodní pes; samojed; sibiřský husky.\n14 v ě d a a v ý z k u m MEZIDRUHOVÉ EMBRYONÁLNÍ KM BIOLOGICKÉ A Embryonální kmenové buňky (ESC) se ve většině případů derivují z embryí ve stadiu blastocysty, což je přibližně pátý až šestý den po oplození. Buňky embryoblastu se pak kultivují za přísně specifických podmínek tak, aby se neměnily jejich vlastnosti a tím byla zachována jejich pluripotence schopnost diferencovat se na buňky všech tří zárodečných tkání (mesoderm, ektoderm, endoderm). Do dnešní doby byly derivovány linie ESC zejména u myší, dále pak u lidí a primátů, i když u nich není obdobná charakterizace těchto linií jako u myši možná (chiméry, tvorba zárodečných buněk). U dalších druhů zvířat nebyly linie ESC s obdobnými vlastnostmi dosud popsány. Do humánních ESC se vkládají velké naděje, a to zejména s ohledem na jejich potenciál diferenciace, a tím možnosti jejich využití v medicíně při léčení některých nemocí či následků úrazů. Pokud by však byly použity buňky odvozené z ESC derivovaných z jakéhokoliv embrya, je vysoce pravděpodobné, že by je tělo pacienta odmítlo, obdobně jako při transplantaci orgánu od namátkou vybraného dárce. Tomu by bylo možné předejít tím, že by bylo přenosem jádra somatické buňky od daného pacienta do enukleovaného oocytu (cytoplastu) vytvořeno embryo (a následně linie ESC), které by tak obsahovalo buňky kompatibilní s pacientem. Imunitní systém pacienta by pak tyto buňky nenapadal. Při tvorbě lidských linií ESC se velmi často setkáváme s argumentem, že použití embrya vlastně znamená zničení života nového jedince. Při tvorbě kompatibilních linií by byla situace ještě komplikovanější, zde se navíc argumentuje možností vytvoření kopie (klonu) dárce jádra somatické buňky. Skutečným argumentem proti je spíš skutečnost, že oocyty lidí patří mezi jedny z nejvzácnějších buněk a je velmi obtížné je získat od dobrovolných dárkyň. Z tohoto důvodu se začalo uvažovat o tom, že místo humánních oocytů by mohly být použity oocyty jiného druhu (např. skot, prase), a tím by byla otevřena možnost tvorby mezidruhových linií kmenových buněk. Kromě řady dosud nepoznaných biologických aspektů se však také i zde setkáváme s etickými argumenty, kdy je tento postup zásadně odmítán jedním z nich je i ten, že není přípustné slučovat lidskou a zvířecí DNA. akademickýbulletin ab Do embryonálních kmenových buněk vkládá současná medicína velké naděje a předpokládá od nich možnost léčení následků úrazů a nemocí dosud nevyléčitelných. Daná problematika však zahrnuje řadu biologických a etických otázek, které bude nezbytné zodpovědět. 12 Z pohledu neetičnosti však tyto argumenty opomíjejí, že řada obdobných postupů se v humánní medicíně a biologii používá již po mnoho let, aniž by vyvolala nějaký odpor a diskuze. Příkladem mohou být hybridní buňky s cílem produkce monoklonálních protilátek, testování kvality některých parametrů lidských spermií jejich injekcí do oocytů zvířat apod. V našem příspěvku budeme diskutovat o některých biologických a etických aspektech produkce mezidruhových embryí a linií ESC. S ohledem na omezený prostor však nemůžeme v žádném případě kompletně pokrýt celou problematiku. Můžeme vytvořit hybridní linie ESC? Tvorba hybridního embrya představuje z technického hlediska jednoduchý a přímočarý postup, který není odlišný od běžného přenosu jader. Z oocytu od jednoho druhu vyjmeme chromosomy metafáze II, a tím připravíme cytoplast (enukleace). Do tohoto cytoplastu se pak přenese jádro somatické buňky jiného druhu, které se nachází zpravidla v G1 fázi. Pod vlivem cytoplasmatických aktivit cytoplastu dojde u přeneseného jádra k rozpadu jaderné membrány a ke kondenzaci chromosomů. Indukce kondenzace má zásadní význam pro reprogramování přenášeného jádra. Po určité době (1 až 2 hod.) jsou produkty přenosu uměle aktivovány např. elektrickými pulsy, či působením SrCl 2. Výsledkem je tvorba pseudo-prvojádra, které obsahuje jedno či více jadérek. Pokud bychom z těchto embryí chtěli získat linie ESC, musí se především vyvíjet až do stadia kvalitní blastocysty, která obsahuje zřetelný embryoblast (ICM) s dostatečným počtem buněk. První publikace o ustavení hybridních ESC pochází z Číny z roku Jádra lidských somatických buněk byla přenášena do enukleovaných oocytů králíka. Vytvořená embrya se poměrně dobře vyvíjela až do stadia blastocysty a úspěšné bylo i ustavení několika linií ESC. Tyto výsledky pochopitelně vedly k tomu, že se řada pracovišť po celém světě snažila získat povolení k provádění obdobných pokusů s jasným cílem: zbavit se závislosti na zdroji lidských oocytů a získat linie ESC, které by byly kompatibilní s daným pacientem. Zároveň se však uvažovalo i o tom, že případné linie by byly vhodným materiálem pro testování farmakologických látek\n15 ENOVÉ BUŇKY: TICKÉ ASPEKTY a případné genové manipulace. U farmakoterapií se kalkuluje se záměrnou tvorbou mezidruhových linií, které by byly vytvořeny tak, že by jádro somatické buňky od pacienta s určitou nemocí bylo přeneseno do enukleovaného oocytu, a tím by bylo zřejmé, že následně vytvořená linie ESC nese daný defekt. Na těchto liniích či diferencovaných buňkách by se pak mohla testovat příslušná farmaka či provádět genetické zásahy. Je zcela logické, že záměrné vytváření lidských embryí s určitým defektem by nebylo vůbec akceptovatelné. Je ale nezbytné zdůraznit, že zopakovat výsledky čínské studie, to znamená ustavení mezidruhových linií ESC, se až do dnešní doby zatím nikomu nepodařilo. Existuje však řada výsledků, které naznačují, že za určitých okolností není cíl získání mezidruhových kmenových buněk pouhou science fiction. Je to především narození mezidruhových klonů muf - lona, gaura a dalších zvířat. Četné studie zabývající se mezidruhovým přenosem jader popisují vývoj takto rekonstruovaných embryí až do stadia blastocysty, byť v mnohem nižší frekvenci než při přenosech jader v rámci daného druhu. Ve většině případů se však vývoj rekonstruovaných embryí zastaví po několika děleních, zpravidla je to období, kdy embryo aktivuje svůj vlastní genom. Je tak zřejmé, že je nezbytné se vrátit znovu k počátku a studovat vývoj mezidruhových embryí krok po kroku. Především jde o to najít tu nejvhodnější kombinaci, která bude optimální pro vývoj embrya přinejmenším do stadia blastocysty, kdy se v nejčastějších případech ESC derivují. Studium tak musí zahrnovat kompatibilitu jaderné a mitochondriální DNA, nukleolárního materiálu, centrosomů apod. Jak jsme již uvedli výše, ESC byly derivovány především u myší, dále z lidských embryí a embryí primátů. Nejsou popsány linie ESC derivované z embryí hospodářských zvířat, a právě tento fakt může být velmi důležitý. Pro mezidruhové přenosy jader se především používají oocyty, které jsou relativně snadno dostupné skot, prase (je s podivem, že se nevyužívají oocyty myší). Z hlediska požadavků na kultivace lze tak jen velmi těžko odhadnout, jak by se při derivaci ESC chovaly mezidruhové buňky embryoblastu. Mělo by rozhodující vliv jádro? Pak by byly kultivační podmínky obdobné těm, které se pro kultivaci lidských ESC používají v současné době. Nelze ale vyloučit, že by podstatný vliv mohla mít i cytoplasma. Pokud by pro přenos jádra byly použity oocyty skotu, bylo by v současné době v podstatě nemožné mezidruhovou linii ustavit, neboť u skotu nebyly dosud popsány odpovídající linie ESC. FOTO: ARCHIV AUTORA Mohou se rovněž vyskytnout námitky, že s ohledem na nedávné výsledky, kdy byly transdukcí čtyř faktorů (Oct 3/4, Sox2, c-myc a Klf4; včetně dalších modifikací) transformovány diferencované (a dokonce terminálně diferencované) buňky na buňky, které se svými vlastnostmi a potenciálem v podstatě neliší od pravých embryonálních kmenových buněk, nebude již nezbytné derivovat linie ESC ať již z normálních, či mezidruhových embryí, a tím se vyhneme i určitým etickým konfliktům. Je však diskutabilní, do jaké míry by tomu skutečně tak bylo, pokud dokážeme transformovat somatickou buňku na buňku pluripotentní (ekvivalentní embryonální buňce), není nemožné pak z těchto buněk vytvořit embryo. A pokud vytvoříme embryo? Je těžké odhadnout, jakým směrem se vývoj v dané oblasti bude ubírat. Nakonec o tom svědčí i rozhodnutí britského parlamentu z 20. května 2008, který mezidruhové přenosy jader povolil s tím, že se může jednat o zásadní krok pro budoucí léčbu a pochopení podstaty některých nemocí u lidí. Jisté je, že daný přístup přinese řadu zajímavých poznatků a může najít uplatnění i v dalších oblastech, jako je záchrana ohrožených druhů zvířat. JOSEF FULKA jr., TIBOR MOŠKO, HELENA FULKOVÁ, EVA SYKOVÁ, Centrum buněčné terapie a tkáňových náhrad 2. LF UK Praha 13 ab Intracytoplasmická injekce lidské spermie do oocytu myši. Zatímco je přenos jader lidských somatických buněk do oocytu jiného savčího druhu hodnocen jako diskutabilní z etického hlediska, injekce lidských spermií do oocytů jiných savčích druhů je posuzována jako eticky akceptovatelná. Obr. 1a, b demonstruje dekondenzaci hlavičky lidské spermie a tvorbu samčího prvojádra v oocytu myši: samčí prvojádro ( ), samičí prvojádro myš ( ), druhé pólové tělísko (PB). 1a značeno protilátkami proti acetylovanému H3K9, 1b DAPI.\n16 p ř e d s t a v u j e m e p r o j e k t y CENTRUM TRANSLAČNÍ BIOMEDICÍNY V TEREZÍNĚ A LITOMĚŘICÍCH Ústav experimentální medicíny AV ČR, v. v. i., je iniciátorem vzniku nového výzkumného centra, které v sobě propojí výzkum napříč několika moderními lékařskými obory, včetně jejich aplikace. Centrum translační biomedicíny Terezín Litoměřice by mělo vzniknout za podpory strukturálních fondů EU, konkrétně Operačního programu Výzkum a vývoj pro inovace, v letech na území výše uvedených měst. Letecký snímek Městské nemocnice v Litoměřicích, která se podílí na vzniku Centra. akademickýbulletin Cílem projektu je soustředit na jedno místo špičkové odborníky, nejmodernější technologie a postupy v oblastech regenerativní medicíny, pokročilých diagnostických zobrazovacích metod (advanced imaging) a biotechnologií. Jeho součástí bude i vzdělávací centrum pro pregraduální studenty, doktorandy, vědecké pracovníky a lékaře v biomedicíně a zobrazovacích metodách. Centrum by mělo zaměstnat okolo dvou stovek vědců, lékařů, techniků a manažerů. Náklady na přípravu a realizaci projektu se odhadují na 2,4 mld. Kč. Na jeho realizaci se budou podílet jako partneři Ústav experimentální medicíny AV ČR, v. v. i., Městská nemocnice v Litoměřicích, města Litoměřice a Terezín, Institut klinické a experimentální medicíny (IKEM) a Univerzita Karlova v Praze 1. lékařská fakulta. Projekt by měl přinést nejen zvýšení vědecko- ab 14 výzkumné kapacity Ústeckého kraje, ale také celkové oživení města a celého regionu rozvojem návazných ubytovacích, konferenčních, dopravních, kulturních nebo pohostinských služeb. Zaměstnanost a celkové výdaje do výzkumu a inovací jsou ukazatele, ve kterých zaujímá Ústecký kraj v rámci krajů ČR třetí příčku zdola, po Karlovarském kraji a Vysočině. Ústav experimentální medicíny AV ČR má bohatou zkušenost s mezinárodní projektovou spoluprací i se strukturálními fondy EU. V roce 2000 se stal jedním z Center excelence EU, v současné době řeší pracovníci ústavu 15 projektů 6. rámcového programu; získali projekty i ze 7. rámcového programu a též spolupracují s mnoha zahraničními ústavy. V současné době ústav dokončuje investiční projekt Inovační biomedicínské centrum, financovaný z operačního programu JPD 2 FOTO: ARCHIV CTB\n17 pro hl. m. Prahu. Jedná se o výstavbu čtyřpodlažního objektu vybaveného GMP výrobními prostory se sledovaným stupněm čistoty (tzv. čisté prostory), laboratořemi, kancelářemi a konferenčním sálem. Objekt bude sloužit jako podnikatelský inkubátor pro začínající spin- -off firmy v oboru biomedicíny. Pojmy regenerativní medicína a translační biomedicína jsou relativně nové. Znamenají nový a komplexní přístup, který propojuje základní výzkum a klinické aplikace léčebných postupů pro dnes nevyléčitelná nebo obtížně léčitelná onemocnění, přičemž hlavním smyslem je urychlené zavádění výzkumných poznatků do praxe. Zahrnuje léčebné postupy s využitím terapie kmenovými buňkami, genové manipulace nebo jejich kombinace, nové biomateriály, např. hydrogely a nanovlákna, nanotechnologie a neinvazivní diagnostické metody. Bez nadsázky lze říci, že regenerativní medicína je křižovatkou k dalšímu úspěchu medicíny v mnoha oborech. Translační medicína je jedním z oborů, které jsou podporovány v celoevropském měřítku v rámci programu EU pro rozvoj evropských výzkumných infrastruktur ESFRI EATRIS (European Advanced Translational Research Infrastructures in Medicine). EATRIS se prioritně zaměřuje na prevenci, diagnostiku a terapii těch onemocnění, jež jsou v Evropě hodna zvláštního zřetele. Mezi ně patří především nádorová onemocnění, nemoci kardiovaskulárního systému, mozku, míchy, diabetes, nemoci pohybového aparátu a jejich diagnostika pomocí vyspělých zobrazovacích metod. Centrum translační biomedicíny by se mělo stát špičkovým evropským regionálním pracovištěm v oblasti výzkumu moderních biomedicínských metod. Značný důraz by měl být rovněž věnován výzkumu léčebných postupů u cerebrovaskulárních onemocnění (např. cévní mozková příhoda), kde bohužel Česká republika ve světovém srovnání zaostává, a to zejména v organizaci péče a zajištění následné specializované rehabilitace. Pokud se pacient s cévní mozkovou příhodou nedostaví na specializované pracoviště bezprostředně po akutních příznacích, hrozí mu velmi vážné zdravotní následky s dopady jak na něj samotného, tak i na jeho okolí. Invalidita je u těchto onemocnění stále velmi vysoká. K výzkumu cerebrovaskulárních onemocnění by mělo sloužit špičkové centrum zobrazovacích metod, vybavené nejmodernější přístrojovou technikou CT a MR tomografy s vysokým rozlišením, kombinovaným MR PET, ultrazvukovými přístroji apod. Toto zobrazovací centrum by se následně mohlo stát i referenčním školicím pracovištěm pro vědecké pracovníky a lékaře z celé České republiky i zahraničí. Navrhujeme, aby se hlavní výzkumná část Centra vybudovala v těsné blízkosti Městské nemocnice v Litoměřicích, která je poměrně dobře vybavena, má lůžkovou kapacitu okolo 600 míst a zaměstnává lékaře všech hlavních specializací. Centrum bude s nemocnicí úzce spolupracovat jak v oblasti základního, tak i aplikovaného výzkumu a nemocnice se stane jedním z odběratelů výsledků výzkumného centra. Projekt je jednoznačně zaměřen na inovační politiku v biomedicíně, protože počítáme i s rozsáhlou spoluprací s biomedicínskými firmami. V Terezíně by se měly vybudovat návazné výzkumné, vzdělávací, ubytovací a administrativní kapacity; počítáme s využitím některých pozemků a objektů, které se v současnosti nacházejí ve špatném technickém stavu. Jedním z uvažovaných objektů je například bývalá vojenská nemocnice Na Krétě. Návrh projektu představilo vedení Ústavu experimentální medicíny AV ČR na tiskové konferenci Akademie již 11. prosince 2007 za účasti místopředsedy vlády pro evropské záležitosti Alexandra Vondry, ředitele Městské nemocnice v Litoměřicích L. Vysoudila, zástupců města Litoměřice, odborníků z IKEM a dalších. Projekt též figuruje na orientačním seznamu tzv. velkých projektů (nad 50 mil. eur) v příloze operačního programu Výzkum a vývoj pro inovace. Věříme, že i vedení AV ČR projekt podpoří, jelikož jako jedna z mála zemí nemá Česká republika samostatný Ústav pro výzkum kmenových buněk nebo Ústav regenerativní medicíny, a kde jinde by měl takový ústav vzniknout, ne-li na půdě Akademie věd. Jeho zajištění vidíme v pokračování velmi úspěšného projektu MŠMT Centrum buněčné terapie a tkáňových náhrad. Podpoření Centra translační biomedicíny v Terezíně a Litoměřicích v rámci Operačního programu Výzkum a vývoj pro inovace a jeho realizace by přineslo užitek české vědě, medicíně, inovační politice a Ústeckému kraji. EVA SYKOVÁ, ředitelka Ústavu experimentální medicíny AV ČR, v. v. i., JOSEF SYKA, vedoucí projektu Centrum translační biomedicíny Terezín Litoměřice, ÚEM AV ČR, v. v. i. 15 ab Josef Syka s ředitelem nemocnice Leošem Vysoudilem před pozemkem budoucího Centra translační biomedicíny\n18 z B r u s e l u IMI VYHLÁSILA HISTORICKY PRVNÍ VÝZVY Společná technologická iniciativa Inovativní medicína (IMI) byla ustanovena rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady EU z 18. prosince Dne 30. dubna 2008 byla poté na informačním dni v Bruselu vyhlášena historicky první výzva pro předkládání návrhů projektů do IMI. Uzávěrku má 15. července Iniciativa inovativní medicíny, která má přispět k rychlému vývoji nových léků, je ojedinělým partnerstvím soukromého a veřejného sektoru. IMI se bude soustředit především na vývoj nových postupů a současně také napomáhat Evropě, aby se stala lokalitou, kam budou farmaceutické firmy (opět) umísťovat svůj výzkum a vývoj. Zakládajícími členy IMI jsou Evropská komise (EK) a Evropská federace farmaceutického průmyslu a asociací (EFPIA). Řídící orgán IMI se skládá z představitelů EK a EFPIA. V čele IMI stojí výkonný ředitel, jímž se dočasně stal Alain Vanvossel z EK. Vědecký výbor se bude skládat z 15 odborníků na danou problematiku. V současné době by členské a asociované státy měly navrhnout vhodné kandidáty, kteří však budou ve vědeckém výboru zastupovat pouze sebe a budou moci pocházet z jakéhokoliv státu světa. IMI bude mít také skupinu reprezentantů členských a asociovaných (k 7. RP) států, jež bude komunikovat s vědeckým výborem. Jednou ročně zasedne veřejné stakeholders fórum, na němž budou jeho účastníci mimo jiné diskutovat o budoucnosti IMI. Témata výzev, k nimž se vyjadřuje skupina reprezentantů členských států a výzkumný výbor, navrhují ředitelé pro výzkum členů EFPIA. Pro každé téma je ustaveno konsorcium složené z členů federace. Výzva se uveřejňuje s detailním popisem témat, u kterých jsou specifika konsorcia z členů EFPIA. Jako strategické se ukázalo rozhodnutí EK a EFPIA, že se IMI bude soustřeďovat na předkompetitivní fázi vývoje. Definovány byly následující okruhy: předpovídání účinnosti, předpovídání bezpečnosti, management znalostí a vzdělávání a školení. Zároveň byly vybrány priority: rakovina, mozkové nemoci, poruchy spojené s metabolismem, kardiovaskulární choroby, infekční nemoci a zánětlivá onemocnění. IMI se může účastnit jakýkoliv právnický subjekt pracující v oborech pro IMI relevantních. To však automaticky neznamená, že může též obdržet finanční podporu. Základní podmínkou zůstává, že se výzvy účastní minimálně dva právní subjekty splňující podmínky pro obdržení financování (např. akademická obec univerzity, vědecko-výzkumné instituce; MSP; organizace pacientů; ostatní nevýdělečné právní subjekty) a dva akademickýbulletin ab 16 právní subjekty/členové EFPIA. Všechny čtyři subjekty musí být na sobě nezávislé a jejich výzkum musí být realizován v EU či v asociovaném státu k 7. RP. Minimální počet zúčastnivších se států není stanoven. Postup podávání projektů se od 7. RP liší, je dvoufázový. Nejprve konsorcium složené z právních subjektů mimo EFPIA předkládá návrh projektu, který musí odpovídat celému tématu výzvy. Hodnocení bude provedeno peer review, na kterém budou přítomni i koordinátoři daného tématu ze strany členů EFPIA. V tomto peer review se vybere nejlepší projekt. Mezi kritéria hodnocení bude patřit vědecká a technologická excelence, míra spolupráce mezi partnery, kvalita konsorcia jako takového a kvalita pracovního plánu včetně rozpočtu. Vítězné konsorcium se spojí s konsorciem EFPIA a předloží úplný návrh svého projektu. V následujícím kole se již nebude posuzovat vlastní výzkumný záměr, jednat se bude o kvalitativní kontrolu projektu. Druhé peer review posoudí zejména vědeckou a technologickou excelenci, konsistenci s prvním návrhem projektu, implementační plán projektu, návrh projektové dohody (project agreement) a potenciální dopad výsledků projektu. Vzhledem k tomu, že se jedná o první výzvu IMI, budou prozatím posuzovatelé vybráni z databáze hodnotitelů 7. RP; v budoucnu se ale počítá se stálou komisí (standing peer review). Pro tuto chvíli budou projekty hodnoceny jako excelentní, přijatelné nebo nepřijatelné. První výzva byla vyhlášena 30. dubna 2008 s uzávěrkou první fáze 15. července Od poloviny července do konce září 2008 se uskuteční vlastní hodnocení a již koncem září budou známi vítězové první fáze, kteří během října a listopadu předloží úplné návrhy projektů. V průběhu prosince se bude konat druhé hodnocení a vyhlášení vítězů první výzvy. Začátkem následujícího roku se tak budou moci začít realizovat první projekty. Zajímavostí je, že projekty povedou dva koordinátoři. Hlavní koordinátor bude pocházet z EFPIA a bude dbát na cíle a realizaci, zástupce koordinátora bude reprezentovat konsorcium podávající návrh projektu do první fáze výběru. Bude též zastupovat partnery s nárokem na finanční podporu. Právní subjekty, které budou mít\n19 na financování nárok, obdrží úhradu přímých nákladů ve výši až 75 % uznatelných nákladů na výzkum, 100 % na management, školení a vzdělávání a až 20 % z přímých nákladů formou nepřímých nákladů. Podle paní Irene Nordstedt z Generálního ředitelství pro výzkum je přidanou hodnotou IMI, že výzkumné záměry odpovídají potřebám průmyslu a soustředí se výhradně na vysoce důležité cíle. Veškeré informace o IMI jsou k dispozici na stránkách TÁŇA PERGLOVÁ, CZELO Česká styčná kancelář pro VaV, Brusel, Technologické centrum AV ČR CENTRÁLNÍ REGISTR A IDENTIFIKAČNÍ KÓDY PRO ÚČASTNÍKY PROJEKTŮ 7. RP Ve dnech 26. a 27. dubna 2008 byl spuštěn nově zřízený centrální registr, tzv. Unique Registration Facility (URF), kam se budou ukládat data týkající se právního statutu a existence institucí, které se účastní projektů 7. RP. Institucím jsou již přidělovány první identifikační kódy, tzv. Participant Identification Code (PIC). Vnovém systému je ověřování (validace) existence a právního statutu účastníků a ukládání informací a podpůrných dokumentů odděleno od tzv. negociací, neboli vyjednávání podmínek pro přidělení konkrétního grantu. Instituce, u které již byla validace někdy provedena a byl jí přidělen identifikační kód PIC, nebude nadále muset opakovaně dokládat svoji existenci a právní statut v každém dalším projektu 7. RP. Prokáže se svým PIC, pod kterým již budou uloženy všechny relevantní informace a dokumenty, a příslušné údaje tak budou automaticky předem vyplněny do příslušných formulářů (jak při podávání projektu prostřednictvím systému tzv. Electronic Propsal Submission Service (EPSS), tak při vyplňování formulářů v rámci negociací při přípravě grantové dohody v systému tzv. Negotiation Form (NEF)). V minulosti musely instituce účastnící se projektů předkládat informace o právních a finančních otázkách pro každý projekt zvlášť. A to jak při předkládání návrhů projektů, tak při negociacích s Evropskou komisí. Existence a právní statut instituce se ověřoval při každém uzavírání grantové dohody. Opakované předkládání všech dokumentů zbytečně zatěžovalo administrativní a výzkumné pracovníky. Evropská komise již nyní přidělila některým organizacím první identifikační kódy PIC. V současné době je PIC přidělen asi 5500 organizací, které již mají v rámci 7. RP podepsanou grantovou dohodu. Kontaktní pracovníci relevantních institucí budou o této skutečnosti postupně informováni prostřednictvím u. Centrální databáze URF obsahuje kromě údajů o existenci a právním statutu účastníků 7. RP také webový portál https://ec.europa.eu/research/participants/urf/, který zajišťuje přístup již zaregistrovaných subjektů k jejich údajům a dále umožňuje registraci nových subjektů. Bližší informace o registraci do URF a získání PIC pro instituce, které ještě nemají žádnou grantovou dohodu v 7. RP uzavřenou, se dočtete na webové adrese _of_urf,_ek.doc. Je nutné upozornit, že v současné době není při po - dávání návrhu projektu používání PIC povinné. Identifikační kód musí být povinně udělen až v průběhu negociací. V okamžiku, kdy je první dohoda uzavřena, již organizace musí mít PIC, který poté při předkládání návrhů dalších projektů může, anebo nemusí použít. Pou - žívání se doporučuje, ale závazné zatím není. Předpokládá se, že instituce samy začnou PIC využívat při předkládání projektů v EPSS, protože se budou snažit využívat výhody centrální databáze, která významně zjednodušuje administraci spojenou s projektem. LENKA LEPIČOVÁ, CZELO Česká styčná kancelář pro VaV, Brusel, Technologické centrum AV ČR 17 ab\n20 FOTO: PETR KRÁLÍK, ARCHIV SSČ o c e n ě n í Pane profesore, patříte ke generaci, která neodcházela z tehdejšího Československa lehce a dobrovolně, pomýšlíte na návrat domů? V Nizozemsku žiji už více než 30 let. Uchýlil jsem se tam poté, co jsem si doma vysloužil zákaz publikování, zákaz výkonu povolání a různé jiné zákazy. Tam jsem našel příležitost k tomu, abych mohl pokračovat zejména v ekologickém výzkumu, pro který jsem v československé normalizované zemi asi neměl tu správnou kvalifikaci. Žiji tam dodneška, ale už bych se chtěl přestěhovat zpátky do Čech za rodinou mého syna. akademickýbulletin Odešel jste za hory a za lesy zvláštní, když specialista na lesy zakotví v Nizozemsku... Byl jsem ledaskde. Proč zrovna Nizozemsko? Když se člověk dá na cesty, tak nikdy neví, kde se zastaví. Nizozemsko je země, která má úžasnou demokratickou tradici, kvůli níž je tam příjemné žít. Ne že by to byla ideální země, ideální země na světě neexistuje. Plochá krajina Vám nevadila? Samozřejmě ano, já jsem přišel z hor. Předtím jsem pracoval v Krkonoších, odtamtud jsem musel pryč... A ta plochá krajina? Naši lidé si většinou myslí, že rovina je nezajímavá, ale to není pravda. V nizozemském typu krajiny s sebou každých 50 cm výškového rozdílu něco nese. Ono to není na první pohled vidět. My jsme zvyklí na ekologický gradient, který před se- ab 18 DEMOKRACIE JE ZODPOVĚDNOST Při slavnostním předávání cen časopisu Živa zazněly krásné a zajímavé příspěvky. Mezi nimi ovšem svou závažností a odvahou vyřknout věci kritické a nepopulární vynikla slova prof. Josefa Fanty, který získal zvláštní ocenění za pojednání o lesích. Prof. Fanta, mj. držitel Ceny ministra životního prostředí za rok 2006 za celoživotní přínos ochraně přírody a vědecké ekologii, pracoval v letech ve Správě Krkonošského národního parku. Od roku 1978 působil na nizozemských univerzitách v Amsterdamu a ve Wageningenu. bou vidíme. V Holandsku mají gradienty jiné dimenze, ale nejsou nezajímavé. Znamená to však jednu věc člověk se musí naučit dívat se na krajinu jinak. Jak dlouho Vám trvalo naučit se dívat jinak? Myslím, že mi to trvá doteď. V krajině, kde člověk žije odmalička, o takových věcech nepřemýšlí. To do Vás vstoupí, člověk to do sebe nasaje. Já jsem přišel do Nizozemska jako dospělý člověk, a tak jsem se musel tamní krajinu naučit. Myslím si, že se mi to podařilo a že jí dnes rozumím. Jaké jsou v Nizozemsku lesy? Když jsem tam přišel, byly to lesy borové, na místě dříve zničených lesů dubových a dubo-bukových. Dnes se intenzivně pracuje na jejich obnově. A po těch 30 letech už je to vidět. Takže si Nizozemci také lesy zničili? Samozřejmě. Před 150 lety mělo Nizozemsko 1,2 % rozlohy země pokryté posledními fragmenty lesů. Místo degradovaných, vytěžených lesů se usadil vřes a vytvořil vřesoviště. Ta byla přepásaná, mnohdy totálně, a tam se vytvořily atlantické pouště, vnitrozemské přesypové písky, které v současné době dávají vynikající příležitost pro studium primární sukcese. To byla věc, která mě nesmírně zaujala a jíž jsem se věnoval. Založili jsme pokusné plochy, které už mají něco za sebou, a v současné době sestavujeme tým, který jednotlivé aspekty primární sukcese


Sladké koření - 11. kapitola | Stmívání FF - web pro autory FanFiction\nSladké koření - 11. kapitola\n30.12.2010 [14:45], MisaBells, ze série Sladké koření, komentováno 16×, zobrazeno 2350×\nUž jste někdy vedli rozhovor "jako chlap s chlapem"? Já jo a - no, možná si z toho něco odnesu.\n11. kapitola - Pravdu díž\nKdysi kdosi řekl, že na světě existují jen dvě tragédie. První je, když něco chcete a nedostanete to. Druhá – neméně děsivá – když to naopak dostanete. A já na to, že je to pravda.\nPosledních pár let jsem si přál být sám za sebe. Ne za rodinu, ale jen za sebe. Konečně se mi to podařilo, tak proč sedím u telefonu, svírám sluchátko a poslouchám nadšeně, co se děje v Kanadě? Měl bych se někde poflakovat, plácat do ramen radostí a svobodně dýchat, no ne? Neměl bych poslouchat mámu, jak vypráví o Jacobově otravě jídlem, o vynechané periodě Hanny – bože chraň. Nebo o Bellině dálkovém studiu.\n„A asi se budeme stěhovat. Až se vrátíš, budeme už nejspíš na Aljašce. Jsme tady moc dlouho. Lidi si toho začínají všímat,“ pokračovala máma.\n„Aljaška? Není tam někde poblíž Tanya?“\n„Budeme na druhém konci, to si vyžádala Bella, znáš to. Možná, že s nimi nepůjdeme. Zvažujeme s tvým tátou odtrhnutí, ale asi to nevyjde. Víš, jaká je babička.“\n„Možná by to nebylo od věci, mami. Nemůžeme s nimi být pořád. Třech si lidi spíš nevšimnou, než celého gangu.“\n„Jo, já vím, ale Bella, Edward a Jacob jsou strážci, měli by být možná ve Volteře a Nessie s nimi. Tam bychom poznat nebyli, ale ve Státech nebo v Kanadě?“\n„Já vím, zlato. Jenže oni tam nechtějí. Pořád mají z Volterry divný pocit. Není to tak dlouho, co…“\n„Je to něco kolem sta let, mami.“\n„To neříkej mně, ale jim.“\n„Já vím,“ hlesl jsem.\n„A co Španělsko? Jsi tam už skoro měsíc. Je to lepší?“ vyzvídala. Tím jsme se dostali k tomu, proč jsem seděl se sluchátkem v ruce. Musel jsem jí něco říct. Od Finska vážně uběhl skoro měsíc, ale občas se mi o té mrše Sorrel zdálo. Přestože to byla štětka, byla vážně šikovná a podmanivá. Do sekce nočních můr jsem to řadil jen díky těm děsivým závěrům, kdy se ze Sorrel stala Rosalie a ječela na mě, což mě pokaždé vzbudilo s oroseným čelem.\n„Mami, já bych tu chtěl studovat,“ vydechl jsem dřív, než mě opustila odvaha. Sluchátko na chvilku oněmělo, než se ozvala.\n„Vážně? Jsi si jistý? Co bys chtěl studovat? Ty se chceš vrátit do školy? Fakt?“\n„Skylar tu studovala umění. Napadlo mě, že by to nebylo k zahození, co myslíš? No, já vím, že jsem se vracet do školy nechtěl, ale…“\n„Ale?“ pobídla mě. Přísahal bych, že slyším její potutelný úsměv.\n„Měli jste pravdu. Školy se hodí.“\n„Uměním si rozšířím obzory.“\n„A – co? Co chceš slyšet?“ zasmál jsem se.\n„Já nevím,“ hihňala se mamka.\n„No dobře. Nudím se! Sky s Manu chodí do školy. Přečetl jsem už všechno. Dokonce i kuchařky.“\n„Ku – cože? Ty jsi četl kuchařky?“\n„Ještě tu byl slovník, španělsko – čínský. Tak co jsem měl dělat?“\n„Nemůžu říct, že bych jásala z toho, že chceš studovat zrovna ve Španělsku, ale pokud tě to udělá šťastným…“ nadhodila mamka.\n„Chceš říct: Studuj tam, protože zatím neděláš žádné průšvihy?“ zasmál jsem se.\n„Ne, to jsem říct nechtěla. Ale má to něco do sebe.“\n„Mami,“ skučel jsem.\n„Přijedeš alespoň na prázdniny?“ prosila.\n„Možná,“ dobíral jsem si ji.\n„Jestli nepřijedeš, tak přijedeme my a vezmeme i Rosalii,“ vyhrožovala.\n„Hej!“ smál jsem se. „Mami, budu končit. Přijela Skylar s Manu. Pozdravuj je tam, ahoj,“ rozloučil jsem se a zavěsil, když mi dala klasické kázání a poslala mi milion pus. Když jsem pokládal telefon, vešel do domu Manu.\n„Je tady?“ vyzvídal.\n„Ne. Byla tady jen dopoledne, pak mi cosi řekla a zmizela.“\n„A co říkala?“ vyzvídal.\n„Netuším. Nerozuměl jsem jí ani slovo,“ culil jsem se.\n„Že má nemocný vnouče a musí se o něj postarat, takže přijde i zítra, když má mít volno, aby dodělala zbytek,“ vyřídil jsem vzkaz. „Proč je tak nevěrohodné, že jsem jí nerozuměl?“\n„Protože jsi Cullen,“ smál se Manu. Mně to směšný nepřišlo. To bylo přesně ono. Zaškatulkování. Jsi Cullen, tak musíš umět španělsky, protože to umí Edward. Jsi Cullen, tak se můžeš zamilovat jen jednou, protože to tak bylo u všech. Jsi Cullen, tak se musíš chovat vzorově, protože tak se Culleni chovají.\n„Co je?“ přerušil mé myšlenky Manu.\n„Nejsem Cullen,“ hekl jsem.\n„Aamu a Black.“ Tak jest. Mamka byla Blacková. Táta Aamu. Ano, měl jsem v sobě nepatrnou část Cullenů, ale víc Blacků a Aamu.\n„Tolik ti vadí, že tě pokládám za Cullena?“ zeptal se Manu a posadil se naproti mně do křesla. Předklonil jsem se a opřel si lokty o kolena. Hlavu jsem si vložil do dlaní a vzdychl.\n„Ne, to nevadí. Jen je to moc vysoko,“ řekl jsem tiše.\n„Vysoko? Hele, nemysli si, že jsem nějak retardovaný, že se pořád ptám, ale nechápu tě. Jak – vysoko?“\n„Jakože se od tebe moc očekává, protože máš v sobě jejich krev?“\n„Přesně!“ vyhrkl jsem, protože to bylo ono.\n„Ale to je blbost. Já od tebe například očekávám jen to, že budeš syn svých rodičů, chápeš?“\n„Ne,“ vydechl jsem nervózně.\n„Hele, tvoje máma – Rory – podle ní se snad stavělo peklo,“ začal a já se rozesmál. „No vážně!“ dodal, když jsem nevěřícně vrtěl hlavou. „Horší a zlobivější holku jsem snad nikdy neviděl.“\n„Myslel jsem, že jsi ji zbožňoval,“ hekl jsem.\n„No jasně, že jsem ji zbožňoval. Právě proto, že nebyla andílek jako Ness nebo Cullenovci, chápeš? Byla to moje malá rebelka! A pořád něčím překvapovala. Nejvíc tím jejich trojúhelníkem. Ona, tvůj táta a Seth. Blázinec! Ale když se pak objevila tady, bez vlivu svojí rodiny, bez toho, že si musí urvat kus svého místa na slunci, aby si jí doma někdo všiml… To byl teprve andílek. Jezdili jsme na výlety, plavili se na Eternidad a plavali. Bral jsem ji tak moc jako svoji, až jsem to přeháněl a málem o ni přišel. Neuvědomil jsem si, že jde do puberty a já jsem jen strejda. V podstatě cizí mužský, který se před ní svléká do plavek.“\n„Tys mámu dostal do rozpaků? Moji mámu?“ smál jsem se.\n„A jak, to by ses divil,“ přidal se Manu. „A co teprve tvůj táta? Nemohl to být nějaký ňouma, když upoutal pozornost Rory a vyhrál. Porval se s Jacobem, přežil ránu baseballovým míčkem a přeměnu v upíra. Tajil smrtelnou nemoc a dělal prostě všechno pro ni. Tím si získal můj obdiv. Dost jsem mu fandil.“\n„Jo, táta je nejlepší,“ přitakal jsem pyšně.\n„Proto se od tebe nedá očekávat, že budeš Edwardovsky svatej, nebo monogamní jako Jacob, který se otiskl, chápeš? Jsi prostě horkokrevný po rodičích. Plus k tomu máš ještě vlastní cestičku, kterou si musíš vydupat.“\n„Nepřemýšlel jsi o dráze psychologa?“ zajímal jsem se.\n„Pche, ani ne. Asi by mi z těch cvoků přeskočilo. Ale tohle všechno mám z hrozně chytrý knihy,“ vysvětlil mi.\n„Jaké? Je v domě?“\n„Jistěže, ale mám ji schovanou.“ Mrkl na mě a vstal. Přešel ke knihovně a vzal do ruky slovník Španělsko – čínský. Zašklebil jsem se. Intriky! „Na,“ vybídl mě a podal mi jej. „Jmenuje se to Prokletá zahrada.“\n„O čem to je?“ vyzvídal jsem.\n„O holce…“ začal.\n„O upírce, která se zamiluje do svého profesora, který je bohužel vlkodlak,“ doplnila to Skylar, která už pěknou chvíli stála ve dveřích a poslouchala nás. „Tenkrát jsem ji dostala od Manu. Podle ní zjistil, že jsem upír. Sama jsem ji několikrát četla a je tam vážně hodně věcí, které dávají smysl. Nejspíš je autor sám upír nebo vlkodlak. Anebo někoho takového zná. Přečti si ji. Jen musíš přimhouřit oči nad popisy návyků.“\n„Dík,“ vydechl jsem a vstal.\n„No, snad to nejdeš číst teď, že ne?“\n„Ne?“ nechápal jsem.\n„Máme před sebou víkend, tak nás napadlo, že bychom ho mohli zužitkovat,“ culil se Manu.\n„Zase rybaření?“ úpěl jsem.\n„Něco lepšího. Skye nás naučí vařit. Je ostuda, když to neumíme, co ty na to?“\n„Že vám přeskočilo. Nechci se učit vařit.“\n„Co když to jednou budeš potřebovat?“ dobírala si mě Skye.\n„Nikdy nemůžeš vědět. Třeba uvízneš na pustém ostrově…“ nadhodila.\n„Tak využiju upířích genů a budu pít jen krev.“\n„Co když tam nebude zvěř?“ vysmál se mi Manu.\n„No, když tam nebude zvěř, tak stejně chcípnu hlady, protože nebude z čeho vařit,“ usadil jsem ho.\n„Mizero,“ řehtal se Manu.\n„Alespoň jedno jídlo,“ prosila Skye.\n„Fajn, nauč mě čaj s mlíkem,“ nadhodil jsem.\n„Jídlo!“ zdůraznila a já s Manu jsme se zase rozesmáli. „S vámi to je těžký!“\n„Tak to vzdej, teto,“ ryl jsem do ní.\n„Ne! Nevzdávej to, bojuj! Nedej se, kytičko!“ pobízel ji horlivě Manu.\n„Táhněte do pekel, vy dva. Jezte si klíčky, když chcete.“\n„Nechceme,“ ujišťoval ji Manu a Skye ho dloubla do žeber, až hekl.\n„Tak jo. Pojď do nás. Nauč nás něčemu užitečnému, ať nejsme takoví budižkničemu. Honem,“ kasal jsem se.\nVědět, že to zabije celé odpoledne a jediné, co z toho bude, bude černá páchnoucí hmota na pánvi a dva ovázané prsty, uteču. Jenže jsem to nevěděl.\n„Hm, tak míchaná vajíčka jsou asi moc těžká,“ uzavřela to Skye těsně předtím, než jsem se zdekoval do sprchy a vplul do peřin.\n16) Twilly (14.02.2011 13:17)\nPane bože to bylo dobrýýýýýýýý.... Manu je nejlepší a nejvíc sexi upír co znám... děkuji ti za něj\n15) sfinga (02.01.2011 21:29)\nMíšo, dostal mě rozhovor Petera s Manuem a hlavně jeho prohlášení, že Peter nemůže bát edwardvsky svatej, nebo monogamní jako Jacob, který se otiskl\nA potom ten jeho odpor k vaření, pacholek jeden, pohodlnej, on prý umře hlady\nDíky za kapitolku k zamyšlení i pobavení\n14) Gassie (02.01.2011 15:39)\n"No, když tam nebude zvěř, tak stejně chcípnu hlady, protože nebude z čeho vařit."\n13) zuzka (31.12.2010 00:10)\n12) Jula (30.12.2010 21:05)\nJako vždy perfektní kapitolka\nJen mi tam trošku chyběla Tarina\n11) kamčí (30.12.2010 20:20)\nmoc hezký. manu je boží, jak petera rozebral.a míchaný vajíčka?ha ha vážně moc hezká kapča\n10) Mili (30.12.2010 19:52)\nto je šikula připálit i vejce. Skvělá kapitola\n9) Marketa (30.12.2010 18:11)\n8) Fanny (30.12.2010 15:41)\nLepší "lidé" opravdu nejsou -> Skye a Manu. A tedy věta, že míchaná vajíčka jsou moc těžká mě dostala Peter. Asi by bylo zajímavé, kdyby byl něco jiného, ale mít další druh, který si budu plést?\n7) Guneska (30.12.2010 00:01)\nJak jsem psala minule, miluju Skye s Manu opět jsi skvěle připomněla ten vztah Rory s Manu. Asi si to budu muset všechno přečíst ještě jednou, začínají mi chybět, všichni. I když jsem ráda, že jich tu neni tolik, Guneska v tom má pak parádní booordel. Nechápu, jak upíři a poloupíři a wolpiři a jim příbuzní (apropos, co je vlastně Peter?) nejsou schopni vařit. Možná by se měli naučit vařit věci ze zabijačky, tam je dost krve\n6) nathalia (29.12.2010 23:27)\nTo by me fakt zajimalo, co se z nej vykloube... poloupir to podle me nebude...\nJo a ta knizka, co ji zminujes uz podruhe,... existuje vubec? treba i s jinym nazvem? Nebo je to jen vymysel?\n5) Lucie (29.12.2010 19:53)\n4) semiska (29.12.2010 18:59)\nSkylar a Manu, to jsou fakt boží lidičky Učení se vařit? NO, tak to asi nebude silná Peterova stránka Noží kapitolka. Kam na tak skvělé kapitolky chodíš, Mišule,co? Já žasnu\n3) Anna43474 (29.12.2010 18:58)\n2) Alorenie (29.12.2010 17:33)\nšpanělsko-čínský slovník Manu je sladký - říká jí kytičko\n1) Kaca (29.12.2010 16:21)\nNevím, proč nechce číst ten španělsko - čínský slovník, vždyť to musí být zábavné ne?\n„Ne! Nevzdávej to, bojuj! Nedej se, kytičko!“ pobízel ji horlivě Manu. Mě to velice rozesmálo, pozbuzovací věta jak pro velkého svalnatého neřáda, který shodá několik náklaďáků a ukončit to kytičkou\nJinak zase super Míšo


Temné stopy naší minulosti - Rychnovský deník\nTemné stopy naší minulosti\nMohutná postava kata nově zaskočí návštěvníky věže dobrušské radnice. | Foto: Jiří Mach\nPřesto však je to cosi, co nás již od dob, kdy to přestalo být realitou, zajímá, vzrušuje a tak trochu jako pověstné zakázané ovoce láká. Asi jako lákají děti pohádky nebo nás dospělé horory. Chceme se tak trochu bát, ale bez nebezpečí, které v sobě skrývá realita.\nUchylujeme se tedy k jakési virtuální realitě gotického románu, či v moderním hávu k nejrůznějším počítačovým hrám. Jediným nebezpečím je pak to, že nás od čtení budou bolet oči a od počítače záda.\nPrávo od 14. století\nTakovýto adrenalin s malou příměsí strachu však nabízejí i nejrůznější expozice na hradech, zámcích nebo v muzeích. Patří mezi ně i vlastivědné muzeum v Dobrušce s expozicí hrdelního práva ve věži historické radnice. Právě v minulých dnech byla dokončena její rekonstrukce a představí se tedy návštěvníkům v nové, atraktivnější podobě.\nVýsadní hrdelní právo získalo město Dobruška spolu s ostatními městskými výsadami v roce 1364, kdy mu pan Sezema z Dobrušky udělil práva hradecká čili magdeburská, tedy celý soubor privilegií, jež v těch dobách města mohla nabývat.\nZápisy z jednání hrdelního soudu jsou dochovány od roku 1588 v tzv. smolných knihách. Obvod hrdelního soudu zahrnoval do roku 1635 celkem 132 obcí, později 78 obcí. Soud zasedal na radnici, nejprve zřejmě v dnešním čp. 14 na náměstí F. L. Věka, od druhé poloviny 16. století v nově postavené budově, tvořící dodnes se svou 45 m vysokou věží jednu z městských dominant. V čp. 45 bylo nadále vězení a v jeho dvoře mučírna.\nPro menší provinilce byly určeny dva pranýře. Jeden stával přímo u radnice, druhý před kostelem sv. Václava, v místech, kde dnes najdete kamenný kříž. Město Dobruška mělo také tři popraviště. Na kopci na počátku Valského údolí stávala zděná šibenice, na Novoměstském kopci, tam, kde je dnes pilíř se sochou Nejsvětější Trojice, byla stínadla a v městském parku scházeli lidé ze světa těmi nejkrutějšími způsoby: zahrabáváním za živa, probíjením kůlem, lámáním kolem apod. Toto popraviště nám připomíná kaplička sv. Jana Nepomuckého, kterou zde nechal postavit potomek posledního dobrušského kata Zelingera.\nAno, město mělo i svého vlastního kata. Prvním známým dobrušským katem je Michal, který si za městem, v místech dnešní zahrady Husova sboru postavil katovnu. Ta byla zbořena až na počátku minulého století.\nKonec v 18. století\nHrdelní právo měla Dobruška až do tereziánské reformy soudnictví v roce 1765. Dnes ho připomíná již jen tato expozice a místa, kde stávala dobrušská popraviště.\nPrvní expozice hrdelního práva na radnici byla zřízena v devadesátých letech a autorem jejího scénáře byl dobrušský historik Václav Matouš. Po dvou desetiletích byla však již značně zastaralá, především co do technického a výtvarného pojetí. Nový scénář se nadále opírá o historické poznatky Václava Matouše shrnuté především v publikaci Ortel podle práva, ale zpracování expozice je jiné, především co se týká stránky výtvarné.\nAutorem scénáře je vedoucí dobrušského vlastivědného muzea Jiří Mach, výtvarné zpracování je dílem královéhradeckého výtvarníka Zdeňka Bláhy, expozici realizovala královéhradecká firma pana Tázlera, pracovníci dobrušského muzea a dobrušští truhláři Pavel a Tomáš Ulrychovi a postavu kata vytvořila Zuzana Červenková.\nPřijďte se na dobrušskou radnici trochu bát. Ale jenom trochu, i když mohutná postava kata, která expozici dominuje, působí dost silným dojmem. Přijďte se poučit a seznámit se s ne zrovna nejlepšími stránkami historie kraje pod Orlickými horami. Ale i ony do naší minulosti patří.


Popis FIELDMANN FZP 6005-E Teleskopický prořezávač - NajduZboží.cz\nNajduZboží.cz » FIELDMANN FZP 6005-E Teleskopický prořezávač\nFIELDMANN FZP 6005-E Teleskopický prořezávač\nTyp nůžek: na větve Mechanismus: převodový Průměr střihu (mm): Provedení výrobku: černá barva, zelená barva * Pravidelné prořezávání a úprava větví je nezbytná pro zdraví růst každého stromu. * Pomocí teleskopické prořezávače pohodlně a bezpečně… Více...\nCena od: 1 999 Kč 4 obchody\n* Pravidelné prořezávání a úprava větví je nezbytná pro zdraví růst každého stromu.\n* Pomocí teleskopické prořezávače pohodlně a bezpečně omladíte i stromy většího vzrůstu.\n* Díky možnosti nastavení úhlu řezné hlavy dosáhnete i na nepřístupné větve.\n* Příkon motoru prořezávače FZP 6005 E představuje 600W.\n* Lišta i řetěz pocházejí do kanadského výrobce Oregon.\n* Teleskopickou rukojeť lze prodloužit až do délky 280 cm. Součástí balení je ramenní popruh a ochranný kryt lišty pro bezpečné uskladnění.\n* Délka lišty: 25 cm\n* Typ lišty: OREGON\n* Typ řetězu: OREGON\n* Dělení řetězu: 3/8''\nHloubka (cm): 106.80\nElektrické teleskopické nůžky na větve Fieldmann FZP 6005 E najdou uplatnění na každé zahradě. Díky jejich délce až 280 cm omladíte i stromy většího vzrůstu.\nPopis, fotografie a parametry produktu FIELDMANN FZP 6005-E Teleskopický prořezávač jsou získány z jednotlivých nabídek internetových obchodů. Před zakoupením produktu doporučujeme tyto informace (v konkrétním internetovém obchodě) překontrolovat.\nZahradní nůžky BAHCO profesionál PXR-M3\n2 obchody od 1 636,- Kč\nZahradní nůžky BAHCO profesionál PXR-M2\nZahradní nůžky BAHCO profesionál PXR-L2


Prodání majetku spolku | Poradna České rady dětí a mládeže\nDobrý den, v našem spolku byl prodán (myslíme si) majetek radou spolku (firmě), bez valné hromady. Tento majetek je hlavní důvod kvůli kterému náš spolek vznikl (počítačová síť - šířící Internet). Jak máme postupovat dále? Jakému orgánu toto zkonfikování hlásit? Firma která teď síť získala, už si postupně přebírá (uzavírá smlouvy) s členama spolku, kterým tvrdí, že je to standartní postup, zároveň byl před tím zaslán e-mail od předsedy spolku, že se to takto bude dít. Děkuji\n— Černý Roman, ULFree.Net\nodpověď na takto konkrétní dotaz přesahuje možnosti této poradny. Doporučujeme obrátit se na odborníky z řad advokátů, kteří vám doporučí jak postupovat.\nOslovení klientů ULFree.net_.pdf


Domů / E-SHOP / PADDLEBOARDY / NAFUKOVACÍ PADDLEBOARDY / Paddleboard MOAI 14' Race\n22 789 Kč –6 % 21 499 Kč 17 768 Kč bez DPH\nAť už chceš jezdit závodně, nebo jen sportovně pádlovat, na paddleboard MOAI 14' Race se můžeš spolehnout. Závodní křivky a nízký nos dodávají tomuto paddleboardu nekompromisní jízdní vlastnosti a skvělé držení směru. Zatrénuj si na klidné vodní hladině na jezeře nebo si užij rychlost na tekoucí řece. Odolná MSL konstrukce zvládne i opravdu náročné podmínky a zároveň se s ním snadno cestuje. Nezapomeň si ho proto vzít ani k moři. Není nad ranní rozcvičku podél pobřeží.


NAŠE KUCHYNĚ: Zvěřina a postup přípravy paštiky z divočáka a jelena! #Paštika, Recepty, Zvěřina, Myslivecká kuchařka, Domácí kuchyně, Bašta - fidly!, Co budeme vařit dnes?,\nStálá lovecká i myslivecká sezóna\na zvěřinové hody právě nastaly\nMyslivec donese flák z divočáka, nebo jelena, sádlo, koření, cibuli máte doma. Pro smetanu (vajíčka) dojdete tam, kde je...všude. Pivko, přímo z výčepu putuje domů samo.\nJak ty dobroty ze zvěřiny připravit?\n350 g přední zvěřina z divočáka\n1 - 2 lžic solamyl, 2 lžíce sádlo\n500 g zvěřina z jelena\n2 - 3 ks vejce\nsměs koření na paštiku 150 g\n120 ml smetana ke šlehání\nMaso podle potřeby očistíme a nakrájíme na drobné kostky. Cibuli oloupeme a nakrájíme na jemno.\nVe vyšší pánvi s poklicí nebo v hrnci rozehřejeme sádlo a cibuli na něm zpěníme. Přidáme maso, které krátce ale zprudka opečeme. Pak vše podlijeme a dusíme téměř do měkka.\nMezitím si paštikovou formu vymažeme vrstvou sádla nebo vyložíme plátky slaniny. Pokud nemáme paštikovou formu, můžeme použít formu na hřbet nebo biskupský chlebíček, ale připravíme si k tomu kus alobalu.\nPodušené maso necháme trochu vychladit a aspoň dvakrát na jemno umeleme. Pokud chceme mít paštiku obzvláště jemnou, můžeme maso prolisovat. Umleté maso smícháme s vejci, smetanou, kořením a podle chuti osolíme. Nakonec do směsi vmícháme solamyl a důkladně promícháme.\nPřipravenou směs rozložíme do připravené paštikové formy. Formu uzavřeme. Případně uzavřeme alobalem.\nFormu vložíme do vodní lázně a jen táhnutím - velmi pozvolným vařením při teplotě do 85 °C - vaříme asi 2 hodiny.\nPaštiku necháme ve formě vychladnout. Pokud je již plně studená, můžeme ji vyklopit.\n#Paštika, Recepty, Zvěřina, Myslivecká kuchařka, Domácí kuchyně, Bašta - fidly!, Co budeme vařit dnes?,\nŠtítky: Bašta - fidly!, Co budeme vařit dnes?, Domácí kuchyně, Myslivecká kuchařka, Paštika, Recepty, Zvěřina


bolest v krku po ránu | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře bolest v krku po ránu\nUši, nos, krk Jaromir 27.1.2020\nkaždé ráno po probuzení trpím bolestí v krku (už to bude více jak rok). Zřejmě je to způsobeno špatnou průchodností vzduchu v nosních dýchacích cestách. Jediná možnost, jak bolesti v krku po ránu zamezit, je uložení jazyka na horní patro a znepřístupnit vdechující vzduch na mandle (Nenechat mandle volné, ale dostat je do kontaktu s jazykem mimo dráhu proudění vzduchu). Před každou nocí vždy větrám pokoj. V noci dýchám pouze přes nos. Jsem sportovec a nekouřím. Přes den bolest v krku mizí a ráno opět přichází. Občas z toho chytím rýmu, nebo kašel cca 4x do roka. Nemáte prosím nějakou radu, jak bolesti po ránu zamezit? Děkuji za odpověď.\nNevím, jak si můžete být tak jistý, že nedýcháte ústy. Pokud byste měl špatnou průchodnost nosní dutiny, tak je více než pravděpodobné, že budete dýchat ústy. Po té bude docházet k vysušení sliznice, která se může projevit po ránu otokem a bolestivostí. Rýmu a kašel chytíte spíše v důsledku kapénkové infekce. Bolesti se mohou zmírnit pokud v pokoji, kde spíte bude ideální vlhkost a v noci se napijete. Doporučuji Vám ORL vyšetření k vyloučení překážky v nosní dutině. Na fotografii nic abnormálního vidět není. Pokud budete mít zájem, tak sestřička z naší poradny Vám vyšetření na ORL ambulanci zařídí. Přeji hodně štěstí.\nDobry den,prosim o radu.Delsi dobu mi trapi bolest...\nBolest v krku po doužívání ATB\nDobrý den, je to už šestý den, co jsem dobral ATB (předepsány kvůli bolesti...\nDobrý den, ve čtvrtek jsem měla na večeři kuře a od té doby mám pocit...


Průmyslový stropní bodový reflektor ocel se dřevem 36 cm 2-světlo - Torce | Světlo-svítidla.cz\nPrůmyslový stropní bodový reflektor ocel se dřevem 36 cm 2-světlo - Torce zboží dodává Trio Leuchten je právě nyní ve slevě. Nenechte si tuto akci ujít. Nakupte si na našem e-shopu za skvělé ceny. Průmyslový stropní bodový reflektor ocel se dřevem 36 cm 2-světlo - Torce - cena 1259 Kč\nTento robustní Torce by neměl chybět ve vašem interiéru! Kombinací materiálů, jako je dřevo a ocel, a použitím otevřené konstrukce vnesete do svého domova industriální styl. Lampa má výšku 31 cm, délku 36 cm a šířku 17 cm. Torce doplníte 2 světelnými zdroji E27 (28 W), takže je musíte objednat zvlášť. Stropní bodová světla jsou nastavitelná, takže se můžete rozhodnout, kam má světlo svítit. Torce je stmívatelný pomocí externího stmívače, není součástí dodávky. Spoty jsou ideální pro použití jako základní osvětlení ve vaší ložnici, obývacím pokoji nebo jídelně. Torce je skvělé společné stropní místo pro váš průmyslový interiér!


Dobrá volba. Test hybridního Hyundai Ioniqu - Novinky.cz\nNovinky.czAutoMotoTestyDobrá volba. Test hybridního Hyundai Ioniqu\n15. 2. 2017, 15:55\nHyundai se do segmentu hybridních vozidel vrhnul ve velkém stylu. Liftback ioniq se nabízí hned se třemi druhy pohonu: jako elektromobil nebo coby hybrid, kombinující benzínový agregát a elektromotor. Nabízí se také jako plug-in hybrid. My jsme tentokrát měli možnost týden prozkoušet hybridní verzi.\nVšechna tři provedení, dodávaná v karosářském provedení liftback, mají stejnou velikost a rozměrově jsou na úrovni modelů nižší střední třídy. V praxi to znamená délku 4470, šířku 1820 a výšku 1450 mm. Elektrickou verzi poznáte podle kompletně zakrytované masky chladiče, hybridní provedení ji má černou, s klasickými lamelami a modrým spodním pruhem. Ale klasický znak nenajdete ani na jednom z modelů, vždy je vyroben z plastu.\nKaroserie s velmi dobrým aerodynamickým odporem cx=0,24 působí o dost atraktivněji než v případě tradiční a designově hodně usedlé Toyoty Prius. Ioniq se ve všech třech provedeních vyrábí v závodě Ulsan na jihu Koreje. Design mimochodem zaujal i porotce prestižní ceny Red Dot Design Award, kde recenzovaný model vyhrál v automobilové kategorii.\nLiftback těží z výborného přístupu do zavazadlového prostoru, daní za toto karosářské provedení je pak horší výhled vzad. Je to kvůli integrovanému spoileru, který zadní okno rozděluje na dvě části. Nepraktická je i nožní parkovací brzda ve stylu modelů od Toyoty a nepatřičná je i uvítací melodie jak z dob osmibitových počítačů.\nDostatečně prostorné pro čtyři cestující\nUvnitř je místa dostatek pro čtveřici cestujících; ani vzadu se vyšší cestující nemusí bát, že by neměli dost míst pro kolena či hlavu. Nákladová hrana zavazadelníku je příkladně nízká, 443 litrů je postačují hodnotou, kterou lze navíc zvětšit sklopením zadních sedaček až na 1505 litrů.\nIoniq Hybrid je poháněn zážehovým čtyřválcem Kappa 1.6 GDI o výkonu 105 koní (77 kW) a maximálním točivým momentem 147 Nm. Klasickému spalovacímu motoru pomáhá ještě malý elektromotor s největším výkonem 32 kW (43 k) a 170 newtonmetrů točivého momentu.\nElektrický motor je napájen z baterií s kapacitou 1,56 kWh, umístěných pod zadními sedadly. Největší výkon pak činí 103 kW (141 koní) a 265 Nm. To stačí k dosažení rychlosti 185 km/h a kombinované spotřebě 3,4 l/100 km, která ale v praxi bude vzhledem k zastaralému měřícímu cyklu dosažitelná jen při plně nabitých bateriích na trase ne delší než sto kilometrů.\nMy jsme při defenzivní jízdě v kombinovaném režimu s 60procentním podílem dálnic jezdili za 5,5 l/100 km. Na dálnici ale bylo nutné jet nejvýše rychlostí 120 km/h, pak už spotřeba o dost stoupá. Při rychlejším průjezdu je to klidně osm litrů. Ioniq je zkrátka určen na klidnou jízdu a popravdě, neznám nikoho, kdo by si koupil hybrid a chtěl s ním jezdit rychle. U těchto aut spíš sledujete na displeji, zda se vám obarvují stromečky do zelena a vy tedy jedete úsporně.\nNa digitálním displeji ve standardním režimu nevidíte aktuální otáčky, po přepnutí řadicí páky do sportovního režimu, kdy šestistupňová převodovka motor více vytáčí, při 130 km/h odečtete 2500 otáček. Nedostatkem ioniqu je nemožnost přepnout se čistě do elektrického režimu, řidič v podstatě nemá šanci ovlivnit, kdy se do hry zapojí elektromotor.\nV praxi to funguje tak, že nastartujete ioniq a v tu chvíli je spalovací motor vypnut. Popojedete pár metrů a uslyšíte, jak naskočil. Na displeji vedle rychloměru pak můžete sledovat toky energie, při zapnuté navigaci navíc auto vyhodnocuje zapnutí elektromotoru i na základě GPS dat.\nElektrický pohon manuálně zapnout nejde\nSamotná rekuperace je i s ohledem na nevelkou kapacitu baterií velmi rychlá, v praxi stačí sjet delší kopec a párkrát zabrzdit a ukazatel dobití lithium-ion polymerového akumulátoru bude za chvilku ukazovat plný počet „čárek”.\nDvouspojková automatická převodovka DCT je příjemnou změnou proti všem převodovkám typu CVT s plynule měnitelným převodem. Převodovka ioniqu řadí rychle a je komfortní i při pomalé jízdě.\nZadní náprava je víceprvková a na sedmnáctipalcových kolech s pneumatikami o rozměru 225/45 R17 funguje ve většině situací dobře, a tedy bez negativních pohybů karoserie. Jediný problém nastává u příčných nerovností, kdy zejména při vyšší rychlosti uslyšíte od zadní nápravy citelné bouchnutí.\nV zatáčkách se ioniq chová dospěle, není to na žádné divočení, ale ani při prudkém vyhýbacím manévru nepocítíte náznaky nervozity. Vadil nám bzučivý zvuk, který vydávaly brzdy. Je sice relativně tichý, ale ruší.\nKorejské automobilce se „na první dobrou” podařilo vytvořit povedený hybrid. Bonusem je i čistě elektrická verze (dojezd dle automobilky 280 km), která najde využití zejména ve velkých městech a při příměstských jízdách.\nIoniq si můžete koupit ve dvou výbavových stupních, přičemž už ten základní má prakticky vše, co potřebujete. Doplácet tak „musíte” pouze za metalický lak (17 tisíc) a za multimediální systém s osmipalcovým TFT barevným displejem (25 tisíc). Pořád ale tento hybrid pořídíte levněji, než kolik chce Toyota za prius.\nPro Hyundai hovoří i pětiletá záruka, přičemž na akumulátory elektromotoru máte záruku 8 let nebo 200 000 kilometrů (podle toho, co nastane dříve). Ioniq je bezpochyby povedeným modelem. Normovaně udávané spotřebě ale nevěřte.\nMotor: 1580 ccm, zážehový čtyřválec + elektromotor\nMax. výkon: 77 kW (105 k) při 4000 ot./min. + 32 kW elektromotor\nMax. točivý moment: 147 Nm při 4000 ot./min.\nPrůměrná spotřeba: 3,4-3,9 l / 100 km (podle velikosti kol)\nPohotovostní hmotnost: 1 552 kg\nCena základní verze: 699 990 Kč


Dva zápasy, šest bodů. Karlovy Vary i Pardubice nezaváhaly | Sportovní Noviny\n„To je děsivé, tudy mám jít?“ Tenisovou hvězdu v Ostravě vystrašily Vítkovice\n21 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Jágr opět řádil, Kladno ale ve Varech dostalo sedm gólů. Trpěl také Litvínov\n24 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Rooney neopustí rozkymácenou loď. Vyrostl jsem v obecním domě, připomněl slavný hráč\n10 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Řekyni padala sukně a prohrála. Zato senzační finalistky psaly na US Open historii\n10 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Dopadne jako Kúdela? Angličané tvrdí, že Polák Glik rasisticky urážel Walkera\n10 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Kadlec se vrací. Útočníka koleno nezlobí, podepsal smlouvu s Boleslaví\n„Budu za klub bojovat. Neodejdu z lodi, která se kymácí. Potřebují někoho, kdo je povede. Jsem tomuhle klubu oddaný,“ řekl nejlepší střelec v historii\n24 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem „To je děsivé, tudy mám jít?“ Tenisovou hvězdu v Ostravě vystrašily Vítkovice\n24 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Žádné hájení druhé příčky, Lacko se chce dotáhnout na lídra seriálu Kisse\n24 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Poklekat nestačí, stejně nás dál urážejí, říká Lukaku. Alonso s gestem přestal\n24 září, 2021 admin Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Brazilec Hulk vyhlíží čtvrtého potomka. Tentokrát ovšem s neteří své exmanželky