Valašské Klobouky se staly Filmovou obcí | Místní kultura\n© zdroj: http://www.valasskeklobouky.cz\nVALAŠSKÉ KLOBOUKY: Projekt, který má filmovým štábům usnadnit realizaci natáčení, podpořilo osm měst Zlínského kraje, mezi nimi i Valašské Klobouky. Tímto krokem dala města filmařům najevo, že jsou jim ochotna poskytovat příznivé podmínky pro jejich práci, čímž si zasloužila právo nést označení „Filmová obec“. Iniciátorem projektu je filmová kancelář ZLÍN FILM OFFICE, jež se soustřeďuje na podporu filmovým štábům, které projeví zájem o tvorbu ve Zlínském kraji.\n„Projekt Filmových obcí považuji za zajímavý počin, který může přivést filmové štáby do nových atraktivních lokalit. Věřím, že právě takové prostředí Valašské Klobouky nabídnout mohou, především díky své poloze uprostřed Chráněné krajinné oblasti Bílé Karpaty, jež je jednou ze dvou biosférických rezervací UNESCO na Moravě,“ vyjádřila starostka města Valašské Klobouky Eliška Olšáková. „Navázání spolupráce se ZLÍN FILM OFFICE proto vítáme a těšíme se na nové příležitosti, které nám přinese,“ dodala.\nProjekt má filmařům usnadnit přístup do regionu díky předjednání podmínek jejich práce u jednotlivých úřadů. Mezi ně patří například zajištění záborů či svozu odpadů, ale také spojení s hasiči, policií a záchrannou službou. „Jednotlivé obce jsme požádali, aby výše zmíněné položky poskytovaly filmařům bezplatně nebo s co největším možným přispěním. Města, která s touto spoluprací souhlasí, oceňujeme právě udělením značky Filmová obec,“ vysvětluje Magdaléna Hladká, výkonná ředitelka ZLÍN FILM OFFICE.\nProjekt má být přínosem nejen pro filmaře, ale i pro samotná města. „Filmové obce jsou naší kanceláří zviditelňovány a přednostně doporučovány filmařům k natáčení. Projevená vstřícnost se městům dále vrací např. možností sjednat si se štáby mediální spolupráci, pořídit pro propagaci města fotografie z natáčení nebo získat poděkování v titulcích,“ udává Jindřich Motýl, předseda Regionálního filmového fondu.\nCestovní ruch, Instituce a kulturní zařízení, Knihy, literatura, média, Ostatní, Živé umění


Policisté prověřují, zda se při stavbě Trojského mostu nepodvádělo - iDNES.cz\n28. listopadu 2011 17:51, aktualizováno 17:51\nBez dalších podrobností to oznámil mluvčí policejního prezidia Jaroslav Ibehej.\nPolicie nechtěla řadu měsíců svůj zájem o stavbu mostu komentovat. Až nyní prozradila, proč se jí zabývá. Zda vyšetřovatelé prověřují i další stavby a zakázky, Ibehej odmítl říct.\nPodle něho zatím nebyl nikdo obviněn. Most, který se buduje v souvislosti s pražským tunelovým komplexem Blanka, vyjde na více než 1,1 miliardy korun.\nPražský magistrát v polovině června informoval, že policie si z odboru městského investora odnesla dokumenty ke stavbě Trojského mostu.\nNyní již bývalý náměstek primátora Karel Březina (ČSSD) deníku Právo řekl, že si policie vyžádala dokumentaci od roku 2005. Vedení města ale podle jeho tehdejších slov nemělo informace o tom, co policie vyšetřuje. Podle Práva požádala o materiály i společnost Metrostav, která je hlavním stavitelem tunelového komplexu.\nOdboru městského investora v minulosti šéfoval Jiří Toman. Zodpovídal za zakázky v hodnotě desítek miliard korun. Toman byl považován za jednoho z nejmocnějších mužů pražské radnice, spekulovalo se například o jeho napojení na lobbistu Romana Janouška. S dalšími vlivnými úředníky byl spojován se spornými zakázkami. Svůj post po nátlaku nového vedení města opustil na začátku letošního roku.\nNejdřív 400 milionů, pak víc než miliarda\nTrojský most má propojit Holešovice a Troju. Původně měl stát asi 400 milionů korun, po pozdější změně konstrukčního a architektonického řešení se však cena zvýšila téměř třikrát, zhruba o 720 milionů korun.\nMagistrát si kvůli tomu nechal zpracovat studii od Aleny Kohoutkové z katedry betonových a zděných konstrukcí Fakulty stavební ČVUT. Podle Březinových dřívějších slov ze studie vyplynulo, že dostavba už rozestavěného mostu je nejlevnější a nejrychlejší variantou. Návrat k původnímu projektu by měl podle Březiny několik rizik - výstavba by se prý zřejmě prodloužila a pravděpodobně i prodražila.\nZákladní konstrukci mostu již stavbaři vybudovali. Od jara má začít montáž oblouku, který bude měřit v nejvyšší části od vozovky až 20 metrů. Podle dřívějších slov ředitele divize 2 Metrostavu Miloslava Hadravy by měl být most dokončen v polovině roku 2013 natolik, aby na něj mohly být přesunuty tramvaje ze sousedního mostu. Ten pak bude zbourán. Motoristé a cyklisté s chodci si na zprovoznění budou muset ještě počkat.\nMost se buduje v souvislosti s komplexem Blanka. Vedení města v říjnu oznámilo, že za stavbu zaplatí minimálně 36 miliard. Proti původním plánům tak bude tunel Blanka dražší nejméně o osm miliard. Komplex má být zprovozněn nejpozději v dubnu 2014.\nTémata: Praha, Stavba tunelový komplex Blanka, České vysoké učení technické - ČVUT, ČSSD, Holešovice, Jaroslav Ibehej, Jiří Toman, Metrostav, Roman Janoušek, Správa cizího majetku, Tramvaj, Troja


Hermann bahno nemusí, přesto obtížný Malevil zvládl nejlépe - iDNES.cz\nNěmecký cyklista Peter Hermann slaví vítězství v 17. ročníku mezinárodního cyklomaratonu Malevil Cup. | foto: Jan Němec\nDrsné kopce i sjezdy v Lužických a Žitavských horách a k tomu spousty bláta. S tratí 17. ročníku mezinárodního cyklomaratonu Malevil Cup rozmáčenou po deštích si nejlíp poradil německý závodník Peter Hermann. „Ani jsem nečekal, že bych mohl vyhrát, bahno mi moc nesedí,“ přiznal specialista na dlouhé tratě Hermann.\nNa druhém místě královského závodu na 100 kilometrů skončil loňský vítěz Filip Adel, bronzovou medaili si vyjel další český závodník Jiří Hudeček. „Na Malevil jsem se připravoval, chtěl jsem obhájit prvenství a závod mi i celkem sedl, ale soupeř byl prostě lepší,“ uznal druhý v cíli Adel.\nNa čele závodu dlouho jela tříčlenná skupinka, v níž pozdější vítěz Hermann ještě chyběl. Na kritickém výjezdu na nejvyšší bod závodu na kopci Hvozdu se nerozhodlo, klíčové chvíle přišly až závěrečné třetině závodu, kdy měl německý cyklista nejvíc sil. „Ze sjezdů ztrácel, technicky moc dobrý nebyl, jenže na rovinách jel jako motorka a nikdo už na něj neměl,“ řekl stříbrný Filip Adel o vítězi.\nTřetí Jiří Hudeček projel cílem na ranči v Heřmanicích nejen celý od bláta, ale také viditelně vyčerpaný. „Do sedmdesátého kilometru to bylo dobré, ale na kopci za Hvozdem jsem měl strašnou krizi a pak už jsem si jen hlídal, abych uhájil třetí místo.“ Místa na stupních vítězů nakonec nezbyla pro asi největšího favorita závodu Matthiase Pfrommera z Německa, stříbrného z letošního prestižního etapového závodu Cape Epic v Jihoafrické republice.\n„Bral jsem Malevil jako generálku na mistrovství světa v maratonu, ale neměl jsem moc dobré nohy a navíc jsem řešil technické problémy s kolem,“ řekl Pfrommer. „Na začátku závodu jsem spadl a ztratil hodně času, takže jsem pak musel o to víc makat. Sice jsem se dotáhl na čelo, ale pak jsem vybouchl a už jsem fakt nemohl. Ale trať je tady jinak krásná, se spoustou singltreků, a určitě se sem někdy vrátím.“\nŽenský závod ovládla ukrajinská závodnice Krystyna Konvisarová, která se v Lužických horách také zastavila cestou na světový šampionát. A i když se jedná o profesionální cyklistku, její příjezd do dějiště závodu byl vpravdě amatérský. „Přijela s batohem vlakem z Liberce, kam se předtím dostala linkovým autobusem z Kyjeva,“ smál se ředitel závodu Radek Patrák. „Je to skvělá závodnice, ale na nic si nehraje. Takový přístup se mi líbí.“\nPořadatelé měli hodně těžkou hlavu ze silného deště, který se den před závodem přehnal nad Lužickými horami. „Přes trať nám popadaly stromy a museli jsme povolat posily z řad dobrovolných hasičů, bylo to opravdu hektické. V lese navíc vznikly úplné bahenní lázně,“ řekl Patrák. „Kdyby nepřestalo pršet, závod by byl v ohrožení, ale nakonec se naštěstí všechno zvládlo. Měli jsme tady i zranění některých jezdců, ale to k tomu patří, Malevil prostě není zadarmo.“\nI díky zařazení do kalendáře Mezinárodní cyklistické federace UCI je o start na Malevil Cupu stále větší zájem mezi zahraničními bikery. „Na startovní listině máme víc než třetinu cizinců, letos na tratě vyrazili jezdci z dvanácti zemí. Pro řadu z nich je to velmi dobrá příprava na mistrovství světa,“ uvedl ředitel závodu.\nOrganizátoři neberou Malevil Cup jen jako sportovní akci, ale také jako příležitost k propagaci Lužických hor. „Chceme, aby se tady lidem líbilo a vraceli se sem i na dovolenou. To je důvod, proč se snažíme dělat Malevil. Je to srdeční záležitost pro víc než tři stovky pořadatelů,“ řekl Radek Patrák.\nTémata: Horská kola, Liberec, Liberecký kraj, zranění, Jiří Hudeček, Malevil Cup, Mezinárodní cyklistická federace UCI


S Pydlou v zádechPátek 05.11.2021 - 19:00 hodin\nVánoční trhySobota 04.12.2021 - 08:00 hodin\nVánoční trhy s doprovodným programem. Vystoupení, poudačky, prodej kaprů, ohňostroj. Více o trzích...\nVánoční jarmarkSobota 11.12.2021 - 08:00 hodin\nVánoční jarmark 2021 Jilemnice. Tradiční akce s bohatým kulturním programem, zakončená slavnostním ohňostrojem. Probíhá po celý den na náměstí v Jilemnici. Více na stránkách SD Jilm.\nKrakonoš 100x jinakČtvrtek 28.10.2021 - 09:00 hodin\nKrakonoš 100x jinakPátek 29.10.2021 - 09:00 hodin\nKrakonoš 100x jinakSobota 30.10.2021 - 09:00 hodin\nPasecký BloudilSobota 30.10.2021 - 10:30 hodin\nNa Štěpána na ŠtěpánkuNeděle 26.12.2021 - 11:00 hodin


Které obklady jsou ideální do vaší koupelny? - interier.infoblog.cz\nKteré obklady jsou ideální do vaší koupelny?\nPublikováno 11.03.2018 v 10:29 v kategorii BYDLENÍ, přečteno: 31x\nChystáte se na rekonstrukci koupelny? Obklady se vybírají především podle cenové dostupnosti a vkusu a často se zapomíná na bezpečnost a praktičnost. Přitom zrovna v koupelně hrozí možnost úrazu velmi často. Proto se zaměřte také na další vlastnosti jako je protiskluznost a otěruvzdornost. V dnešních moderních designech si určitě vyberete nejen krásnou dlažbu, ale také bezpečnou a lehce udržovatelnou. Nekupujte ale první, kterou uvidíte. Zjistěte si více informací, ať víte, co máte hledat.\nDlouhá výdrž a bezpečí – to jsou dva faktory, které byste si měli pohlídat. Do koupelny se nejlépe hodí protiskluzná dlažba. Stupeň protiskluznosti se označuje písmeny A až C, s tím, že C je nejvyšší. Do koupelny je nejvhodnější B.\nCo se vzdornosti proti otěru týče, dělí se materiály do skupin PEI 1 až PEI 5. Starší domy na prodej Praha mívají sice kvalitnější dlažbu co do výdrže, ale požívala se hlavně hladká dlažba.\nTa je v koupelně dost nebezpečná, zvlášť když je mokrá. Můžete to také řešit protiskluzovými pásky jak na podlaze tak na stěnách.\nCo velikost a barva?\nDo menší koupelny můžete volit větší dlaždice, protože prostor sjednocují. Pokud chcete prostor rozšířit, volte světlejší odstíny a zkuste uvažovat nad větším zrcadlem. Prosvětlí prostor a opticky ho zvětší. Moderní reality Praha si hodně hrají právě s optikou v prostoru. Volba barev a doplňků dokáže zázraky.\nZajímavá je dlažba imitující dřevo, nebo kamenina. Z koupelny tak můžete vytvořit designový koutek, kde budete rádi relaxovat. Přemýšlejte i nad podlahou a stropem. Podlahu volte tmavší jen v případě, že to neuškodí celkovému vzhledu. Je ale mnohem výraznější a v interiéru zajímavější.\nZpestření a design\nKoupelna má hlavní účel jasný. Můžete ho ale zpestřit atraktivními prvky, které se dají vložit přímo do dlažby. Nebo můžete kombinovat více druhů dlažby a vytvořit zajímavé tvary. I realitní makléři ví, že se nemovitost prodává hlavně očima. A proč nemít koupelnu stylovou a bezpečnou zároveň.


.: Výstava v Kropáčově Vrutici překonala očekávání.\nDěti vozil po areálu tento vůz tažený stařičkým Zetorem.\nDnes se za vydařeného počasí uskutečnil již 5. ročník historických traktorů a dalších strojů v areálu cukrovaru v Kropáčově Vrutici. K vidění nebyly jen různé historické traktory, pásáky, zemědělské stroje a polní stroje z dob minulých, ale představila se i současnost a některá motorová vystavená historická vozidla neměla se zemědělstvím nic společného. Výstava byla prodejní, nechyběli ani modýlky a hračky, a samozřejmě dobrá živá hudba,točené pivo, klobásky atd.\nVětšina traktorů a traktůrků byla samozřejmě od brněnské firmy Zetor.\nNechybělo samozřejmě občerstvení a živá hudba. Součástí akce byla i spanilá jízda traktorů z obce Střížovice do areálu.\nTechnika z dob našich dědů pohladila duši. nechyběly ani staré trakaře,váhy decimálky, dřevěná vědra na mléko i pozdější konve, vozíky s elektromotorem pro pohon mlátičky a mnoho dalšího.\nPopularita výstavy stoupá a 60 Kč vstupného jsem rozhodně nelitoval.\nPředstavila se i soudobá technika. Fekální vůz.\nPro děti byli připraveni i koníčci.\nFotografií by mohlo být zde samozřejmě mnohem více ( najdete je jistě na již zmíněném webu společnosti), ale Soutok představuje především v kostce to, co ho zajímá, co navštívil, co je dle mého mínění dobré, a pro vás je článek třeba výzvou k příští návštěvě, nebo zde zjistíte, že i taková věc, jako je zemědělství, může dnes přinést i příjemně strávenou chvilku.\nPro ty méně znalé jen ještě dodám, že areál cukrovaru, se nalézá v příjemné lokalitě, sousedící i s lesem pouhých 20 km od Mělníka v okrese Mladá Boleslav. Lze se sem dopravit i vlakem s přesedáním ve Všetatech, avšak stanice Kropáčova Vrutice je od vsi asi 1,5 km vzdálena.


FGM Desenzibilize KF 2% | SOHA e-shop\nFGM Desenzibilize KF 2%\nFGM Desenzibilize KF 0,2% 1x2,5g\nDesensibilize KF 0,2% je gel snižující citlivost s nízkou viskozitou, který je založen na účinku chloridu draselného na nervová zakončení, ale který neovlivňuje rychlost bělení zubů. Může být použit...\nDesensibilize KF 2% je gel snižující citlivost s nízkou viskozitou, který je založen na účinku chloridu draselného a fluoridu sodného. Jeho působení je založeno na účinku chloridu draselného na nerv...\nDesensibilize KF 2% je gel snižující citlivost s nízkou viskozitou, který je založen na účinku\nchloridu draselného a fluoridu sodného. Jeho působení je založeno na účinku chloridu\ndraselného na nervová zakončení a uzávěr dentinových tubulů díky NaF. Má větší účinek\nna snížení citlivosti a může zpomalovat rychlost bělení zubů. Je nutné jej používat během\nbělení pouze v případech vysoké citlivosti a je nutné snížit pronikání bělícího prostředku\ndo zubu za účelem předejití zvýšené citlivosti. Přípravek není vhodný pro domácí použití\nkvůli toxicitě fluoridu sodného při jeho možném spolknutí.


Dům a byt | Fundaluka.cz\n18.1.2018 Dům a byt\nBydlení převážně ve městě, sebou nese množství hluku a ruchu nejenom přes den, ale i v noci. Ti, kteří mají to štěstí v neštěstí a bydlí uprostřed hlavní ulice, kde se točí nejvíce dění dobře ví, jaké je to úmorné a vyčerpávající, najít doma chvilku klidu. Bohužel už ani bydlení na vesnici sebou nenese poklidný a tichý život, ale množství aut a lidí (převážně mladých) dovede znepříjemnit hluk z okolí do stejné míry jako takové město.\nTICHO, KLID A SOUKROMÍ\nKomfortním a zcela praktickým řešením, pro vás může být takzvaná venkovní roletaa na vaše okna, přes které lze slyšet snad už úplně všechno. Pokud se díváte kolem sebe, určitě jste si ji všimli už na nějakém domku a snad i tiše záviděli. Venkovní roleta sebou přináší těsnění v podobě hluku a ruchu, se kterým se denně setkáváme, ale má i více funkcí, které bezpochyby oceníte za všech okolností.\n1. STÍN – táto roleta vám nabízí dokonalý a jedinečný stín pro vaše okno, jelikož přes ní nepronikne žádný sluneční paprsek, který vás obzvláště v letním období tolik obtěžuje. Určitě vás potěší i fakt, že se díky ní vaše okno neohřeje a doma si udržíte příjemný chládek.\n2. IZOLACE – samozřejmě, že především vás izoluje od veškerého hluku a rušného života venku, ale tým to nekončí. Díky této roletě si doma udržíte vaši teplotu bez možnosti unikání tepla, nebo chladu. Vaše okna úžasně utěsní a vy ušetříte i z energetické stránky a navíc bez práce z neustálého větrání v létě (které způsobuje zpravidla jen přívod teplého vzduchu) a těsnění, kterým se chráníte před možností úniku tepla v zimě.\n3. BEZPEČNOST – nepřekonatelní vlastností, kterou oplývá táto roleta je fakt, že chrání váš dům před možností vloupání a vniknutí na váš pozemek. Je vybavena velice účinnou bezpečnostní bariérou, která vám zaručí, že se k vám nejenže nikdo nebude chtít dostat, ale se mu to ani nepovede. Táto roleta působí jako nedobytní prvek pro váš dům a zcela bezesporu to oceníte jako její hlavní vymoženost.\n15.11.2017 Dům a byt\nPřemýšleli jste někdy nad významem slova RETRO? Správný význam tohoto slova je obecné označení pro něco zaniklého, cokoliv zpět v čase, něco minulého.\nProč je to vlastně tak moderní, když je to zastaralé? Je to prostě něco starého opět objeveného…JUPÍ, to jsme KOUMÁCI, znovu jsme objevili, co tu už jednou bylo a nasadili tomu kromě vyšší ceny i punc RETRO a lidi to prostě baví.\nNení divu, výrobky v tomto stylu vypadají skvěle a do svého bytu jich můžeme pořídit opravdu mnoho. Úžasná je kupříkladu RETRO TROUBA, která tak trochu připomíná tu babiččinu z našeho dětství, avšak má veškeré vymoženosti a přednosti dnešní doby. Nádherně vypadá v bílé nebo třeba v pastelových barvách.\nDalší skvělou VYCHYTÁVKOU, která na naší kuchyňské lince bude vypadat naprosto perfektně je RETRO KÁVOVAR.\nJsou opravdu nádherné. Seženete je v mnoha provedeních a barvách, ať už na kapsle nebo na mletou kávu (tento typ kávovaru je jistě mnohem zajímavější než na kapsle, protože si můžete zakoupit kávu, dle svého výběru a takové pravé plantážní kávě z Brazílie nebo Ugandy se žádná kapsle nikdy nevyrovná. Chuť kávy tu totiž určujete vy, dle toho, jakou zakoupíte). Pozornost v tomto případě věnujte příkonu – čím vyšší, tím lepší, tlaku – ideálně nad 15 barů a také kvalitě čerpadla. Jen nad cenou asi nebudete úplně jásat, ale příprava lahodné kávy vás bude bavit dvojnásob, pokud vám s ní pomůže tak skvělý přístroj, na který je současně radost pohledět.\nPokud rádi a často pečete, najděte si ve své kuchyni místo na RETRO VÁHY – jsou dalším kouskem, který ji skvěle ozdobí, když trošku zapátráte na Internetu, určitě si vyberete z bohaté nabídky právě ty, které ladí k vašemu stylu.\nTakto bychom mohli pokračovat s dalšími různými předměty a spotřebiči, které denně používáme, od žehličky a rádia až po vysavač. Všechny náš byt krásně zútulní a rozveselí a dají nám také vzpomenout na staré dobré časy…\nNebojte se proto minulosti a vzhůru do objevování již dávno objeveného!\n31.7.2017 Dům a byt\nVětšina našich domů je stavěna z cihel, které jsou poté přikryty omítkou. Už Vás někdy napadlo, co by se stalo, kdybychom je nechali prostě koukat? Třeba jen v určitých místech a jen sem tam nějakou. Byl by to docela zajímavý designový prvek. Zajímavé je, že ačkoliv je cihla velice stará, vesnické domy, které byly postaveny do devatenáctého století, jsou většinou kamenné. Stejné je to i se šlechtickými sídly. Zřejmě byl v určitých oblastech kámen jako stavební materiál mnohem dostupnější.\n§ Nejstarším cihlám se říká „vepřovice“. Jsou to sušené cihly, se kterými se stavělo už před deseti tisíci lety.\nOd starověku jsou tu stavitelům k dispozici cihly pálené.\n§ Vyrábějí se z cihlářské hlíny a poté se vypalují ve speciální vypalovací peci.\nKaždá cihla musí mít přesný rozměr, jinak bychom měli po dostavění domu problém pověsit na zeď třeba jen obraz.Cihla vycházela z jednotky délky – jedné stopy. Pálené cihly mají spoustu využitelných vlastností.\n– Dobrá pevnost.\n– Skvěle akumulují teplo.\n– Kvalitní zvukově izolační schopnosti.\n– Dobrá požární odolnost.\n– Ekologická nezávadnost.\nZvonivka jako doplněk\nDruhou možností ve volbě cihel je ta, které se říká sympatickým názvem – „zvonivka“. Odborníci ji také nazývají ostře pálenou nebo dvakrát pálenou. Jsou to cihly, které se vyrábějí novým způsobem.\n· Jsou lisované pod velkým tlakem a vypálené při vysoké teplotě.\n· Některé jsou vypálené dvakrát.\nTouto technologií získávají trvanlivost, mrazuvzdornost, žáruvzdornost a odolnost proti vlhkosti. Prostě samé dobré vlastnosti. Tyto cihly jsou daleko estetičtější, a proto se hodí právě ke zmíněné dekoraci. Na stavbu celého domu ji odborníci moc nedoporučují. Vlastnosti by sice vyhovovaly, ale stavba by se velice prodražila. Zvonivky jsou totiž mnohonásobně dražší nežli jejich kolegyně – cihly pálené.\n21.6.2017 15.9.2017 Dům a byt\nPeníze jsou pro nás v mnohém důležité, takže pokud si je chceme půjčit, měli bychom si pečlivě rozmyslet to, na koho se se svojí žádostí obrátíme. Mnohdy se totiž stává, že člověk udělá chybu a je odmítnut rychleji, než by si vůbec mohl myslet. Tak tomu velice často bývá právě u bank, a proto si vždy pořádně promyslete to, u koho si o půjčku zažádáte. Možností máte totiž skutečně mnoho, tím si buďte jistí.\nJestli tedy přemýšlíte nad tím, co by pro Vás mohlo být vhodné a ideální, zaručeně si projděte možnosti, které tu pro Vás jsou.\nJestli tedy chcete mít jistotu, že se peněz skutečně dočkáte, obraťte se na nebankovní společnost, která Vám toho může nabídnout opravdu hodně. Podmínky pro získání půjček nejsou tak přísné, a proto se peněz dočkají také jedinci, kteří byli jinde odmítnuti. Navíc je dobré promyslet to, jaké jsou Vaše požadavky a kolik peněz byste si vlastně rádi půjčili. Možnosti jsou totiž naprosto různé, tak proč toho nevyužít? Vždy si můžete vybírat z mnoha nabídek, které tu pro Vás jsou.\nNebankovní americké hypotéky jsou v dnešní době něčím skutečně oblíbeným, protože mohou nabídnout řešení opravdu široké škále jedinců. Pokud i Vy nad něčím takovým přemýšlíte, zaručeně neváhejte a využijte této možnosti. Je ovšem nutné počítat s tím, že bez ručení nemovitostí to zaručeně nepůjde, když se ale pro tento krok rozhodnete, nebudete muset litovat, protože si zajisté přijdete na své, tomu věřte. A proto neváhejte a využijte toho, co tu pro Vás je. Velkou výhodou je také to, že se můžete vyhnout různým kontrolám, které by Vám nemusely vyhovovat.\n7.6.2017 Dům a byt\nV České republice se momentálně nachází přes půl milionů zahradních bazénů, které jsou pravidelně využívané. Z toho důvodu patří Česká republika na třetí místo v Evropě, co se bazénů týče. A to jenom těch zapuštěných. Kdyby se k tomu započítávaly i ty, které jsou skládací nebo nafukovací, nejspíš bychom hravě stáli v čele tabulky.\n– Rozhodování podle ceny\nNejlevnější jsou nadzemní bazény, které ale nesou mnoho nevýhod, například tu, že vadí v prostoru, působí neluxusně. Navíc se stavějí pouze na určitou sezonu, která bývá velmi krátká. Avšak mají i výhody, jednak jsou levné a jednak nevyžadují téměř žádnou přípravu na poskládání. Stačí mít rovné místo a správný podklad vysypaný pískem.\nLuxusnější bazény zapuštěné\nPokud si chcete ke krásné vilce pořídit krásný bazén, jistě sáhnete spíš po možnosti zapuštěného bazénu do země před terasou. Existuje také několik možných řešení, jak se s touto variantou poprat.\n1. Fóliové bazény\nMůžete si je tvarově přizpůsobit, jak chcete. Avšak tvarovací fólie je většinou černá nebo tmavá modrá.\n2. Laminátové bazény\nMají dlouhou životnost a vypadají velmi elegantně. Jsou vyráběny jako jednokusový bazén, který se přímo zapustí o země a upraví se jeho okolí. Mají vysoký límec, takže je možné upravit okolní dlažbu nebo jakýkoli jiný povrch. Lze k límci přistavit terasu, takže celá plocha vypadá velmi elegantně a nepůsobí rušivým dojmem.\n3. Samostatné venkovní bazény\nJsou velice vhodné, pokud si přejete dlouholetou životnost a minimum oprav. Můžete do nich instalovat reflektory, protiproudy, trysky a jiné doplňky, tento bazén je hodnocený jako luxusní právě proto, že do něj můžete instalovat nejrůznější další vlastnosti. Dá se velmi jednoduše zastřešit pomocí modelových zastřešení, a to oválové, krychlové, obdélníkové, ale je možné nechat si vyrobit jakákoli tvar na zakázku.\n5.6.2017 7.8.2017 Dům a byt\nSolární sprcha je báječný doplněk, který by neměl chybět na žádné zahradě. Jeho provoz je takřka bezplatný a jeho funkce jsou naprosto báječné. Pokud vás láká tento prvek, ale nevíte, co jeho provoz obnáší nebo jak vybrat správný prvek právě na vaši zahradu, měli byst si nechat poradit specialisty. Ti vám nabízí pomocnou ruku nejenom při výběru, ale také při montáží.\nPři nákupu je nutné myslet na to, k čemu vlastně tento prvek budete využívat. Chcete solární sprchu čistě za účelem letního osvěžení nebo vidíte v tomto prvku něco více? V každém případě bude nejlepší, když se obrátíte na sortiment, ve kterém najdete skutečně kvalitní produkty.\nProč umístit sprchu na svou zahradu?\n– Získáte velmi levný zdroj teplé užitkové vody\n– Ideální způsob pro umytí před koupáním v bazénu\n– Báječné letní osvěžení při vysokých teplotách\nVelmi velkou výhodou tohoto prvku je možnost vyhřát vodu až na 60 °C, což je sama o sobě vysoká teplota. Protože však není nutné pouštět pouze teplou vodu, můžete tímto způsobem udělat ze solární sprchu takřka plnohodnotnou sprchu, kterou budete využívat při výše zmíněných činnostech. Je tedy opravdu o co stát, a to i díky cenám, které nejsou v této oblasti nikterak vysoké.\nVybírejte tak, abyste byli opravdu spokojeni\nV sortimentu obvykle najdete hned několik zajímavých produktů. Z těch je nutné zvolit tu, která bude nejvíce vyhovovat vašim specifickým požadavkům. Je tedy vhodné rozmyslet se, zdali chcete základní produkt nebo se nebudete obávat zainvestovat ani do něčeho mnohem kvalitnějšího. Využijte v každém případě kvalitní sortiment, díky kterému si pořídíte prvek, se kterým budete naplno spokojeni. Letní pohoda a relaxace může být zvýšena právě tímto prvkem, který je velmi dostupný, praktický a jeho provoz vás nebude stát naprosto nic.\n15.4.2017 19.6.2017 Dům a byt\n17.3.2017 15.6.2017 Dům a byt\nKdyž se řekne betonový plot, http://www.koncak.cz/bezzakladove-betonove-oploceni.html snad každý si představí zeď, která nevypadá vůbec dobře. V oblasti moderních výrobků je však možné očekávat opravdové skvosty, a to nejenom po technické stránce. Člověk, který bude chtít zainvestovat do tohoto ochranného prvku, bude velmi překvapený, že jde o tak pohlednou záležitost. Přeci jenom výrobci těchto prvků dbají na to, aby se nejednalo o zdi vhodné pouze pro ochranu nějakého napolo zříceného domu, ale chtějí, aby jejich výrobky vypadaly krásně a byly vhodné i pro vily či drahé rodinné domky.


Povídka kterou nevymyslíš – Erotické povídky\nZdravím, povídku kterou nyní budu psát si bohužel nevymýšlím a vše se opravdu stalo. Není tomu tak dávno stalo se to před cca. 2–3 měsíci.\nByl den, kdy měla naše škola maturitní ples. Jakože maturanti jsme tam měli být dříve přesněji v 6 hodin (2 hodiny před začátkem konání) a nacvičit si příchod a takové ty věci. Všechno jsme nacvičili, byli jsme připraveni a padla 8. hodina, kdy začali přijíždět rodiče. Na můj maturitní ples se dostavila pouze má máma, (jelikož se jedná o opravdivou povídku tak zde mámu nebudu popisovat, ale rovnou jí pro lepší představu 37 let) protože táta bohužel dostal před jedním dnem povel od šéfa, že musí jet do Holandska s dalšími zaměstnanci pro nový tiskařský stroj.\nNaše třída přišla na řadu a po vystoupení jsme šli odevzdat kytky maminkám a zatančit si s nimi. Jelikož já tančit neumím, tak jsem dal kytku a šel jsem s kamarády rovnou k baru. Spíše než jsme pili tak jsme kecali, když v tom se to nějak rozuteklo a já tam zůstal sám. Přišel ke mě kamarád ze třídy a začal mi nabízet, že mě pozve na panáka. Nevím o co mu šlo, protože jsme nebyli zrovna dobrý kamarádi považoval sem ho za exota protože pořád kouřil nebo hulil trávu.\nŘekl jsem si je to náš maturitní ples tak třeba se chce usmířit proč ne. Nabídl mi vždycky panáka a někam odešel pak zase přišel a nabídl mi dalšího nevěděl jsem co to znamená. Když mi nabídl asi šestého panáka, a zase někam šel tak jsem se tentokrát koukal kam šel a co jsem neviděl ten hajzl chodil za mojí mámou a furt jí tam oblejzal. Nevěřil jsem vlastním očím ten parchant tady do mě lije panáky aby mohl chodit za mojí mámou? Šel jsem na pódium a uviděl jsem jak jí zrovna vyzval k tanci. Ona šla a tančila s ním když jsem se podíval pořádně tak jeho ruce zamířili na zadek mojí mámy a mačkal jí ho jeho rukama.\nKdyž jsem to viděl udělali se mi z něj ještě větší zle než mi bylo, takže jsem se šel posadit ven na lavičku za stromy. Po pěti minutách co jsem tam seděl jsem uviděl kámoše jak táhne mámu z plesu drží jí za zadek a tlačí na ní aby šla. Mě bylo tak špatně, že jsem nemohl nic dělat v tom přišli kámoši a postarali se o mě. Dali mě do auta kolem jedné hodiny po půlnoci abych se trochu prospal.\nVstal jsem asi kolem sedmé hodiny ráno už mi bylo docela lépe a vydal jsem se na cestu domů. Když jsem přišel domů tak jsem nevěřil vlastním očím viděl jsem v předsíni mámy a kámoše boty. Začal jsem myslet na to nejhorší proč je kámoš u nás doma v tuhle hodinu vytáhl jsem mobil a začal točit protože jsem tomu nemohl uvěřit. Zde je záznam toho co jsem natočil po příchodu domů. Nemohl jsem tomu uvěřit co jsem se vrátil zpátky do pokoje nechtěl jsem věřit, že je to pravda říkal jsem si ten hajzl! Šel jsem opět k ložnici a koukl se klíčovou dírkou a opravdu jsem tam viděl kámoše jak leží nahý na tátovým místě postele a máme je na něm, on mou mámu držel za prsa a tvrdě do ní přirážel. Z toho se mi udělalo ještě vic zle, že jsem raději odešel na dvě hodiny pryč, když jsem se vrátil máma mě uvítala a dělala jakože se vůbec nic nestalo.\nDo dnešní doby jsem o tom nikomu neřekl máma stále neví že to vím ani ten hajzl kámoš kterého, když potkám tak se musím držet abych ho nezabil a už vůbec o ničem neví táta. Vůbec nevím jak to řešit, takže využiji trochu vás můj e-mai (erosion@seznam.cz) jsem dal jako podpis jestli by jste měli nějaké nápady jak to mám řešit nebo mi dokonce pomoci tak budu jedině rád.\nJe to opravdu hrozný pocit vědět že váš kámoš, takový exot sbalil vaší mámu na plese a pak to skončilo takhle.\nNext story Oslava s neznámym profesorom\nPrevious story V sex-shopu za pultem


Nature in Aquarelle - kalendáø, reklamní pøedmìty s firemním potiskem, nápady na dárky\nNature in Aquarelle - kalendáø\nNature in Aquarelle - kalendáø, nápady na firemní dárky na Vánoce, reklamní pøedmìty\nNature in Aquarelle - kalendáø, dobré nápady na firemní dárky a reklamní pøedmìty na Vánoce\nZakoupíte-li si kalendáø pro firmy, získáte hodnotný reklamní firemní propagaèní pøedmìt. Nástìnné a stolní kalendáøe i diáøe, které se hodí pro reklamní firemní potisk jako dárkové pøemìty. Máme dobré nápady na firemní vánoèní dárky. Kalendáøe, které mají firemní potisk, patøí mezi vyhledávané reklamní pøedmìty. Èasto je dodává reklamní agentura. Kalendáø je také dobrý nápad na vánoèní dárek. Mezi oblíbené propagaèní pøedmìty patøí dárkové balíèky, které mohou tvoøit nástìnné kalendáøe a jejich reklamní potisk. Je to pak originální reklamní pøedmìt, který také dobøe poslouží jako firemní vánoèní dárek. Nature in Aquarelle - kalendáø, dobrý tip. Stolní kalendáøe a nástìnné kalendáøe patøí mezi èasté reklamní dárky. Kalendáøe pro pøíští rok mohou dobøe posloužit jako zajímavé reklamní pøedmìty. Mezi oblíbené vánoèní dárky a dárkové a reklamní pøedmìty patøí také velké stolní kalendáøe. Pro firmu se hodí firemní logo na potisk pøedmìtù. Reklamní agentury mají nápady na vánoèní dárky a vytváøejí firemní dárky - stolní kalendáøe - nástìnné kalendáøe aby pomáhaly udržovat firemní identitu. Nástìnné kalendáøe a diáøe, to jsou vhodné reklamní dárkové pøedmìty. Kalendáø a jeho firemní potisk, to je dobrý propagaèní pøedmìt. Stolní kalendáø pro pøíští rok jistì ocení Váš obchodní partner jako dobré reklamní zboží. Firemní kalendáøe jsou vhodné jako vánoèní dárky pro klienty i jako dárky pro obchodní partnery. Na firemní kalendáøe patøí potisk kalendáøù. Potisk kalendáøù Vám dobøe provede Tereza Tempo Line - reklamní agentura Praha. Výroba kalendáøù a potisk kalendáøù zaberou nìjakou dobu, proto dodejte vèas logo pro firmu, aby vznikly hodnotné obrazové firemní kalendáøe, nebo i tøímìsíèní kalendáøe. Kalendáøe a diáøe, stejnì jako firemní kalendáøe, patøí mezi stále oblíbenìjší firemní dárky. K vyhledávaným firemním pøedmìtùm samozøejmì patøí firemní kalendáø a firemní diáøe.\nNature in Aquarelle - kalendáø, urèitì správná volba. Reklamní kalendáøe dobøe poslouží jako firemní dárky k Vánocùm, obzvláštì jsou-li vlastní a firemní. Vloni to byly kalendáøe pro letošek, letos je již na letošní kalendáø pozdì, objednejte si radìji kalendáø pro pøíští rok. Kalendáø s potiskem, to je dobrá volba jako firemní kalendáø! Nebo vlastní firemní kalendáø - pravý firemní kalendáø! Na vlastní firemní kalendáøe totiž nemusíte platit navíc potisk kalendáøù. Poøiïte si originální firemní dárky - to je ta správná podpora marketingu. Náš firemní e-shop je šikovný pro Váš nákup stolních i nástìnných kalendáøù a diáøù. Kalendáøe a diáøe pro firmu je dobré koupit vèas, tøeba právì v našem e-shopu.


6. říjen 2009 | 12.38 |\nZde shlédněte romskou komunitu a jejich dennodenní život.Osobně jsem pro společnou dohodu a soužití v této zemi.Jakýkoliv rasismus odsuzuji.\nVytvořením stejných podmínek a začlenit tyto spoluobčany do normálního života je povinností každé demokratické vlády.\nSociální dávky omezit a poskytnout jim práci ve formě brigád a úklidu měst.Soc.dávky by měli být odpracovány ve formě brigád pro město a daný region kde je právě uchazeč zaregistrován.Zapojit do této problematiky veškerá romská sdružení.Některým podle jejich rekvalifikaci umožnit práci doporučenou přímo úřadem práce.Diskriminace v této zemi panuje nejenom na romskou komunitu.Diskriminací může být zasažen člověk,který zrovna nezaujal na pohovoru o práci jen svojí vizáží .Totiž dnešní úspěch firem je tvořen lidmi ,kteří nic neumí ale dobře vypadají.Taková je dnešní realita .Dennodenně se setkáváme s případy ,které mé tvrzení dokazuje.Autor merit.\nNeječ na mě okamžitě, milý čtenáři, že blbnu, protože vidíš, že právě v současnosti tato populace roste jak z vody. Já totiž nemyslím Romy, ale staré "obyčejné" Cikány. Takové, co jsem je znával dříve. Vyrůstat na pražské periferii a nesetkávat se osobně s Cikány bylo prakticky nemožné. Zvláště, chodíte-li do bijáku Dukla v Libni, co o něm psal pan Hrabal v Automatu Svět, kde bylo kolem přímo semeniště undergroundu, Cikánů a esenbáků. Esenbáci měli a policajti mají dodnes na dřívější třídě Rudé armády v Libni svoje místní hlavní sídlo. Libeňské Cikány nemohu lépe popsat, než je popsal pan Hrabal, ovšem poetika literatury sem, poetika literatury tam, nebyli to žádní nahnědlí andílci, tihle libeňští Cikáni. Avšak dalo se s nimi běžně vyjít a žít. Však se také dříve říkalo: "Žižkovu a Libni - zdaleka s vyhni." Abych nebyl za rasistu, to bylo v době, kdy na Žižkově Cikána člověk skoro ani nepotkal. Jen pravý český proletariát, uhlíře, dělníky z vysočanských fabrik, kapsáře a podobně. Ale rozhodně jsme se Cikánů jako děti nebáli, což se o dnešním vztahu Romů a bílých dětí rozhodně říci nedá. Naši cikánští spolubojovníci na vojně byli sice hlavně ve strážních rotách, a pokud se tmavší rodáci od Košic a vůbec z východního Slovenska naučili aspoň jednou týdně sprchovat (většina viděla sprchu prvně v životě), mýt si nohy, čistit zuby a holit se tupými žiletkami Diu Jevíčko, nebylo větších problémů. Jen byl malér jim vysvětlit funkci "semaforu". Volačo také v Košiciach ani Levoči či Medzilaborciach němali. Práce ve Vysočanech v dospělém věku mne opět postrčila do kontaktu s cikánskými spolupracovníky. Topiči temnější pleti, světlejší pleti a potetovaní - tedy pokérovaní z lapáku - a různí vyhození inteligenti posedávali spolu družně v kotelnách, výkopech a tak podobně a také v hospodách, které otevíraly ráno ve čtyři hodiny a kde bylo plno až přes půlnoc. Však také vysočanskou Slavii navštívil Václav Havel i v době, kdy byl prezident. Manželky těchto Cikánů pracovaly často jako uklízečky a nebo pomocné síly a už někdy v sedmdesátých letech byly běžně vidět cikánské děti, chodící bez problémů do škol, čisté a uklizené cikánské byty a vůbec. Jistě, byly i příšerné špeluňky přeplněné ječícími obyvateli a byty plné plísně s hromadou "drobných" zvířátek. Pamatuji, jak ke mně přišel s nějakým problémem vyjednávat za celou rodinu starý šedivý Cikán v obleku. Slušně a věcně jsme spolu jednali, ale já se nemohl na rozhovor soustředit, protože mu po světle šedivé kravatě lezla nahoru a dolů mrška bleška. V té době, tak v polovině sedmdesátých let, ještě hluboko za "totáče", se začaly objevovat podivné příkazy (hlavně telefonované) a "doporučení", že když někde Cikáni vymlátí okna a udělají si z nich ohníček, tak že jako že nic, soudruzi, nějak to urovnejte, je potřeba je tak nějak, soudruhy Cikány, pochopit. Což třeba prosečtí rychle pochopili a pálení dřevěných podlah se stalo běžnou součástí životního stylu přílivu jejich i nových cikánských obyvatel Vysočan a Libně. "Bílí" uhlíři kradli nekvalitní průmyslové uhlí z kotelen skoro vždycky ve spolupráci s Cikány, jejichž přátelům, bílým i tmavším, ho následně prodávali. Soudruzi esenbé dělali jako že nic. Část Cikánských spoluobčanů rychle zjistila, že lze žít i "jinak", než kopat výkopy. A hlavně bez práce. Už v osmdesátých letech vládla smíchovské křižovatce u Anděla příšerná zapáchající osoba tmavé pleti z místního bufetu. Zafačovaná nateklá noha, z které cosi prosakovalo špinavými obvazy, páchla na celý "bufáč" IV. cenové kategorie. Smrad se mísil s v puchem děsivé voňavky typu "Šeříkové květy", kterou byla noha politá. Odtud dotyčná matróna dirigovala rozvětvený kmen grázlů všeho typu, ale jednoho druhu. Esenbáci a úřady dělali, jako že se nic neděje, že je ta příšerná Cikánka a její parta zlodějů a násilníků neviditelná. Václavské náměstí v době před rokem 1989 ovládla jiná skupina, specializující se na kapesní krádeže. Před očima esenbáků vybírala v létě každý den na lavičce v horní části náměstí další tlustá matróna v květovaném oblečení peněženky a mladí kapsářští učedníci je chodili házet do košů. Jiná parta ovládala Nusle. Okolí náměstí bratří Synků. Ta byla známá tím, že chodili společně, celá rozvětvená rodina, na obědy do místního bufetu a královna rodu vždy platila tak, že vytáhla jednu bankovku ze štosu pětistovek. Cikáni, s kterými jsem pracoval, a byl tedy v denním styku, se jich začali bát. Příslušníků vlastního národa. Esenbáci s touhle skupinou tzv. nemakačenků byli jedna ruka a všichni okolo se před nimi třásli. Po převratu ty Cikány kteří chodili léta do práce, smetla doba. Místo o Cikánech se najednou začalo mluvit o Romech. Najednou bylo slovo Cikán sprostou nadávkou. Různí fanatici a nadšenci, kteří většinou v životě vedle skutečného Cikána neseděli v hospodě ani nestáli v práci, vytvořili dojem, že slovo Cikán je nadávka. A nová vrstva "Romů" se činila. Vybydlet dům začalo být úplně běžné. Tyranizovat své vlastní lidi a k tomu i "gadžy" se stalo naprosto beztrestné. Jen si vzpomeňte na Matiční ulici. Idioti "všech zemí se spojili" a zabránili v řešení problému. Nezaměstnaným Cikánům, pardon, dnes Romům, začaly být vypláceny do té doby nevídané podpory. Rodit děti začal být bezva byznys. Práce nebyla, nebo byla, ale při práci se člověk zapotí a musí se ráno vstávat. A na co, když peněz najednou bylo dost. O ty je ovšem rychle připravili "romští" lichváři, kteří si drze jezdili a jezdí pro podpory v nezaměstnanosti v mercedesech. Agresivita určité skupiny Romů si vynutila v podstatě beztrestnost. Každý se jich bál. A dodnes bojí. Začala vznikat gheta. Nejen sestěhováváním neplatičů, ale prostě i tím, že tohle etnikum žije rádo pohromadě a příliv ze Slovenska, ale jak se tvrdí i na černé papíry z dalších postkomunistických zemí, situaci vyhrotil. Nával politické korektnosti nedovolil nejen věc řešit, ale ani o ní mluvit. Což platí téměř dodnes. Pokud chtěla policie - tedy pokud vůbec chtěla - zasáhnout, či jakmile se pokusil věc řešit nějaký místní úřad, zasáhli "aktivisté". Chtít po Romech platit nájem, bylo a je podle nich rasistické. Požadovat, aby chodili do práce, to je "bílé násilí". Mnozí Romové z nejvíce problematických a sociálně zanedbaných skupin se navíc ani v mládí nenaučili ty nezákladnější běžné návyky, protože už od osmdesátých let většina Cikánů na vojnu nešla. Všichni byli "invalidé". Objevily se houfně prostitutky. Cikánské a nebo, chcete-li, romské prostitutky. Něco před čtyřiceti lety nevídané. Stará cikánská rodina by prostitutku vyvrhla. Dneska Romové pasou, za přátelského pohledu policie nejen romské prostitutky. Stovky a možná tisíce bezprávných a sociálně retardovaných žen. Ale o tom ani pan Uhl natož zelená Kateřina nechtějí nic slyšet. A běda vám, kdybyste to řekli veřejně! Mezi Romy se šíří, někde lavinovitě, drogy. Noví agresivní vůdcové komunity zjistili, že na agresivitu nepřichází žádná odpověď. Ječící Romky, které by ještě v minulé generaci ihned zpacifikovali jejich vlastní manželé, jsou dneska "hvězdami" televize. Viz TV záběry z Matiční, kde byla hvězdou všech televizí žena později odsouzená za prodávání vlastní nezletilé dcery. Nedávno proběhl TV šot z Jirkova, kde jakási příšerná ženština, neupravená, bezzubá, agresivní a hloupá ječela na senátora Čunka. Tyto věci a spektakulární akce, kdy "aktivisté" pořádají akce o "neobsluhování Romů v restauracích" anebo nastrčí poněkud ve věci ne orientovanou "Romku", aby se šla zeptat na místo prodavačky v luxusní parfumerii, když je jasné, že takováhle osoba nemůže za pult prostě vůbec nikde, to vše jen přilévá oleje do ohně. Na 15 000 oficielně přihlášených občanů romské národnosti existuje snad tři sta různých "romských" anebo o problematiku Romů se starajících organizací. Cikáni, kteří měli nakročeno na to, aby se stali plnoprávným a plnohodnotným etnikem, zmizeli. Nebo skoro zmizeli. Všude jsou vidět jen Romové, kteří celkem beztrestně mlátí nemocniční personál, vytloukají byty, a okrádají své vlastní lidi lichvářskými úvěry. Ti slušní, o těch neví nikdo nic. Ale oni existují, žijí a pomalu ztrácejí naději. Pokoušet se v takové situaci vybřednout ze dna společnosti, je téměř nerealistické. Aktivisté řvou a jezdí na konference a slušní Cikáni, kteří mají snahu dostat se nahoru a kterým se říká povinně Romové, už nedostanou práci. Ne proto, že jsou Cikáni, ale proto, že se jich každý bojí. Cesta, na kterou jsme jim pomohli i my svojí ignorancí a díky vyčůranosti a případně bezmezné naivitě všech těch aktivistů, kteří mají většinou z tohoto etnika prostě bezvadný kšeft anebo jsou naprosto společensko sociálně tupí, je cesta do pekel. Pro nás i pro ně. Doufám, že se najde někdo, kdo věc pochopí a začne skutečně jednat. Bude to mít těžké. Jakmile Čunek poněkud pitomě a možná ale záměrně vyslovil drzý výrok o politicích, co se zastávají opálených bordelářů, spustila se lavina novinářských lží, že Čunek pomluvil Romy. Nikoliv, navezl se do politiků a aktivistů a také novinářů. A to se neodpouští. Ostatně, na Čunkův výrok reagovalo kladně 92% posluchačů TV Prima, což je varující. Další průzkum zjistil, že s Čunkem souhlasí více než dvě třetiny obyvatel. Ne s tím, že by byli Cikáni-Romové "podřadní", ale s tím, že největší vina je na těch, co z toho mají kšeft a politické body. Pokud však bude smeten Čunek za něco, co neřekl, a to za přispění pravdoláskovníků a prodejných novinářů a politiků, kteří se cítí být Čunkem ohroženi, přijdou ke slovu jiní, noví politici. Ti, kteří budou problém Cikánů-Romů chtít řešit skutečně silou. A bude to s největší pravděpodobností síla, která využije stále více rozzuřené "bílé" občany, kterým nevadí ani tolik Cikáni, jako takzvaní Romové. A hlavně to, že mnozí z nich bezostyšně tyjí z jejich peněz. Nebezpečné je také to, že se v majoritní populaci rozšiřuje dojem, že se obyčejný pracovitý slušný občan stává pod-občanem, který nemá práva ani se vyjádřit o jakési privilegované a uměle vytvářené menšině. Základem všeho je nelhat. U nás a v celé Evropě žili vždy Cikáni. Romové jsou jen jedna jejich část. Na slovu Cikán, běloch, Arab, Žid není nic pejorativního.To jen my, jakmile přistoupíme na hru, že místo "černoch" budeme říkat Afroameričan anebo Afroevropan, vytváříme základ pro rasismus. Lež a přetvářka jsou vždycky a za každého režimu nebezpečné\nRE: Převzato z jiné debaty\nTak nám, Českem tolik milovaná EU vzkázala výsledky svého výzkumu "z ponorky přes kalnou vodu”, že dvě třetiny Romů jsou v Česku diskriminovány. To znamená, že jsme národ rasistů? Už jsem o tom napsal během svého pobytu v Torontu pro deník Globe and Mail: "Jsou Češi rasisté, nebo pouze nemají docela lidsky Romy rádi...” Co je to mít někoho jinak než sexuálně rád či nerad? Když nemám rád souseda, znamená to, že ho diskriminuji? I když je to gadža, tedy "bílý” jako já? Takže je třeba si položit otázku, proč nemá "bílá svině” ráda jinou "bílou svini”? Co se stane, když mi tento soused dělá binec na chodbě, baví se příliš hlučně až do ranních hodin, opíjí se a hází odpadky z oken a neposílá své děti do školy, jež se coby záškoláci pak poflakují po sídlišti, fetují, občas něco rozbijí a ukradnou? Tak ho prostě nemám rád a kdyby u mě chtěl pracovat, tak ho zkrátka nepříjmu. Rozdíl je v tom, že si nemůže stěžovat, že jsem rasista. A to, že ho nezbavuji lidských práv, snadno prokážu, když jen zmíním jeho jméno na polici, u níž tento soused podal na mě žalobu pro svoji údajnou diskriminaci. Ale co s Romy? Kdo koho diskriminuje v tomto případě? My, gadžové, co si jich v podstatě nevšímáme, pokud nás přímo fyzicky neoběžují. Svými odpadky pod okny, kde zapáchají, svou násilnickou povahou, s níž vybílí lecjakou hospodu, svým čorkařstvím, když okradou, kdo jim přijde pod ruku. Kdo tedy koho diskriminuje? Romové gadže, nebo dvě třetiny gadžů mnohé Romy? Třeba v tramvajích, kde musí být každý ve střehu, když nastoupí skupinka zfetovaných nepřizpůsobivých mladíků se zjevným úmyslem někoho okrást. Je to diskriminace ze strany gandžů, když nechtějí sedět v baru vedle Romů, kteří mluví sprostě, jsou opílí a provokují rvačky? Nebo tím naopak Romové diskriminují slušné hosty, tedy českou majoritu? A co to je, když gadžové nemohou ve vlastním bytě s řádně placeným nájmem klidně spát, protože většinou zadlužení a na podpoře Romové, co na rozdíl od gadžů nemusejí ráno do práce, jsou noc co noc přespříliš rozverní, až skoro ke stovce decibelů... Zeptal jsem se gadžovské kamarádky, jak to vidí ona s tou diskriminací. Její odpověď byla lakonická; řekla a chtěla zůstat v anonymitě, aby nemusela znovu na nemocenskou: "Nemůžu ti ani podle své svobodné vůle odpovědět, jak bych chtěla, protože už bys mi neodepsal, že jsem toliko necita, nýbrž bys mne vyvrhl ze svého kroužku přátel... Nicméně já, která jsem byla napadena občanem tmavé pleti, okradena a nakonec hospitalizována s komocí a otřesem mozku, nemluvě o psychickém zážitku na celý zbytek života, hrdě volám: Nechť jdou všichni do pr...e!” (Komoce - otřes srdce - je druhou nejčastější příčinou náhlého úmrtí. Commotio cordis odpovídá commotio cerebri a jde o funkční poruchu srdeční činnosti. Nastává po tupých přímých úderech do srdeční krajiny...) Poprvé jsem se s termínem "bílý rasismus” setkal v Jihoafrické republice, kde mě tamní bělošští osadníci zhrzeně informovali, že sotva skončil apartheid, tedy černý rasismus, nastoupla jeho bílá podoba. Tedy upřednostňování černých obyvatel na úkor těch bílých. Třeba když Mandela nařídil, aby v každém podniku pracoval poměrný počet černochů podle toho, jaký byl demografický poměr v JAR, jež má cca 40 milionů obyvatel, z toho asi pět milionů bělochů. Prostě pokud bylo ve firmě sto pracovníků, osmdesát jich muselo být barevných, i když tam byli jen do počtu, jelikož žádnou profesi pořádně neuměli. Bylo-li ve vedení podniku deset osob, ředitel a sedm dalších měli být černoši. Ať k tomu měli vzdělání nebo ne. Pak jsem se ocitl v Torontu a jedna odpověď z rozhovoru, který jsem tam vedl s jistým Romem, mi zůstane navždy v paměti jako čítankový příklad "bílého rasismu”... "Ty jsi ale běloch, gadžo, tobě tady fakt azyl nedají!” podíval se vážně. "A vůbec - kdo tě tam teď šikanuje, když jsem už v Kanadě?” snažil se nejapně žertovat. "Když se Romové vystěhují z Česka do Kanady, budou spokojeni i gadžové z Ostravy! Tak proč si lámat hlavu s nějakým bílým rasismem?” Jen v litvínovském Janovu si nepřízpůsobiví občané, co se vozí taxíky, ale pracovat nemůžou, pořád myslí, že si ty "bílé svině” ten bílý rasismus jen vymyslely, aby je mohly diskriminovat. "Mám osobní zkušenost z Duchcova, kde je něco na způsob romského ghetta. Typický obrázek - po kolena odpadků před domem, stejně tak ve sklepě i v podkroví. Kdo to uklidí? Pracovníci technických služeb za státní peníze. Přijedou, týden odpadky v šíleném smradu odklízejí za peníze daňových poplatníků, a ti, co ten odpad nadělali, jen sedí rozvaleni v oknech zdevastovaných bytů, pokuřují a pouštějí si big bít, aby jim lépe ubíhal čas k výplatě jejich invalidního důchodu,” řekl mi rodák z této oblasti, patřící k mlčící většině. Ani on nechtěl být jmenován. Proč asi? Kdo koho diskriminuje, když soudy ve Štrasburgu osočují Česko a dělají mu špatné image za to, že prý diskriminujeme některé romské školáky, když je posíláme do zvláštních škol, jelikož neumějí česky, mají špatnou školní docházku a zdržují tak své spolužáky, kteří už umějí číst i psát, jelikož se jim doma rodiče věnují. Kdo koho diskriminuje, když ročně jdou z peněz "bílých” daňových poplatníků miliony na sociální dávky, výživné a dětské přídavky či podpory v nezaměstnanosti tzv. nepřizpůsobivým občanům. Kdo koho diskriminuje, když kvůli něčí zhůvěřilosti je popálená dvouletá Natalka, nevinná dcerka problémové romské rodiny, a pro tento ojedinělý exces, alespoň co se nebývale krutého paličství týká, Romové budují samobranu a vyhrožují emigrací do Kanady. Kdo je teď více ve stresu? Romové nebo gadžové, hlavně ti kanadští, kteří za svůj stát nesou plnou odpovědnost, zatímco druhá strana je pouze v nekostruktivní vyděračské opozici? Křičí: "Pryč s nacionalistickou Dělnickou stranou!” V tomto se shodneme, ale rozcházíme se v jediném; kdo způsobil, že takové strany vůbec u nás vznikají. Nebyla náhodou napřed něčí dlouholetá nepřizpůsobivost na úkor pracující většiny a teprve poté vznikly strany odporu proti této "tradici a folklóru” minority, která však získává v EU a ve slepých očích ochránců lidských práv pocit majority. V Ostravě byl před půlrokem slavnostně vyhlášen pomocný romský program pod názvem "Ruku v ruce”. Jeho šlechetným cílem, financovaným z peněz Česka i EU, je zaměstnávat Romy, učit je pracovním návykům a pomáhat se vzděláváním romské komunitě, která žije v ostravských deseti ghettech v počtu zhruba deseti tisíc obyvatel. A co romské elity; tedy ti vzdělaní, poctivě pracující a starající se o svém děti Romové? Nejsou náhodou také oni těmi svými nepřizpůsobivými diskriminováni minimálně tím, že jim dělají ostudu? Co by asi tito výjimeční Romové říkali, kdyby měli žít vedle těch, kteří se chovají takto nepřizpůsobivě? Neměli by právě oni být první, kdo se o své soukmenovce postará, aby je kultivoval? Nejsou to právě oni, co jako první prchají do Kanady ne kvůli rasovým či jiným důvodů, ale proto, aby své děti uchránili před jejich romskými vrstevníky? Kam zmizely miliony určené pro romské poradce a programy, které měly přivést Romy na pravou "víru” soužití s gadži? Co by na to vše charita zvaná Kumar. Zvládne jeden hodný Ind sám úplně všechno? Závěrem parafráze na povědomou větu: "A také doufám, že česká romská společnost už konečně pochopí, že i my gadžové alias "bílé svině” máme právo na svou bezpečnost a existenci v této naší společné vlasti. Stejně jako oni. Nic víc nechceme...” Přemýšlejte!\nTak tohle téma jsem zažil přemílat tak často, jak jen si jen český občan dokážete představit. V čem je problém? No že se to stále dá kdykoliv uchopit, jako nyní moderně ekologie. Podle zdravého selského rozumu je třeba to uchopit za jediný možný začátek (nikoliv konec). Začněme u pojmenování. Když jsem byl mladý, tak vždy přes naši ves kočovali a později i zde bydleli cikáni. Nikdy jsem od rodičů ani tehdejších politiků neslyšel, že by se řešila romská, ale vždy cikánská otázka. Ale co i státy se přejmenovávají, tak proč ne tato jiná skupina obyvatel. Proč jiná? Protože kdyby nebyla stejná jako majoritní skupina, tak by se nic nemuselo řešit. Nyní se zase politicky rozhoduje, jak správně postupovat. Chlapi ( politici jsou převážně muži) kde jste byli a žili poslední desítky let. Jste snad všichni tak mladí a nepamatujete si a nebo již tak staří a nepamatujete si taky. Za mých mladých let jezdívali cikáni s vozy a koňmi. Nebudu psát o tom poprasku mezi stálým obyvatelstvem, když tato událost nastala. Zaměřím se na to jak se politicky začalo řešit. 1. Vzaly se peníze ze státního rozpočtu ( majoritě občanů) a bylo třeba cikány tzv. usadit. Poskytly se kočujícím rodinám rozprostřeně budovy. Pokud budov nebylo dost, tak se často použily železniční vagony a ty se stavebně nastavovali. Prostě něco jako dnes buňky, ale kde že těm měla být teprve sláva. Zkoušela se vlastně dost často ghéta těchto občanů. Ale výsledek špatný..... 2. Vzaly se peníze ze státního rozpočtu (majoritě občanů) poskytovalo se až do 70 let co bylo vše třeba pro opravy již dalších domů kde byli cikáni usazeni trvale. Fungovalo to tak, že já když jsem chtěl předělat dům, tak jsem šel na MNV pro stavební povolení.a zbytek si zaplatil. Kdežto cikáni k tomu dostali od státu většinou i všechen materiál často i sdopravou. Ale nezávidím, vždyť to pravda neměli lehké. Ale nějak to nedopadlo. Hlavně s těmi domy... 3. A tak se vzaly peníze ze státního rozpočtu ( majoritě občanů) a dostávali stejně slušné byty jako majorita. Nebo celá sídliště ( Chánov) a jaké to byly byty .Ale výsledek nějak zase špatný..... 4. A tak se vzaly se peníze ze státního rozpočtu ( majoritě občanů) a dostávali stejně slušné byty jako majorita ovšem s tím, že budou roztroušeny po panelácích aby na tom byli skutečně tak stejně. Ovšem výsledek většinou zase špatný..... 5. Vzaly se peníze ze státního rozpočtu ( majoritě občanů) a podporovalo se vzdělání jejich dětí. Proč ne nějak z toho generačně musí vybřednout. Díky skutečně povinné školní docházke a poukazování nejen na ztrátu státních výhod, ale hlavně na získání dalších, jako byla podpora při stravování ve škole a nárazově i oblékání a různé další školní pomůcky apod. Skutečně tak většina dětí v těchto letech chodila do školy a předpokládalo se že tak budou činit i jejich děti. Dospělí také chodily na povinný pracovní proces. Někteří to brali odpovědně a dost jich to bralo, tak trochu jako sport. Ale ouvej. Přišla revoluce s ní svoboda a zase se vlastně toho mnoho nemuselo... Nevím, zdali jsem v titulku článku neurazil pravé Cikány, kteří nebrečí nad svojí nepodstatnou vizuální odlišností od majoritní populace a nezneužívají ji k pozitivní diskriminaci, ale nerad bych se dočkal stažení článku z blogu kvůli závadnému nadpisu. Znám totiž i pár příslušníků tohoto etnika, kteří považují slovo Róm za degradaci jejich identity a pouhé obecné zaklínadlo pro snadné zisky několika vysoce postavených úředníků či příjemců grantů a dotací, kteří za peníze daňových poplatníků vedou "svatou multikulturní válku” proti všem, kteří se opováží jim v tomto boji předkládat racionální argumenty. Z cizích krajů na území naší vlasti přichází stále více jedinců odlišné barvy pleti, náboženského vyznání či jen prostě mluvících jiným jazykem. Někteří se zde usídlují jakoby od nepaměti, někteří se s námi začali masivněji sžívat až po sametovém divadelním představení. Většinu ani neregistrujeme, prozatím, neboť je jich opravdu tak málo, že o sobě v podstatě nedávají vědět a zlom možná příjde až se stavbou první mešity. Jsou zde však dvě skupiny, které vyvolávají prudké vášně a plamenné diskuse. Vietnamci a Cikáni, potažmo tedy v normovaném EU newspeaku – Romové. Pravlastní obou minorit je Asie, obojí pochází z nesrovnatelně skromnějších poměrů, obojí mají malinko jinak vyvážené pigmentové buňky než klasický středoevropan, obojí přišli do české kotliny za lepším životem. Zde však veškerá podobnost končí. Zatímco Vietnamci, poučení nešťastnou válkou a následným Ho Či Minovým sociálkomunismem, začali okamžitě tvrdě pracovat na vybudování nové existence, cikánská komunita stále jakoby nechtěla zaregistrovat, že již neexistuje ČSSR se svým bolševickým řešením nepopulárních otázek. Komunisté totiž sebrali Cikánům jejich přirozenost. Jen kvůli obrazu rozjuchané a rádobyšťastné socialistické společnosti, kde všichni bez vyjímky radostně každý den pracují na budování rudých zítřků, jim zabránili ve staletí produkovaném způsobu života. Místo kočovných vozů na periférii osad a sem tam ukradených slepic, vznikaly zárodky současných polovybydlených ghett a pozitivně diskriminačních problémů. Vůbec netvrdím, že řešením cikánské otázky by mělo býti rozdání maringotek a tažných koní současné populaci tohoto etnika. Jednak je již jiná doba, ale spíše by byl problém asi i v tom, že několik desetiletí trvalá multikulti začleňovací masáž by vyvolala u obdarovaných dojem, že koně mají sníst a opéci si je na ohni z rozštípaných obytných povozů. Pánové Kocáb, Uhl, Urban a podobní by pak jen stále hledali další zdroje financí na nové a nové kočovné vybavení. Tudy cesta evidentně nevede. Jak tedy ven ze začarovaného kruhu? Velmi jednoduše. Přestat platit různé skupiny podnikavců, kteří neustále přilévají olej do ohně rasové diskriminace, neboť tato se stala zdrojem jejich obživy. Přestat vyplácet sociální dávky zdravým lidem celoživotně nezaměstnaným, přestat zdarma rozdělovat byty profesionálním vybydlovačům, přestat uklízet na náklady daňových poplatníků nepořádek způsobený asociálními tlupami opilých povalečů, přestat s promíjením nerespektování zákonů, povinností a zásad slušného soužití jen kvůli jakési abstraktní odlišné barvě kůže či sociální vyřazenosti. Vietnamci se dokázali integrovat do majoritní společnosti takovým způsobem, že dnes drtivá většina Čechů před jejich způsobem života uznale pokyvuje hlavou. Jejich děti patří k nejlepším studentům, vysmívané plátěné stánky na tržnicích pomalu nahrazuje "noblesnější” způsob obživy. Že je to někdy také velkovýroba nekolkovaných cigaret či velkopěstírna konopí je sice malou kaňkou na kráse tohoto příběhu, ale ruku na srdce – celkové vyznění jejich přínosu pro naši společnost je v kontextu jejich počátečních možností takřka obdivuhodné. Proč tedy Vietnamci mohou a Cikáni nikoliv? Proč Vietnamci nepotřebují tisíce různých spolků na svoji ochranu a začleňování do společnosti, proč jich není 95% na sociálních dávkách a nepořádají se průvody DS před jejich domovy s okolím plným odpadků a nepořádku? Proč nejsou plné noviny a televizní zprávy žluté diskriminace? Problém se totiž nejmenuje rasová odlišnost. Je to odlišnost přístupu k životu. Cikáni by měli přestat spoléhat na svoje rádobyochránce a více naslouchat třeba Radku Bangovi z Gipsy.cz. V jednom z pořadů Jana Krause, kde byla spoluhostem redaktorka ČT Nora Fridrichová to vyjádřil v narážce na její promluvu o rasové diskriminaci, kterou prý on nebere dostatečně vážně a ještě ji snad prý rozdmýchává svými projevy o nutnosti pracovat, naprosto přesně: "Vy máte problém, já nemám problém!” Ano, tak. Kdo chce, problém nemá a může býti třeba černý, modrý nebo zelený. Kdo umí celý život jen stát s otevřenou hubou připravenou na létající holuby, bude míti problémy vždy a všude. Hlavně se svojí závistí a neschopností. A může být třeba rudý, oranžový nebo hnědý.Zdroj Čt24 komentáře\nZa odcházejícími Rusy štěkal jako pes za pošťákem....\nZa odcházejícími Rusy štěkal jako pes za pošťákem. A že odcházeli sami na intervence evropských států. Tak že říci že odcházeli díky jeho přičinění je opravdu ale opravdu trapné ale velice působivé a udělalo mu to dobrou reklamu. Domnívám se že by stačilo kdyby se všichni rádoby romští zastánci postarali o dodržování práva všemi lidmi v ČR. A to z důvodů že ani já nechci platit pokuty nájem a chci se jen bavit na účet někoho druhého. Tuto skupinu obyvatel hodnotím jako parazitismus na ostatní společnosti. A mrhání penězi daňových poplatníků. Měli by se všichni politici probrat a napříč politickým spektrem si vzájemně nafackovat. Michael Kocáb není ani dobrý zpěvák a politik je to taky na pendrek. Celá vláda by zasloužila DEFENESTRACI, pranýř a Řebíček, Langr, Topolánek a jiní 25let v uranových dolech za vlasti zradu a Lobink nebo radši zlodějnu a tunelování. Je mě z vlády špatně a to dost hodně.Zdroj Čt24 komentáře\nKocáb a romská společnost ?Jde to dohromady ?Kocáb pro lidská práva ?\nZ jakého důvodu si pan Kocáb vzal na svá bedra tuto problematiku ? Jako jsou lidská práva ?Téma menšin a Romů není Kocábovi vzdáleno. Již v lednu 1999 sám tvrdil, že pokud se někdy vrátí do politiky, tak že by se tam chtěl vrátit s tématem menšin a Romů. To se Kocábovi povedlo až letos v lednu. Za mluvčí si vybral mulatku Lejlu Abbásovou a vyrazil do boje za menšiny. To je téma, které u většiny české populace není příliš atraktivní. Záhy narazil, a to nejen v žebříčcích popularity. "Já když jsem nastupoval, tak jsem byl první měsíc sedmý, dokonce Topolánek byl čtrnáctý. Pak přišla kauza Chomutov a už jsem byl na posledním místě," komentuje své působení Kocáb....\nZdroj Čt24 komentáře


Babiš nepřizná svou chybu. Nikdy! A pykat za to můžeme všichni – Forum24\nBabiš nepřizná svou chybu. Nikdy! A pykat za to můžeme všichni\nPamatujete si, jak premiér po první vlně epidemie tvrdil, že žádná plošná opatření (včetně povinných roušek) už jeho vláda nenařídí? Byla to jen jedna z jeho dalších lží.\nAndrej Babiš není jen předseda vlády, ale předsedá i Radě vlády pro zdravotní rizika a v červenci se hrdinně postavil do čela „chytré karantény“, kterou označil za hlavní nástroj zvládnutí epidemie. Dávalo to smysl, víme, že je nutné rychle a dostatečně testovat, prokázané nakažené izolovat a jejich kontakty vytrasovat, aby i oni mohli být testováni, anebo v karanténě pár dní vyčkat, zda se nemoc projeví i u nich.\nChytrá karanténa měla usnadnit a zefektivnit tento proces elektronizací některých úkonů a udržet šíření viru pod kontrolou tak, aby nebylo nutné omezovat životy lidí. Na jaře ji vymysleli a na zlatém podnose vládě předali lidé z týmu kolem několika aktivních podnikatelů, ajťáků.\nTvůrci už tehdy říkali, že systém potřebuje napojení všech krajských hygienických stanic a posílení těchto stanic o 2000 lidí, kteří budou obvolávat a trasovat kontakty nakažených. V kombinaci s aplikací pro chytré mobilní telefony eRouškou a v kombinaci s masivnějším testováním se měla tato část práce na zvládnutí epidemie brzy osvědčit.\nZa všechno můžou ti druzí\nJenomže hned na začátku léta jsme se střetli s realitou. „Chytrá karanténa nefunguje,“ zaznělo od premiéra. Andrej Babiš se opět pasoval do role spasitele, který vše napraví. Výsledek jeho snahy asi nepřekvapí vůbec nikoho. Opět selhal a vinu hledal u druhých.\nTři krajské hygienické stanice začaly centrální software Daktela, který je nástrojem pro navolávání kontaktů s přímým propojením do registru ISIN, až po pokynu hlavní hygieničky. Alespoň to mi sdělilo Ministerstvo zdravotnictví bez toho, aniž by mi prozradilo, kdy se tyto hygienické stanice připojily. Podle informací Hlídače státu to bylo až v září a šlo o hygienické stanice z Libereckého, Královéhradeckého a Plzeňského kraje.\nNetřeba vinit samotné hygienické stanice. Vláda slíbila, že přibude dva tisíce „trasovačů“ k těm, co pomáhali kontakty nacházet v létě. Vinou žalostné personální politiky však pracovalo na trasování do 30. září pouze 1100 zaměstnanců hygienických stanic a 298 osob z Armády ČR a dalších složek. A to se ještě krátce před svým koncem chvástal ministr Vojtěch, jak kapacity hygienických stanic rozšiřuje.\nAndrej Babiš však sliboval, že vše půjde jako po másle i v oblasti testování. V dubnu hlásal ve sněmovně, že zvládneme pravidelně testovat 20 tisíc lidí denně a toto číslo ještě navýšíme na 30 tisíc. Takový den s 30 tisíci testy nebyl doposud ani jeden a jen to krásně ukazuje rozdíl mezi tím, co premiér slibuje, a skutečností.\nŠéf Chytré karantény se tedy neosvědčil. Ze soukromého sektoru by měl být zvyklý na to, že se za svá manažerská selhání musí umět postavit. Dnes navíc nejde o novou linku na toastový chleba nebo o dotaci na Čapí hnízdo, dnes jde o zdraví nás všech. Omluva od premiéra doposud nezazněla, ba naopak jako muž nevalného charakteru hází chyby na druhé, třeba na tzv. „rouškobijce“. Ti podle něj nedodržují pravidla a hrozí jim úplným „lockdownem“.\nCo měla v oblasti Chytré karantény vláda udělat už v létě? Posílit počty lidí, kteří trasují a vysoutěžit call centrum, aby pracovalo už od srpna. Měli jsme přijmout i změnu, která by krajské hygienické stanice pro řešení epidemie koronaviru centralizovala. Měla se mnohem víc propagovat aplikace eRouška. Proč na ni už dva měsíce neběží reklamy v televizích?\nNa jaře si vláda koupila za rekordní schodek rozpočtu čas, který promrhala. Z první vlny se nepoučila a na druhou vlnu Česko nepřipravila. Chytrá karanténa nebyla připravena včas. Zdá se, že za to v téhle zemi může každý s výjimkou jediného muže, Andreje Babiše.


Novinář předložil indicie, že za odstřelením Nečase mohou být Američané - PARLAMENTNILISTY.CZ - chelemendik.sk\nNovinář předložil indicie, že za odstřelením Nečase mohou být Američané - PARLAMENTNILISTY.CZ\n„Jen ti naivní konzumenti novinových zpráv mohou mít po čtvrtečních a pátečních událostech pocit, že se v politice cosi hnulo, že konečně přichází ono toužebně vyhlížené očištění a spravedlivé potrestání korupčníků. To, čeho jsme v přímém přenosu svědky, vykazuje totiž všechny rysy předem pečlivě připravené operace. Ovšem operace nejen úzce policejní, jako spíše zpravodajsko-justičně-mediální. Místo falešného uspokojení, že se věci mění k lepšímu, bychom se měli spíše děsit: to, co nás čeká, není nic pěkného,“ píše Adam Bartoš z Prvníchzpráv.cz.\nBartoš zmiňuje mimo jiné jména advokáta Václava Lásky, generála Karla Randáka či miliardáře Karla Janečka. Podle Bartoše vykazuje policejní akce znaky pokusu o státní převrat: „Jsou totiž paralyzovány konkrétní mocenské složky: vláda je ochromena, Sněmovna zmatená, vojenské zpravodajství bez hlavy, zatýkání jsou vysocí státní úředníci, politická scéna je absolutně neinformovaná, vše záleží na libovůli mediálně-justiční klaky. Sledujeme vrcholné představení (spiknutí) konkrétních státních zastupitelů s vlivy, které podle všeho přesahují hranice této země?“\nPřesně to podle něho naznačila ve své reakci Miroslava Němcová, když řekla: „Samozřejmě se musím velmi obávat toho, jestli se demokratický systém nerozkolísal, jestli tady není skupina, která je bůh ví kým řízena, ale rozhodně ne volenými elitami, jestli za tím nejsou nějaké finanční zájmy.“\nBartoš píše, že Ivo Ištván jednoznačně patří do skupiny státních zástupců udržujících velmi přátelské vztahy s americkou ambasádou (Igor Stříž, Jaroslav Fenyk, Lenka Bradáčová, Pavel Zeman).\n„Když byl onehdá z pozice vrchního státního zástupce sesazen (to bylo ještě za prvního funkčního období ministra Pospíšila), dostal stipendium v USA, podobně jako jeho tehdejší náměstek a dnes náměstek na vrchním státním zastupitelství, bývalý vojenský prokurátor Igor Stříž. Olomouc také kauzu řídí na příkaz Nejvyššího státního zástupce Pavla Zemana, dalšího Pospíšilova člověka. O Pospíšilových vazbách na USA (skrze Medu Mládkovou, Lenku Bradáčovou, Karla Randáka apod.) netřeba hovořit,“ uvádí Bartoš.\nPodle WikiLeaks Bradáčová...\n„Bradáčová spolupracuje úzce s americkou ambasádou, například vystupovala na protikorupčních seminářích, které pořádalo velvyslanectví USA. Podle materiálů z americké diplomacie, které unikly v případě tzv. kauzy WikiLeaks, jsme se také mohli dozvědět, že na americkou ambasádu donášela citlivé vnitropolitické informace,“ pokračuje Bartoš.\nBartoš také píše, že Bradáčovou nacházíme také mezi deseti experty, kteří měli bojovat s korupcí podle plánu tehdejšího ministra vnitra Radka Johna (VV). Tým, který měl být jakousi obdobou NERVu, ale zaměřený výhradně na problematiku korupce, měla vést Markéta Reedová (manželka Američana Reeda) a vedle šéfa Transparency International Davida Ondráčky nebo Tomáš Kramáre ze sdružení Oživení v něm zasedala Lenka Bradáčová či právník Daniel Weinhold z Americké obchodní komory.\nAmeričané udělají cokoli, aby Temelín vyhráli\n„Zapadají do toho i informace, které měl autor článku už před více než rokem z prostředí zpravodajských složek: tendr na Temelín by snad bylo nejlepší zrušit, protože pokud bude, Američané udělají cokoli, aby vyhráli. Totální destabilizace politické scény a politické odpravení řady klíčových a vysokých politiků má být podle těchto informací pákou na to, aby Česká republika nechala vyhrát Westinghouse, jinak se "budou dít věci",“ píše Bartoš.\n„Připomenout by se dal i článek z Reflexu z března 2013, podle kterého se blíží "poprava Nečase" a hledá se záminka ke svolání mimořádného kongresu, kde by byl nejspíše zvolen do čela ODS Jiří Pospíšil, který by si vzal k ruce Lenku Bradáčovou, přičemž by se dalo očekávat zatčení některého z kmotrů ODS, aby byl dojem "změny" umocněn,“ píše Adam Bartoš.\nO možné vazbě celé kauzy na Temelín dnes psal i Blesk. Policie prý předpokládala, že v Galerii Myšák, kde má lobbista Roman Janoušek kancelář, nalezne „listiny a dokumenty“ týkající se připravované dostavby elektrárny Temelín a jednání, která měl v této věci prý absolvovat Janoušek s ruským podnikatelem v energiích Vladimírem Ermakovem, či s podnikateli Tamarou Kotvalovou a Romanem Hajabáčem.\n„Jaké byly obsahy těchto schůzek však Úřad pro odhalování organizovaného zločinu prozradit nechce. Vrchní státní zástupce v Olomouci Ivo Ištván, který má celý případ na starosti, včera nezvedal telefon,“ píše Blesk.\nErmakov je mimo jiné předsedou Rusko-české smíšené obchodní komory, v níž je i společnost Kotvalové, a která vytváří příležitosti pro české firmy na ruském trhu. Rovněž je známo, že když byla na návště Prahy šéfka americké diplomacie Hillary Clintonová, lobbovala za Temelín pro Američany.


Dějiny Litvy | CK Mundo\nObdobí středověku - Polsko-litevské soustátí - Ruské imperium - Krátké trvání nezávislosti - Druhá světová válka - Litevská SSR - Obnova nezávislosti - Současná Litva\nObměna hranic Litvy v průběhu staletí\nPřestože je dnes Litva svojí rozlohou menší než ČR, tak v období pozdního středověku se litevský stát rozprostíral od Baltského moře až k moři Černému! Díky svým přírodním podmínkám totiž odolával nátlaku křižáckých řádů, pro jejichž těžkou jízdu byly bažiny a močály přes léto neprostupné. I proto byla Litva posledním státním celkem v Evropě, kde bylo přijato křesťanství. Její politika se soustředila na udržení hranice proti pruskému a livonskému řádovému státu a expanzi na východ. Byla to slavná etapa litevských dějin, na níž jsou Litevci patřičně hrdí, a proto můžete na jména slavných knížat jak Gediminas, Mindaugas, Vytautas, Algirdas a další narazit takřka „na každém rohu“.\nRoku 1385 byla v Krewě uzavřena smlouva, kterou se mnohem rozsáhlejší, ale méně konsolidovaný litevský stát spojil s Polskem. Vznikla tak polsko-litevská unie neboli Republika obou národů, státní útvar, který později vešel do dějin jako Rzeczpospolita a který v dané oblasti dominoval zhruba do nástupu dynastie Romanovců na ruský trůn počátkem 17. století. V době svého největšího územního rozmachu dosahoval rozlohy 990 000 km2. Smlouvou také došlo k pokřesťanštění Litevců, čímž křižáci ztratili ideologický důvod k agresi na litevské území.\nK úplnému sjednocení Litvy a Polska do jednoho státu došlo na zasedání sejmu v polském Lublinu roku 1569. V tomto novém státě pak Litva hrála roli jakéhosi mladšího bratra. S nadsázkou se to dá přirovnat k postavení Slovenska v době federace. Ve státním zřízení měla velice silnou pozici šlechta, která prostřednictvím královské rady vykonávala vládu. Král se stal prakticky pouhým předsedou této rady a nemohl činit významná rozhodnutí bez souhlasu senátu a sněmovních poslanců. Toto posilování role šlechty, zejména pak přijetím práva veta, vedlo k neschopnosti se na čemkoliv dohodnout a účinně zakročit proti vnějšímu ohrožení. Tohoto oslabení využily sousední velmoci a během tzv. trojího dělení Polska v letech 1772–1795 Rzeczpospolita zanikla.\nLitva jako součást ruského impéria\nPo trojím dělení se litevské území stalo součástí ruského impéria. V letech 1831 a 1863 na Litvě propukla protiruská povstání, která se rozšířila z Polska. Obě byla krvavě potlačena, druhé navíc mělo za následek zákaz tisku litevských knih psaných latinkou. V této pohnuté době se tak knihy začaly pašovat z východního Pruska a šíření ilegálních časopisů podnítilo litevské národní povědomí a odstartovalo národně osvobozenecké hnutí. Zákaz tisku byl zrušen až v roce 1904.\nBěhem první světové války byla Litva obsazena Německem a zůstala okupována po celou dobu války. Podle plánů německého velení se měla spolu s ostatními zeměmi tzv. Mitteleuropy stát loutkovým německým státem. Německo přišlo s několika návrhy na připojení Litvy ke svému území, například formou personální unie s německým císařstvím, resp. Pruským královstvím, ale Litevci tyto návrhy zásadně odmítali.\nKrátké trvání nezávislosti\nV roce 1918 vyhlásili Litevci znovuobnovení nezávislosti Litvy s odkazem na litevský stát před rokem 1795. Jako nejlepší prostředek k uhájení nově vzniklé nezávislosti se rada rozhodla k obnovení monarchie. Trůn byl nabídnut Wilhelmu Württemberskému, vévodovi z Urachu. Ten přijal jméno Mindaugas II. a dokonce se učil litevsky. Vlivem změny situace na frontě a také proto, že ve zbytku Evropy monarchie zanikaly a ne vznikaly, Litevci od volby ustoupili a narychlo vyhlásili republiku.\nSuverenitu si však museli Litevci těžce vybojovat v další dva roky trvající válce proti zbytkům německých okupačních vojsk, Rudé armádě a nově vytvořené polské armádě, která měla zájem na oblasti Vilniusu. Poláci oblast Vilniusu ovládli pučem v roce 1920 a následně získali de iure diplomatickým zásahem Ligy národů. Litevci se s touto ztrátou nikdy nesmířili a i nadále uváděli Vilnius jako svoje hlavní město. Částečně si tuto územní ztrátu kompenzovali podobnou akcí, kterou připojili k Litvě oblast Klaipedy tradičně patřící Německu.\nSlibně se rozvíjející demokracii po roce 1918 však přetnul státní převrat v roce 1926, kdy se do čela postavil autoritářský režim prezidenta Antanase Smetony. Ten totiž věřil tomu, že narůstajícímu nebezpečí ze strany Sovětského svazu a Německa může čelit jenom stát, který je veden pevnou rukou. Nová vláda podepsala se SSSR smlouvu o neútočení, neutralitě a vzájemné pomoci.\nDruhá světová válka a dvojí okupace\n23. srpna 1939 byla mezi Sovětským svazem a Německem podepsána smlouva o neútočení známá jako pakt Ribbentrop-Molotov, která byla později doplněna o rozdělení sfér vlivu. V roce 1940 SSSR obvinil Litvu z toho, že porušila smlouvu o neutralitě a den poté vstoupila Rudá armáda na litevské území. Po následných volbách konaných pod dozorem armády vyhlásil sněm přičlenění Litvy k Sovětskému svazu.\nKdyž v roce 1941 Hitler napadl Sovětský svaz, mnozí obyvatelé vítali německé vojáky jako osvoboditele a mnoho z nich s nacistickým režimem kolaborovalo. Kdo nespolupracoval, skončil na popravišti nebo v koncentračních táborech. V roce 1944 se s postupující frontou znovu vrátila Rudá armáda a nastala další vlna teroru a deportací.\nPo válce došlo ke znárodnění podniků a násilné kolektivizaci. Ta byla urychlena strachem z odporu, neboť v letech 1945–49 byl v podstatě každý osmý občan Litevské SSR deportován na Sibiř. To znamenalo velkou změnu ve struktuře obyvatelstva, neboť úbytek Litevců byl nahrazen příchodem ruského obyvatelstva.\nTi, kteří se s novými poměry nesmířili, se uchýlili do ilegality a mnozí zahájili ozbrojený odpor. Jednalo se o hnutí tzv. Lesních bratří, které bylo zlomeno až v roce 1953, kdy bylo jasné, že režim se hned tak nezmění. Státní zřízení Litevské socialistické republiky bylo stejné jako v ostatních socialistických zemích, které byly součástí Sovětského svazu; také zákony republiky odpovídaly zákonům SSSR.\nPůvodní podoba litevské vlajky byla v období sovětské nadvlády zakázána a nahrazená jinou se srpem a kladivem\nNová etapa národně osvoboditelského hnutí v Litvě se datuje do konce 80. let a je spojena s hnutím Sąjūdis. Ve volbách roku 1990 vyhráli přívrženci nezávislosti země. Byla přijata původní vlajka a znak a v březnu 1990 vyhlásil parlament nezávislost. Obyvatelstvo Litvy přivítalo nezávislost s radostí, ale menšina Rusů žijících v Litvě ji odmítala. Moskva prohlásila, že vyhlášení nezávislosti je neústavní a protiprávní, a proto začala podnikat nepřátelské kroky vůči Litvě. V okolí parlamentu byly postaveny barikády a očekával se zásah armády. Uznání nezávislosti ze strany Západu však nepřicházelo.\nSituace se vyhrotila po obsazení litevského televizního vysílače, kde došlo ke krvavým srážkám mezi federálními silami a Litevci. V těchto bojích o vysílač zahynulo 14 Litevců a desítky dalších byly zraněny. Až tento útok a obsazení vysílače 13. ledna 1991 přispěl k tomu, že první země uznaly nezávislost Litevské republiky. Sovětský svaz uznal nezávislost 6. září 1991 a 17. září byla Litva oficiálně přijata do Organizace spojených národů.\nPo získání nezávislosti v zemi proběhly zásadní ekonomické reformy. Jejich základem byla privatizace v průmyslu a zemědělství. Proběhla liberalizace cen, byla založena litevská státní banka a vznikla nová litevská měna – litevský litas. Vytrvalý strach z mocného souseda, Ruska, vedl ke snaze vstoupit co nejrychleji do NATO i do Evropské unie. Obojí se nakonec podařilo v roce 2004.


Jasenice a Valšovice - Hustopeče zrušeny :: SDH Hostašovice\nÚvodní stránka > Jasenice a Valšovice - Hustopeče zrušeny\nTento víkend se naším borcům nedařilo. V sobotu jsme zavítali k našim sousedům do Jasenice na Vsetínskou ligu. V počátku útoku všechno vypadalo nadějně na super čas, jen co se voda dostala za rozdělovač, nevydrželo první béčko od mašiny a prasklo. Tím pádem se naši kluci se soutěží loučili s eNkem .\nV neděli byli na plánu dvě soutěže, a to ve Valšovicích a v Hustopečích n/B. Jelikož už od soboty pršelo, tak se ve Valšovicích měly konat raději „bahenní souboje“. Ale rozhodčí uznali za vhodné, a tak zahájili předposlední soutěž VC OSH Přerov výstřelem, který odstartoval domácí borce. Ti si časem 21:75 zajistili do celkového hodnocení osm bodů za konečné deváté místo. Třetí v celkovém pořadí skončila Luboměř s časem 20:37, druzí s časem 19:57 ukončili svůj útok kluci z Rychlova a vítězem O stříbrnou putovní proudnici se stal tým z Olšovce s časem 19:51. Našim borcům se vymstilo počasí, po upadnutí rozdělovače na základně, obsadili až 19. místo s časem 30:93.\nPo přestavbě trati se na bahnité trati ukázala i děvčata. Na třetím místě se umístily holky z Býškovic s časem 21:87. Na druhém místě s časem 19:77 ukončili svůj požární útok děvčata z Milotic n/B. Jako poslední na této soutěži startovali holky z Radíkova. Ty sestříkly terče v čase 18:86 a tímto časem zvítězili.\nJak jsem se již zmiňoval ,tak po této soutěži měli naši kluci naplánovanou ještě jednu soutěž,a to v Hustopečích n/B. Ta byla, kvůli neustávajícímu dešti, ZRUŠENA.


Příběhy ze světa rybízáku. | Domácí granola s medem, ořechy a ovocem • Příběhy ze světa rybízáku.\nDomácí granola s medem, ořechy a ovocem\nZ data: 8.1.2018\nSnídaně pokaždé jinak\nDopřejte bříšku konečně něco výživného a přitom hříšně dobrého. Domácí pečená granola z ovesných vloček je parádní do jogurtu, mléka nebo jen tak na křoupání. My z ní děláme zdravý dezert s ovocem a kokosovou šlehačkou.\nSuroviny na 2 plné zavařovačky:\n– 250 g ovesných vloček s klíčky\n– 130 g směsi ořechů (kešu, mandle, pekanové, vlašské, lískové…)\n– 100 g med Černý rybíz\n– 20 g třtinověho cukru\n– 1/2 lžičky vanilkového extraktu\nTroubu předehřejte na 170 stupňů. Plechy vyložte pečicí papírem.\nRozpusťte na mírném plameni máslo spolu s černorybízovým medem, skořicí a třtinovým cukrem. Míchejte, dokud se vše nespojí v hladkou hmotu.\nOřechy překrojte na menší kusy, které se vám budou dobře jíst. Přidejte k nim vločky, sůl, vanilkový extrakt a celou směs přelijte ještě teplou medovou hmotou. Dobře vše promíchejte a vysypte na plech.\nPečte 20-25 minut. Do ještě teplé granoly můžete přidat sušené ovoce, kokos i třeba čokoládu. Granolu pak nechte zchladnout a skladujte v uzavřené dóze.\nNealko jahodový přípitek s hruškami\nNaučte se snídat: 5 óóópravdu jedlých triků\nRecept na hříšně osvěžující a zdravé domácí nanuky\nTeploty lezou nahoru a s nimi i naše touha po zmrzlině ♥ Zajít za roh\nVíte, co je vlastně to čůčo?\nInspirace: přání pro maminku aneb co napsat na etiketu na víno?\nJak dlouho vydrží otevřené víno\nPárování vína s jídlem není věda. Stačí znát pár pravidel


Výlety s mosteckými strážníky začaly - e-region.cz\nVýlety s mosteckými strážníky začaly\npublikováno: 19.7.2010, kategorie: Pro děti, autor: Ilona Kozlová\nPrázdninové toulání po Českém středohoří s mosteckou Městskou policií je v plném proudu. Minulé pondělí se uskutečnil první celodenní výlet do Třebívlic. Původně byl plánován kopec Bořeň, ale vzhledem k tropickému počasí se turistický cíl přehodnotil. Pozvánku na další výlet najdete uvnitř článku.\nNicméně, i přes ukrutné parno 15 dětí v doprovodu mosteckých strážníků vyšláplo kopec u Třebívlic zvaný Kvítel. Podle pověsti se traduje, že třebívlická baronka Ulrika von Lewetzov chodila na kopec trhat vzácné byliny.\nPři procházení obcí se děti seznámily s kuchtíkem z pořadu TV Prima „Prostřeno“, který po zjištění, že Městská policie Most dělá reklamu Třebívlicím, upekl dětem výbornou pizu. Na závěr se unavené děti osvěžily v místním koupališti.\nDalší celodenní výlet se uskuteční 19. 7. a děti budou moci navštívit vodní hrad v Budyni nad Ohří a popřípadě hrad Házmburk. Rodiče, kteří nemají zajištěný program pro své děti, využijte této nabídky a informujte se na tel. čísle 476 448 718 nebo 734 417 317.


Červenec 2009 « Archiv | Sherin blog\n30. července 2009 v 21:49 | Sherin | Různá videa\nOmlouvám se, že jsem se neozvala dřív, ale neměla jsem moc času a přiznávám se že ani moc chuť. V Paříži bylo dobře, sice občas pršelo, ale v mých Steelkách se dalo vydržet všechno :) dokonce i docela velký vedro. Momentálně nemám nějak náladu se rozepisovat a nemá ani na to myšlenky, protože zrovna píšu povídku a ještě jeden jiný trošku delších příběh, takže jsem myšlenkama někde v jiných světech. Abych se dostala k témata dnešního článku. Na dnešek jsem pro vás připravila písničku, která asi všichni znáte, ale možná se najdou i tací, kteří ji neznají. Jedná se tedy o písničku Hard Rock Hallelujah od Lordů. Takže už dost keců a jděte poslouchat.\nOpět se loučím!\n21. července 2009 v 21:04 | Sherin | Deník\nDnes mám musím s přetěžkým srdcem oznámit, že od zítřka se nebudu opět nalézat ve virtuálních sférách. Budu v Paříži. Tentokrát vás ale neopustím nadlouho, v pondělí jsem již zpátky. Doma budu už v neděli, ale to až pozdě večer, kdyžtak můžete čekat, že sem něco přidám, spíš však ne. Původně jsem na dnešek plánovala druhou část fotek z dovolené, ale to jsem vybrala mám bohužel na počítači, ne na notebooku, a ten mám bohužel zavirovaný. Nezoufejte, někdy se jich dočkáte. Takže se zatím loučím!\nStřihoruký Edward - Introduction\n20. července 2009 v 20:31 | Sherin | Různá videa\nDnes Vám přináším krásnou písničku z ještě krásnějšího filmu a to Střihoruký Edward. Nevím co více k ní dodat, myslím, že hudba mluví za vše, snad jenom, že se omlouvám za video k písničce, je to vystřižené z filmu, ale možná je to tak lepší :) Takže už dost řečí a vychutnejte si tuto krásnou skladbu.\nFotky z Korsiky\n19. července 2009 v 19:00 | Sherin | Deník\nJsem po obědě neměla moc co dělat, tak jsem si řekla, že se pustím do vybírání fotek z dovolené sem na blog. Nakonec to nebylo tak těžké, jak jsem si myslela, protože když pominu fotky, které jsou nepovedené nebo rozmazané, fotky s rodičema a bráchou nebo co jsem fotila jentak pro sebe, tak z toho zbytku už byl snažší výběr. Přesto se mi zdálo cca.50 fotek na jeden článek moc, takže to udělám tak, že to rozdělím do dvou. Dneska to budou fotky z Korsiky. A další část bude Itálie. Takže dost mých keců a tady jsou fotky.\nZápad slunce z trajektu\nJá na trajektu (ta fotka se mi líbí, protože tam nejsem skoro vidět =D)\nPrvní pohled ráno z trajektu na Korsiku\nDalší pohled na Korsiku z trajektu\nPohled na záliv od naší chatky při setmění\nPohled na záliv od naší chatky dopoledne\nPtáci ve voliéře u bazénu (nevím jaký druh ptáků to byl, možná andulky)\nTáta spravující světlo nad verandou xD\nNůž jakožto nástroj na opravu a kryt od světla\nVýlet do města Bonifacio\nBonifacio-útesy nad mořem\nBonifacio-pouliční osvětlení xD\nBonifacio-racek v odpadkách xD\nZápad slunce a červánky od nás z verandy\nKostel v Porto Vecchio\nPohled do krajiny po cestě k bazénu\nTrajekt, kterým jsme jeli na Korsiku i z Korsiky\nDoufám, že se Vám fotky líbili. Jestli ano, tak se můžete těšit na další várku z Itálie. A když, tak můžete alespoň doufat, že ty příští budou možná lepší :)\n18. července 2009 v 14:42 | Sherin | Deník\nJsem tedy zpět. Vrátila jsem se sice už ve středu pozdě večer, ale nějak nebyl čas (a přiznávám se, že se mi i trochu nechtělo) sem napsat. Ve čtvrtek jsem v poledne šla do města něco zařizovat a pak s rodiči do kina na Harryho Pottera. A včera jsem uklízela. Málem jsem u toho chcípla, protože když člověk obývá pokoj se střešními okny, tak je to peklo, když tam svítí slunce. Takže přibližně 100°C a já chtěla reorganizovat celý pokoj, málem i včetně nábytky. Prostě sebevražda. Ale přežila jsem :)\nA teď se vrátím k těm 14 dnům, co jsem tu nebyla. Ani nevím přesně co psát. Bylo to překrásné. Korsika je hodně podobná Francii, ale i trochu něco z Itálie se zde najde, protože Korsika patřila až do roku 1768 Itálii. Trochu jsme byli zaraženi polohou našeho domečku, který měl být pár schodů od moře a museli jsme chodit kilometr z prudkého kopce a zpátky samozřejmě zase do kopce. Když už jsme se ale k tomu moři doplazili, stálo to za to. Pláž, kde jsme byli, byla v zálivu, takže moře bylo teplé a klidné. Párkrát jsem tam sice také vlezla, ale spíš jsem fotila, protože krajina byla krásná. To, že jsme bydleli na kopci, mělo však jednu obrovskou výhodu. Dechberoucí výhled. Nejvíce jsem si užívala západ slunce se svým foťákem. Celkově celou dovolenou jsem strávila s foťákem v ruce. Na to je vidět i počet fotek, které jsem pořídila, přibližně něco okolo 1300 fotek. Zdá se Vám to hodně? Mně ani ne, když jsem fotila každý šutr (:D). Na Korsice jsme se podívali ještě alespoň do dvou nejbližších měst, Porto Vecchia a Bonifacia. více se nedalo za týden stihnout. V sobotu ve tři hodiny odpoledne jsme už zase jeli trajektem zpátky. Z pátka na neděli jsme přespali kousek za Pisou a v neděli tam vyrazili. Zjistila jsem, že nejenom šikmá věž je šikmá, ale i vedlejší dóm se jim nějak nepodařilo postavit rovně. Potom, již později odpoledne, jsme se vydali do asi 100 km od Pisy vzdálené Volterry. Snad ani slovy nedokáži vyjádřit, jak mě toto toskánské městečko uchvátilo. Doslova jsem se do něj zamilovala. Za ten den jsem vyfotila snad nejvíce fotek. Dokonalé úzké uličky, auta turistů musela zůstat před hradbami, takže nikde tuny projíždějících aut, což bylo při focení velké plus. Ale nejvíce na mě zapůsobila ta atmosféra. Nevím, jak ji popsat, to musí člověk tak nějak cítit. Ale cítila jsem, jak ze všech zdí doslova dýchá ta historie a zároveň i zvláštní druh pozotivní energie. Prostě nevím, jak to říct, takhle to zní divně. Ale každopádně to bylo nádherné, někdy bych se tam chtěla vrátit :) Na večer jsme dojeli do Florencie. Druhý den jsme začali u Pallazo Vecchio, před kterým stojí socha Michelangelova Davida (samozřejmě ne pravého), pokračovali k Ponto Vecchio (který teda není tak krásný, jak všude říkají) a směřovali k dómu Santa Maria del Fiore (ten zpravil špatný dojem z Ponto Vecchia). Okolo páté hodiny nás už všechny bolely nohy a byli jsme unavení, tak jsme se šli už jenom projít, navečeřet a zpátky do hotelu. Večer jsme se ještě rozhodli, že zůstaneme o den déle, takže další den jsme se šli dopoledne podívat do kostela Santa Croce a od jedné hodiny do galerie Uffizia, kdejsme byli až do pěti hodin. Fotit se tam nesmělo, ale to bylo snad jedině dobře, jak se tak znám (:D). Táta by chtěl ještě potom někam, ale po celých dnech chození jsme radši šli do hotelu a v devět hodin jsme odpočatí vyrazili se ještě podívat do noční Florencie. Toho nelituji i přesto, že mi málem upadly nohy.\nNo nic, radši bych už měla končit, protože vidím, že jsem se poněkud rozepsala, a to jsem původně plánovala jenom krátký jeden odstavec. Holt tak to dopadá, když se nekontrolovatelně rozepíšu. Ale to jsem zdaleka sem nenapsala všechny zážitky. Ono i todle stačí. Vůbec ten, kdo to dočte, má 100 bodů. Já být váma tak nevím, jestli bych měla sílu a chuť to číst :D No nic, už zase píšu něco dalšího. Ještě než ve středu opět odjedu (tentokrát už jenom na týden) sem dám nějakých pár fotek, věřte však, že nebude lehké je vybrat, protože vybrat pár fotek z 1300 není zrovna snadné. Snad to nějak zvládnu.\n1. července 2009 v 23:07 | Sherin | Deník\nTakže s těžkým srdcem Vám oznamuji, že vás v rozsahu internetového světa na 14 dní opouštím. Budete se muset tedy 14 dní obejít bez mých nezáživných keců. Ano, radujte se, máte ode mě na chvíli pokoj. Jedu si užívat válení se po plážícha odpočinku na krásnou Korsiku :) Ne, o válení na pláži mi nejde. Spíš se těším na focený překrásné krajiny, kreslení, čtení knížek a třeba i psaní vlastních příběhů, když mě políbí múza, a celkově na přemýšlení nad vším, na co jsem neměla čas v době školy. Takže Vás opouštím. Vracím se ve středu 15.7. (počítám-li dobře), vrátila bych se dříve, ale chceme projet pár italskými městečky, takže se vracím až ve středu. Tak zatím sbohem.\n1. července 2009 v 9:50 | Sherin | Různé obrázky\nTak po delší době zase přináším nějaké ty obrázky. Všechny jsou od jedné autorky z Deviantu, nedávám je sem všechny, takže zbytek si můžete prohlédnout tady: Lady Symphonia.\nTak to by pro teď stačilo asi. Doufám, že se vám obrázky líbily. Někdy zase sem dám další, slibuju.


Maria rozvazující uzly - P. Vojtěch Kodet ThD. O.Carm\n| 27. 5. 2014\nJestliže jsme ve svém životě opravdu uvěřili Bohu a do svého života jsme jej přijali, pak také musíme počítat i s tím, že náš život je a bude pro nás samotné jedním velkým tajemstvím. Tajemstvím Boha přítomného v našem životě, kdy nikdy nemůžeme rozumět všemu, co koná. A právě v těchto situacích nám může být obrovským lidským příkladem a pomocí Matka Boží. Ta, která se ve svém lidství zcela spojila s posláním Božího Syna a po celý svůj život se v různých situacích vždycky zachovala podle Boží vůle. Tím se pro nás stává nenahraditelnou pomocnicí a přímluvkyní. V pohledu na svůj život zcela upřednostnila pohled Boží, naprosto ustoupila od svých představ a záměrů se svým životem a nám nyní pomáhá stavět se k životu v duchu lásky a důvěry v Boha.\nNa prvním místě tedy vůbec nejde v našich modlitbách o to vybrat takovou novénu ke svatému, která je co nejúčinnější, ale právě o to, abychom se prostřednictvím modlitby měnili my sami, abychom se dali Bohu do služby a nechtěli si nic dělat po svém... jako Maria.\nPřednáška zazněla v květnu roku 2014 v Jihlavě.\nOmlouváme se za sníženou technickou kvalitu záznamu.\nPřednášku si můžete stáhnout zde.


Dámské legíny Nike One Luxe. Nike.com CZ\nVšechno, co máš ráda ty, se líbí i legínám Nike One Luxe. Navrhli jsme je tak, aby se daly nosit celý den – nejen při cvičení. Kombinují neprůsvitný materiál s technologií, která odvádí pot, takže se příjemně nosí.\nMěkoučký materiál je neprůsvitný a spolehlivě tě ochrání.\nPružný a pevný při každém tvém tréninku.\nDo kapes u pasu si uložíš mobil a drobnosti.\nTvarovaný, středně vysoký pas přirozeně kopíruje linie těla.\nZadní sedlo má slušivý tvar do V.\nBezešvé provedení po stranách vypadá čistě a minimalisticky.\nLepený lem drží pevně na místě.\nMateriál: svrchní část: 78 % polyester / 22 % elastan. Síťovina: 76 % polyester / 24 % elastan.\nDélka vnitřního švu: 69 cm


Šťastné létající koberce afghánských žen | Radio Prague International\nNašli jsme si asi hodinu cesty od Kábulu vesničku Fakiro, to znamená chudí, a tam byla skupina žen, které umějí už vázat koberce. To byla podmínka, my je to nemůžeme učit, protože to samy neumíme, jako ženy v Berkatu. Ty ženy neměly vůbec nic, ani střechu nad hlavou, my jsme jim nakoupily výrobní prostředky, vysvětlily jsme jim ten náš záměr (to tedy byla nejtěžší část projektu, vysvětlit jim to), no a v tuto chvíli už vážou, šijí a vyšívají. Takže to ani tak složité nebylo. Složité bylo sehnat na to peníze."


Popis: Natahovací kalhotky MoliCare Mobile se nosí a také vypadají jako běžné spodní prádlo. Stále suchý povrch pomůcky pomáhá zajišťovat 3vrstvé savé jádro, které rychle odvádí moč dovnitř pomůcky, kde ji pomocí superabsorbentu (SAP) přemění na gel, čímž je zabráněno jejímu zpětnému pronikání na povrch. Gel je rovnoměrně rozmístěn po celém savém jádře. Díky patentovanému kroucenému vláknu je povrch plenek navic antibakteriální a udržuje pH 5,5 na povrchu plenky, které je neutrální k pokožce. Tím udržuje pokožka zdravou. Speciální látka Odour Neutralizer účinně neutralizuje zápach. Velikost XS pro obvod pásu 45-70cm.