Povídka - Supertexty.cz\nMůj první, nádherný a neopakovatelný sex byl poznamenán přesně mířenou, plochou dlaní trefenou fackou od matky. Nejkrásnějších 3 – 5 vteřin mého života, přerod chlapce v muže, se v mých vzpomínkách netočí kolem krásy ženského těla. Ač se snažím jakkoliv zapomenout a vytěsnit ten moment, kdy ruka dopadla na moji tvář a hlasitě pleskla a naopak zveličit a zdůraznit tu předcházející chvíli nádherného milování, stále cítím pálení tváře, zatímco moji vrstevníci popisují ohromující slabost v nohou.\nLenku miluji dodnes. Ona si na mne také vzpomíná. Jako na vtipného spolužáka, i když tehdy jsme už spolužáci nebyli. Nevím, jak ta facka dokázala smazat její vzpomínky, když její obětí jsem byl já sám. Když ji potkám, rád bych zavedl řeč na naše první opojení láskou a milováním. Na neopakovatelný zážitek, o kterém všichni vyprávějí celý život. Rád bych probral ten okamžik, kdy se zachvěl Vesmír, a zablikaly všechny hvězdy a naše těla se ocitla v nekonečném objetí.\nJejí reakce se mi nějak nezdá. Zkouším různé cesty a způsoby, jak jí náš úžasný zážitek připomenout. Chodím oklikou přes společné a jedinečné vzpomínky, chtěl bych slyšet hluboké povzdechnutí, třpyt drobných slziček v očích, vlahý a stydlivý pohled a třeba i nepatrnou, šepotem vyslovenou poznámku: “Ach…Honzo…bylo to tak skvělé, byl jsi úžasný, neopakovatelný, jsi muž, na kterého nikdy nezapomenu…“\nPatřili jsme přece jen sami sobě. A přes těch pár vteřin, byli jsme tak mladí, krásní a zamilovaní… A tak, když Lenku, obtíženou nákupy, potkám, něžně jí z rukou odeberu potravu pro jejího manžela a jeho dva syny, dovolím se dotknout jejích dnes už drsných rukou a stále bych rád pocítil záchvěv citu a poznání. Vím, že bloudí myšlenkami v jiné dimenzi. Musí uvařit, vyprat, zkontrolovat úkoly.\nA tak jen nenápadně pronesu:\n„Vzpomínáš na ten večer u Zlaté studny?“\n„Jaký večer? Kdy to bylo?“ vytrhnu ji z praktických propočtů.\n„Přece, jak jsme spolu pili bílý Sauvignon, číšník si nás nestydatě prohlížel a jak jsme jeli ke mně domů…“ trochu přitvrzuji muziku.\n„Počkej“ roztržitě vyhrkne “ myslíš, jak jsem čekala v taxíku, než jsi došel pro peníze?“\nZrovna tohle musí vytahovat!\n„Ano“ raději nerozebírám detaily „to byla noc…“\nLenka na mne ztrápeně pohlédne – a já zase cítím pálení facky na mojí tváři. A vidím v jejích očích komentář, který sice nevysloví, ale její pohled mne podrobuje tvrdé kritice.\nA je to tady znovu. Moje matka dokázala z mého prvního milování zanechat u té dívky jedinou vzpomínku – mlasknutí facky.\nVím, že někde v té zapadlé části paměti, hluboko ve zvrásněné části mozku musí existovat rajský moment našeho vztahu. Lenka se v něm stává tou nádhernou černovlasou dívkou, která leží na mém bazarovém koberci, dívá se do mého stropu, kde z opačné strany spí (bohužel nespali) moji rodiče. A já ji hladím, šeptám ta nejkrásnější slova, jaká jsem odposlechl ve filmech a troufám si hladit její tělo, které se třese zimou. Tehdy jsem šetřil kvůli vysokým účtům za akumulační kamna. Ano, přitopil jsem, ale akumulace znamená až dva dny čekání na teplo.\nHřálo nás víno, láska a poznání našich citů. Nic krásnějšího jsem do té doby nezažil, nic nemohlo překonat ten krátký okamžik, kdy jsem přestal ovládat svůj rozum a ztratil se v proudu pocitů.\nNetušil jsem, že za dveřmi do bytu postává moje matka, krčí se v temné chodbě a čeká na svoji příležitost. Bylo mi sedmnáct, cítil jsem se dospělý a tak rozumný, že bych mohl o dospělosti napsat romány. Moje hlava létala v oblacích.\nLenku jsem chtěl obejmout a doprovodit na autobus, vlastně jsem s ní chtěl jet domů. Chtěl jsem z důvodu určité opatrnosti odvést dívku z domu dřív, než se probudí rodiče. Moje propočty ten den totálně selhaly. Oblékli jsme se, líbali se a objímali. Otevřel jsem dveře od bytu, jak nejjemněji jsem dokázal a udělal jeden krok.\nPak se mi zatmělo před očima. Ze tmy najednou vyskočila postava v županu a než jsem zareagoval, pleskla o moji tvář správně nabraná a výchovně rychlá, bezcitná facka. Musím přiznat, že lépe se trefit ani nešlo. Byl jsem snadný cíl. Dlaň dopadla na tvář a já uviděl tisíce hvězd. Úplně jiných hvězd než o pár minut předtím…\nKdyž jsem se probral, zaslechl jsem útržek rozhovoru, ze kterého vyplývalo, že nejsem zrovna vzorný syn a že dívka za nic nemůže.\nNechci, aby můj první sex skončil ponurou chodbou, kde stojím jako idiot a třu si tvář.\nByl jsem chvíli šťasten. Měl jsem milovanou dívku, stál jsem o ni a podle jejích reakcí – ani já jí nebyl lhostejný. Rád bych proto někdy slyšel její verzi, dozvěděl se víc a doufám, že i pro ni bylo vše krásné a neopakovatelné. Jenomže je tady ta facka.\nLenka o té noci už nikdy nepromluvila. A já se zeptat nedokážu. Bojím se, abych nedostal ještě jednu horší facku, která by mne bolela mnohem víc. Možná nějak vytěsnila tu noc a možná ani neví, co se tenkrát stalo. Nebo si vše pamatuje, ale nechává jen pro sebe. Já se tak nikdy nedovím, jaké ty vzpomínky jsou. I kdyby mne měly ranit, chtěl bych slyšet cokoliv.\nA tak, když jsem tehdy ráno byl tím nejšťastnějším mužem na světě, otevřel jsem dveře ještě v citovém deliriu a dostal ránu života, kterou si všichni aktéři pamatují. Ta facka až tolik nebolela, nic nevyřešila, nevyděsila mne a neodradila od dalších nocí s ženami. Na můj život neměla zásadní vliv.\nAle zůstala největším zážitkem té první noci, je v našich pamětích hluboce uschovaná a nezmizí, dokud tady na tom světě budeme.\nCo je povídka\nTento krátký útvar má ve světě literatury nezastupitelné místo. Jedná se v podstatě o krátký a zjednodušený román, který obvykle rozvíjí jednu postavu a děj s ní spojený. Vznikl z vypravěčské potřeby v 18. století. Pravděpodobně je odvozen od vyprávěné pohádky, kterou nahradil dospělým posluchačům. Povídek je celá řada a někdy se hodí i reklamním účelům, protože prvoplánově zaujmou čtenáře a přirozeně propagují danou věc či službu.\nV české i světové literatuře nejdeme velikány (O.Pavel, Hemingway, Čechov, Fitzgerald, London), kteří mimo svoje romány psali kratší útvary, pro které neměli dostatek románové látky a kde chtěli vystihnout charaktery, děje a místa krátkou formou. Mnohá povídková díla předstihují věhlas autorů a stala se součástí vzdělanosti.\nPovídka má velmi volnou formu. Může být psána v přímé řeči, vyprávěna v první nebo třetí osobě a může mít děj nebo být zjednodušená. Spisovatelé si často na povídkách zkoušeli formu psaní a výrazové prostředky. Někteří nejprve napsali místo osnovy povídku a pak ji dále rozváděli.\nPovídka, která zaujme je jednak originálním prvkem, je špatně napodobitelná a svému objednateli poslouží lépe a přirozeněji než drahá kampaň.\nMilionová ruská zima\nOdjíždím ze Sibiře. Za zády s partou hodně drsnejch maníků, co čekaj, až mě dostanou. Kdyby nechlastali, tak už jsem byl v jejich drápech. Jenže chlastali. Pili vodku a uzávěry házeli z okýnek. A já nejsem dnešní. Na křižovatce uprostřed sibiřské dálavy se zastaví jen sebevrah, mafián nebo milicionář. Což je policajt, kterej pracuje pro mafii. Všichni policajti v Chanty-Mansijském okruhu i mimo něj pracují pro mafii. A tihle byli všechno dohromady.\nKdyž zaplatíš policajtovi, zaplatíš mafii.\nJednou mne vzal šéf dopravky na výběr daní. Objeli jsme všechny posty milice takzvané GAI a vybrali prachy. Pěkně z ruky do ruky. Místo šéfa bylo drahý, stálo pár milionů. Tak se ti strážci zákona museli snažit. Měli denní taxu, kterou museli odevzdat. Ať ji vybrali nebo ne. Šéf to měl s mafií stejný.\nProto si vždycky někoho najdou, kdo musí zaplatit. Nejraděj vyinkasujou cizince. Ten má prachy. Nebo si je nějak musí zařídit. Muset – tedy dolžen – je hodně častý výraz v dobách počátku ruského kapitalizmu…\nZa zády mám popraskané sklo žigulíku a před sebou cestu z pekla ven. Projel jsem. Nebo ne? Nikdy nevíš, kdo čeká v lese. Jo, na Sibiři jsou lesy. A cesty do nich okupujou další výběrčí vzjatek. Vlastně se tomu říká výpalné. Jako vypal odsud hajzle. Ale bez peněz. Na mne čeká ještě něco horšího.\nZa mnou se přece jen rozsvítil modrý maják. Bliká mi do očí a nevěští nic dobrého. A teď na to Juro šlápni. Jinak…\nPřiletěl jsem zrezivělým tůčkem na Sibiř. Jiná letadla nelétala. Tohle se vzneslo, i když tak-tak. A přistálo. A doba se formovala, oligarchové vraždili a nebylo jasné, kde ta krvavá stopa skončí. Do Neftejugansku, města uprostřed dvou sibiřských řek, jsem dorazil náhodou. Vzal mne taxikář, co vůbec taxikářem nebyl a posadil na letadlo. Řekl bych, že byl agentem policie. Ale to bych hodně přeháněl. V Rusku tehdy mnoho věcí navenek vypadalo jinak. Třeba ropný gigant neměl benzin do aut. V obchodech byly jen bulharské konzervy. Jen na silnicích furt jezdily a jezdí žigulíky.\nAle od začátku. Ruští veksláci si nedostatkem kupovali lidi. A hlavně podniky. A lidi neměli co jíst. Všechno bylo levný, ale nedalo se to sehnat. Lidská bytost měla hodně nízký rating.\nJá jsem tedy vylezl z letadla, prošel zamrzlou, sotva odhrabanou pěšinou do letištní budovy. Držel jsem hubu, abych se neprozradil. Valutový cizozemec by neměl u místních šanci. Skončil by bez peněz a bez iluzí. Nemluvnost jsem ale nemusel hrát. Ta byla opravdová.\nMilicionář na mně zíral jako na zjevení. Ty otkuda? Z Čechii. Což na něj udělalo obrovský dojem. Eto ta strana, kde Tatry proizvodjat? Da. Neveril. Zavolal načalnika a řešili, co se mnou. Já je tedy nechtěl obtěžovat, ale nějak se jim nedalo vyhnout. Později jsem pochopil. Černá ovce…nebo spíš papoušek uprostřed hejna holubů. Holubi se rozprchli.\nByli zvyklí, že jim furt někdo lže. Cizinec jsem byl. To nemohli popřít. Ale že jsem se tam ocitl jen tak, to neskousli. I v tý Moskvě na přepážce nemohla dežurnaja pochopit, že letím do Ruska a ne z něj. Prý strana čuděs.\nA co teď se mnou? Toť otázka. Co s člověkem? Co s tou hromadou masa a krve. Maj mě nechat zabít pro pár dolarů, maj mě sami obrat nebo nějak posunout dál do města? Nakonec zvítězila ta třetí varianta. A jen díky nedůvěře, že tam nejsem jen tak…že za tím někdo musí být.\nU nás se tvrdilo, že KGB docela šlape. Měli pobočky všude. Jak by ne. Do těch měst vedla jedna silnice a pak nádraží a letiště. Všude se mohli roztahovat. Bál jsem se KGB. Nebál jsem se mafie, což se mělo velmi rychle změnit.\nSedím v pokoji. Právě jsem přejel jednu z největších světových řek – Ob – po ledu. Hloubka 80 metrů, šířka kilometr. Nechtěl jsem. Ale most ještě nestojí. Čekám v místnosti s jedním oknem, které se nedá úplně zavřít. Zaplatil jsem v dolarech totéž co v rublech. Bydlím tady místo třiceti Rusů. Táhne sem a mám omrzlé prsty. Mám omrzlé všechno. Nemůžu se převlíct a potím se. Co by tomu řekla moje navoněná manželka?\nČekám. Někdo má schválit moje ubytování. Bez objednávky tam nesmím bydlet. A objednávku nemůžu udělat. To musí podnik. Bydlím, ale nejsem schválený. V podstatě netuším, jak z téhle šlamastiky ven. Ale Rusko je země typu podožďjom i uvídim.\nNakonec mi dva dny dali. Víc ani omylem. Ale myslím, že na přesnost si nepotrpí. Čas má tady nějakou jinou dimenzi.\nVečer mi zaťukal nějaký chlap na dveře. Táhla z něj vodka. Ale ta táhla z každého. Rozhlédl se, a když uviděl becherovku, hned po ní sáhl. Už ji nepustil. Což o to. Přivezl jsem ještě whisky a griotku. O tu zájem neměl. Podal mi ruku a jeho mongolský výraz se zaoblil. Pili jsme. Mojí becherovku. A jeho vodku. Plnil stakany, až jsem se úplně zahřál. Pokaždé jsem musel něco pronést, on se tomu zasmál a vypil stakan do dna. Já musel udělat totéž.\nPlukovník KGB musí hodně vydržet. I to jsem pochopil přes špatnou znalost jazyka a přes špatné ovládání svého jazyka. Mám pocit, že jsme mumlali každý to svoje. Já jen pochopil, že bez něj se nikam nehnu a jsem vyřízenej.\nRáno jsem v tom mrazu nespal pod dekou, ale ta deka ležela na mně. Když jsem ji odvalil, tak křupla. Křupalo mi v hlavě i pod nohama. Vůbec jsem si neuměl představit mráz pod 20 stupňů. A teď jsem si to štrádoval v mínus třicet pět. Chápu, proč mne nechtěla děžurná, tedy když si dolakovala křiklavě červené nehty, pustit ven. Odemykala se zřejmou nevolí. I když evidentně místo nezískala schopnostmi a empatií, trochu soucitu přece jen vykouzlila.\nSotva jsem doklouzal po zamrzlých schodech „hotelu“ na chodník, zastavilo přede mnou auto. Prorezlý, starý žigulík. Vzadu se otevřely dveře. Zavrtěl jsem hlavou. Nikam s někým neznámým nepojedu. Jenže jsem musel. Nabídka, co se neodmítá. Abych nezapomněl, do aut tady není vidět. Všichni mají okna polepená reflexní folií. Řidič vystoupil a nahrnul mne na zadní sedačku.\nŘekl jedinou větu: „Vova ždjot“ a víc se mnou nemluvil. Na ulici nebylo nikoho vidět. Neměl jsem na vybranou. Ivanovi, jak jsem si ho pojmenoval, chyběly oba malíčky. Že by nešikovný montér?\nPo dost odvážné jízdě po ledu, jsme zastavili u nějaké hospody. Takové ovšem u nás nemáme. Nikdo by do nich dobrovolně nevstoupil. Já také nechtěl. Ivan mi musel otevřít, což nebylo z úcty, ale vzadu v autě chyběly kliky. V Rusku bylo všeho nedostatek.\nRozvrzanýma lítacíma dveřma jsem vešel do velkého sálu. V pološeru nebylo nic vidět. Až se kolem mne mihla nádherná blondýna s příšerně namalovanými rty. Usmála se. Jenomže křeč já poznám zdaleka. Myslela, že mne vidí pouze vcházet. A já si to myslel také. Chudák manželka. Říkala, ať se jí v pořádku vrátím. Snad budu aspoň trvale nezvěstný. Kvůli naději.\nZtěžka jsem dokráčel ke stolu, posadil se na určené místo a popadl nabízený stakan vodky. Kopl jsem ho do sebe s chutí. Jednak mi třeštila hlava, jednak jsem promrznul a jednak jsem potřeboval vidět svět trochu méně realisticky.\n„Eto naš vor“ představil mi řidič šéfa. Postavil se za mne, asi abych nespadl. I když Kmotra jsem viděl a tam stáli z jiných důvodů. Bohužel jsem tehdy moc rusky neuměl a vor jsem si spojil s burlaki na Volze. Dodnes nevím, co znamená v té slavné lidové písni „Ej uchněm“, ale vor je vor. Ještě mi něco říká Vorkuta.\nA teď ke zjevům. Vor se podobal dlouho neholenému bezdomovci. Splihlé vlasy, možná mázlé dnes tak moderním gelem. Choval se jako rozmazlený frocek a ti svalovci kolem něj mu to evidentně žrali. Já ne, ale bylo mi to platné jak mrtvému zimník…i když na Sibiři má tohle přísloví zcela jiný rozměr. Měl jsem se o tom brzy přesvědčit.\nDalší dva, co seděli u rozvrzaného stolu s otlučenými okraji, by jistě dostali roli v 7 statečných. Tedy na straně banditů. Fakt si Vor nevybíral podle časopisů západní provenience. Takové by měli zavírat klidně kvůli výrazu. Tvářili se, že mě momentálně oddělají a furt se mi dívali do očí.\nČíšnice nám doplnila stakany a Vor se mne bez přípravy zeptal: „Chceš jí? Líbíš se jí.“ Nejsem nějak namyšlený, ale vůbec jsem se jí nedivil. Ale zavrtěl jsem hlavou. Jestli jsem na něco neměl chuť, tak na náhodný sex doporučený těmito zabijáky.\nVor náhle vstal a něco pronesl ke svým gorilám. Když všichni vstali, vstal jsem také. Za mnou furt někdo opruzoval, až jsem se začal obávat, kdy jim bouchnou nervy. Furt zírat na záda… Prošli jsme smutně omšelou restaurací a vlezli do kuchyně. Jestli jsem se štítil vodky ze stakanu, tak o to víc jsem byl rád, že jsem nic nepozřel. Na mastném dřevěném stole ležely zbytky jídel a mezi nimi se povalovaly kusy masa. Neprozřetelně jsem si je pořádně prohlédl. Nebyly z jatek. Neměly žádné pravidelné tvary a nebyly vykoštěné.\nZpod umatlaného ubrusu s temnými skvrnami se na mne dívalo oko. Chvíli jsem doufal, že volské. Ale patřilo muži s mongolskými rysy. Zapotácel jsem se, ale nikdo mi nepodal pomocnou ruku. Ten chlap byl včera u mne v pokoji. Včera se mnou vypil poslední vodku a pak jel domů. Skončil na řeznickém stole. Zachvěl jsem se hrůzou. Co policie? Jsem svědek. Poslední, kdo ho možná viděl.\nVlastně nejsem poslední. Někdo jiný byl poslední. Někdo, kdo mu tohle udělal. Asi bych blil, kdyby mne nezazátkovali tou odpornou vodkou.\nVora situace vůbec nevzrušovala. Klidně se opřel o stůl, když ohrnul ty cáry masa. „Znáš ho“ konstatoval. Ani by mne nenapadlo zapírat. Vor se ke mně familiárně naklonil a vzal mne za ramena. „Tady rozhoduju já“. Moc jsem nechápal. Zatím mi nic nedocházelo. Proč jsem tady? Proč jsem odjel z poměrně klidné Evropy a ocitl se tady uprostřed Sibiře mezi smečkou vlků. Co jsem zase udělal se svým životem?\n„Tady se nikdo nesmí beze mě ani uprdnout. Natož se bavit s inostrancem.“\nMoc jsem nechápal ty jejich úvahy. Za to, že mne včera navštívil v hotelu, takhle dopadl? Asi jiné hodnoty. Jiná cena života. Tedy cena… Mlčel jsem. Ale sympatie byly někde daleko – asi na Dálném Východě, kam jsem také chtěl zavítat. Ale nebyl jsem si už tak jistý. Obraz hlavy s otevřenýma očima a vyhřezlými cáry masa se mi stále objevoval před očima. Vím, že na ten výjev nikdy nezapomenu. Ale mojí poslušnost nebo úctu si stejně nezískali. Nemohu obdivovat sadistickou ohavnost. Teď už jsem věděl, že s nimi nikdy nepojedu na jedné vlně.\nAle chlastal jsem. Nikdy předtím mne takové množství vodky tak málo neovlivnilo v úsudku. Číšnice nalévala, sedala si mi na klín a vor se usmíval. Nevím, proč si lidi myslí, že mne získali. Proč mají dojem, že mne ovládli. To je jejich velká chyba. Možná působím jako přikyvovač, ale vždy se rozhoduju podle sebe. A tady to bylo jasné. Mohl jsem se s ní i vyspat, ale stejně by to nic neznamenalo.\nOtázka ale stála jinak. O čem chlastáme. Co ze mne chtějí udělat a jakou roli mám hrát. Brzy jsem to věděl. A netěšilo mne to.\nNakonec jsem byl zase doručen do hotelu. Kráska s vypulírovanými rty na mě civěla jako na zjevení. Jo, byl jsem ožralý. Vypadal jsem jako ze zemljanky. Ale přefiknout jsem jí nechtěl. Zhnusilo se mi všechno na tomhle světě. A taky mi nestálo. No…nebylo by to poprvé. Ostatně uctivě zavřela po těch šimpanzech a odvedla mne do pokoje.\nZmohl jsem se jen na ujdi, protože jsem tehdy moc nadávek neznal. Rozpačitě mne tam nechala ležet a pokud někam volala nebo mne pomlouvala, tak mi to bylo jedno. Jen tohle bylo jasné. Mongola už neuvidím a železná KGB je tady na hovno.\nNěco mě tahá za nohu. A za ruku. Jsem mrtvej? A tohle je peklo?\nNe, nech mě bejt. Vykoukl jsem zpod deky. Bože, anděl. Já se dostal do nebe. Já! Takový idiot. Co tam budu dělat? Blondýně, ale bylo všechno jedno. Vysoukal jsem se nahý z postele a nechal se ohodnotit. Ty děžurné asi mají výdrž. Jako geriatrické sestřičky.\nPodala mi ručník. Chápu, musel jsem smrdět jako ta putyka. A že páchla zkaženým masem.\n„Geněral ždjot“ pronesla a nikam se nehnula. Jo generálové. Tak aspoň armáda ještě neztratila nic ze svých tradic. Pustil jsem na sebe proud rezavé vody. Horko mi odsálo vzpurnost. Jdu za generálem. Rozhrnul jsem igelitový závěs a nechal si podat svoje kvádro.\nAle nevydržel jsem. Přitiskl jsem si blondýnu k tělu, dokud ze mne kapalo. Nebránila se. Ale byla leklá jako ryba. Sejčas nět. General žďjot. Furt mumlala. Večerom dodala. Což byla zbytečná útěcha. Co bude večer? Čekám stejnou vodkovou smršť. A pak se svalím a nebudu o sobě vědět. Jako ten Mongol.\nVenku čekala černá Volha. Řidič vystoupil a otevřel mi dveře. Tvářil se a vypadal jako vyhazovač z Alcronu. Něco mezi vekslákem a boxerem. Měl podobné kvádro jako já. Ale mnohem jistější chůzi. Doufám, že mu vor povolil mne vozit. Jinak zase nastane řezničina.\nVystoupil jsem před budovou se stalinskou vizáží. Tedy architektonickou. Taková strohá hrůza. Jen voditel se zářivě usmíval. Neznalost je démon. Asi by taky obdivoval náš Parlament a nevšiml si Národního muzea.\nDveře se přede mnou otvíraly jako na fotobuňku. Buněčný na nich ale byl jen člověk, který je vždy otevíral. No…kliky jsem se fakt nedotkl. U generála stála fronta, ale já šel rovnou napřed. A vůbec nešlo o generála. Žádnou vojenskou hodnost neměl. Vypadal čile a evropsky. Těžil ropu a měl starosti. Od těch jsem mu chtěl pomoct. Za určitou úplatu. Za velmi slušnou úplatu. Za tak velkou úplatu, že jsem o ni ani nestál.\nBez řečí mi podal noviny. Pokud mne neklamal zrak, na fotografii se ve změti krve a střepů válela čtyři těla. Dvě patřila dětem. Nejsem cynik, ale nevím, jaký dojem to na mne mělo udělat. Tehdy se do novin moc takových zpráv nedostalo. Byly by jich totiž plné.\n„Moj drug“ šeptl. „Odmítal prodat svůj podíl ve společnosti. Ty děti a manželku jsem znal. Jezdili jsme spolu na chatu. Nejdřív zabili ty děti. Pak znásilnili a zabili manželku. A jeho zabili naposled. I když už jim dávno všechno prodal.“\nNevěděl jsem, co říct. Asi nečekal útěchu. Prostě mi jen dával najevo, jak to tady chodí.\n„Včera mi volal vor. Osobně“\n„Ten vor…?“ podivil jsem se.\nPozorně si mne prohlédl.\n„Ty o tom nevíš? Prý jste se dohodli.“ řekl se značnou nechutí.\n„Já…nevím na čem“ zakoktal jsem neobchodnicky.\n„To je jedno. Hlavně, že to ví on.“ odmlčel se.\nMěl jsem chuť odejít a všechno si vyříkat. I takové dohody mají mít pravidla. Nic jsem neslíbil.\n„Víš, kolik bere mafie? Vlastně mafii nemáme. Máme ochranu.“ ironicky se zasmál. „Chrání mne a chrání teď i tebe.“ podíval se na mne a odfrknul si. Jako kůň. Určitě mu všechno lezlo krkem. Ale on neměl kam odjet. A měl jsem kam odjet já?\n„S čím budeme obchodovat?“ zeptal se.\nAž doteď jsem držel hubu. „Ale já jsem nic neslíbil. Vůbec jsem netušil…“\n„Není to jedno? Chceš žít?“\n„Kdo by nechtěl…toť otázka“ vzpomněl jsem si na klasika.\n„Co potraviny?“ nadhodil jsem tu evidentní komoditu, co všude chyběla.\n„Na to zapomeň. Nedostatek je řízený. Jinak je všeho dost. Nedávno jsme museli zlikvidovat vlak potravin. Stál týdny odstavený pár kilometrů od města.“\n„Mafie ho nepustila dál. A výpalné bylo moc vysoké. Tak jsme to nechali shnít. Levnější řešení…“\n„Díly. Náhradní díly do Tatrovek. Je v tom nějaký problém?“\nVůbec nic jsem o dílech nevěděl.\n„Ne, žádný problém.“\n„Tak mám tady seznam. Oceňte mi ho.“ řekl a odešel, jako bych byl vzduch. Po chvíli si mne vyzvedla sekretářka. Tedy musím říct, že ani vítězky Miss World nemají takovou postavu a obličej. Byla tak krásná a chladná, že jsem nějak zapomněl, jak a proč jsem se ocitl na ulici.\nAle vor nezapomněl. Jak by mohl, ten idiot.\nUž jsem se zase vezl žigulem. Tentokrát na předním sedadle s klikou ve dveřích. Nová zkušenost. Stojím jim za přátelství.\nTak jsem převyprávěl v tý zaplivaný putyce celou historii. Vynechal jsem vraždy, protože jsem měl pocit, že o nich vědí víc než já. A víc než milice a novináři. Musel jsem je přesvědčovat, že generál udělal všechno, jak jsem řekl. Vždyť já stejně nic moc neřekl. Tím jsem se nechtěl chlubit.\nUkázal jsem seznam dílů. Což je vůbec nezajímalo. Ptali se jen skolko. Ale to já nevěděl. Pak milion dolarov? Jakej milion? Prostě chtěli z toho kšeftu milion v hotovosti. Na to, že jsem přijel na Sibiř ve vypůjčeném obleku a cestu mi financoval kamarád, jsem docela rozhazoval.\nJen jsem stále netušil, jak odsud vypadnu. Copak slíbit milion. To jsem stejně musel. Ale dát jim ho nebylo z čeho. Slibem nezarmoutíš. Zvlášť, když ti jde o život.\nOpili mne a číšnice se chovala strašně drze. Každou chvíli na mně seděla, ošahávala mne jako kapesní zlodějka a rozepínala poklopec. Ruská restaurace a pohostinnost. A ruské ženy…\nNavíc mi ji posadili do toho jejich bouráku. Samozřejmě dozadu. Já chtěl dopředu, ale to by asi Ivan neuřídil. Bránil jsem se a myslím, že úspěšně. Úplně jist si tím nejsem. Nejsem si jist úplně ničím. Myslím, že do hotelu ji nepustili, a tak zklamaně odjela. Na té černovlasé čertici přece jen něco je…tedy recepční s upířími drápy. To ona mne vynesla nahoru do pokoje? Kdo by v ní hledal takovou sílu?\nDalší mlhavé ráno. Nikdo mi nepodává šaty ani ručník. Zima jako na Sibiři.\nNa stole leží papír. Objednávka dílů. Sakra, kde je vezmu. Teď se mi vybavuje můj slib. Navíc mi volá vor. Nejprve se mne hlas v telefonu ptá, zda ho chci přepojit. Asi vtip. A další následuje.\n„Už jsi sehnal peníze?“\nTak vysvětluju, že jsem ještě ani nepřečetl objednávku. Nic ho nezajímá.\n„Tři dny“ dává mi poslední šanci. To v amerických věznicích jsou na tom líp. Myslím odsouzence k smrti. Tady si ani poslední knedlík se zelím a vepřovým nedám. Kde by ho vzali? Kromě zelí…\nSedám k papíru a luštím názvy a čísla. Ničemu nerozumím, ale o to tady asi nejde. Dochází mi, že musím z toho podniku vymámit prachy a vůbec se nerozpakovat.\nRecepční se na mne ani nepodívá. Mlčky mi odemkne dveře. Co budu vyprávět vnukům (pokud nějaké stihnu vyrobit), až se zeptají, co jsem dělal?\nVystrčí mne na mráz a já bych si chtěl vzít taxíka. Jenomže mám rezervované svoje žiguli. To oprýskané, prorezlé žiguli s řidičem, co zakrněl ve vývoji člověka tak o deset tisíc let.\n„Generál“ řeknu jen a už se vezu k největší a nejlepší budově jinak rozpadlého města.\nUž nepřemýšlím nad tím, zda mě generál přijme. Ani mne nenapadne se ohlásit. Předpokládám, že zase něco přečetl v novinách a hned mne přijme.\nTaké už nejsem nervózní. Z čeho? Bojí se mne i uklízečka – a že ty mají v Čechách o strach uděláno.\nZase sedím na vypolstrované židli a generál chodí kolem.\n„Ty už jsi to ocenil?“\n„Ano“ odpovím a na objednávku napíšu dva miliony, dvěstě padesát čtyři tisíce dolarů. Milion je pro vora, milion by mohly stát ty díly (i když o tom silně pochybuji) dvěstě padesát tisíc je pro generála a ty čtyři tisíce by mi mohly stačit na náklady cesty a ubytování.\nGenerál se zasměje.\n„Potargujem?“ zeptá se. Nebo je to spíš sarkasmus?\n„Jak chceš.“ odpovím a připisuji dalších dvě stě tisíc dolarů. To by se mi ta cesta mohla vyplatit.\nGenerál pokrčí hlavou.\n„Takhle se neobchoduje…“\nNaprosto jeho námitku uznávám. Ale milion dolarů nepočká.\n„Mám dál targovat?“ zeptám se a chystám se zvednout cenu.\n„Ne…ne“ vykřikne „vše je v pořádku.“\n„A ostatní podmínky…platba předem a milion v hotovosti.“\nZírá na mne, jako bych se zbláznil.\n„Vzpomeň na noviny“\n„Rodinu jsem odvezl.“ kontruje\n„Najdou je…“ a říkám pravdu.\n„Přijď pozítří. Všechno připravíme“.\nTeprve nyní si uvědomuje, že jsme dvě chodící mrtvoly. Buď zařídí peníze z podniku, který půl roku nevyplatil mzdy nebo se projede po Obi. Ale pod ledem. Já bych to neriskoval. Už takhle jsem dost promrznul.\nSedím v hotelové restauraci. Jsem tam sám. Stále jsme všude sám. I v celém hotelu. Ani se nedivím, že mne nechtěli ubytovat.\nČekám už půl hodiny na boršč. Asi teprve krájejí řepu. Když se ho dočkám, spálím si jazyk, protože všemu teplému jsem odvykl. Ale smetana mi prospívá. Míchám si ji jako šlehačku v kafi.\nAsi jsem v řiti. Normálně nejsem sprostý, ale na konec života si to můžu dovolit.\nZřejmě se o mém „obchodu“ něco ví. Bloncka se sice neobjevuje, ale černovlasá dračice kolem mne poletuje jako motýl kolem dozrálé blizny. Upozorní mne, ať čekám návštěvu. Mně je to jedno.\nPřichází Jura a podává mi ruku. Sedá si ke mně, což mi nevadí. Má trochu evropských rysů. Asi 30 procent. To je nejvíc, co jsem tady viděl.\n„Mám návrh“ začne bez rozpaků.\nJá rozhrnuji řepu a hledám nějaký kousek masa. Jediný masný polotovar jsem já a Jura.\n„Opatřím ti milion dolarů“.\nTak to jsem se zakuckal. Recepční ale přibíhá s pěkným stakanem vodky. Kde se v ní vzalo najednou tolik sympatií? A co ji donutilo pracovat?\nFakt Jura nevypadá na bankéře.\n„Stejně se odsud nedostaneš“ potěší mě.\n„Proto si dávám boršč. Ještě nikdy jsem ho neochutnal“ žertuji. Ale už mne také napadlo, že cesta zpátky nemusí být nejjednodušší. Jel jsem sem s jinými valutovými představami. Tak o 2 – 3 řády nižšími.\n„Jo a za kolik?“ ptám se, aby řeč nestála.\nJura se ke mně nahne, ale chce si jen familiérně ťuknout a kopnout do sebe decku vodky. Mám po boršči. Tu chuť už znovu nenaladím.\n„Za to, že tě odsud dostanu. A dělíme se půl na půl“.\nNa tohle mohu klidně kývnout. Ještě netuším, že Jura vrazil veškerý svůj kapitál do nejmodernější kopírky Hewlett Packard.\n„Půjč mi sto dolarů“ končí svůj návrh. Ty mu dám, poslední dobou mám chuť chovat se jako milionář.\nA ta – ukáže na recepční – pojede s námi. Což mě vůbec netěší…Krása není všechno.\nNěkolik hodin se snažím dovolat domů. Spojovatelka mi objednala hovor s Prahou za týden. Tak vyvolávám číslo z hotelu a dostávám se do podivných míst. I lidé na druhém konci jsou překvapeni. Dovolat se do Vladivostoku, Ufy ani Orenburgu jsem nechtěl.\nChtěl bych poslat tu objednávku. Ale není jak. Rychlejší než telefon je cesta zpět. Ale na ní nemám čas. Asi se nikdo nikdy nedozví, jaký báječný obchod jsem tady udělal. Škoda. Kam se hrabou veksláci, co skupují v Čechách podniky a hrozí rozbitím držky.\nJe rozhodnuto. Generál peníze převedl. Ale hotovost si musím opatřit sám. Děkuji, že podmínky splnil z poloviny. Jak vyplatím peníze vorovi, nechal na mně.\nV Čechách jsou mi peníze na… I když jsou to dva miliony dolarů s menším přebytkem. Budou se mít dobře. Ti vnuci… Ti cizí vnuci.\nCivím na tu objednávku a říkám si, jakou asi má hodnotu.\nGenerál mne tentokrát nevzal k sobě. Jen prohlásil, že cena mu vyhovuje. Tak doufám, že jsem se nějak nesekl. I když není to jedno?\nTakhle se obchoduje. Jako když řezník váží maso a těch pár kilo navíc neukrojí a neukrojí.\nJura přichází odpoledne a vrací mi stodolarovku. Vůbec jsem to od něj nečekal. A mám nového bodyguarda. Z černovlásky se stala moje ochranka. Nehne se ode mne na krok. Jen v pokoji jsem sám, i když kdoví. KGB prý odposlouchávala všechny hotely…\nJá už ale plukovníkovi tuto otázku nepoložím.\n„Je to v suchu“ hrdě hlásí Jura.\nJura je mladý člověk s budoucností. Pracoval jako technický ředitel, je kandidát věd. Teď si vydělává taxikařením, protože z platu, který měsíce nedostal, by mu nic nezbylo. Mafii odvádí tolik, kolik by si vydělal jako technik za rok. Odvody jsou měsíční.\nOtevře kufr a ukáže mi stohy stodolarovek. Je jich tisíc. Těch paklíků. Vypadají moc pěkně. Vlastně je ani nerozeznám od té, co mi vrátil. Ošahávám ji, ale Jura se směje.\n„Jsme partneři a tohle se nedělá…“\nUž chápu, proč se americká centrální banka nemůže dopočítat měny. Furt jim něco přebývá. Že by ruská odveta za perestrojku?\n„A co dál?“ ptám se. A Jura mi vše vysvětlí.\nSnad nám to zbaští. Beru si prázdný kufr a mířím k tradičně „vypulírovanému“ žigulíku. Zase uctivě vepředu. Kdyby věděl…\nS kufrem schválně mávám, aby bylo poznat, že je prázdný. Tohle si ta gorilí hlava určitě měla zkontrolovat.\nOb a její mrtvolně zamrzlá krása. Jedeme jako o život. Já tedy určitě. Už vím, proč kola nepodkluzují. Nabili je hřebíky. Už vím, proč se nepropadneme do vody. Polévači trasu v noci kropí. Stále znovu a znovu, až unese i kamion.\nBlížím se k letišti.\nKdo všechno mne bude šmírovat? Určitě ochránci zákona. Vor v zakoně.\nKolo osudu se točí. Myslím, že jsem středem pozornosti. Stojím u pásu na zavazadla. Přijíždí velký balík, obtočený igelitem. Heslo „Čech“.\nBlíží se ke mně jako ledovec k Titaniku. V tom mrazu se potím. Gorila ze mne nespouští oči.\nVím, že nevěří. Nepředpokládali, že ty prachy seženu. Že budu prosit a oni šponovat cenu mého života. Až něco zaplatím, zůstane další dluh. A ten bude růst. A růst. Nikdy se ho nezbavím, dokud budu schopen něco zaplatit. A pak…\nZvedám balík a okamžitě ho dávám do kufru. Milion v hotovosti. Jakou má cenu? Bumaga je v Rusku fakt levná, i když také nedostatková. Jako hajzlpapír.\nPoslední díl komedie. Jura zařídil, co se dalo.\nRecepční míří za svým životem do Evropy. Zůstali jsme jen sami dva. Nebo i Jura zmizel?\nNaštěstí potřebuje můj podpis v bance.\nBlížím se k té báječné restauraci, kde jsem sjednal svůj první obchod. Jsem úspěšný byznysmen. Kdo v téhle krizi dokázal vytáhnout z bankrotujícího podniku dva miliony dolarů?\nPřiznávám, že vor.\nPrávě mi potřásá rukou. Číšnice se roztomile usmívá. Že bych si něco přece jen nepamatoval?\nTeď jsem za ten pajzl rád. Málo světla je moje záchrana. Ten pokus jsem musel udělat. Vor chce hned rozbalit náklad. Ne.\nDavaj na mne. Velím číšnici. Pochopila a nese stakany vodky.\n„Už jsi úplnej Rus“ pochválí mne vor. Kopne do sebe nedočkavě vodku. Já také a pronesu jakýsi slovensko-polský přípitek s ruským akcentem. A honem vybízím k objednání i vora. Doufám, že budeme pít i za ty dva zabijáky. Litránek vodky by neuškodil.\nNechávám číšnici, aby si osahala moje intimní místa. Stres je fakt potvora. Nic to se mnou nedělá. Peníze vládnou světu i mně jako objektu ženské touhy. Stejně se nenechá odradit.\nVor se směje a snad také vidí rozmazaně jako já.\nZabijáci chvíli odmítají pít, ale vor je uzemní. Vše se vyvíjí nad očekávání dobře. Chlastám si s vrahy a moc dobře se bavím. S čipernou kráskou na kolenou a s rukou v mém poklopci. Mohla si aspoň ostříhat nehty.\nBohužel se balík ocitl na stole. Jedna z goril ho zručně rozpáře. Profesionál každým coulem. Vyvalí se hromada amerických bankovek. Takhle se obchoduje na Sibiři. Z té zeleně střízlivím…\nChlapi ledabyle osahávají bankovky a číšnice má najednou také ruce úplně jinde.\nVor něco mumlá o Sergejovi z banky. Tak…hra pomalu končí. Ani sebedokonalejší kopírka nemůže obelstít banku.\nTeď se já tulím k číšnici. Tohle bude vztah. Ten milion ji úplně rozvášnil. Při troše odvahy bychom na těch bankovkách…\nTakhle nadrženou ženskou jsem ještě neviděl. Beru ji za ruku a chci něco říct vorovi. Něco jako omluvu, ale vůbec mne nevnímá… Žena tady nemá žádnou hodnotu.\nTak ji prostě popadnu, což by se dalo vykládat i opačně a spěcháme do kuchyně. Stůl je vyklizený. Hnízdečko lásky volá po zneužití. Nahá je dřív, než jsem si stačil sáhnout do kapsy. Zamumlám něco o skvělém sexu a vytáhnu provaz. Vyděsí se (kolik toho viděla?). Ale podvoluje se. Pořádně jí utáhnu nohy i ruce. Netvrdím, že není krásná. Je úplně dokonalá. Jen kapesník v ústech a páska přes pusu se jí nějak nezamlouvají. Musím jí zavázat i oči. To už nedává. Naštěstí nemá jak křičet. Ještě ji přivážu k noze stolu, vyskočím na topení, otevřu okno (s příšerným lomozem – je minus 30) a vyskočím ven. Snad poprvé za svoji obchodní misi jsem rád venku v třeskutém mrazu.\n„Kolik máme času?“ ptám se Jury.\nMísto odpovědi ukazuje na nablýskanou Volhu. Míjí nás ředitel banky.\n„Nebo objeví tu babu…“\nJura pokrčí rameny. Každý je tady smířený se smrtí. Nedá se prostě před ní nikam utéct. Kam bys jel? Milice tě najde všude. Má na to právo. A mafie má zase milici. Má na to peníze.\nProjíždíme dva posty GAI. Vypadají jako protitankové zátarasy. Jura vbíhá do betonového krytu a něco vyřizuje. Každý se musí hlásit. Čeká nás 300 kilometrů rovné cesty, kde není jediné odpočívadlo, jediná pumpa. Skáčeme po betonových panelech. Jura se jako pilot v mlze přimáčkl na přední sklo. Útěk ze Sibiře…a já zrovna musím být účastníkem.\nNebýt té jediné křižovatky, projeli bychom. Jenže teď za námi bliká modrý maják. Honičky na místních silnicích vypadají úplně jinak než v amerických filmech. Auta se řítí dopředu, dokud nedojde benzin. Teprve potom se střílí. V Americe se nejdřív střílí.\nJura mi vysvětluje, co musím udělat. Stahuje zadní okno a já vylézám ven. Držím se lišt na střeše a šroubuji víko nádrže. Do otvoru zasunu hadici a Jura nějak nahne kanystr. Asi polovinu obsahu dostaneme do nádrže.\nOmrzlý se svalím na sedačku. Připíjím si vodkou. Už mi zdaleka tak nevadí.\nPo několika hodinách nám stejně dochází benzín. Jura sjíždí ke krajnici. Les značně zhoustl.\nVlítneme do lesa a Jura otevře kufr. Vyndá Kalašnikov a druhý podá mně. Naposledy jsem střílel před dvaceti lety. Nabíjíme a bereme si do periskopu silnici. Nikdy jsem nestřílel do lidí…\nVor vystřízlivěl rychle.\nStačilo, že bankéř osahal pár bankovek a zakroutil hlavou.\n„Určitě nejsou pravé“.\n„Vy svině ožralé, chyťte toho hajzla“ zakřičel na gorily. Během pár chvil byly gorily v kuchyni. Obejmul je sibiřský chlad z otevřeného okna. A vztek. Zvířecí, bestiální vztek. Pohlédli ke stolu a do polozmrzlého těla číšnice vypálili každý všechny náboje.\nNež stačil vor přiběhnout, tělo se přestalo zmítat.\n„Vy idioti. Co nám teď řekne?“ zaúpěl. Ale rychle se vzpamatoval.\n„Zavolej na milici, ať uzavřou město. Ihned.“ poručil.\n„Takovou smrt ještě nikdo nezažil…“.\nBlikající policejní vozy se blíží. Nejen, že jsem nikdy nestřílel na člověka. Ale na policajta jsem ani nemířil. A teď…\n„Střílej do kabiny“ radí Jura. Na technika s diplomem je poměrně zkušený.\n„Budeš střílet první. Nikoho nešetři. Já si vezmu to druhé auto.“\nNa horizontu se vyhoupla dvě auta, Jedou za sebou jen pár metrů. Je to dobře nebo ne? Do aut naštěstí nevidím. Odrazové fólie se lesknou.\n„Oheň“ zařve Jura jako ve válečném filmu. Odjistím zbraň a stisknu spoušť. Zbraň se stáčí nahoru. Střílím dávkami. Další už trefuje přední sklo. Auto se stáčí ze silnice. Druhý vůz brzdí. Ale nestačí se vyhnout dalším dávkám. Jura je precizní a provrtá žigul dokonale. Vybíhá z lesa a míří na první auto, které jsem asi provrtal málo. Štěkne krátký výstřel. A po něm série několika rychlých ran.\nJura padá a já cítím, že přišel konec. Najednou je ticho. Hnusné sibiřské ticho. Běžím k Jurovi, i když bych si měl dávat pozor. Ale Jura už nic v tomto životě neudělá. Nikdy si neužije peněz, které se válejí na mém účtu. Pohlédnu do jeho očí, které začínají zamrzat. Ani nemůžu popřát lehkou zem.\nObhlédnu dvě mrtvoly z prvního auta a další z druhého. Jediné, co mne napadne, je útěk. Vezmu kanystr, doliji benzin a sedám do žigulu. Opouštím Sibiř s nejlepším obchodem svého života. Není lepší být chudý?\nSedím v Šeremetěvu na letišti. Odbavovací hala připomíná nádraží. Všude špína a zmatek. Černovláska v brýlích sedí vedle mne a také pozorně prochází noviny.\nŽádné velké titulky, žádná zpráva o hromadné vraždě. Nikde ani zmínka.\nPřitiskne se ke mně a cítím, že se chvěje. Jak si opatřila vízum, nevím. A nechci už nic vědět. Ani jsem ji nechtěl znovu potkat. Ale kvůli Jurovi a těm dolarům… Zachránila mi život.\n„Co řekneš doma?“ ptá se.\nZděšeně na mne pohlédne. I přes brýle vidím ty krásné a vyděšené oči.\n„Že jsem měl štěstí a udělal báječný obchod. Prostě i na mne občas sedne štěstí“.\nDál už nikdy na toto téma nezavede řeč. Umí si poradit.\nV Praze jí vyplatím Jurův podíl. Snad bychom spolu mohli něco mít. Ale ne teď a ne tady. Ty peníze nás tak odcizily, že si nemáme co říct. Ani se nerozloučíme a já ji už nikdy nespatřím.\n„Konečně…proč jsi se neozval?“\nVyběhne proti mně manželka, když otevírám dveře do našeho panelákového bytu. Výhodně pronajatého.\n„Včera volali z banky. Přišly tam dva miliony dolarů. Řekla bych ti to, kdyby ses ozval…“\nChytne mne a obejme. Přemýšlím, jak dokončím ten obchod.\n„Našla jsem nám pěkný domek“ hlaholí dál „máš radost?“\n„Obrovskou“ odpovím „kdybych věděl, že ty peníze pošlou, tak jsem si vzal soukromé letadlo…\n„Tos mohl, teď na něj máme…“\nZdají se mi k ránu. Když se těžce převaluji, když noc přechází do svítání a na mne dopadá těžká ruka nového dne. Potím se a vidím růžolící dětské tváře, jenže vím, že nikdy nedostaly šanci vyrůst. Ty děti jsem chtěl a vím, že jsem nemohl udělat nic víc. Nezklamal jsem je. Vidím obrazy jejich duší, protože žádné konkrétní tváře nemají. Nezbyl po nich ani šelest ptačího pírka.\nChtěl bych dostat znovu šanci. A mít je třeba s jinou ženou. Chtěl bych vidět jejich první pohyby na světě a rozumět jejich pocitům, jako rozumí člověk, který někoho bezmezně miluje.\nTvář mi ovívá lehká ranní mlha. Vystrčil jsem hlavu z okna auta a přes nebezpečí projíždějících aut, si vychutnávám pocit radosti a rizika.\nZdena je těhotná. Nic jsme neplánovali a já byl něžný a opatrný. A přece zahlédnu v jejích očích výčitku a nejistotu. Ale já jsem šťastný. Potřebuji jen pár okamžiků vdechovat čerstvý ranní vzduch. Nadechnout a vydechnout.\nKdyž tu novinu vydýchám, obracím se na ní s rozzářeným úsměvem.\n„To je úžasné,“ vypravím ze sebe. A tahle slova jsou pro ni víc než rozechvělé vyznání lásky. Chci ji utvrdit v tom, že jsme navždy nerozluční, že už mezi námi doživotně bude pouto, které spojí jen nás dva a pokud někdy zanikne, stejně zůstane na světě věčná památka.\nZdena má krásné hnědé oči, které šednou dojetím. Jako plyšová hračka, když ji prsty projedou po srsti. Po nejistotě už mne hřejí pramínky citu.\nZastavujeme na lesní cestě. Chtěl bych se dozvědět víc, ale nenapadá mne nic, na co bych se dokázal logicky a věcně zeptat. Jsem mladší, Zdena je o deset let starší. Její dceru občas vyzvednu ze školy. Hrajeme si v parku, chodíme na houpačky a oba milujeme stejnou ženu.\nZdena nechává běžet motor, takže mi do tváře dýchá žhavý vzduch. Připadám si jako nomád na poušti, který cítí vláhu blížící se oázy. Zase mi písek šlehá tvář a obrys uspokojení se ztrácí.\nPředstavuji si skrčené dětské tělíčko v nitru ženy.\nZdena mne bere za ruku, ale já ji vnímám jinak. Už to není jen žena. Bere mne za ruku a sune ji mezi svými stehny. Tohle ujištění lásky nějak nezvládám. Nemá kalhotky. Vyhrnu jí sukni a nechám ji zvednout zadeček. Do pasu je odhalená a já jsem někde mimo. Zapomínám na realitu. Zase vím, jak je každé milování s ní jiné, jak dokážeme vymýšlet a dráždit jeden druhého. Obvykle ztratím rozum a dlouho po milování se teprve vracím do normálu. Ale teď mi rozum stále funguje. To se mi ještě nikdy nestalo. Říká se tomu zodpovědný otec.\nStále myslím na dítě uvnitř Zdeny. Jakoby někdo třetí sledoval naše milování. Dál ji hladím, dál ji masíruji a vzrušuji. Přesto mi připadá jiná.\nZdena už není jen milenka, stopařka na erotické cestě. Pronikl jsem do jiné dimenze. Vidím matku, kterou musím respektovat.\nTen nový vztah se musím naučit a vstřebat.\nStávám se otcem a mám zodpovědnost. Za ni a za dítě. Už nikdy neodejde, i kdyby tady fyzicky nebyla. Už nikdy nebudu sám. A tak skončilo divoké, bezstarostné milování. Na tuhle párty už nebudu nikdy pozván. Skončily chodby, výtahy, auta a hotely.\nTeď čekám. Myslím jen na ni, na její vzrušení a na opatrnost, kterou musím zvládat. Jsem umělec, který stvořil dílo, a to dílo ho přerostlo. Velkolepost okamžiku, rytmus a oddanost. Ty nás udolaly. Ještě nikdy jsem nepoznal takový soulad. I po letech si tento den, tento okamžik pamatujeme.\nZa týden se zoufale snažím dovolat Zdeně domů. Její dcera s babičkou někam odjela. Telefon vyzvání, nikdo není na druhém konci.\nZdena leží v nemocnici. Její matka se mnou mluví odměřeně, nic mi nechce říct, chce, abych trpěl jako její dcera. Nikdy mne nepovažovala za jejího partnera. A teď se jí to potvrdilo.\nObvolávám nemocnice, ale v žádné není. Teprve po pár dnech a probdělých nocích se mi Zdena sama ozývá.\n„Ne … nic jsi nezavinil. Bylo to uklouznutí, hloupý pád … „ odmlčí se “… a jsme už jen sami dva…“ říká a já přes slzy nevidím. I když to říká s láskou a nadějí, já v té slzavé mlze vidím ruku dítěte, která mne odvádí někam do neznáma, kde není žádná bolest.\nDruhé dítě odešlo samo, tiše a bezbolestně.\nHanka plakala a její slzy rozleptávaly moji duši. Jsem jen chlap, který ve zrození dítěte vidí zázrak. Proto mne ty slzy trhaly na kusy. Dodnes jsem se nevzpamatoval, stále cítím, že mne něco navždy převálcovalo, že jsem se nikdy docela nevzpamatoval.\nZázrak se zase nekonal. Jen ten náš človíček byl opravdový. Pro něj to byl život, žádná představa.\nStále mám fotku z ultrazvuku schovanou v zásuvce pracovního stolu. Ale Hanku už nemám. Odešla, vypařila se, jako by nikdy nebyla. A já nevím, kde je a s kým žije. Nedokážu ji vyhledat, protože ta bolest neskončila. Ta stále trvá. Ta je ve mně a občas propukne strašnou silou a energií. V nitru svojí duše jí dávám vše za vinu, protože na Boha nic svádět neumím a nikdo jiný kromě mne se nenabízí.\nA jsem vinen?\nHanka vstoupila do mého života přirozeně, zazvonila na zvonek mých dveří a můj byt opustila, až když jsme o dítě přišli. Spojil nás jediný pohled na opulentní recepci. Stála znuděná vedle naparujícího se blondýna, který si ji přivedl na ukázku svého vkusu. Vkus měl dokonalý.\nKdyž jsem na toto téma občas zabrousil, nechtěla mi odpovědět. Usmívala se mým poznámkám o kvalitě mužské populace a vždy jen konstatovala: „…bez něj bys mě nepoznal…“ A tak jsem vlastně byl tomu napomádovanému idiotovi vděčný.\nI já přišel s partnerkou. Pomalu ani nevím s jakou. Já mám takovou komunikativní schopnost bavit se bez zábran. Mohu vyjít z bytu a vrátit se s příjemnou dívkou. Většinou si popovídáme a nic z toho není.\nPodobný vztah jsem přivedl na kanadskou recepci, ale pod pohledem Hanky bylo jasné, že ten vztah ihned skončil. Rozpustil se jako máslo v mikrovlnce a já už ani nevím, kdo ta dívka byla. Ale nikdy jsem nelitoval, že věci vzaly takový spád.\nHanka mne přitáhla k sobě jediným mrknutím svých řas. Že jsem přišel k ní, pohladil ji po ruce a pak na ni obdivně zíral, se ještě dlouho smála. Obvykle jsem zábavný společník, ale vůbec si nevybavuji, co jsem tehdy mlel. Vidím jen zářící stříbrné oči. Vždy mi vyčítala, že neznám jejich barvu, ale pro mne byly mým rodinným stříbrem. Vnímal jsem i její úzké rty a drzé čelo.\nPolibek z jejích rtů jsem cítil ještě dlouho a mým nejoblíbenějším perlivým vínem bylo Veuve Cliquot, které jsem kupoval, abych si ji připomněl.\nOdmítla mi dát telefon, ale vzala si vizitku s mojí domácí adresou. Myslím, že jsem poznamenal, že může přijít kdykoliv a může si se mnou dělat, co chce. A pak už jsem byl k nezastavení. Říkal jsem, že ji budu milovat a poslouchat a udělám cokoliv, co si bude přát. Občas nám ženy vidí až na dno duše. Takže i nesmysly, které tvrdíme, nám neublíží. Taková byla i Hanka. Uměla poznat upřímnost a opravdovost. Její pohled svíral moje útroby, protože jsem musel mluvit, aby věděla, že ji nezklamu a že nechci, aby navždy odešla. To se stalo až později, ale to jsem neměl co říct.\nKdyž jsem ji spatřil ve dveřích mého podkrovního bytu, roztřásla se mi kolena. Snad bych ji ani nedokázal pozvat dovnitř, kdyby sama nevešla.\nOd té doby řídila můj život směrem, kterým se sama rozhodla.\nNaučila mne obdivovat nahotu. Nikdy potom jsem nepoznal dívku, která by dokázala žít úplně nahá a nepotřebovat žádné cetky a drahé šaty. Co tedy viděla na mojí nahotě, nevím. Připadal jsem si vedle ní jako medvěd. Jenže od toho, aby mne hodnotila, tady byla ona.\nMilování s ní bylo velice něžné. Měl jsem pocit, že nic neváží, že se stále vznáší a že tou tíhou světa jsem jen já.\nKdyž otěhotněla, nedokázal jsem si vůbec představit, že se zakulatí a že ponese tíhu plodové vody a dítěte v ní.\nDoufám, že ji jiný muž miluje stejně odevzdaně jako já, protože víc už to nejde. Ten den, kdy se vrátila domů, bez dítěte a se strašnou jistotou ve tváři, ten nikdy nezapomenu. Po jejím odchodu jsem tam nedokázal být ani minutu. Vyběhl jsem ven a žil po hotelech a bytech milenek, dokud ho realitka neprodala prvnímu, kdo se objevil.\nAni dnes, když jedu kolem, nedokážu pohlédnout do jeho oken a když zvednu zrak, popadne mne úzkost hraničící se smrtí.\nTahle ptáčata ulétla a nezbylo po nich jediné pírko. Nevím, kde jsou, ale věřím, že je jednou potkám. Tyhle děti dlužím svým láskám a vím, že jednou přijde žena, se kterou je budu mít. Tehdy už mi svítání nebude otevírat dveře do dávno zapomenutého světa.


Hana Navrátilová | Grygov.CZ\nGrygov.CZ > Příspěvky od: Hana Navrátilová\nArchiv autora: Hana Navrátilová\nCeloroční projekt ZŠ a MŠ Grygov\nZákladní myšlenkou projektu je podpora zdravého životního stylu. Chceme přivést ke sportování nejen děti, ale také jejich rodiny. Motivací jsou dvě významné akce roku 2016 – olympijské hry v Brazílii a mistrovství Evropy v kopané ve Francii.\nRozpis akcí po měsících:\n1. Září Vyhlášení výtvarné soutěže\n2. Říjen Beseda – zdravý životní styl\n3. Listopad Celodenní projekt – zdravá výživa\n4. Prosinec Dárky podporující zdraví\n5. Leden Sportujeme společně – turnaj rodinných družstev\n6. Únor Sportovní osobnosti regionu\n7. Březen Exkurze vybraného sportovního klubu\n8. Duben Školní turnaj v minikopané\n9. Květen Fotbalový turnaj McDonald´s Cup\n10. Červen Atletické závody mikroregionu Království, plavecké závody – Majetín,\nsportovní den – Atletický klub Lokomotiva Olomouc\nZveme všechny přátele školy a zdravého životního stylu k účasti na vybraných akcích !\nZákladní myšlenkou projektu je podpora zdravého životního stylu. Chceme přivést ke sportování nejen děti, ale také jejich rodiny. Motivací jsou dvě významné akce roku 2016 :\nolympijské hry v Brazílii\nmistrovství Evropy v kopané ve Francii.\nZáří: Vyhlášení výtvarné soutěže\nŘíjen: Beseda – zdravý životní styl\nListopad: Celodenní projekt – zdravá výživa\nProsinec: Dárky podporující zdraví\nLeden: Sportujeme společně – turnaj rodinných družstev\nÚnor: Sportovní osobnosti regionu\nBřezen: Exkurze vybraného sportovního klubu\nDuben: Školní turnaj v minikopané\nKvěten: Fotbalový turnaj McDonald´s Cup\nČerven: Atletické závody mikroregionu Království, plavecké závody – Majetín,sportovní den – Atletický klub Lokomotiva Olomouc\nŠkolní tým ZŠ a MŠ Grygov se zúčastnil turnaje, který se konal 12. dubna. Postup na tento turnaj byl velkým úspěchem našich chlapců a děvčat. Soupeři byli fotbalově vyspělí a prověřili především naši bojovnost.\nTentokrát jsme tahali za kratší konec provazu, nestačili jsme na tři ze čtyř protivníků. V závěrečném duelu s Velkou Bystřicí jsme ale sebrali zbytky sil a získali bod za ramízu 2 – 2. Střelci zápasu byli Radek Vytásek a Lukáš Dobrozemský, který vstřelil gól v posledních vteřinách utkání.\nZískali jsme jeden primát. Šárka Vlčková byla vyhlášená nejlepší hráčkou turnaje. Toto ocenění bylo zasloužené, protože Šárka byla opravdu nejbojovnějším členem družstva. Všem hráčům děkujeme za reprezentaci školy a obce Grygov.\nSestava: T.Nevěřil, N.Bartík, L.Dobrozemský, R.Vytásek, M.Mutina,P.Sikora, Š.Vlčková, J.Kovář, E.Chovancová, V.Grmela\nDvakrát na „bedně“ !!!\nDuben byl pro naši školu fotbalový. Postavili jsme dva týmy a zúčastnili se největšího žákovského turnaje v　Evropě.\nDne 28.dubna nastoupili chlapci a děvčata v mladší kategorii. Bojovali statečně a v konkurenci sedmi týmů získali 3. místo. Tento výsledek je poslal do dalšího kola. Vyzvedneme výkon Marka Mutiny, který jako nejmladší sváděl souboje se staršími soupeři a díky příkladnému nasazení vstřelil postupový gól. Náš tým bude tak pokoušet štěstí 12.května proti vítězům okrskových kol. Přejeme hodně štěstí.\nT.Nevěřil, N.Bartík, L.Dobrozemský, R.Vytásek, M.Mutina,P.Sikora, Š.Vlčková, J.Kovář, E.Chovancová, T.Grmela\n30. dubna se starší spolužáci zúčastnili turnaje v kategorii do 11 let. V　pětičlenné skupině byli úspěšní na padesát procent,dvakrát vyhráli a dvakrát prohráli. To znamenalo konečné 3. místo.\nVýborný výkon předvedli zvláště v posledním utkání, kdy soupeři nastříleli 7 gólů. Ostrostřelcem zápasu se stal Radek Vytásek. Pro děvčata v našem týmu byl odměnou poslední gól turnaje, který vsítila v závěrečných vteřinách Karolína Lexová.\nZe sestav obou týmů je patrné, kteří hráči patřili k oporám týmu. Nesmíme zapomenout na Jaroslavu Glauderovou, která fantastickými zákroky přiváděla k zoufalství útočníky soupeřů. Zvláštní pozornost zaslouží výkon Tomáše Nevěřila, který hrál díky zranění s velkým sebezapřením.Děkujeme všem za obětavou a úspěšnou reprezentaci školy i obce.\nT.Nevěřil, N.Bartík, L.Dobrozemský, R.Vytásek, ,P.Sikora, Š.Vlčková, T.Malý, J.Glauderová, K.Lexová, A.Hodinář\nVelký dík patří ředitelce ZŠ a MŠ v Grygově Haně Navrátilové za organizaci a garanci turnaje.\nDěti ze základní školy v Grygově vás všechny zvou ve středu 6.5.2015 od 17 hodin do místní sokolovny na své vystoupení\nTAJEMSTVÍ GRYGOVSKÉ HISTORIE, aneb jak jsme stavěli školu,\nkteré nacvičili ke Dni matek.\nZároveň si připomeneme 140 let od založení naší školy.\nVe čtvrtek 23. dubna 2015 proběhne na naší škole od 14:00 do 16:00 zápis do mateřské školy.\nK zápisu přiveďte své dítě a doneste jeho rodný list.\nTěšíme se na nové děti.\nZápis do ZŠ a MŠ Grygov – výsledky\nVýsledky zápisu do ZŠ Grygov, který se konal 20. 1. 2015 a dodatečně 29.1.2015:\nDěti přijaté k docházce do základní školy 1.9.2015:\n4/15 5/15 6/15\n7/15 8/15 9/15\n10/15 11/15 12/15\n13/15 14/15 15/15\n16/15 17/15 18/15\n19/15 20/15 21/15\nDěti nepřijaté k 1.9.2015:\nZápis do 1.třídy v ZŠ a MŠ Grygov\nV úterý 20. ledna 2015 proběhne od 14:00 do 16:30 na naší škole zápis dětí do 1.třídy pro školní rok 2015/2016.\nNa nové školáky se těší kolektiv ZŠ a MŠ Grygov.\nStalo se již několikaletou tradicí v naší školní družině, že pořádáme soutěž o největší a nejmenší jablko. Také letos měla porota z čeho vybírat.\nCeloroční školní projekt Náš Grygov\nTématu „Náš Grygov“ se budeme věnovat, neboť se domníváme, že právě toto téma je jednak pro děti zajímavé, ale také potřebné, protože zjišťujeme, že žáci o své obci a okolním regionu toho ví jen velmi málo. Myslíme si, že právě o svých kořenech bychom toho měli vědět co nejvíce. Děti pak na daných základech mohou lépe stavět a vnímat další souvislosti.\nBudeme se snažit nalézt vhodné formy a metody výuky, které by pomohly žákům co nejlépe a nejefektivněji se blíže seznámit s obcí a regionem, ve kterém žijí a také se ve většině případů i narodili.\nV letošním školním roce také oslavíme 140. výročí založení naší grygovské školy.\nPři tomto tematickém projektu budeme vycházet nejen z časových dotací předmětů, ale také si práci přizpůsobíme podle toho, ve kterých třídách budeme předměty vyučovat. Jednotlivým podtématům jsme vyčlenili měsíční časové úseky:\nZáří- Škola a nejbližší okolí\nŘíjen – Historie Grygova\nListopad – Cesta „za humna“\nProsinec – Vánoční zvyky\nLeden – Zvířata v našem okolí\nÚnor – Spolek dobrovolných hasičů a jiné spolky v obci\nBřezen – Přírodní krásy\nDuben – Příroda v okolí (hlavně rostliny)\nKvěten – Obecní úřad\nČerven – Naši sousedé, Mikroregion Království\nDaná podtémata nemusíme dodržovat striktně, samozřejmě může docházet také k prolínání jednotlivých témat do různých oblastí.\nV květnu pak využijeme získané znalosti při vystoupení ke Dni matek.


Ruská vesnice vyhlásila samostatnost a chce do EU — ČT24 — Česká televize\nMoskva - Takřka na dohled Moskvy vzniká nový stát. Obyvatelé jedné z vesnic v oblasti Domodědovo vyhlásili vlastní autonomní republiku a chtějí vstoupit do Evropské unie. To všechno na protest proti úřední zvůli.\nZačalo to zdánlivě nevinně, kvůli dálnici. Vzala obyvatelům vesnice Šebancevo klid venkova, zničila zahrádkářské kolonie a pozemky rázem ztratily na ceně. Starousedlíci vytáhli do boje pod vlajkou Evropské unie a svou vlastní.\n„Ruské úřady tady začaly jménem vlády Ruské federace stavět zpoplatněnou silnici, přestože 95 procent zdejších obyvatel hlasovalo v místním referendu proti. Způsobilo to dopravní kolaps a porušily naše vlastnické právo,“ uvedl Jevgenij Archipov z Iniciativy za Ruskou demokratickou republiku.\nDo Bruselu už poslali oficiální žádost\nMohla by to být humorná epizoda, kdyby obyvatelé vesnice nedaleko mezinárodního letiště Domodědovo nemysleli vyhlášení samostatnosti smrtelně vážně. Do Bruselu už poslali žádost o oficiální uznání své republiky.\n„Zájmy místních obyvatel a zájmy etnických skupin žijících v Rusku federální úřady vůbec neberou na vědomí. Proto jsme se rozhodli změnit právní status oblasti Domodědovo a zahájili jsme proces ustanovení Ruské demokratické republiky. Měla by být součástí Evropy a stát se členem Evropské unie,“ dodal Archipov. Vyhlášení nezávislosti berou jako jedinou možnost, jak se dovolat svých práv. „Místní obyvatele před federálním centrem nic nechránilo a federální úřady se chovaly jako okupanti,“ dodává.\nÚřední šikana doprovázená mafiánskými praktikami\nStarousedlíci mluví o úřední šikaně doprovázené mafiánskými praktikami. Prý musí platit daň za používání silnic, za vodu a dokonce i za možnost sbírat houby a lesní plody. „Jako jiné státy chceme i my autonomii. Jako Rusové jsme se rozhodli vytvořit vlastní republiku, aby úřady konečně poznaly, že jsme občané. Úřady jsou k našim potřebám hluché a podvádějí nás. Tak co máme dělat?“ ptá se obyvatelka vesnice Šebancevo Marina Zlotnikovová.\nMožná nezůstane u kuriózní rebelie jedné vesnice poblíž Moskvy. Zájem vstoupit do nové republiky mají i další obce v oblasti Domodědovo. „Dnes tady byla dopravní zácpa, včera taky. A chtějí postavit další silnici. I jiné vesnice se ocitají v centru zájmu dopravních úřadů. Lidé vědí, že jim řeknou: S vaší půdou máme vlastní plány,“ popisuje Zlotnikovová.\nRuské úřady se zatím obestavěly hradbou mlčení. Od rozpadu SSSR nezávislost vyhlásilo 15 bývalých sovětských republik. Těžko si ale představit, že by Moskva nechala vyrůst další – šestnáctou – hned za svými humny.\nJeřábi potvrdili, že ani Putin pokaždé neukáže ten správný směr\nPutin slaví šedesátiny, od opozice dostal vězeňský mundúr a klystýr


Farm Frites Domů (hlavní stránka) | Mapa stránek | Podmínky použití | Country: Czech Republic | Česká republika >\nZměnit zemi GASTRONOMIE\nDomů (hlavní stránka) > Svět Farm Frites\nSpolečnost Farm Frites je rodinná firma se sídlem v Nizozemí, která byla založená v roce 1971. V současné době patří mezi 3 největší dodavatele bramborových výrobků. Ročně zpracuje 1.300.000 tun brambor, má 6 výrobních závodů a zaměstnává 1 500 zaměstnanců ve více jak 40 zemích světa. V České republice společnost Farm Frites působí od roku 1998. Myšlenka prodeje v ČR se zrodila někdy v polovině 90. let minulého století. S postupnou realizaci jsme začali v roce 1998 a o rok později , v roce 1999, byla společnost založena. Ihned po svém založení získala společnost prvenství v celosvětové historii společnosti. Právě v ČR se začaly vůbec poprvé prodávat výrobky Farm Frites určené pro maloobchod. Dnes, s odstupem let, je třeba říci, že to byl tak trochu krok do neznáma. Celý projekt probíhal bez větších zkušeností z trhů zemí západní Evropy. Prosadit se na trhu na sklonku 90. let nebylo vůbec snadné a tak jsme se v prvopočátku orientovali především na prosazení výrobků Farm Frites mezi konkurencí ostatních výrobků a dodavatelů bramborových výrobků v maloobchodním trhu. Tento záměr pokračoval i v letech 2000 a 2001, naše společnost se stala dodavatelem kompletního sortimentu mražených bramborových výrobků včetně privátních značek většiny maloobchodních řetězců. Podařilo se nám vydobýt výsostné postavení vedoucí značky na maloobchodním trhu a úspěšně zahájit realizaci dalšího cíle – zahájení prodeje výrobků Farm Frites v gastronomii. Díky střízlivé a dobře stanovené obchodní strategii se Farm Frites v České republice stala symbolem vysoké kvality, profesionality a efektivity a inovativního přístupu pro celou potravinářskou oblast. Historie společnosti Farm Frites Příběh Farm Frites zní až pohádkově. Je podzim roku 1969 a na malé bramborové farmě v nizozemském Oudenhornu vyorává mladý rolník Gerrit de Bruijne bohatou úrodu. Traktor se však náhle zastaví, mladý muž sestupuje a bere do ruky brambor. Dlouze si jej prohlíží a ptá se: "Proč vlastně naše brambory lidem tak chutnají? Jak je mají nejraději? Lze je nabídnout i jinak než jen balené v pytlích?" Rychle si sbalí nejnutnější věci a odjíždí na letiště. Odpovědi na své otázky chce najít v zemi, kde brambory skutečně milují - v Americe.\nPo návratu ze studijní cesty je definintivně rozhodnut - celou svou produkci brambor nabídne jako hranolky. Pravé farmářské hranolky - dlouhé, pravidelné, bez jediného kazu - lákající na první pohled. Jeho zákazníky se stávají snack bary a malé restaurace v okolí. Produkce je 30 kartonů denně. Pověst o skvělé chuti se šíří jako lavina. O jeho hranolky mají v krátké době zájem další a další restaurace, hotely, cateringové firmy a prodejci rychlého občerstvení. A protože lidé, kteří je ochutnají, si je chtějí připravit i doma, nacházejí výrobky se značkou Farm Frites své místo i v obchodech.\nDnes je Farm Frites úspěšnou mezinárodní společností. Z malé rodinné farmy se během více jak 40 let stal významný podnik s 6 výrobními závody na 3 kontinentech, vyvážející své výrobky do více jak 80 zemí po celém světě. Na 1500 zaměstnanců zpracuje ročně až 1300 tisíc tun brambor. V Evropě patří mezi 3 největší dodavatele bramborových výrobků. Díky střízlivé obchodní filozofii a ambicióznímu přístupu se firma stala symbolem vysoké kvality a efektivity pro celou potravinářskou oblast. Základem úspěchu Farm Frites je kvalitní surovina, dokonalá technologie výroby a široký sortiment. Farm Frites se však stará i o špičkovou úroveň ostatních služeb - logistiky a distribuce. Řídíme se tím, že každý výrobek, který vyrobíme, budete hodnotit především vy, naši zákazníci! Zpět


27. MFF Praha - Febiofest startuje za měsíc! aneb uzávěrku soutěže krátkých amatérských filmů I ty jsi filmařem prodlužujeme do 2. března 2020 … :: www.www-kulturaok-eu.cz\nÚvod > 27. MFF Praha - Febiofest startuje za měsíc! aneb uzávěrku soutěže krátkých amatérských filmů I ty jsi filmařem prodlužujeme do 2. března 2020 …\n27. MFF Praha - Febiofest startuje za měsíc! aneb uzávěrku soutěže krátkých amatérských filmů I ty jsi filmařem prodlužujeme do 2. března 2020 …\nPřesně za měsíc startuje Mezinárodní filmový festival Praha – Febiofest 2020! Můžeme na něm zhlédnout více než stovku nových filmů, setkat se s tvůrci, diskutovat po projekcích, navštívit zajímavé masterclassy, zúčastnit se Industry Days pro filmové profesionály, ale také zajít na doprovodný program OFF, který nabídne přednášky, koncerty nebo Febio Hospodský kvíz.\nDivácké akreditace - předprodej začal\nTradičně si jako diváci můžeme zakoupit divácké akreditace na 3, 5 nebo 9 dnů, díky kterým lze čerpat volné vstupenky. Předprodej akreditací jsme již spustili. Výběr vstupenek on-line pak bude možný od 4. března 2020. Více o akreditacích nalezneme na webových stránkách Febiofestu.\nSoutěž pro amatérské filmaře\npřihlašme se do 2. března 2020\nSoutěž krátkých amatérských filmů I ty jsi filmařem je právě v běhu, její uzávěrka je prodloužena do 2. 3. 2020. Přihlásit své filmy v délce 1 až 5 minut můžeme jako jednotlivci, tak i jako školní týmy. Tématem 7. ročníku soutěže je v současné době jedna z nejdiskutovanějších oblastí - ekologie, klimatické změny a jejich dopad na naše okolí. Mediálním partnerem sekce je Totalfilm.cz. Pro více informací sledujme webové stránky Febiofestu.\nPo skončení pražské části opět vyrazí festival do regionů po celé republice. Letos festival zavítá do 13 měst, ve kterých proběhne zároveň vždy druhý den festivalu speciální Febio Hospodský kvíz. Více informací naleznete na webu Febiofestu.


Co je to Silepse:\nSilepse je rys psaní, ve kterém se dohoda neuskuteční podle podmínek věty, ale s myšlenkou, že člověk chce projít. Stejně jako v „násilném sv. Pavlovi“, ve kterém je slovo násilné na ženském, souhlasí s okultním pojmem „město“.\nSilepse lze charakterizovat jako konstrukční jazykovou postavu, ve které má použité slovo nebo výraz dohodu spojenou s konotací fráze. Neříkat, že je to špatné, v gramatických pojmech, je pouze stylistickým zdrojem.\nDalší informace o jazykových číslech.\nSilepsy mohou být rozděleny do tří typů, v závislosti na dohodě:\nVěta osoby nastane, když sloveso věty nečiní očekávanou dohodu s vyjádřeným předmětem, ale s předmětem skrytým ve větě.\nPříklad osoby silepse:\n"V 80. letech se Brazilci obávali investovat na trhu."\nMěli jsme v první osobě množné číslo, souhlasíme s myšlenkou skrytého "my", rámujícího autora fráze mezi "nás Brazilci". Zatímco standardní psaní by bylo "mělo" ve třetí osobě množné číslo.\nGender silepse nastává, když je rozdíl mezi použitím ženského a mužského v adjektivech souvisejících s předmětem.\nPříklad rázu pohlaví:\n"Počítal dny, aby dosáhl svého milovaného Belo Horizonte."\nJeho milovaný je v ženském a souhlasí s "městem Belo Horizonte", zatímco to mohlo být "milovaný Belo Horizonte", protože termín "Belo Horizonte" by byl mužský.\nSilepse of Number nastane, když sloveso souhlasí s předmětem skrytým v jednotném nebo množném čísle, ale které se liší od předmětu obsaženého ve větě.\n"Hlad přišel do skupiny a brzy zaútočil na bufet."\nSkupina je singulární a dohoda by byla “skupina zaútočila”, ale jak to je kolektivita to mohlo mít termín “všichni” to vyžaduje použití množného “my útočíme”.


Plastové pouzdro iSaprio - Wildflowers - Xiaomi Mi5 | Superpouzdra.cz\nPlastové pouzdro iSaprio - Wildflowers - Xiaomi Mi5\nPlastové pouzdro Wildflowers Xiaomi Mi5 dodá vašemu mobilu originální vzhled. Pouzdro je velmi tenké a lehké a padne dobře do ruky. Pouzdro chrání vašemu mobilu záda před poškrábáním a menšími pády. Velmi tenké provedení umožňuje snadný přístup ke všem tlačítkům a portům. Pouzdro na mobil doporučujeme doplnit tvrzeným sklem pro lepší ochranu displeje.\nUživatelská recenze produktu Plastové pouzdro iSaprio - Wildflowers - Xiaomi Mi5\nVíce informací Skladem > 5 ks Plastové pouzdro iSaprio - Feather pattern 02 - Xiaomi Mi5 399Kč 359Kč


TROCHU JINÉ SPOLUPSANÍ (bixley) | Písmák.cz\nTROCHU JINÉ SPOLUPSANÍ\ndatum / id 10.06.2021 / 521294 Vytisknout |\nmyslím, že spolupsaní se nám tu osvědčilo, tak bych pro vás měla trochu jiný návrh na společnou literární činnost.\nZkusme tentokrát psát o jedné konkrétní postavě, ale ne na pokračování, každý s touto postavou vymyslí samostatný uzavřený příběh, přičemž na předchozí příběhy může nějak navázat, ale nemusí. Bude to taková práce, jako když různí scénáristé píšou jednotlivé díly třeba poručíka Columba nebo u nás strážmistra Topinky. Důležité bude jen dodržovat zvyky této postavy a reálie s ní spojené.\nNabízím postavu záhadologa Vrtišky. Pokud budete chtít o něm napsat další povídku, napíšete v nadpisu: Pan Vrtiška: Záhada...\nPrvní případ, který tento záhadolog bude řešit, se jmenuje Záhada věrného psa - viz Povídky.\nA jestli to nikoho k pokračování nezaujme, tak se vůbec nic neděje. Zůstane to jen jako taková osamocená záhada osamocené postavy...\n12.06.2021 08:17:35 1 tipů\nDíky, Evži a Okamžiku. Těším se.\n12.06.2021 08:01:43 dát kritice tip Okamžik\nVýborný nápad, zkusím něco vymyslet!\n11.06.2021 10:09:36 dát kritice tip Evženie Brambůrková\n10.06.2021 22:11:06 dát kritice tip Jamardi\nTo bude těžší, pan Vrtiška bude muset přemýšlet, když nemá techniku. Uvidíme, co kdo vymyslí.\n10.06.2021 18:23:50 1 tipů\nLucie, díky, myslím, že pořadník netřeba. :-)\n10.06.2021 18:17:41 dát kritice tip Já Lucie píšu...\nBixley, zajímavý nápad! Přijde mi skvělý tím, že teď to vlastně nebude o návaznosti na díly, ale jen o stejném hrdinovi a především o záhadách! Moc ráda se zapojím a nějakou tu záhadičku vymyslím ;) Díky, že si přišla s něčím novým! Bude nějaký pořadník, nebo se budou psát povídky jen tak, co koho napadne? :)\n10.06.2021 17:25:28 dát kritice tip Aru\nMiniatury prozaické: Krátké prozaické dílo, které nelze označit za povídku\nchápu to takhle: pokud autor sám uzná, že jeho text není hoden povídky (a je to kratší), pak ho dá do miniatur, tím mohou vzniknout paradoxy, kdy miniatura prozaická má třeba 500 znaků a povídka 100 :D\ndobré ne? :D\n10.06.2021 17:22:37 1 tipů\nIreno, dobrá poznámka, ale myslím, že "převrtiškováno"nebude. :-)\n10.06.2021 17:21:07 dát kritice tip Gora\nSkvělý nápad, Renato. V jakých časových rozestupech by se jednotlivé příběhy měly napsat, aby jeden den nebylo převrtiškováno a pak měsíc nic:-)\n10.06.2021 17:20:56 dát kritice tip bixley\nV čem tedy spočívá prozaická miniatura? Přesunu to tedy do Povídek.\n10.06.2021 17:18:02 dát kritice tip Aru\nale podle přímo podle Písmáckých standardů může mít Povídka tři řádky i 10 tisíc stran :D\nta věta je zkopírovaná přímo odsud z Písmáku, kde jsou ty kategorie popsány ;)\n10.06.2021 17:13:56 dát kritice tip bixley\nAru, to jsem zvolila kvůli rozsahu. Ale může to být i v povídkách.\nblacki, už se těším.\n10.06.2021 17:10:47 dát kritice tip blacksabbath\nJá se hlásím .... s radostí, chutí a šturmem...jdu se seznámit s panem Vrtiškou a pak ho požádám o vyřešení mojí záhady......\n10.06.2021 17:07:36 dát kritice tip Aru\nproč ne povídka?\nPovídky:prozaické útvary libovolného rozsahu uzavřené v jednom díle...\n10.06.2021 17:02:48 dát kritice tip Janina6


Aruna M. Siewertová (1)\nUž odedávna věděli opravdoví znalci léčivých bylin, že i ty nejprostší a nejobyčejnější byliny mají svou cenu a že dlaň naplněná těmito bylinami postačí k vyléčení veškerých potíží. Přitom je důležité znát léčivou bylinu opravdu důkladně, nejen jako zásobárnu účinných chemických látek, znát ji jako osobnost se svou svéráznou povahou a dlouhou historií. Autor si vybral devět naprosto obyčejných\nPlané byliny a plané plody mají tolik dobrých vlastností! Monika Wurftová, zkušená učitelka bylinkářství, představuje portréty třiceti těch nejzajímavějších tak podrobně, že k jejich poznání a plnému využití postačí jen tato jediná kniha. Určení těchto rostlin je díky výstižným popisům a více než 200 fotografiím naprosto jednoduché. Vedle tipů na sběr a sklízení v přírodě a pěstování na\nBylinky jsou nejen okrasou vaší zahrádky, ale prospějí i vašemu zdraví. Už naši předkové je používali pro výrobu nejrůznějších léčivých mastiček, čajů nebo tinktur. Koření zase vaše pokrmy obohatí o neodolatelné aroma. Tato kniha receptů je plná zajímavých nápadů a návodů, jak v kuchyni bylinky a koření využít. V pohodlí domova si tak můžete vykouzlit řadu chutných pokrmů a nápojů, ale i\nJaké bylinky je dobré mít doma a s čím nám můžou pomoci Rychlost, výkon, energie, neúnavnost. Kolem toho se dnešní svět točí. Naše tělo i hlava se tomu snaží přizpůsobit, co můžou. Ale občas na všechno nestačí a my onemocníme. Jako nejsnazší se nabízí sáhnout po syntetických produktech farmaceutického průmyslu. Stále v nás však zůstaly sebezáchovné mechanismy, které říkají, že to jde i jinak.


Větrací štěrbiny – Krbové vložky oboustranné\nPřívodní okenní akustická štěrbina EHAautomatiky přivádí čerstvý vzduch do. Průtok (min – max) při 10MPa . Okenní větrací štěrbiny , Dekorland. Jak již z názvu vyplývá, jedná se o prvek umístěný v samotném hřebeni střechy stavby.\nPomocí klapek lze regulovat, či úplně zamezit průtoku vzduchu. Hřebenová větrací štěrbina s regulací je evolucí verze bez klapky.\nOvládání okenní větrací štěrbiny EMM. Větrací štěrbiny s regulací i bez regulace. Kostru štěrbiny tvoří žárově zinkovaná ocel, na kterou jsou přišroubovány desky ze sklolaminátu. Společnost PFT vyrábí okna s propracovaným systémem větracích komor. VĚTRÁNÍ pro MÍSTNOSTI s PLYNOVÝMI spotřebiči?\nB, Datum poslední změny: 12. Dodatečná montáž VENTILAČNÍCH ŠTĚRBIN AERECO Vám . Standardně je v sestavě větrací štěrbiny montována akustická příčka E-EHA.\nHřebenové štěrbiny slouží k odvodu vzduchu ze stájových prostor. Přívodní štěrbiny vybavené vlhkostním čidlem pak přivádějí čerstvý. Mohou to být větrací štěrbiny osazené přímo do okenních profilů nebo nezávislé systémy větrání reagující na vzdušnou vlhkost, nejlépe . Množství přiváděného vzduchu . Jedná se o systém větrání francouzské společnosti Aereco.\nTento systém nuceného větrání v sobě spojuje výborné větrací charakteristiky, skvělou účinnost,. Majitel domu si tak s větráním nemusí dělat vůbec žádné starosti. Jednou z možností je vytvoření větracích štěrbin v oknech.\nNahrazení větracích otvorů, případně nahrazení průběžné větrací štěrbiny ve vrcholu sedlové střechy větracími komínky může být problematické nejen z . Jsou dodávány v provedení bez regulace i regulované větrací štěrbiny – např. Zajišťují větrání a přívod vzduchu v místnostech s plynovými spotřebiči typu A, B. Přihlásit se k odběru newsletteru. AERO je řešení pro správné.\nProgram okenních větracích přístrojů pro inteligentní a. Ve většině případů je k nim zhoršený přístup. V praxi se lze setkat s následujícími typy vzduchovodů: ▷. Příklad větrací štěrbiny umístěné v rámu okna . Těmi- to větracími štěrbinami (X) proniká vzduch do vnitřního prostoru zá- sobníku a skladované žaludy tak mohou osychat.\nZa posledních dvacet let došlo ve stavebnictví k materiálové revoluci, díky níž se kvalita dnešních obytných staveb významně liší od standardů uplatňovaných v . Systémy ventilace ve hřebeni stavby mající větrací i prosvětlovací efekt. Dodáváme hřebenové štěrbiny s plochou šikmou střechou s. Součinitel prostupu tepla vnitřního dřevěného okna s tabulovým sklem Float tl. Hydroregulovatelná akustická větrací štěrbina Aereco EHA.\nNezdravé vnitřní prostředí dokážou vyřešit větrací systémy. Dokonale utěsněný dům šetří. K odvětrání stájí slouží hřebenové větrací štěrbiny , které zároveň zajišťují jejich prosvětlení Použití hřebenových štěrbin je možné u nových i rekonstruovaných . S akustickým krytem dosahují až dB akustický útlum.\nOznamujeme, že Aluprof zavádí do nabídky hygroregulovatelnou větrací štěrbinu EAH, která je určena pro použití v systémech . Firma Lunos se specializuje na bytové větrání , zejména pak na odvětrání koupelen, toalet a kuchyní bez vnějších oken.


Poselství Grálu od Abdrushina: Velká kometa\nOd událostí v Betlémě nebylo tu nic podobného. Tak jako Betlémská hvězda vypravila se i tato z věčné říše praduchovního v době, aby došla na této zemi k působení právě, když mají nadejít léta duchovního osvícení nade vším lidstvem.\nPrvní, bezprostřední účinky začaly již v posledních letech. Kdo to nechce vidět a slyšet, kdo necítí jako směšné, stavět všechno to mimořádné, co se již stalo, jako něco všedního, tomu přirozeně není pomoci. Chce si buď ze strachu hrát na pštrosa, nebo je zatížen nejhorší omezeností. Oba druhy musí se klidně nechat jít jejich cestou a jejich snadno vyvratitelným tvrzením se lze jen usmívat. Vědoucím by však mohlo být také řečeno, kam udeří první silné paprsky hvězdy. Avšak protože paprsky postupně obepnou celou zemi, tak by nemělo žádného účelu, mluvit o tom podrobněji. Potrvá to léta až k tomuto bodu a léta, než se země opět z jejího vlivu uvolní. A pak bude očištěna a osvěžena v každém směru, k požehnání a k radosti obyvatel. Nikdy nebyla země krásnější, než bude potom, a proto má každý věřící hledět s tichou důvěrou do budoucnosti a nelekat se toho, co také má přijít v nejbližších letech. Jestliže dovede důvěřivě vzhlížet k Bohu, nestane se mu žádné utrpení. — —


Přemek Forejt z MasterChefa to ve Tváři pořádně rozjede! Podívejte se na video! | Aplausin.cz\nPřemek Forejt z MasterChefa to ve Tváři pořádně rozjede! Podívejte se na video!\nTentokrát jako host poroty zasedne hvězda show MasterChef Česko Přemek Forejt. Ten bude bedlivě pozorovat výkony všech účinkujících a na závěr má připraveno velké překvapení. Sám totiž vystoupí na podiu, a to jako miláček milionů fanoušků Justin Timberlake.\n„Bavilo mě to moc, a mrzí mě , že to už skončilo. Příprava byla náročná, ale opravdu je tu skvělý tým, který mi dovolil přijet i v deset večer, abych mohl trénovat. Celý týden jsem neposlouchal nic jiného, než Justina a pořád jsem sledoval jeho pohyby. Nejradši bych si tento kostým nechal a byl v něm ještě alespoň jeden den,“ říká Přemek Forejt. Jak se mu vystoupení podařilo? Podívejte se na video.\nKuchař Forejt potvrdil: Je zaděláno! Tvoje tvář není jen zábava, ale přináší i výsledky\nVe Světozoru na dva večery ožije legendární Kinoautomat


O nás | Klub Paprsek Slatiňany\nZprávy o činnosti zde\nZápisy z valných hromad zde\nChceme umožnit dětem učit se novým dovednostem, vyzkoušet si vztahy ve skupině vrstevníků anebo si jen hrát. Rodiče mají možnost se setkávat a sdílet zkušenosti. Snažíme se o to, aby náš společně strávený čas byl naplněn tvořivými a hravými aktivitami a aby přinášel radost.\nHlavní náplní našeho sdružení je:\norganizace dalších akcí a programů pro rodiče a děti (lampionový průvod, drakiáda, návštěvy divadla, návštěvy knihovny, Mikulášské cvičení, ekologicky zaměřené edukativní programy, program na dopravním hřišti, ježdění na koních, „cesty za pokladem“atd.)\nPodílíme se i na komunitním životě – organizovali jsme divadelní představení pro veřejnost, pořádali jsme besedu s lékařem na téma „První pomoc u dětí“, zorganizovali jsme charitativní sbírku autolékárniček .\nČlenem sdružení se stávají rodiče s dětmi po zaplacení členského poplatku – vždy na 1 školní rok – ve výši 150,- Kč za rodinu. Do našich pravidelných aktivit (cvičení, školka) se však mohou zapojit i „nečlenové“. Výhodou členství je levnější „vstupné“ na pravidelné aktivity a možnost účastnit se našich dalších akcí (lampionový průvod, návštěva divadla, ježdění na koních, workshopy, výlety atd.).\nPočet členů sdružení je proměnlivý, v současnosti Klub Paprsek čítá 25 členských rodin. Věkový rozptyl dětí je cca od 1 roku až po předškoláky. Přestože pravidelné aktivity – cvičení a školka – jsou určeny především pro batolata a předškoláky, i starší děti si v nich najdou své. Mimořádné akce a programy jsou určeny pro děti všeho věku .\nKaždoročně žádáme město Slatiňany o grant z rozpočtu města. Získané finance používáme na nákup výtvarných potřeb, sportovního načiní, hraček, ale též na společné akce.\nJana Peřinová, e-mail: info paprsek.mzf.cz, tel. 606123332


Aktuální nabídka dražby garsonier Český Těšín denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si dražby garsonier Český Těšín než Vás někdo předběhne.\nKategorie dražby garsonier Český Těšín se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele dražby garsonier Český Těšín neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je dražby garsonier Český Těšín právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné dražby garsonier Český Těšín\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii dražby garsonier Český Těšín, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující garsoniery Český Těšín, a to garsoniery na prodej Český Těšín, pronájem garsoniery Český Těšín, dražby garsonier Český Těšín.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii dražba garsoniery Český Těšín nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích garsoniery Český Těšín, garsoniery na prodej Český Těšín, pronájem garsoniery Český Těšín, dražby garsonier Český Těšín.\nNehledáte dražby garsonier Český Těšín ?\nPokud jste v této kategorii dražby garsonier Český Těšín omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí dražby garsonier Český Těšín\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii dražby garsonier Český Těšín, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr dražby garsonier Český Těšín. Určitě lépe naleznete dražby garsonier Český Těšín, který hledáte.


| Warcon - Part 19\nProsadit se v současnosti nejen na českém, ale také na evropském trhu je velice složité. Konkurence je skutečně obrovská a často je jen dílem náhody, když se nějaká nová firma dokáže protlouct mezi již zavedenými značkami, které již mají svou jistou klientelu. Mnoho začínajících firem na to jde přes reklamu, jiné zase nabízejí bezkonkurenčně nízké […]\nStále více lidí si chce zařídit zbrojní průkaz. Není na tom nic špatného, neboť pro mnohé je pistole nebo třeba puška pracovním nástrojem, pro někoho zase prvek pasivní ochrany. Ať už pro vás zbraň znamená cokoliv, jednou vás čeká její nákup. Ten byste měli pečlivě rozmyslet, neboť rozdíly mezi novými a již použitými kusy jsou […]\nNaše nabídka skvělých a opravdu luxusních amerických hypoték se vám bude ve všech směrech moc líbit, to si pište, jinak to prostě a jednoduše nejde, to je jasné. Všechno dopadne skvěle a vy budete spokojení. Určitě byste se měli rozhodnout ještě hned dneska a dopadne to opravdu dobře. My vám pomůžeme, stačí jim nízké příjmy, […]\nAby ve vašem vztahu nezačal panovat tolik obávaný a nenáviděný stereotyp, tak je potřeba, abyste na tom oba dva usilovně pracovali. Je jasné, že pokud budete několik let v kuse provozovat milostný život stejně a bez jediné změny, tak že to po nějaké době začne být zkrátka a jednoduše nuda. Právě z toho důvodu není od věci […]\nZabalit zboží tak, aby při přepravě nepřišlo k úhoně, to není jen tak. Prokazují to časté problémy s reklamacemi u přepravních služeb, kdy v důsledku nepřiměřené zátěže nebo špatně zajištěného materiálu došlo k poškození nejen samotného obalu, ale i zásilky. Schopnost dobře zabalit balík závisí na naší intuici, jakémsi vnitřním rozpoložení, které nás vede a radí nám, co je […]\nDnešní doba je uspěchaná a hektická, ale i přesto všechno je nezbytnou nutností, udělat si čas od času několik málo chvil, nechat stranou povinnosti pracovní i rodinné a jednoduše vypnout. Jak si ale nejlépe odpočinout ? Ideálním odpočinkem je dovolená, vzdálit se od všeho toho, co denně řešíte. Někomu vyhovuje strávit pár dní […]\nČeským turistům není třeba hrad Loket nikterak představovat. Jde o nádhernou stavbu, která v sobě nese výrazně gotické prvky, díky čemuž si získala mnoho fanoušků. Když k této krásné stavbě přičtete nádherné okolí, získáte ideální tip na víkendový výlet, ale třeba i letní týdenní dovolenou. Otázkou však zůstává, kde se ubytovat? Loket jako nádherné místo pro pobyt […]\nMáte vyhlédnutou hypotéku, která je vaším klíčem ke štěstí? I v takovém případě je na místě opatrnost, abyste nikomu nenaletěli. V každém případě si všechno důkladně spočítejte, protože to je jediná jistota, že se vám nestane, že byste nakonec více ztratili, než získali. Je jasné, že každá půjčka se člověku nakonec prodraží, protože u každé půjčky budete […]\nMáte k dispozici počítač, který již nefunguje tak, jak byste si představovali? Počítače mohou být příliš pomalé nebo mohou vykazovat jakoukoliv jinou chybu. Co je však důležité, je vědět, jak si v této situaci pomoci. Možnosti máte hned dvě: Pořídit si nové zařízení = nejpohodlnější možnost, ze které však plyne poněkud vyšší pořizovací náklady, pokud to myslíte […]


Skanzen Veselý Kopec lákal na řemesla, přišlo 9000 lidí | ČeskéNoviny.cz\nAktualizace: 16.07.2017 16:21 Vydáno: 16.07.2017, 16:19\nVe skanzenu na Veselém Kopci u Hlinska 16. července končí dvoudenní Veselokopecký jarmark. Akce patří k největším svého druhu na východě Čech a je hlavní událostí ve skanzenu v celém roce. ČTK/Vostárek Josef\nVeselý Kopec (Chrudimsko) - Skanzen Veselý Kopec u Hlinska na Chrudimsku patřil o víkendu při tradičním jarmarku lidovým řemeslům. Umění předvedlo 110 řemeslníků z celé ČR, na něž se přišlo podívat asi 9000 lidí. To bylo o tisíc lidí více než loni. ČTK to řekla ředitelka skanzenu Ilona Vojancová. Akce patří k největším svého druhu na východě Čech a je hlavní událostí ve skanzenu v celém roce. Skanzen jarmark pořádá od roku 1982.\nFotogalerie: Veselokopecký jarmark\nSlušnou návštěvu skanzen zaznamenal přesto, že v sobotu Vysočinu zasáhly silné přeháňky. "Neděle se sluníčkem vše vynahradila. I když je nyní různých jarmarků hodně, u nás lidé oceňují výběr řemeslníků, kdy jde o skutečné výrobce a ne o překupníky. Lidi k nám láká i prostředí v přírodě," řekla Vojancová. Mezi pozvanými výrobci nechyběli ani držitelé ministrem kultury udělovaného ocenění Nositel tradice v oblasti tradičních řemesel.\nDneškem však řemeslníci z Veselého Kopec nezmizí. Každý prázdninový víkend se představí jeden řemeslník. O nejbližším víkendu 22. až 23. července to bude hračkář Ladislav Chládek z Výprachtic, který dělá hračky metodou štípání z bloku dřeva. Příští celodenní akcí bude v sobotu 12. srpna program Vezmi cep, pojď na plat, který ukáže zpracování zemědělských plodin tradičním způsobem. Druhého září se uskuteční v areálu skanzenu tradiční posvícení.\nSkanzen Veselý Kopec, který je otevřený od roku 1972, přibližuje život drobných řemeslníků a zemědělců v 19. a 20. století. Představuje zhruba 30 objektů, například truhlářskou dílnu, haltýř pro uchovávání potravin, mlýn, sušičku lnu a ovoce, stodolu se šindelovou střechou či výměnek. Skanzen je nejnavštěvovanější památkou v Pardubickém kraji, loni ho navštívilo 73.558 lidí.\nfolklor muzea zábava skanzeny


Do Skaláku na Hrubici | Zrakově postižený horolezec Jan Říha\nDo Skaláku na Hrubici\nDOPORUČENÍ Kam zajet za lezením II.\nLetos poprvé jedu lézt na Hruboskalsko. Naposledy minulou sezonu nám jako na potvoru začalo vydatně pršet, a tak jsme měli po lezení. Na zdejším pískovci se po dešti nesmí lézt osmačtyřicet hodin.\nTehdy nám nezbylo nic jiného, než se projít. Na letošní lezení ve Skaláku jsem se tedy moc těšil.\nSen o Dračím zubu\nMůj sen o tamním lezení způsobil dětský herec Tomáš Holý z filmu Jak dostat tatínka do polepšovny. Zaujalo mě, jak lezl s tátou na Dračí zub. I já jsem už na této věži byl.\nHoe se pustil na rozlezení do velmi zajímavé a těžké cesty. Pro něj to asi zase tak těžké nebylo, ale pro mně ano. Barthriss VIIIa vede skoro celou cestu spárou. Spáry to je něco pro mě, při cestě nahoru jsem lezl různými způsoby, použil jsem i techniku sokolíka. Nevylezl jsem to na jeden zátah bez odsednutí do lana. Když jsem dolézal na vrchol, už jsem nemohl a sotva jsem lapal po dechu a hledal veškeré svoje síly. Když jsem tam vylezl, tak se mě kluci zeptali, zda mám infarktový záchvat. Řekl jsem, že ano, a oni mi řekli, že ho měli také.\nPříjemný večer na koupáku\nPoté mi kluci řekli, ať si chvilku vydechnu a až pak ať začnu slaňovat. Byl jsem rád, že na mě nespěchali. Když jsem šel po chvilce slaňovat, tak jsme dolu zakřičeli na Sejka ať mi pro jistotu drží lano. Opravdu jsem byl dost po této cestě v tomto vedru vyčerpaný a i dost dehydrovaný. Také jsem okamžitě šel hned se napít a chvilku si odpočinout. Dost mě bolelo celé tělo, ale hlavně ruce a nohy, byl jsem jako vždycky odřený na rukou, ale nejvíc na levé holeni, odkud mi tekla krev.\nBarthova spára byla v sobotu nejtěžší, potom jsme už lezli jen nějaké sedmičky. Večer bylo koupání, ohýnek a opečené kuřecí stehýnko. V neděli bylo opět velké vedro a nám se lézt nechtělo, ale říkali jsme si, že když jsme tady, tak že si aspoň dáme jednu cestu a pak se půjdeme někam vykoupat.\nÚdolka na Mariáš\nA tak jsme vyrazili na Mariáš, kde si Hoe opět dal na rozlezení těžkou cestu. Údolní spára VIIa byla taková, že když jsem se do ní pustil, tak jsem si říkal, co jsem to zase udělal, když to neumím lézt, tak proč se do takové cesty pouštím.\nOpět jsem se malinko, tentokrát ne tolik, odřel, ale nahoře jsem byl zase úplně vyčerpaný. Potil jsem se jako vůl. Vylezli jsme poté ještě jednu cestu a jeli jsme se vykoupat do pískovny. Bylo to super a bylo nám dobře, když jsme ze sebe mohli smýt pot a hlavně spoustu písku, který člověk měl všude. Poté jsme vypili pivko na závěr a bohužel jeli zpět do Prahy. Moc se nám nechtělo, ale nedalo se nic dělat.\nAutor článku: Jan Říha, publikováno 7. 6. 2005 na www.horydoly.cz. Foto: Jakub Turek


Malá ložnice - - Ložnice\nagtari Plánujeme koupi bytu a zatím nás zaujal jeden, který má ovšem malinkou ložnici, cca 2,3*3 metry. Máte někdo takovou? Je to snesitelné? Říkám si, že teď ji využíváme jenom na spaní, takže to nemusí být velká místnost, ale není to už moc malé? Jak velkou postel máte? Napadá mě jen varianta 180*200 s tím, že bude od zdi ke zdi nebo 160*200 přiražená k jedné stěně a z druhé strany úzký průchod.\n26. srp 2016 ve 13:42 • To se mi líbí •\nradim83 Pro mě osobně by to bylo hodně málo a buď bych byt s takovou ložnicí zavrhl nebo bych, pokud by to bylo možné, udělal ložnici jinde nebo případně stavební úpravou spojil ložnici s vedlejším pokojem. Tato ložnice nesplňuje ani těch 8m2, co by mělo být pro jednu osobu, jak se píše v příspěvku výše.\n26. srp 2016 ve 14:51 • To se mi líbí •\nnininka23 Měli jsme takovou v bytě. Postel 200x140. Dostat tam jinou bylo bez šance. Používali jsme také jen na spaní, ale byli jsme samotní dva. Teď s dětma a tisícem věcí by to bylo nemyslitelné. Oblečení a prádlo jsme měli ve vestavěných skříních na chodbě, ale i tak to bylo nedostačující.\n26. srp 2016 ve 13:52 • staví dům • To se mi líbí •\nkatkamor Myslim, ze norma na loznici pro 2 osoby je 12m2 a na pokoj pro 1 osobu 8m2. V mensim pokoji se pri zavrenych dverich moc nevyspite, bude se vam spatne dychat...\n26. srp 2016 ve 14:31 • To se mi líbí •\nkriistl úložné prostory se dají udělat u stropu\n26. srp 2016 v 17:46 • To se mi líbí •\ncejkyna přesně, úložného prostory se dají udělat u stropu nebo třeba pod postelí\n23. srp 2017 v 16:13 • To se mi líbí •


K dnešnímu dni jsme prodali více jak 3160 mototorek\nStav: Prodáno Kategorie: Silniční cestovní 1. registrace: 2012 Stav tachometru: 16.000 km Výkon: 53kW Technický stav velmi dobrý\nKawasaki ER-6F, 1. registrace 2012, najeto pouze 16.000km, 53kW (možno omezit na 35kW) jeden majitel v ČR, český TP a RZ, v originál stavu, udržovaná a pěkná motorka do začátku, po omezení možno řídit s ŘP skupiny A2.\nStav: Prodáno Kategorie: Chopper/Cruiser 1. registrace: 1994 Stav tachometru: 36.000 km Výkon: 41kW Technický stav velmi dobrý\nSuzuki SV 800 Intruder, r.v. 1994, najeto 36.000km, výkon 41kW (možná přestavba na 25kW), TOP stav, mnoho doplňků a úprav, bez dalších investic, dohoda možná!\nStav: Prodáno Kategorie: Cestovní enduro 1. registrace: 1999 Stav tachometru: 31.000 km Výkon: 69kW Technický stav velmi dobrý\nHonda XL 1000 V Varadero, r.v. 1999, najeto 31.000km, výkon 69kW (možná přestavba na 25 kW), jeden majitel, 2x klíč, padací rám, kryty rukou, 2x boční kufry Honda, 1x horní kufr.\nSuzuki DL 1000 V- Strom\nStav: Prodáno Kategorie: Cestovní enduro 1. registrace: 2004 Stav tachometru: 47.500 km Výkon: 72kW Technický stav výborný\nSuzuki DL 1000 V-strom, r.v. 2004, najeto 47.500km, výkon 72kW, 2x klíč, řetězová sada 90%, automatické přimazávání řetězu, vyhřívané rukojeti, nosič horního kufru, oblíbený cestovní motocykl!\nStav: Prodáno Kategorie: Nakedbike 1. registrace: 2005 Stav tachometru: 9.000 km Technický stav velmi dobrý\nKawasaki Z 1000, r.v. 06/2005, najeto 9.000km, výborný motor, jeden majitel, pravidelně servisovaná, nová baterka, pneumatiky 60%, připravená na sezónu, dohoda možná!\nStav: Prodáno Kategorie: Skútr 1. registrace: 2003 Stav tachometru: 26.000 km Výkon: 28kW Technický stav velmi dobrý\nPiaggio X9 500 Evolution, r.v. 2003, najeto 26.000km, výkon 28kW, jeden majitel, výškově stavitelné plexi, horní kufr original Piaggio, pneumatiky 80%, výborný cestovní skútr!\nStav: Prodáno Kategorie: Cestovní enduro 1. registrace: 2000 Stav tachometru: 38.000 km Výkon: 62kW Technický stav výborný\nBMW R 1150 GS, r.v. 2000, najeto 38.000km, výkon 62kW (možná přestavba na 35kW), jeden majitel, 2x klíč, ABS, vyhřívané rukojeti, 2x boční kufr BMW + horní plotna Givi, padací rám, kryty rukou.\nBMW K 1200 R Sport ESA\nStav: Prodáno Kategorie: Silniční cestovní 1. registrace: 2008 Stav tachometru: 37.000 km Výkon: 120kW Technický stav výborný\nBMW K 1200 R Sport, r.v. 2007/2008, najeto 37.000km, výkon 120kW (možná přestavba na 25kW), vyhřívané rukojeti, elektronický podvozek ESA, plexi štít Puig, nosič zavazadel, palubní počítač!\nStav: Prodáno Kategorie: Silniční cestovní 1. registrace: 2010 Stav tachometru: 32.000 km Výkon: 79kW Technický stav výborný\nHonda CBF 1000, r.v. 2010, najeto 32.000km, výkon 79kW, 2x klíč, ABS, držáky kufrů + 2x boční kufr v barvě motocyklu, výškově stavitelný plexi štít, centrální stojan, výškově stavitelné sedlo řidiče!\nStav: Prodáno Kategorie: Skútr 1. registrace: 2003 Stav tachometru: 15.000 km Výkon: 40kW Technický stav velmi dobrý\nSuzuki AN 650 Burgman, r.v. 2002/2003, najeto 15.000km, výkon 40kW, jeden majitel, servisní knížka, v originál stavu, bez dalších investic, dohoda možná!\nStav: Prodáno Kategorie: Silniční cestovní 1. registrace: 1993 Stav tachometru: 87.000 km Výkon: 74kW Technický stav velmi dobrý\nHonda GL 1500 Gold Wing, r.v. 1993, najeto 87.000km, výkon 74kW, český TP a SPZ, 2x klíč, dálkový alarm, padací rám + druhé stupačky, opěrky rukou, rádio, motocykl stvořený k cestování s maximálním komfortem!\nStav: Prodáno Kategorie: Cestovní enduro 1. registrace: 2001 Stav tachometru: 45.000 km Výkon: 69kW Technický stav výborný\nHonda XL 1000 V Varadero, r.v. 2001, najeto 45.000km, výkon 69kW, 2x klíč, plexi štít, horní kufr, nosič bočních kufrů, dualní brzd. systém, zásuvka 12V, nová řetěz. sada, český TP, cestovní enduro bravurně splňující své poslání.\nStav: Prodáno Kategorie: Nakedbike 1. registrace: 2005 Stav tachometru: 16.000 km Výkon: 71kW Technický stav velmi dobrý\nHonda CB 600 F Hornet, r.v. 2005, první registrace červenec 2005, najeto 16.000km, výkon 25kW, český TP a SPZ, pravidelně servisovaná, 1.500km po posledním servisu, zánovní dvousměsové pneumatiky Dunlop Sportmax Roadsmart, Honda CB 600 F Hornet má silný a přitom úsporný motor, který nechá sportovce vydovádět se dle libosti, dohoda možná!\nStav: Prodáno Kategorie: Elektro 1. registrace: 2018 Stáří: Nový motocykl Výkon: 3kW Technický stav NOVÝ MOTOCYKL\nKuberg Cross Hero, 2018, 0 km, 3kW, zbrusu NOVÝ 100% elektrický motocykl, od 5 let, maximální rychlost 27km/h, výdrž baterie 120 minut, nosnost 100kg, možný odpočet DPH.\nStav: Prodáno Kategorie: Cestovní enduro 1. registrace: 2007 Stav tachometru: 49.000 km Výkon: 72kW Technický stav velmi dobrý\nSuzuki DL 1000 Vstrom, 1. registrace 2007, najeto 49.000km - servisní knížka, výkon 72kW, plně vybavené cestovní enduro - vyšší plexi Puig, navigave TomTom, padací rám, centrální stojan, vyhřívané rukojeti, 3x kufr Givi, moto po servise, bez dalších investic.\nStav: Prodáno Kategorie: Nakedbike 1. registrace: 2001 Stav tachometru: 36.000 km Výkon: 56kW Technický stav výborný\nKawasaki ZR-7, r.v. 2001, najeto 36.000km, výkon 56kW (možná přestavba na 35kW), jeden majitel, kouřový plexi štítek, držák kufru + kufr Givi, pneumatiky + řetězová sada - vše 60%.\nStav: Prodáno Kategorie: Silniční cestovní 1. registrace: 2007 Stav tachometru: 18.000 km Výkon: 62kW Technický stav výborný\nBMW F 800 S, r.v. 2007, najeto 18.000km, výkon 62kW (možná přestavba na 35kW), jeden majitel, 2x klíč, držáky kufrů + 2x boční kufr BMW, kouřový plexi štít, povedený motocykl s pohonem pomocí ozubeného řemenu!\nStav: Prodáno Kategorie: Nakedbike 1. registrace: 2013 Stav tachometru: 37.000 km Výkon: 35kW Technický stav výborný


V Brně u jezuitů vyvrcholil podzimní běh kurzu Alfa\nBrno. Slavnostní večeří byl ve čtvrtek 11. ledna v podvečer v jezuitském kostele Nanebevzetí Panny Marie v Brně zakončen další běh kurzu Alfa. Jeho absolventům byla nabídnuta možnost zapojit se do některého z místních křesťanských společenství a noví zájemci se mohou těšit na další běh, který se uskuteční od února do dubna a tentokrát ho bude hostit farnost sv. Tomáše.\nKurzy Alfa nabízejí úvod do praktického křesťanství pro hledající, nevěřící, nepraktikující a pro všechny, kdo chtějí blíže prozkoumat smysl života. S jezuitským kostelem v Brně jsou spjaty od roku 2011, kdy mu začaly pravidelně poskytovat zázemí. Dosud poslední běh se zde konal od 5. října 2017 a vyvrcholil slavnostní večeří 11. ledna 2018. Skupina zájemců a organizátorů se zde po jedenáct týdnů pravidelně scházela ve čtvrtek večer v aule Martina Středy, kde na ně čekala večeře a přednáška na jedno z předem daných témat, které jim přiblížil vzácný host z řad kněží a laiků. Pak se účastníci rozdělili do diskuzních skupinek, které nabídly možnost dozvědět se více a klást otevřené otázky. Součástí kurzu byla i společná víkendovka o Duchu svatém.\nDo příprav a průběhu kurzu se zapojili také místní jezuité Josef Čunek a Ladislav Nosek a nechyběl ani současný představený české provincie Josef Stuchlý, který v roce 2010−2011 stál u zrodu katolických kurzů Alfa v Brně. S účastníky podzimního kurzu tentokrát strávil víkend 25. až 26. listopadu na Velehradě, kde sloužil „vysvětlovací“ mši svatou. Hostům přiblížil jednotlivé části bohoslužby, aby mohli lépe porozumět tomu, co se při mši odehrává. Hned po víkendovce, ve čtvrtek 30. listopadu, zazněla opět již v brněnském kostele přednáška tamního jezuitského kaplana Ladislava Noska na téma „Jak odolat zlému?“. „Hosté díky ní mnohem lépe pochopili, že ten zlý působí také skrze věci, které dříve považovali za svou slabost a měli tendenci je omlouvat – že právě skrze ně je pokouší a nabádá k větší rezignaci a neochotě něco změnit. A toto poznání pro ně bylo motivací vyrazit do boje,“ shrnuje význam večera jedna z organizátorek, Zdenka Kaňová.\nTéma posledního setkání před závěrečnou večeří, 4. ledna, znělo „A co církev?“ a zhostil se jej rektor kostela Josef Čunek. „Přednáška byla doslova nabitá informacemi. Otec Josef zevrubně představil pět základních charakteristik církve a svůj výklad doplnil názornými kresbami a promítáním fotografií sakrálních staveb z celého světa. Mnohým hostům se před očima otevřel zcela jiný obraz církve, než na který jsou zvyklí z médií,“ přibližuje další členka organizačního týmu, Irena Veselá.\nZávěrečný večer 11. ledna byl vyhrazen slavnostní večeři, otevřené i pro přátele účastníků. Hosté na něm obdrželi seznam společenství, do kterých se po skončení kurzu mohou zapojit. Na nové zájemce pak na jaře čeká další běh kurzu Alfa, který se uskuteční od února do dubna tentokrát v nedaleké farnosti sv. Tomáše.\nBližší informace o kurzech Alfa, pořádaných v Brně katolickou církví, naleznete na těchto ZDE.


Orloviny - Aby byla ještě lepší, ta naše Městská policie %e. %c. %Y\nAby byla ještě lepší, ta naše Městská policie\nUrčitě to vševědoucí velitel Galia ví, nepřicházím zřejmě s ničím novým, neboť předpokládám, že tvůrci informačního systému MP Manager se obrátili i na naši MP a ta možná již tento systém používá (v poslední době mne, chválabohu, přímý kontakt s někým z MP nepotkal, takže nevím).\nNěkolik posbíraných citací:\nPořízením informačního systému MP Manager je možné získat výtečného pomocníka, kterého lze využít v ulicích. Pomocníka, který pracuje s online daty, což umožňuje strážníkům větší operativnost a odpadá zbytečná administrativní zátěž. Nejcennější na tom je, že informace jsou dostupné v reálném čase, který pomáhá městským policiím informace získávat a zpracovávat. A to přináší dramatické zefektivnění práce městské policie. Tedy efektivnější řízení a dohled nad bezpečností ve městě. A nejen nad bezpečností. Jde o celý balík nástrojů a služeb: počínaje správou událostí, tedy přestupků, trestných činů a kontrolních činností, přes napojení na řadu databází, jako jsou odcizená vozidla, osoby v pátrání až po mapové výstupy a nástroje pro kontrolu a výběr parkovného ve městě (to zatím nemáme). Jako třešinka na dortu je pak predikční modul, který dokáže předpovídat a do map zobrazit, kdy a kde se stane nějaký přestupek nebo trestný čin.\nA pokud si někdo pomyslí, že IS MP M je dalším nástrojem, jak šikanovat občany, je na omylu.\nStarostové měst, kde MP M mají, jsou nadšeni tím, že MP Manager jim, jako nejvyšším velitelům městských policií, přináší přehled o tom, co se ve městě skutečně děje. Často se potkáváme se situací, kdy při setkání občanů s vedením města zazní od rozhořčeného občana připomínka: „Městská policie je na nic, například v naší ulici už jsem měšťáky neviděl, ani nepamatuju…“ A to je přesně ta situace, kdy se oprávněná osoba přihlásí do MP Manageru a v mapových podkladech vyhledá pohyb strážníka zaznamenaný z GPS jeho mobilního telefonu, ukáže příslušnou mapu a může odpovědět: „Tak pane občane, ve vaší ulici byl za uplynulý měsíc strážník 22x, udělil 6 blokových pokut a naposledy tam prošel dnes v 11:35.“ A je po diskuzi. Všichni jsou spokojeni.\n(toto okamžitě využije starosta při setkávání se s občany)\nJsou nové bezpečnostní hrozby, nové výzvy, jsou nové technologie. A naše městská policie, se dostává do první linie boje s kriminalitou. Vybavme ji tím nejlepším!\nAutorem revolučního informačního systému MP Manager je akciová společnost FT Technologies. Údajně vyvíjí další software: Náramky.\nČlánek byl přečten 928×, názory na článek zatím nejsou.