Siranie - páté dobrodružství\nV. díl: Velekněz Aderánu\nXXX. kapitola: Zloděj Ibuaren\nSíň Mornilova domu se rozezněla ozvěnou spěšných kroků a do pokoje pro hosty vstoupili Súlin s Kovenem mladším.\nV zapadlých uličkách Mladé Dariky jsme našli přinejmenším zvláštního člověka, jménem Erilar, jenž nás za patřičný úplatek - rovný dvěma stům siranijských tolarů – zpravil o osudech svého kdysi přítele Ibuarena, známého též pod jménem Ivaren,“ vypravil ze sebe zadýchaný Anskar.\nTakže se nevracíte s prázdnou ?!“ zvolala nadšeně dryáda a ochotně podala příchozím poháry s vodou, zatímco Ignis jim nabídl křesla, aby se posadili.\nProzradil nám důvěrně, že ještě dosud k Ibuarenovi chová něžné city,“ pousmál se Anskar a pokračoval, „v jeho zevnějšku se mísily rovnoměrně chlapecké i dívčí půvaby, proto ho často zaměňovali za děvče. Víme také, že tento zloděj pocházel odněkud ze severu, avšak do Arkagantu přišel jižní branou. Opakovaně se vloupal do domů jen pro znesvěcení jejich vnitřní sakrální části, což se nepodařilo nikomu od založení města.“\nJe to právě čtyřicet let, co se vloupal do srdce chrámu,“ navázal vzdušný mág, „následně byl uvězněn, z vězení však uprchl a několik let nato byl – a nyní poslouchejte pozorně - za nevyjasněných okolností adoptován do nejvyššího rodu na Arce pod celým jménem Punar Onkira Vinori. Za vlastního jej dokonce přijal sám nejvyšší kněz chrámu.“\n„Ačkoli pocházím ze šlechtického rodu a znám mnoho podivných vyprávění o cestách k moci, tento příběh působí spíš jako nějaký žert,“ poznamenal s úsměvem Ignis.\n„Komu náleží právo vstoupit do svatyně Plamene?“ otočila Omerin směr diskuse otázkou na cestáře.\n„Vstup do chrámu je omezen stejně jako vstup do sakrální části domu pro všechny cizince. Abys tam mohla vstoupit ty, Omerin, musela by ses stát mojí ženou,“ ušklíbl se mladý bojovník na dryádu, která na jeho poznámku místo odpovědi vycenila své silné bílé zuby.\n„Pro všechny ostatní platí,“ pokračoval Anskar, jako by si ničeho nevšiml, “že jsou cizí krví v těle naší společnosti. Přijímací rituál je velmi složitý, abyste se mohli stát Arkaganťany, musel by si každý z vás vybrat adoptivní rodiče v některém z našich rodů, tím se však trvale svazujete se zvyklostmi naší obce. Přesně totéž platí i pro dítě – rituál adopce trvá minimálně pět dní - a nám nyní zbývá jeden a půl dne.\n„Co vůbec víme o postavení rodu Onkira na Arce?“ vmísil se do hovoru ohnivý muž.\nRúnen vstupujíc do místnosti zaslechla otázku a pohotově odpověděla: „Onkirové jsou nejvyššími strážci Plamene, v současné době jsou hlavními oficiálními nepřáteli rodu Melissai,“ s těmi slovy paní domu obcházela velký kruhový stůl a pokládala před hosty žitné placky a do pohárů nalévala odvar z bylin.\n„Dozvěděli jste se, jakým způsobem pronikl Ibuaren do chrámu ?“ otázal se Noční Motýl Súlina.\n„Erilar nám prozradil, že od počátku bylo jasné jen to, že někoho sleduje. Hledal tajemství,“ odpověděl mág a s chutí se napil z nabízeného poháru.\nPo těch slovech se ozvalo krátké zaklepání a do místnosti vešel pán domu.\n„Nesu vám příznivou zprávu,“ oslovil muž přítomné, „Aldin Onkira Vinori, třetí ze synů rodu Onkira, velekněz chrámu Plamene, je připraven vás přijmout dnes dvě hodiny před západem slunce. Vaše návštěva však musí zůstat utajena.“\n„To jsou nadějné zprávy, co přinášíš, Mornile,“ odpověděl vzdušný mág za všechny, „chystali jsme se sice za Ibuarenem, ale jednání s Aldinem je v této chvíli rozhodující.“\nXXXI. kapitola: Velekněz Aderánu\nByly již dvě hodiny po poledním zpěvu, když se družina začala chystat na svojí spěšnou cestu. Než začali sestupovat do tajných podzemních chodeb, Mornil je odvedl do prostorného dvora svého domu a zavázal jim oči. I jich se dotýkaly zákony pro cizince.\nMalou brankou vstoupili na svažité schodiště. Starší z Kovenů, který byl jejich průvodcem a kráčel tudíž v čele, jim dal pokyn, aby se chytili za ruce a jemnými stisky dlaní je upozorňoval na nerovnosti terénu. Na konci schodiště bylo další, vedoucí tentokrát vzhůru. Vystoupali vzhůru, minuli druhé dveře. Poté, co sestoupali dolů, ucítili pod nohama měkký koberec vystýlající kratší chodbu. Sestoupili po ochozu ve tvaru písmene U a ocitli se v delší prostorné ulici, což poznali také podle ozvěny jejich kroků, jež se nesla daleko do nitra podzemí. Jiné zvuky však neslyšeli.\nKráčeli nejspíše v jedné z páteřních tepen podzemního bludiště. Chodby měly svá ústí v jednotlivých dvorech místních domů a tvořily tak zdánlivě neviditelnou, ale ve skutečnosti hustou síť spojující celé podzemí města.\nPo čase se začala ulice klikatit a po jejích bocích ucítili přítomnost mnoha odboček se dveřmi. Někteří z nich – nejvíce však vzdušný mág, který podzemnímu světu nikdy nepřišel na chuť - už měli pocit, že zcela ztratili orientaci. Jiní neztratili úplně pojem o prostoru, dryáda díky své vrozené schopnosti cítila dřevěné dveře, jež cestou míjeli a počítala je. Když napočítala šestero dveří, zabočili vedlejší chodbou doprava. Ostražitý Anskar tam nechal na rozcestí ležet jeden ze svých vlasů, jež užíval jako svou přirozenou magii. Jeho počin zůstal nepovšimnut.\nPak se náhle Mornil zastavil u dveří a do ticha potřetí zachrastil svazek jeho klíčů. Byli na místě.\nMornil jim sejmul šátky z očí a oni uviděli masivní zdobené dveře. Dveře se otevřely a na jejich prahu se objevil bíle oděný muž. Měl jasnou přísnou tvář, krátké šedé vlasy a dlouhý vous.\n„Jsem Aldin Onkira Vinori, pojďte dál,“ pokynul jim muž. Vešli do stroze vypadající menší přijímací síně.\n„Vím, co vás přivedlo až sem, na Mornilovu přímluvu vás nyní přijímám a jsem ochoten vás vyslechnout a odpovědět na vaše otázky, poznávám zajisté mistra Súlina a těší mě, že se s ním setkávám.“\nSúlin beze slova pokývl v odpověď.\n„Omlouvám se, že pro nedostatek času,“ promluvil opět k celé družině, “vám nemohu nabídnout žádné pohoštění a nemáte se kam posadit. Kdo mluví vašimi ústy v této záležitosti ?“\nPo výměně několika krátkých pohledů mezi družinou předstoupil elfí čaroděj a promluvil:\n„Přicházíme vás varovat. Vysoko na sněžných vrcholcích za hranicemi Grandu se nám podařilo vysvobodit zvláštní magicky nadané dítě ze spárů temného démona. Dítě se pak stalo naším průvodcem na cestě sem a zjevilo nám, že se musí dostat do nitra Aderánského ohně ve vašem městě, aby obnovilo síly proti mocnostem nadcházejícího Zatmění,“ Súlin se na chvíli odmlčel, aby pozoroval dopad svých slov. Mužova tvář zůstávala vážná, nejevila známky přílišné účasti.\n„Dnes před polednem,“ navázal svou řeč vzdušný mág, „jsme byli navštívit člena Melissaiského rodu Olmara Vinori na Skále Vidění. Ještě než pozbyl života, ukázal nám hroutící se strukturu Arkagantu a druhou skupinu lidí mířící do nitra chrámu s nepravým dítětem. To je nebezpečí pro Aderán a také důvod, proč jsme vás přišli varovat. Mezi nebezpečnými vetřelci jsme poznali Gamola Melissaie, Olmarova zkaženého bratra, který zapadl do temnot a stal se strůjcem inverzního světa ve Městě mágů.“\n„Rozumím, že ve vás běh posledních událostí způsobil vážné znepokojení, ale nejsem si jist, zda vám mohu v této věci pomoci,“ suše poznamenal Aldin, „kde jsou důkazy potvrzující vaše tvrzení ?“\n„Toto je záležitost dotýkající se zásadně budoucnosti celého Grandu,“ zvýšil hlas Súlin, „a ta se dá příznivě ovlivnit jedině vstupem dítěte do chrámu.“\n„Příznivě ovlivnit ?“ přezíravě se otázal Aldin, „A pro koho? Pro vás? Pro dobro světa? Stojím na straně Aderánu, to jest na straně nikoho. Svatý Aderán, starší než slunce, spjatý s řádem naší obce, žije a je námi opatrován již několik tisíciletí a hodnota svatého ohně odpovídá jeho stáří. Nebudu tím, kdo poruší tento vžitý pořádek jen pro důvěru cizincům.“\n„Ale i svatý Aderán může projít proměnou ve svou inverzní podobu a s ním i celá mocenská struktura Grandu tak, jak ji nyní známe,“ se skrývanou netrpělivostí v hlase promluvila Arsia.\n„Aderán čelil již mnoha Zatměním,“ pronesl se vztyčenou hlavou velekněz a přitáhl svůj bílý plášť těsněji k tělu, „Gamolova temná moc je u konce. Právě jsem dostal zprávu, že Melissaiové se pokusili vniknout do chrámu a byli do jednoho muže zlikvidováni. Gamol zahynul, jak sami víte, na astrologickém plese v Sairis.“\nPohledy poutníků se opět setkaly a mluvily o jediném: hlubokém zklamání.\n„Zaniklo jen Gamolovo tělo, jeho duch však stále žije, pouze přešel do jiné roviny existence“, namítl tichým, ale pevným hlasem elfí mág, „než odejdeme, musíme vás varovat ještě před jedním nebezpečím. V siranijském lese na západním úpatí Barazgirských hor jsme narazili míli na sever od magického milníku, jenž se podobá mlýnu, na zaklínače Žebra země. Jejich stopy vedly do trosek nedalekého Arkagantu. Na tomto místě narušovali strukturu Grandu, aby se při Zatmění stala součástí jejich stínového světa. Zpravil jsem o této záležitosti již architekta Valmonta a nyní to oznamuji vám, abyste tuto skutečnost prošetřil.“\n„Osada, o níž se zmiňujete, zanikla před šesti stoletími, neboť propadla démonickým silám. O těch, kteří narušují hranice řádu, víme, nicméně vám za tuto informaci děkuji a určitě ji pečlivě prověříme,“ odpověděl Aldin zdvořile.\nSúlinúv hlas zněl naléhavostí, když se pokusil velekněze naposledy přesvědčit: „Z celého srdce vás žádám, dejte souhlas alespoň k tomu, aby se dítě mohlo dotknout posvátného ohně.“\nAldinovy rysy ztvrdly a přijímací síní přísně zaznělo: „Nikdo se nikdy ohně nedotkl, a jelikož jste nedokázali podat zásadnější důkazy, proč by se tak mělo stát po tisíciletích právě v těchto dnech, nestane se tak i nadále,“ po těchto slovech přistoupil ke dveřím na znamení, že čas vyměřený setkání, vypršel.\n„Dovolte, ještě než odejdeme, poslední otázku,“ promluvil ohnivý muž, když překročil práh síně, “na Skále Vidění jsme byli svědky události, v níž se řádová struktura jevila nejslabší paradoxně v centru Arkagantu – v chrámu Plamene. Jak je to možné?“\nTam kov teprve teče,“ pronesl s důrazem velekněz a zasvěceně se usmál.\nKdyž vycházel se svými hosty ze síně, svitla mu v očích zvědavost: „Mimochodem, jak se jmenuje vaše dítě?“\n„Suvarna,“ odpověděl Súlin a vyšel ze dveří, aby byl s ostatními pohlcen chladem vanoucím z chodby.\nXXXII. kapitola: Poslední naděje\nDo Mornilova domu se spěšně vraceli v pozdním odpoledni.\nChlapeček i lvice dělali společnost Mornilovým dětem, Rúnen dělila svou pozornost mezi své potomky a hosty. Nevycházela z údivu, když pozorovala ušlechtilé zvíře a malého chlapečka i jejich tiché rozmluvy ve lví řeči. V mysli však byla stále se svým mužem a jeho novými přáteli. Jen stěží skrývala svůj neklid, jež vzbuzovala nálada města před očekávanou událostí. Co chvíli přistupovala ke dveřím a naslouchala zvukům přicházejícím zvenčí.\nKonečně uslyšela známé kroky, dveře do komnaty se otevřely a na prahu stanul její muž doprovázený poutníky. Dítě jejich příchodu nevěnovalo pozornost, své zvířecí ochránkyni šeptalo sotva slyšitelná slova v podivuhodném jazyce. Když se pozorněji zadívali na bílou lvici, zatajil se jim dech. Zvíře naslouchalo melodii slov a zvolna měnilo svou podobu. Bílá srst pomalu ustupovala a měnila se v hebkou a jasnou pleť mladé ženy. Klečící nahá dívka otevřela zlatohnědé oči, protřela si je štíhlými prsty.\nIgnis, který přeměnu ve lva nepovažoval za nic neobvyklého, jí duchapřítomně podal svůj vypraný cestovní plášť. Otevřela ústa, ale místo přátelského pozdravu se vydralo z jejího hrdla tlumené zavrčení.\nArsia sebou trhla. „Ještě jsem to nedokončil, ještě nemluví,“ řekl chlapeček vesele, „dokončím ji, až budu mít trochu víc času. Co jste řekli tomu kněžourovi?“ položil otázku ostatním, kteří stále nevycházeli z úžasu nad nečekanou proměnou.\n„Řekli jsme mu vše, co by jej mohlo přesvědčit o tom, aby tě přijal do Aderánského chrámu,“ odpověděl elf po kratší odmlce, „řekl jsem mu i o tvém přeřeknutí, které jsi nám odmítl vysvětlit, Suvarno,“ dodal a upřel na dítě přísný pohled, „nic z toho jej však nepřesvědčilo o tom, aby s námi ztrácel příliš mnoho, svého zjevně drahocenného času.“ Pak se vyčerpaně opřel o zárubeň dveří a zklamaně vydechl.\n„Ale já nejsem Suvarna. Jsem pořád dítě, sice nadané, ale dítě,“ ohradil se chlapec, „a jak čas plyne teprve přicházím na věci, které nosím ve své mysli. Dětský rozum je však nestálý a já se zmítám mezi hrou a snahou o záchranu tohoto místa. Kdybych se jen mohl dostat do ohně – ihned bych se rozvzpomenul na mnoho věcí, které mi ještě neuzrály v mysli. A kromě nich na mě doléhá mnohem znepokojivější myšlenka: existuje ještě druhé dítě … cítím ho, sedí tam, kde je tma a teplo a čeká, čeká na svou příležitost, která přijde již zítra v poledne. Musíme ho zastavit.“\n„Co tě vlastně poutá k Aderánu?“ otázal se Anskar.\n„Víc než můžete tušit, před deseti tisíci lety, když jsem to tady zakládal,“ odpověděl chlapeček, “nečekal jsem, že se budu někdy dobývat do vlastního chrámu.“\nAnskar si nervózně upravil turban na hlavě a rozhlédl se po ostatních, zdali slyšeli totéž, co on.\n„Posvátná místa jsou uhlíky v popelu, které mohou vyhasnout, nebo se mohou stát zdrojem dalších ohňů,“ pokračoval Suvarna. Pak se na okamžik odmlčel, jako kdyby ho napadlo něco důležitého: „Neříkali jste, že je tady Ibuaren z Valarkagantu? Měli bychom jej co nejdříve navštívit, protože jedině on nám může pomoci překročit dobře střežený práh chrámu. Nebo už máte za sebou vítězství v boji se čtyřrukými kamennými obry?“ Dětský hlas zazněl neskrývanou ironií.\n„Tak na co ještě čekáme?“ vyhrkla dryáda.\n„V tuto dobu se však nemůžete pohybovat po městě s dítětem. Všude číhá mnoho nepovolaných zraků. Musí zůstat zde,“ upozornil důrazně Mornil.\n„Já zůstanu s ním,“ řekl Ignis a zadíval se do zlatohnědých očí dívky, jež držela Suvarnu na klíně.\nPo těch slovech zbytek družiny už podruhé ve spěchu opustil dům Kovena staršího.\nXXXIII. kapitola: V zajetí stínů\nPoté, co zdolali prstence hradeb bránícím přístupu na Arkský kopec, vystoupali po svažitých cestách vysoko až na samotnou úroveň ostrohu Skály Vidění. Tam na svahu strmé skály spatřili veliké visuté paláce vystavěné po způsobu ptačích hnízd. Největší z nich náležel rodu Onkira. Ten byl spojen s menším palácem rodu Ganú. Naproti nim stála budova rodu Erinu spojená s největší stavbou pomocí provazových i kamenných mostů. Povšimli si, že některé byly přervány a visely dolů podél zdí.\nStřech paláců se jemně dotýkaly prsty zapadajícího slunce a další den mizel v rudnoucích červáncích.\n„Možná to je poslední západ, který vidíme,“ poznamenal věcně Noční Motýl, neboť teď nebyl čas na vychutnávání melancholické nálady přicházejícího podvečera.\nPřistoupili ke dveřím největšího paláce a Omerin hlasitě udeřila několikrát za sebou bytelným klepadlem o bránu domu. Neozval se žádný zvuk a nikdo neotevřel.\n„Je třeba jít za důvěrníky rodu Onkira, těmi je v tomto případě rod Erinu,“ promluvil Mornil k ostatním. V jeho hlase bylo patrné znepokojení a jeho tvář byla bledá obavou.\nZa malou chvíli stanuli pod emblémem rodu Erinu, který visel nad vstupní branou. Súlin vzal za klepadlo a dveře se nečekaně se zaskřípěním otevřely.\nDívali se do síně zahalené hustou tmou. Nebylo možné rozeznat žádný předmět ani živou bytost. Předsíň pohlcovala denní světlo, namísto toho, aby ji projasňovalo.\n„Práh je zlom do inverzního světa,“ vysvětlila půlelfka podivný jev těm, kteří ještě stáli v údivu.\n„Buďte ostražití,“ oslovil Súlin družinu, „až překročíme práh, ocitneme se v místě s jinými pravidly, kde mají stíny větší moc, a pokud za námi dveře zapadnou, nebo je někdo zavře, nebudeme mít snadnou cestu nazpět a možná budeme nuceni hledat jiné východy.“\nPoté pronesl tiché zaříkání a vstoupil do tmy. Ostatní jej bez řečí následovali, jen Arsia se ještě sklonila, aby svojí dýkou zajistila křídlo dveří. Když se všech šest dobrodruhů shromáždilo v předsíni domu, dlaň vzdušného mága zazářila bílým světlem.\n“Jenom lituji, že s námi není Ignis, s ním by naše situace byla mnohem snazší, jak potvrdily události v Gamolově domě,“ dodal elfí mág polohlasem, spíš pro sebe.\nPředsíň ústila do atria, jež osvětlovala podivná chladná záře vrhající na zem ostré stíny, podobala se světlu úplňku.\nNapravo od atria byla malá otevřená dvířka. Mladý Cestář nahlédl do malé místnosti bez oken, byla jen spoře osvětlená,přesto na její podlaze rozeznal zkrvavenou mrtvolu neznámého člověka. Byl zřejmě napaden nějakým obrovským zvířetem, neboť na jeho těle byly hluboké rány, jež vypadaly, jako kdyby je způsobily silné ostré drápy.\n„Nejsme tady sami“, procedil Anskar skrze zuby, rychlým gestem ukázal do místnosti a jeho spěšné kroky rozezněly chodbu. Jeho druhové se semkli těsněji k sobě a následovali ho.\nV okamžiku, kdy se před nimi objevilo schodiště, stoupající vzhůru, vynořil se znenadání zpoza stupňů proti nim obrovský stín, jehož vrcholek sahal nad jejich hlavy.\nPokračoval v pohybu směrem k nim. Mladý bojovník automaticky sáhl po svém dlouhém kopí, pohybem levé ruky sejmul kožený chránič ostří, který nosil v ulicích města, a pravicí je mrštil proti přízraku. Ostří se zasvištěním projelo pomyslným středem stínu, jenž je se zavlněním pohltil a narazilo se zařinčením na zeď. Stín se však sunul stále blíž, takže již byl na tři kroky od bojovníka, který se zděšením začal ustupovat zpět chodbou.\nV tu chvíli Súlin společně s Omerin začali zhmotňovat zrcadlový štít na odvrácení nepřítele. Dryáda zkoncentrovala kapky vody přítomné ve vzduchu a rozvinula je do kruhového útvaru, elf poté zadržel kruh v prostoru před přízrakem. Ten se znenadání zastavil. Vzdušný mág kývl významně na půlelfku, která se vymrštila do výšky a vysokým saltem jako první překonala ramena tmy. Stín se zavlnil poblíž místa, jímž proskočila.\nAnskarovy magické prostředky byly omezené, proto ustoupil za Omerin a vzdušného mága. Když zrcadlo zastavilo stín, pokusila se jej Omerin obejít, povzbuzována sebedůvěrou prostorové čarodějky, v místě, kde se nedotýkal chodby. Zdálo se, že stín strnul a že se již nepohne. Když však byla dryáda na krok od něj, zjevila se v jeho temnotě tvář. Její rysy se postupně projasňovaly a zakrátko se Omerin dívala do očí sama sobě.\n„Dvojnice,“ blesklo jí hlavou a podvědomě ustoupila dozadu.\nVtom ale tvář nepravé Omerin spatřil i vůdce družiny a v následující vteřině se vzdušné zrcadlo vznášelo již na pravém okraji stínu a dryáda tak mohla bezpečně uniknout z jeho dosahu. Ostatní ji rychle následovali směrem ke schodišti, tam Anskar hbitě zdvihl svoje kopí, jež se jen zřídkakdy minulo se svým cílem, a všichni vyběhli po kamenných stupních vzhůru, zanechávajíce svůj strach ozvěně kroků.\nXXXIV. kapitola: Stínoví sršni\nVystoupali do dlouhé chodby rámované páry vykládaných oken. Měsíc nad nimi zasvítil nepřirozeně silnou září, a barevná sklíčka proměňovala jeho chladné paprsky ze stříbrné na bledě modrou barvu uvnitř chodby.\nArsia rychle přiskočila k jednomu z velikých oken a prorazila v něm holí skleněnou plochu. Střepiny skla se rozlétly do všech směrů a k údivu všech skrze otvor prosvitnul zarudlý paprsek slunce.\nSúlin polohlasem upozornil přátele, aby ustoupili od oken, a jemným gestem vyvolal mocný vzdušný úder. Ten doprovázen ohlušujícím třeskem vyčistil okenní rámy od veškerého skla. Padající úlomky zahrály myriádami odstínů rudé a dopadly do vnitřní zahrady domu. Jejich vědomí se projasnila a zchladlá krev v žilách se jim opět příjemným teplým proudem rozlila po těle.\n„Skutečná noc přijde co nevidět,“ přerušil elf suše jejich optimistické myšlenky.\nChodba končila zavřenými dveřmi, zahalenými do stínu. Na smluvené znamení mladý bojovník opatrně otevřel dveře. To, co za nimi uviděl, jej však donutilo rychle ustoupit stranou. Ve velké setmělé místnosti za krátkým zastřešeným můstkem spojujícím toto stavení se sousedním domem jej zpozorovala bytost, jejíž moc patrně zahalovala celé toto místo do stínů. Děs, který kolem sebe šířila, na chvíli ochromil Anskarovu mysl. Arsia na okamžik znehybněla ve snaze zvrátit inverzi tohoto místa, narazila však na neobyčejnou sílu vědomí monstra ze stínu.\nNáhle vzduch proťal praskavý svist. Ohnivá koule naplněná bílým plamenem narazila drtivou silou do stvůry. Ozvalo se hrozivé zasyčení. Silná bolest hlavy zasáhla všechny bez rozdílu.\nMonstrum pohltilo oheň, který byl vpraven do jeho těla, jako kdyby spadl do hluboké černé studny, avšak jeho obrovitá masa se zmenšila. Pocítili nutnost obrany před nevyhnutelnou odvetou. Cestář nacvičeným pohybem zapřel své kopí o nohu a očekával nápor. Elfí mág zatím vytvořil silový štít, nejsilnější, jaký byl schopen vyvolat.\nK jejich zděšení se však tvor začal s velkým rachotem drolit na nejmenší kousky, které se počaly ve velkých rojích valit směrem k nim. Obsypaly štít ze všech stran a pronikly kolem jeho okrajů mezi ně. Již brzo měli bodavé sršně v očích, obličeji, ve vlasech a pod oblečením. Poslepu, paralyzování bolestí a šokem tápavě hledali okna.\nJakmile Anskar vstoupil do přímého slunečního světla, černý bodavý hmyz, před nímž si chránil oči, znenadání vzplál jasným ohněm. Vzápětí pokroucené oharky padaly k zemi jako oblaka černých sazí. Vypálily je paprsky slunce, které se v té chvíli zdály všem chladné oproti žhnoucím ranám na jejich tělech, do nichž vnikl jed stínových sršňů.\nVyšplhali se na římsu velkého okna a opřeli se vyčerpaně o zeď. Když bolest zranění polevila, spatřila Arsia na kůži mladého bojovníka zvláštní bílé skvrny. Pohlédla na své ruce - byly tam také… pocítila ve skvrnách neznámý druh slabosti – její magická světelnost, aura, byla v těch místech paralyzována a oslabená, jako by byla napadená nějakou nemocí.\nJeště štěstí, že působením slunce ustupují,“ pronesla k ostatním, „pro tebe, Anskare, to asi není tak podstatné, ale moje magická aura je útokem toho zrádného hmyzu silně narušená a bude nějaký čas trvat, než se zcela obnoví.“\n„Cítím to také, Arsio,“ odpověděl Súlin, který právě svlékl svůj plášť a opřel se o dřevěný rám vysokého okna, upíraje zrak k slábnoucí záři západu.


Hokejista Petr Bříza: Sport bolí, ale formuje charakter - Studenta.cz\nBývalý hokejový brankář Petr Bříza si od sportu nedává pohov ani na chvíli. Na konci října bude například pískat finále Hokejové bitvy univerzit. Jak je podle něj těžké skloubit hokejovou kariéru se školou a jak může sport pomoci v kariéře, prozradil v rozhovoru pro Studentu.\nČím by se živil Petr Bříza, když by nebyl hokejovým brankářem?\nNejspíše bych se stal učitelem, alespoň mě k tomu předurčovala má studia. Jak bylo ale za režimu zvykem, hodně lidí své obory po letech změnilo, asi bych byl taky ten případ.\nProč, učitelství vás nebavilo?\nTo ne, bylo fajn, ale já byl neposedný, určitě bych zkusil i něco jiného.\nByl hokej vaší vášní od dětství?\nVždy jsem se cpal do brány, to mi zůstalo. Začátky byly ale spíše fotbalové. Chodili jsme si kopat s bráchou. Ten mi půjčoval rukavice, ale protože mi byly strašně velké, docpával jsem si konečky prstů. Mělo to jednu velkou výhodu, dosáhl jsem na břevno.\nProžíval jste takové to idylické dětství a dováděl s kamarády denně za barákem?\nJasně, míč, hokejka, brusle, to bylo naše. Tehdy na volné chvíle nebyl počítač, ale hřiště plné kamarádů.\nŘíká se, že nejlepší sportovci byli v dětství raubíři, neměli daleko k ráně. Jaký jste byl vy?\nMusím říct, že se řadím spíše k těm vzornějším. Neměl jsem problém s kázní ani se známkami. Tím ale nechci říct, že bych nezažil klasický studentský život. Pivo mi chutnalo a s kamarády jsme se taky uměli dobře pobavit (smích).\nJe těžké se rozhodnout mezi vrcholovým sportem a životem studenta plným zážitků?\nKlíčový je věk mezi 13 a 16 lety, kdy mladé kluky láká hospoda, kamarádi, různé zájezdy se školou. Není to snadné rozhodnutí, ale pro úspěch se musí něco obětovat. Já nikdy na žádném pořádném zájezdu se školou nebyl, ani na lyžáku, to se prostě nedalo stíhat.\nNa druhou stranu se říká, že sport formuje charakter. Cítíte to na sobě?\nKaždý sportovec, který prošel výchovou v kolektivu, má za sebou obrovskou školu života. Sport bolí. Jeden den zažijete porážku, ale druhý den musíte vstát a zkusit to znovu. Myslím, že je to ideální příprava do života.\nPomáhá Vám i při profesní kariéře?\nUrčitě a myslím, že to tak mají všichni. Už jen to, že má člověk v životopise nějaký sport, mu výrazně pomůže k vysněnému místu. Vrcholní manažeři často přišli ze sportovního prostředí a hledají k sobě podobné typy.\nHokej patří k nejdražším sportům vůbec. Je těžké motivovat rodiče, aby své dítě dali právě na něj?\nHodně těžké a řekl bych, že stále těžší a těžší. Florbal, fotbal, to jsou sporty, kde jsou investice oproti hokeji minimální. Navíc je časově náročný a skloubit ho na vrcholové úrovni se školou je téměř nadlidský úkol.\nVy jste ale zářný příklad, že to jde. Máte za sebou hvězdnou kariéru a vystudovanou vysokou školu.\nJenže já ji studoval 11 let (smích). Není to legrace. Musíte najít zlatou střední cestu, abyste nešidili ani školu, ani hokej.\nKladete na studijní výsledky mladých hráčů velký důraz?\nTato otázka se naštěstí v posledních letech hodně zlepšila. Skandinávské země nám jdou vzorem. Dnes už je běžné, že když má hráč mizerné školní výsledky, není nominovaný k zápasu.\nI jejich postoj se za poslední dobu zlepšil. V 90. letech, kdy nastal boom českých hráčů v NHL, viděly maminky své syny s miliony v kapse a školu nechávaly být, nekladly na ni důraz a ani po nás to nechtěly. Teď už ale rychle střízlivý, což je důležité. Sport a studium musí jít ruku v ruce.\nHokejistů vysokoškoláků je jen hrstka. Je šance, že se to změní?\nVe vrcholovém hokeji asi ne, přeci jen 52 extraligových zápasů za rok a denně tréninky, to je velká porce. Pokud je hráč úspěšný, hraje za reprezentaci a to mu ke studiu téměř zavírá dveře. Je ale skvělé, že vznikají projekty jako „Hokejová bitva“, která ukazuje, že hokej nemusí být zábava jen na nejvyšší úrovni.\nTěšíte se na Hokejovou bitvu?\nJasně, je to parádní podívaná. Tato akce ukazuje, jak hokej umí být krásný sport, jak stmeluje lidi. Vezměte si, že tam proti sobě bojují všechny pražské elitní univerzity, to už něco znamená. Na jednom stadionu se sejde několik stovek studentů různých zaměření a baví se hokejem.\nVýborná reklama, že?\nPřesně tak, navíc další sféra sportovního světa, vysokoškoláci. Občas mi přijde, že jsou tak trošku stranou pozornosti, přitom se aktivně zapojují do sportovního života, pořádají vlastní soutěže, turnaje, žijí sportem. Rád bych se zaměřil i na jejich aktivity a podpořil je.\nKdyž jsme u té reklamy pro hokej, tou bude i jarní Mistrovství světa, které se bude konat v Praze a Ostravě. Je to pro Vás další významný milník?\nVšichni, kdo se kolem toho motáme, to vnímáme jako velkou šanci posunout tento sport u nás o kus dál. Bohužel v Česku je všechno spojené s úspěchem, když přijde, všichni jsme najednou obrovští fandové a našinci. Škoda, že ten boom nemůže přijít už před tím, ale až potom a velmi krátkodobě.\nVy také stojíte za kandidaturou Prahy na Evropské hlavní město sportu. Nyní se rozhoduje už jen mezi námi a italským Palermem. Co by tento titul pro Pražany znamenal?\nNerad bych, aby to byl nějaký výstřel do prázdna, rok tady všichni šíleli, pořádali jednu akci za akcí a pak nic. Já osobně tento titul beru jako pádný argument otevřít diskuzi o financování sportu, o jeho struktuře a zdravém vývoji. Díky němu se nám do ruky dostane silná zbraň, díky které budeme moc bojovat za zájmy pražských sportovišť.\nJe něco, co vám v Praze po sportovní stránce vyloženě chybí?\nCyklostezky, ty jsou u nás v katastrofálním stavu. Přitom stačí zajet pro inspiraci do nedalekého Berlína, kde městem vedou stovky kilometrů krásně upravených stezek. Výborným odrazovým můstkem pro nás může být park Ladronka, který je ideálním místem pro celodenní zábavu. Najdete tam desítky různých vyžití pro celou rodinu.


Balónkové výzdoby na firemní akce a oslavy Středočeský kraj - Magazín podnikání\nBalonky a balonková výzdoba jsou jaksi magické a přitahují pozornost dost výrazně. Proto pokud plánujete upozornit na nový výrobek, jako firma, balonky musíte mít. Bez balonků to není prostě ono.\nOslavy se dnes rozhodně neobjedou bez řádné výzdoby. Obzvláště dnes se cílí na to, aby cokoli, co je důležité, jak pro rodinu, firmu, nebo obecně společnost bylo řádně prezentováno. A k tomu je nezbytná vhodná výzdoba, kde obvykle nechybí, nebo by neměly chybět i překrásné balónky.\nTy jsou v posledních letech čím dál žádanější. Balónková výzdoba umí skutečné divy a tím není myšleno jen zavěšení několika balónků, ale třeba rovnou balónkové brány, vstupy jsou dnes hodně žádané snad na každých akcích, třeba i na svatbách. Vypadají skvěle a tak nějak ozvláštní daný okamžik. Balónky jsou populární už i proto, že jsou poměrně levné a udělají hodně, zaplní dost prostoru, jsou viditelné a i jednoduché prostory tak nějak povznesou a ozdobí. Navíc je mají rádi nejen děti, ale i dospělí, často si s nimi dost vyhrají v průběhu oslavy.\nPořádání plesů se nese nejen v duchu zvláštní atmosféry, ale sál je potřeba také vyzdobit. Třeba danou balónkovou výzdobou. Většinou se jedná o veřejnou akci, pořádanou ve velkých obecních sálech a prostorách. Ty jsou však často jen chabé, bez nějakého zdobení, proto se balónková výzdoba do těchto prostor rozhodně bude hodit. Co se obecné výzdoby na ples týče, jsou balónky snad tou nejlevnější variantou zdobení. Určitě velice vhodné.\nSoukromé firemní večírky, ať jde o velké firmy, nebo menší společnosti, jsou jistě vždy důvodem k ohromným oslavám, pokud se něco slaví, je k tomu důvod, neboť se povedlo opravdu něco zvláštního, neočekávaného, netradičního a výtečného pro firmu jak v současnosti, tak do budoucna a to je potřeba dát najevo řádnou oslavou, spojenou s dokonalou výzdobou. Tam rozhodně nesmí balónky chybět, protože právě ty dodají na velkoleposti akce a tak se celá ta skutečnost zase o něco povznese.\nDny otevřených dveří, slavnostní zahájení provozu\nPodobné je to, pokud se otvírá nová pobočka, zahajuje se provoz, nebo probíhají dny otevřených dveří. To je pro firmu snad ještě významnější akce, než samotný firemní večírek, protože tak upozorňuje veřejnost na svoji stoupající tendenci, velikost a úspěch a to podnítí jedině tou pravou velkou oslavou, spojenou s výzdobou. Balónky se hodí nejen jako skvělá výzdoba a určitě perfektní jako uvítací brána, aby všichni široko-daleko o akci věděli, ale také je dobré balónky rozdávat dětem. Taková činnost firmu mnoho nestojí, ale je perfektním marketingovým tahem, upozorní mnohé osoby na ulici, že se něco děje, lidé zjišťují, kde balónky rozdávají a tak se o nové pobočce dozvědí. Určitě ta nejlepší volba, protože balónky nikdy neomrzí a děti je chtějí.\nVelkolepé sportovní akce je také nutné něčím ozvláštnit, jako je tedy výzdoba. Pokud ne už nic jiné, tak na sportovní akce jsou balónky skvělé. Záleží samozřejmě na akci, ale profesní firma, která se výzdobou zabývá velice ráda, poradí a zajistí dokonalou, ne přehnanou, ale obstojnou výzdobu právě na probíhající sportovní akci.\nPakliže firma vyvine na trh nový produkt, pak na něj chce upozornit. Velkými balónky, a jejich množstvím tak učiní nejlépe. Lidé tuto skutečnost vnímají jako něco netradičního, výjimečného a tak se i k tomu staví. U vašeho stánku na veletrhu, anebo do vaší prodejny tak zavítají s větší jistotou.\nPodpora prodeje (dekorace prodejního místa se bez balónků neobejdou)\nKdyž jako firma chcete na své výroby, zboží, ale také služby upozornit, musíte být viděni. Kde budou viset** balónky a balónková výzdoba**, bude hned jasnější, že se skutečně něco děje. Pro podporu prodejního místa je dekorace balónková tou nejlepší volbou ze všech. Nesmí rozhodně chybět.\nSprávná narozeninová oslava se nikdy neobejde bez mnoha a mnoha balónků. Je potřeba jich mít opravdu velké množství, protože jakmile se zábava rozběhne, hned budou balónky velkou zábavou, nejen dekorací. Narozeninová oslava bez balonků prostě nemůže existovat.\nSvatby, párty atd.\nBez balonků se neobejdou ani další oslavy, jako jsou svatby, nebo jiné párty. Hodně se také slaví svoboda, nebo spíše loučení se svobodou, ale i mnohé jiné party. Kde budou balonky, tam bude vždy oslava parádní v tom správném duchu a s tou pořádnou atmosférou. Na svatby se balonky sice dají oželet, ale mnoho párů si je i tak dále přeje, zvláště v tom případě, že se dnes hodně dělají trochu méně tradiční svatby, ve stylu zahradních party. A tam rozhodně balónková výzdoba chybět nemůže.\nKonfety, lampiony, ohňostroje, havajské věnce\nA nejen balónky, ale i mnoho dalších produktů jak k výzdobě, tak celkově k povýšení dané akce na party roku, jsou potřeba nejen konfety, jak běžné, tak střílející, dále** havajské věnce**, ale hodně jsou také oblíbení lampiony, obzvlášť ty lampiony štěstí, které jsou kouzelné a vydovádí se hodně i při jejich zapalování a tak dále.\nKlobouky, masky, paruky\nKlobouky, paruky i masky jsou to pravé na pořádnou oslavu. Dá se s nimi hodně pobavit a rozhodně jsou perfektní i na pořizování fotek a záznamů. Budete se pak ještě dlouho bavit i pohledem na vzniklé fotky. S takovými ptákovinami je vskutku velká zábava.\nNejen děti, ale i dospělí milují ve tmě svítící tyčinky a náramky. Ty se dají spojit do malých či větších kruhů a udělají se z nich i náhrdelníky, které skvěle vypadají a slouží také ke skvělé zábavě. Svítící náramky a tyčinky mají v sobě to kouzlo, že jakmile se zlomí, začnou svítit po dobu asi deseti hodin. Na oslavu a večerní party ideální.\nBalónky, talíře, kelímky, ubrousky a další party zboží\nPro správnou party jsou potřeba kromě balónků, také talíře, kelímky, ubrousky a všemožné další party zboží, které je potřeba někde zakoupit. To není tak složité, pokud kontaktujete odbornou firmu, která se o všemožné zboží na Vaší party, oslavu, ples či jinou akci postará, a to včetně potřebné výzdoby. Nejen, že zařídí všechny potřebné doplňky, ale i dobře poradí, jak co sladit, co se hodí a co by bylo vhodné.\nPrávní prohlášení: Obsah internetového magazínu i jednotlivé jejich prvky jsou právně chráněny. Jakékoli užití spočívající v kopírování a/nebo napodobování obsahu a/nebo prvku tohoto internetového magazínu bez výslovného souhlasu provozovatele internetového magazínu je protiprávní, porušující práva společnosti k autorskému dílu a databázi a zakládající nekalosoutěžní jednání. Neoprávněným užitím obsahu a/nebo prvku interntového magazínu může dojít též k naplnění skutkové podstaty trestného činu porušení předpisů o pravidlech hospodářské soutěže dle § 248 trestního zákoníku a/nebo trestného činu porušení autorského práva, práv souvisejících s právem autorským a práv k databázi dle § 270 trestního zákoníku, za jejichž spáchání může být uložen trest zákazu činnosti, propadnutí věci nebo jiné majetkové hodnoty nebo trest odnětí svobody. Pokud máte o užití obsahu a/nebo prvku internetového magazínu zájem, kontaktujte redakci internetového magazínu. id14320 (magazinpodnikani.cz#3297)


Alternativní přípravy kávy, které možná ani neznáte | Magazín vždy.cz\nPříprava kávy, jak ji známe dnes, je vcelku jednoduchá a zároveň docela „mainstreamová“ záležitost. Stejně jako v jiných odvětvích lidské činnosti i zde jsou technologie a lidé zodpovědné za produkci a především konzumaci kávy jako na běžícím páse. A jelikož je dnes v módě vše, co jde proti proudu a slovo „alternativní“ je notně zprofanované, může být nadpis tohoto článku poněkud zavádějící. V kontextu přípravy kávy je vhodnější slovo „původní“. Jak jsme již v jednom z předchozích článků psali, automatický, resp. pákový kávovar využívající vysokého tlaku páry, je vynálezem 20. století. Ale konzumace kávy se určitě k 20. století nedatuje. Vychutnávání tohoto lahodného moku sahá ještě mnohem, mnohem dále.\nExistuje stará legenda o objevení kávy. Vypráví se v ní o Kaldim - etiopském pastevci koz. Zarazilo jej, že se jeho kozy někdy chovají zvláštně, skáčou a dovádí skoro jako by tančily. Pozoroval je tedy pečlivěji a všiml si, že se tak děje vždy, když okusují plody určitého stromu. Tyto červené bobule tedy natrhal a odnesl je islámskému mnichovi do nedalekého kláštera. Ten však řekl, že bobule nejsou jedlé a hodil je do ohně. Chvíli na to se z ohně začala linout neznámá vůně a tak si Kaldi počkal, upražené bobule z ohniště vytáhnul, rozemlel a zalil horkou vodou. Tak údajně vznikla první káva na světě.\nZ Afriky do Turecka\nCo je této legendě pravdy už asi nezjistíme, co se ale dochovalo, je první psaná zmínka o kávě v 16. století z Konstantinopole. Zde se také vyvinul nejstarší nám známý způsob přípravy tzv. turecká káva, jež se dodnes hojně pije zejména v severní Africe, na Blízkém východě a Balkánském poloostrově. Dělá se v džezvě, malé konické nádobce z kovu, která se zdola nahoru zužuje. Pro přípravu se používá káva velmi jemně mletá, aby se držela u dna. Do džezvy se nasype kávová směs, cukr a někdy také koření (vanilka, kardamom, skořice) a veškeré suroviny se zalijí studenou vodou. Poté se džezva položí na plotnu a lidé čekají, než v ní káva začne pěnit a stoupat vzhůru. Jakmile zpění tak, že hrozí její přetečení přes okraj, sundá se z plotny a nechá odstát. Takto se postup opakuje až 4x. Nakonec je káva opatrně slita do šálku tak, že v džezvě zůstane pouze sedlina. Taková káva je velice silná, nikoliv však s nepříjemnými pachutěmi jako česká varianta s „lógrem“.\nJiž podle názvu se jedná o vynález původem z Francie. Údajně se první zmínky o přípravě kávy způsobem dosti podobným dnešnímu French pressu datují do druhé poloviny 19. století do francouzského regionu Provence. S tím se pojí možná ne úplně pravdivá, za to roztomilá historka o pánovi, který si na své procházky malebnou krajinou Provence nosil kávu s sebou, aby si v přírodě svůj oblíbený šálek mohl kdykoli připravit. Nápoj dělal tak, že do konvičky nasypal mletou kávu a následně ji zalil horkou vodou. Jednoho dne však omylem do konvičky nalil nejprve vodu a až pak nasypal kávu. Zjistil, že se na hladině vytvořila krusta z kávy a hledal způsob jak ji odstranit. Měl ale štěstí, neboť právě potkal italského obchodníka s kovovými sítky. Ihned jedno použil na stlačení pěny ke dnu a extrakt z konve si nalil do šálku. S úžasem pak zjistil, o kolik je výsledek lepší.\nVraťme se ale k faktům. Je překvapivé, že první patent na konvici se stlačovacím sítkem na výrobu kávy si nechal v roce 1929 vystavit nikoliv Francouz ale Ital Attilio Calimani. Pro ty, kdo se s French pressem ještě nesetkali, jde o konvici, v jejímž víčku je na tyčince umístěno sítko. Do konvice se vsype hrubě mletá káva (asi jako písek), přelije 93°C horkou vodou a nechá 3-4 minuty louhovat. Pak se sítkem stlačí káva ke dnu a nápoj slije. Jde o velice jednoduchý způsob, na kterém prakticky není co zkazit.\nMoka vs. perkolátor\nMoka, někdy též mokka konvička, je přibližně stejně starý vynález jako výše zmíněný French press. Opět za ni vděčíme Italovi. Ti - jak se zdá mají na vynálezy související s kávou opravdový talent. Alfonso Bialetti si moku konvičku nechal patentovat v roce 1933 a inspirací mu byla jeho žena. Romantický příběh? Ani ne. Alfonsa myšlenka na nový způsob přípravy kávy napadla, když viděl svou ženu prát prádlo tak, že nahřívala mýdlovou vodu, která procházela přes špinavou látku. V jeho moka konvičce se káva připravuje podobně jako v espresso kávovaru pod tlakem. Spodní díl konvičky tvoří nádoba na čistou vodu, která je oddělena od horního dílu se sítkem. Když voda dole začne vřít, začne stejně jako v tlakovém hrnci vlivem páry stoupat tlak a voda je vytlačována nahoru jedinou volnou cestou, kterou je právě sítko s kávou. Jemně mletá káva vodě klade odpor a dochází tak k extrakci aromatických látek. Jakmile voda kávou projde až do horní nádoby, zůstane zafixována zde.\nDva pojmy stejný způsob přípravy?\nNěkdy též bývá moka konvice mylně zaměňována za perkolátor. Tento zvláštní název nese konvice, která se skládá z jediné komory rozdělené v horní části sítkem na kávu. Nápoj se v tomto případě neextrahuje pod tlakem, ale přes mletou kávu protéká jen silou gravitace a to tak dlouho, jak dlouho necháme vodu vřít. Perkolátor je jedním z přehršle vynálezů hraběte Benjamina Thompsona. Ten se velmi angažoval do zlepšení péče o vojáky Bavorské armády, když zde koncem 18. století působil jako plukovník. Přibližně o 20 let později, po usazení ve Francii, navázal na svůj výzkum a vynalezl tuto, na svou dobu, pokrokovou konvici.\nGeniálně jednoduchý aeropress\nNa konec jsme si nechali skutečnou alternativní přípravu kávy. U aeropressu jde vlastně o bezkonkurenčně nejmladší vynález. U jeho zrodu stál vynálezce různých hraček Alan Adler, který v roce 2005 dal světu velmi užitečný vynález - Aeropress. Jeho největším přínosem je geniální jednoduchost, houževnatost a rychlost přípravy. Jedná se o dvě válcové nádoby z polykarbonátu, jedna z nich disponuje těsněním a druhá filtrem.\n1 vynález, 2 způsoby přípravy\nU aeropressu existují dva různé způsoby přípravy. Ten klasický spočívá v tom, že se nádoba se sítkem postaví na šálek, nasype se do ní jemně mletá káva (doporučit pro tento způsob přípravy můžeme například kávovou specialitu s jemnými ovocno-oříškovo-čokoládovými akcenty EBENICA PIANO), směs se zamíchá, nechá 10 sekund extrahovat a pak se pomocí druhé nádoby s těsněním protlačí do šálku. Obracený způsob je takový, kdy se nasadí nádoba s těsněním do nádoby se sítkem a obě se postaví sítkem vzhůru. Sundá se sítko, nasype káva, zamíchá, 10 sekund louhuje, nasadí sítko, pak se opatrně otočí nad šálek a opět se tekutina protlačí sítkem do šálku. Díky jednoduchosti konstrukce a vlastnostem materiálu si právě aeropress můžete vzít na procházku do přírody či na piknik. No není to geniální nápad?


PortálČlánkyKonec podání přiznání k DPH datovou schránkou?\nMinisterstvo financí předkládá vládě návrh zákona, kterým se mění některé zákony v souvislosti s přijetím zákona o evidenci tržeb (pozn. red.: vláda návrh projednala 3. června 2015, schválila jej se změnou). Jednou ze zavedených změn je zrušení možnosti zasílat veškerá podání k DPH datovou schránkou. Datová schránka je zřízena Ministerstvem vnitra všem právnickým osobám a tyto mají ze zákona možnost provádět úkony vůči orgánu veřejné moci prostřednictvím datové schránky. Podání k DPH by bylo tudíž po účinnosti zmíněné novely výjimkou.\nProti této novele, respektive proti ukončení možnosti zasílat přiznání k DPH datovou schránkou, se vyhradila Hospodářská komora i Komora daňových poradců a nesouhlasí s ní např. ani Svaz průmyslu a dopravy ČR. Proti návrhu novely se staví dokonce i Ministerstvo vnitra, které je zřizovatelem datových schránek. V důvodové zprávě Ministerstvo financí svůj návrh odůvodňuje malým objemem propustných dat o velikosti 10 MB, nižší ochranou zasílaných dat a snížením administrativní zátěže na straně daňových subjektů a správce daně.\nNízkou kapacitu datových schránek, však zpochybnilo Ministerstvo vnitra a Česká pošta, jakožto správce služby. Velikost datové schránky je totiž jen otázkou nastavení limitu, a ten může být až 50 MB. Rovněž ostatní argumenty uvedené v důvodové zprávě jako jsou ochrana a snížení administrativní zátěže na straně daňových subjektů, jsou dle odborníků diskutabilní.\nBude-li novela přijata, bude od 1. ledna 2016 přiznání k DPH možno zasílat pouze skrze daňový portál Finanční správy. Ten je schopen rozpoznat tzv. nepropustné chyby a zabránit tak podání, a tudíž chybné podání nebude dle názoru Ministerstva financí následně předmětem výzvy správce daně. Pro osoby povinné k DPH to pak znamená, že bude nutné si pořídit elektronický podpis, kterým je potřeba opatřit podání činěná přes portál Finanční správy.\n12.09.2019 Česká asociace věřitelů\n07.11.2019 Ing. Monika Baliharová


Burg Edelhof Hotel-Restaurant - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Ilmtal\nIlmtal a zdejší nabídka všech 3 ubytování.\nAm Edelhof 5, Ilmtal, Ilmtal, Německo - Zobrazit na mapě\nBurg Edelhof Hotel-Restaurant – podrobnější informace\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Grossliebringen je hotel Burg Edelhof Hotel-Restaurant správná volba. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nNabídka kvalitních služeb hotelovým hostům a široké škály vybavení, Burg Edelhof Hotel-Restaurant je připraven zajistit vám co nejpříjemnější pobyt. Během ubytování v tomto nádherném zařízení si hosté mohou vychutnat expresní přihlášení a odhlášení z hotelu, restaurace, půjčovna kol.\nAtmosféra hotelu Burg Edelhof Hotel-Restaurant je cítit v každém pokoji. topení, stůl, minibar, televize, satelit / kabelová TV jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Hotel nabízí obrovskou škálu rekreačního vybavení, včetně lyžování. Když hledáte komfortní a pohodlné ubytování ve městě Grossliebringen domovem vám bude hotel Burg Edelhof Hotel-Restaurant.\nVšichni cestovatelé (147) Páry (71) Jednotlivci (31) Rodiny s malými dětmi (11) Rodiny se staršími dětmi (9) Skupiny (25)\nIlmtal Ubytovacích zařízení


Kdo říká, že máme jen Martinu, lže, říká rychlobruslařský trenér Novák - iDNES.cz\nKdyž se v Česku mluví o rychlobruslení, skloňují se prakticky pouze jména veleúspěšné reprezentantky Martiny Sáblíkové a jejího trenéra Petra Nováka. Toho ovšem podobné řeči zlobí, tvrdí totiž, že je u nás celá řada dalších skvělých rychlobruslařů.\n„Není to jen o Martině, máme své zástupce v top desítce na světě možná v osmi kategoriích. Mluvím teď hlavně o dětech. Ukažte mi, který jiný sport u nás se může něčím podobným pochlubit,“ poukazuje sedmdesátiletý rodák z Poličky.\nPředpokládám, že vás řeči pouze o jedné závodnici zlobí hlavně v souvislosti s možnou stavbou rychlobruslařské haly. Mám pravdu?\nJasně, protože nová hala je alfou a omegou pro tenhle sport. A mě vážně štve, když někdo píše nebo říká, že je jenom Martina, že tady rychlobruslení stejně nikdo jiný nedělá. Není to pravda. Ten, kdo podobné řeči rozšiřuje, vědomě lže. Já vám říkám, že je nás spousta, a pokud budeme mít adekvátní zázemí, budou nás stovky a tisíce.\nTakže bez haly začne rychlobruslení v Česku skomírat?\nBez ní to bude hodně těžké. Není možné naučit děcka pořádně bruslit, když nebudeme mít rychlobruslařskou dráhu. A hned vám taky řeknu proč. Protože děti prostě musí chodit do školy. Nemůžou trávit šest nebo sedm měsíců - tak jako Martina - za hranicemi.\nNejste z toho věčného boje o výstavbu rychlobruslařské dráhy už unavený?\nJe to problém, protože se nám stává, že i když vyjedeme za hranice, tak už nás tam nechtějí na jejich dráhy pouštět, protože jsou přeplněné. Aspoň teda ty, které splňují potřebná kritéria a jsou rychlé.\nPořád věříte, že i u nás jednou bude nějaká podobná stát?\nAno, věřím. Už i v Polsku loni jednu otevřeli. Všechny země kolem nás ji mají. A jak už jsem řekl, nedá se opakovat pořád to, co prožívala Martina a lidi kolem mě. Dvacet let jsme se museli jezdit připravovat jinam.\nJe teď aktuálně nějaká vidina, že by se v dohledné době mohlo začít stavět?\nMyslím, že vidina je. Sešli jsme se s pár lidmi ze školství a z různých ministerstev. Zájem pomoci mají i kraje, tak se to třeba skutečně už podaří.\nVe vašem hlase nicméně slyším nějaké ale...\nMyslím, že máme dvě místa, kde by případně hala mohla stát, jenže o tom rozhoduje moc rádoby expertů, kteří rychlobruslení na vlastní oči možná ani neviděli. Takoví lidé nemůžou rozhodovat o tak důležité věci. To je špatně.\nTakže se budete prát dál?\nPřesně tak. A nejenom já, ale i předsednictvo svazu rychlobruslení.\nDobrá, pojďme na chvilku od haly odbočit. Končí rok 2018, jaký pro vás byl?\nZvláštní. Jednak jsem se dožil sedmdesátky, což je rozhodně krásný věk. (usmívá se) Navíc jsem se letos stal pradědou a toho se taky každý nedožije.\nTo jsme probrali osobní život, ale co ten sportovní?\nUrčitě budu moc rád vzpomínat na stříbrnou medaili Martiny z letošní olympiády, kterou získala i se svými zdravotními problémy. Kvůli nim jsme pak ostatně museli vynechat tři měsíce tréninku. Ale vyplatilo se, teď už jsou její záda relativně v pořádku. Zase stála ze čtyř závodů Světového poháru třikrát na bedně.\nNemáte někdy pocit, že jsou fanoušci u nás až příliš zmlsaní? Mnozí v poslední době cokoliv jiného než zlato považují u Martiny v podstatě za neúspěch...\nJá si myslím, že hlavně někteří novináři, kteří o rychlobruslení píší, ani nevědí, co je to za sport a jaká je v něm konkurence. Nechci házet všechny do jednoho pytle, ale jsou takoví. Pak se člověk nemůže ničemu divit.\nProbrali jsme osobní i sportovní úspěchy, ale letos bylo i pár neúspěchů. Mám na mysli především všeobecně známou kauzu s Karolínou Erbanovou, která údajně kvůli vám ukončila v srpnu svoji úspěšnou kariéru...\nAni s odstupem času jsem to celé nepochopil. Bylo mi to líto.\nPříliš jste tehdy její ostrá slova nekomentoval...\nVyjádřil jsem se stručně, na nikoho nechci nasazovat. Každý máme svých starostí dost. Nejhorší je řešit věci přes média.\nOpravdu ani teď nemáte chuť něco říct?\nNe, určitě ne. Řeknu jen to, že jsem rád, že se Karolína v minulosti stala šestinásobnou juniorskou mistryní světa a do Holandska odcházela jako jedna z nejlepších závodnic na světě. To je všechno. Dál nebudu nic komentovat ani nikomu oponovat.\nKdyž ještě na chvilku zůstaneme u toho, co se nepovedlo, tak musíme zmínit i vaši porážku v boji o senátorské křeslo...\nNo co, zkusil jsem to a nepovedlo se. (usmívá se)\nA co v budoucnu, plánujete se znovu nějakým způsobem angažovat v politice?\nVzhledem k tomu, kolik mi je roků, tak nevím, jestli ještě budu mít chuť něco podobného zkoušet. Spíš se budu dál věnovat rychlobruslení. Ale pokud mě někdo požádá a půjde o dobrou věc, vždycky rád pomůžu. Nicméně, teď žádné politické ambice nemám.\nVraťme se zpátky k rychlobruslení. Co vás čeká v nejbližších dnech?\nTeď odjíždíme do Itálie, pak budeme nějakou dobu v německém Inzellu, odtud zamíříme do Norska do Hamaru a pak do Ameriky. Prakticky do půlky března se doma moc nezdržíme. Maximálně týden.\nVánoce jste si ale doma užil, nebo ne?\nTo jo. Vánoce mám rád, protože se v téhle době všichni snaží uklidnit, nebýt nervózní, lidi jsou na sebe celkově hodnější.\nA co si přejete do nového roku 2019?\nHlavně zdraví, to je ze všeho nejdůležitější. A uvidíme, jestli dokáže Martina třináctý rok po sobě brát medaili na mistrovství světa. Já osobně bych byl spokojený s jakoukoliv.\nCo vám pomáhá ve chvíli, kdy se nedaří nebo když cítíte, že potřebujete zrelaxovat?\nPohyb. A je úplně jedno jaký. Pamatuju si, že vždycky, když jsem měl nějaký problém nebo jsem se s někým nepohodl, tak jsem vyběhl do lesa, vrátil se za dvě hodiny a bylo mi fajn. (usmívá se)\nTémata: Rychlobruslení, Vysočina, Martina Sáblíková, Petr Novák (trenér), Karolína Erbanová


Rusové už si v Persilu nevyperou. Henkel ukončil aktivity v Rusku - EchoPrime.cz\nODCHODY Z RUSKÉHO TRHU\nNěmecký výrobce spotřebního zboží Henkel se v souvislosti s válkou na Ukrajině rozhodl ukončit své podnikatelské aktivity v Rusku. Firma, která působí i v České republice, to dnes oznámila v tiskové zprávě. Henkel v Rusku zaměstnává zhruba 2500 lidí, kterým bude ještě po nějakou dobu vyplácet mzdy.\n"Henkel bude se svými týmy v Rusku pracovat na podrobnostech, aby zajistil řádný průběh (ukončení aktivit). Mezitím bude Henkel dál zaměstnávat svých 2500 pracovníků v Rusku a vyplácet jim mzdy," uvedla firma. Upozornila přitom, že náklady spojené s odchodem z Ruska zatím nelze vyčíslit.\nSpolečnost Henkel v prohlášení odsoudila útok ruských vojsk na Ukrajinu i násilí páchané na civilistech. "Naší prioritou zůstává dělat vše pro to, abychom podpořili své kolegy a kolegyně na Ukrajině," uvedl předseda představenstva Carsten Knobel.\nFirma už začátkem března v reakci na ruský útok na Ukrajinu oznámila zastavení všech plánovaných investic v Rusku i přerušení reklamních a sponzorských aktivit v této zemi. Tehdy ale ještě neohlásila zastavení výrobních aktivit, což se na valné hromadě stalo terčem kritiky ze strany akcionářů, kteří se obávají dopadů na pověst podniku, upozornila agentura DPA.\nSpolečnost Henkel vyrábí například prací prášek Persil, produkty pro péči o vlasy Schwarzkopf či lepidla Loctite. V České republice firma působí od roku 1991. Divize Henkel Česká republika má podle svých internetových stránek přibližně 250 zaměstnanců, jeden výrobní závod a jedno kancelářské pracoviště.\nV úterý oznámila konec ruské výroby i čtvrtá největší automobilová společnost světa Stellantis. Mezi její značky patří Peugeot, Citroёn, Opel, Jeep, a Fiat. Provoz továren s okamžitou platností ukončila s ohledem na problémy s dopravou a sankce uvalené Západem. Tento krok avizovala už dříve, když začala mít problém s dovážením náhradních dílů.


Z Ungvaru do tokajske dupy aneb "Každy Maďar može za to, že je Maďar" - Blog iDNES.cz\n19. 06. 2019 11:11:11\nNa počatku 10. stoleti se tady ovšem objevili Uhři a uboheho města, pravě tak jako cele Panonske nižiny se zmocnili, muže mistnich kmenu vybili a děcka a baby si přivlastnili. To už je takovy zvyk, když se na jednom uzemi nachaza vice jak jeden kmen.\nJeště před začatkem Velke valky žilo v Ungvaru 80% Maďaru. Pak se město dostalo do spravy Československa a přejmenovalo se na Užhorod. Žilo tady tež velke množstvi Židu, keři městu řikali אונגוואר\nV roce 1938 se Čechoslovaci ferově domluvili s Maďarama a město Užhorod zase dostalo nazev Ungvár. Maďaři až tak ferovi nebyli, Židy kajsik odvezli a ti už se nevratili. Ani k mistnim pamatkam se Maďaři nechovali hezky. Sochu Masaryka, kera stala na tehdejšim hlavnim Masarykově naměsti svrhli a kajsik zašantročili. Ale po pravdě řečene, co by tež robila socha Masaryka na Arpádyho naměsti, že?\nMimochodem, socha Masaryka měla zvlaštni osud. Po osvobozeni ju našli Ameryčani až v dalekem Pasově a předali ju Československu. Československo už ju ale nemohlo instalovat v Ungváru, ani už Ungvár nemohlo přejmenovat na Užhorod, bo mezitym v řijnu 1944 město „osvobodila“ Ruda armada a asi se tam vojakum tak libilo, že ho přejmenovali na Ужгород a město, kere bylo po tisic roku sučasti Uherskeho kralovstvi, připojili k SSSR.\nA tak Čechoslovaci nalezli nahradni řešeni a sochu Masaryka, keru jim amerycka armada poctivě vratila, slavnostně odhalili ještě v roce 1945 v Hranicach na Moravě. Nedluho pote se ovšem v Československu dostali k moci bolševici a socha musela byt zase schovana.\nPo druhe byla slavnostně odhalena zase v Hranicach na Moravě, a to ve slavnem roce 1968. Jak asi tušite, ani toto odhaleni nemělo dluheho trvani a tady se ukazalo, jake su Česi hovada. Nedluho po dalšim zahaleni v době tzv. normalizace byla socha roztavena v Kroměřižskych strojirnach.\nNo a tohle všecko se vam promita v hlavě, když se probudite nedaleko řeky Už v tom fajnem městě, kere nese po te řece nazev a kere snad doplatilo ze všech měst Rakuska-Uherska naprosto nejvic na rozhodnuti Františka Josefa I o vydani manyfestu „Mym narodum“.\nUž třeti den sem spočival po několikadennim přejezdu z Ostravy podel řeky Moravy a Dunaja přes Břeclav a Bratislavu až do tohoto hlavniho města byvale československe provincie. Byl čas se posunut dal. A zrovna v tym okamžiku mi zazvonil mobil – na dyspleju byl stary pan Madeja.\n„Tuž co, Ladik? Jak to ide? Sedime tu na terase u Vlastika, hulime dymku, pijeme kubansky rum a řikame si, jestli nepotřebuješ psychicku vzpruhu!“\n„No to ste se pravě trefil, pane Madeja, pravě se chystam vyjet z Užhoroda do Rumunska, myslite, že to je dobry napad?“\nPo chvilce přemyšlani se ozvala rezolutni odpověď: „Ni.“\nTo mě překvapilo. Myslel sem, že mam na vic.\n„A co kdybysem jel enem tak do udoli Tisy k Tokaju, to by šlo?“ prubnul sem nahradni varyjantu.\n„Tuž to už ja, Tokaj daš, držime ti palce, ale dal se nepušťaj! Nerob cypoviny, synku!“\nOddechnul sem si. Byl sem rad, že cesta je schvalena. Tři dny stravene u česko-rusinskych přatel sice obnovily moje fyzicke aji psychicke sily, zaroveň sem se začal propadat do nebezpečne\nlenivosti. Sešel sem dule k Milanovi a Lubce do garaže, kde byly naražene dva sudy z produkce českeho sladka Přemka z města Rovno. Lahoda jak cyp, zvlaště když mi Lubka připravila na snidaňu česnekovo-držkovu pomazanku, klobasky a nadherny černy hermelin od dalšiho Čecha z Domažlic, kery na Ukrajině robil domaci syry. To same sem dostal zabalene do placatych chlebu na cestu a jak česky Honza, teda Hanz sem mohl vyrazit vstřic maďarske zemi.\nCilem byly kopečky okolo města Tokaj.\nKura, nechtělo se mi pryč, ale jak řika stare ruske přislovi „ryba aji host začinaju po třetim dňu smrdět“. Byl čas vyrazit „on the road again“. Za hoďku sem byl na pěšim přechodu Slemence. Ukrajinci byli tentokrat trochu lenivi, a tak sem se asi dvacet minut zdržel. Oproti klasickemu přejezdu autem, kdy člověk čeka aji pět hodin, a celnici z šanghajskeho prostora se tvaři, že tak to je spravne, to byla pohoda.\nBylo klidne nedělni dopoledne, slunko na modre obloze nemělo chybu. Ve stylove slovenske pivnici s nazvem Hanoi a maďarsky mluvicim personalem sem stravil pulhodinku odpočinku u sklinky Staropramena 10°, a pak, nikym nekontrolovany sem překročil prazdnu hranicu na maďarsko – slovenskem pomezi, stanovenem Tryanonsku smluvu a podel řeky Bodrog valil dal na jih.\nVypadalo to dokonale, nikdy bych byl byval netušil, jake martyryjum ještě bude přede mnu. V 16 hod sem minul cedulu Tokaj, s ohrnutym hornim rtem, vyjadřujicim pohrdani nad tlustyma turystama, keři seděli na zahradkach před vyhlašenyma vinarnama a popijali nealkoholicke pivo sem projel městem a přemyšlal co dal.\nTachometer ukazoval ujetych 130 kilaku. Slunko ještě bylo vysoko, byla by škoda nevyužit možnosti překonat denni rekord elektrokola. Pan Madeja sice řikal, že za Tokaj už nemam jezdit, ale on zas nema všecky ty informace, kere tady mam ja. A ja na bukingu viděl, že dvacet kilaku podel řeky Tisy je jakasik vesnička Tiszalok a tam je taky velky žluty barak s nazvem Farma a ubytovanim za 350 korun českych, kusek od břehu te fajne řeky, kera odnaša všecky ty barevne PET flašky ze všeckych karpatskych svahu a posuva je do Dunaja a pak do Černeho mořa, kere ma možna ten nazev pravě proto, že tam je tolik PETek z Podkarpatske Rusi.\nA navic aji pan Madeja jako stary přiznivec sportu určitě uvita, když překonam denni rekord, kery zatim byl 150 kilaku. Možna sem mu měl zavolat, abysem se byl byval zeptal, jestli mam v cestě pokračovat anebo ni. Ale ja sem nazavolal. A to byla chyba.\nKdyby sem byl byval věděl, co bude nasledovat, byl bysem byval zavolal. Ale ja sem podlehnul sportovni pyše, kera předchazi pad.\nCesta do Tiszaloku byla nadherna. Slunko, sklaňajici se k zapadu, nadherna řeka, krutici se mezi polama a lesikama rychle rostucich maďarskych stromu, prostě pohoda. V jednym mistě sem byl teda mirně překvapeny, bo misto mosta přes řeku Tisu byl enem betonovy sjezd k řece, kaj se stary maďarsky pes pelešil v jedine blative kaluži široko daleko a to bylo všecko.\nNa druhe straně řeky byl trajekt. No, trajekt, prostě převoznik s taku placatu loďku, kde se vlezly dvě auta. Neměl sem strach, že by sem se tam byl byval nevleznul. Problem byl, že sem finančně na taku cestu nebyl připraveny. V Tokaji sem si vyzvednul v take te krabici ve stěně, kera dava penize, asi deset tisic foryntu, což bylo okolo tisice českych korun. To mi podle odhadu mělo na dva dny putovani k rumunske hranici stačit. Ale netušil sem, že po trase přide čas na take zanedbatelne častky, jako je platba za převoznika přes řeku Tisu.\n„Sto foryntu“, povida mi převoznik, když odehnal zablaceneho psa, kery chtěl zadarmo na druhu stranu řeky, zavřel vrata a spustil motor, kery ho přitahoval na druhu stranu řeky.\nPodal sem mu desetitisicovku tych furyntu.\n„Menši nemaš?“ zamračil se převoznik.\n„Ne, fčil mi to vydal bankrotomat, ale možu ti dat dvacet euro a vratiš mi to ve foryntach,“ navrhnul sem konečne řešeni převozniho problemu.\n„Jebem ti Euro,“ odpověděl maďarskou slovenčinou převoznik. „Až pojedeš přiště, tak mi to vratiš, dneska to maš zadarmo,“ ukončil Arpad dyskuzi a přešel na předek kompy, aby sledoval přibližovani se levemu břehu řeky.\nKura, cosik se za tych sto roku změnilo. Kdyby tu byl Hašek, tak řekne, že už neni pravda, že „každy Maďar može za to, že je Maďar“. Maďaři se změnili k lepšimu.\nNadšeny tym, že Maďaři už nesu taci zli, co byvali a ukolibany faktem, že 150 km mam za sebu, tym padem denni rekord je překonany, sem vjel do vesnice Tiszalok. Už zdalky sem viděl žlutu budovu penzyjonu Farma. Byl sem doma. Určitě znate ten fajny pocit, kdy rodny barak mate na dohled, endorfiny zaleju vaše tělo a veškere přirozene instynkty otupi. Mimochodem, to je pravě ten okamžik, kdy na cestach dochaza k největšimu počtu nehod. Par kilaku před cilem.\nŽadnu nehodu sem neutrpěl, ale falešnemu pocitu bezpeči sem podlehnul a na dohled od mojeho penzijona sem podlehnul lakani maleho bufeta, kery čepoval užasne maďarske pivo Dreher a Šoproň.\nPo take štrece a dennim rekordu sem si to zaslužil. Zastavil sem, nechal si načepovat ten nechutny maďarsky mok a odpočival s pohledem na muj žluty penzijon. Možna mě mohlo varovat, že parkoviště před 200 metru vzdalenym penzijonem je uplně prazdne, ale přesto sem si dal eště jedno pivko. To byla strategicka chyba.\nKdybysem si byl byval ja cyp stary aspoň nechal nabit baterky do elektrokola! Ale čemu by sem to byl byval robil, když sem už byl dvě stě metru od cila a mohl sem to dobit přes noc? To su ty nevyhody elektrokol.\nSlunko už zapadalo, když sem dopil pivka a přesunul se k mistu mojeho planovaneho ubytovani. Krve by se ve mě nedořezal. Žluty barak, kery z dalky vypadal obstojně, byl zblizka ošuntěly, ale hlavně, okna byla špinava jak v barakach slovenskeho sidlišťa Lunik a přes vstupni mostek do penziona evidentně kvuliva bujnym kopřivam nikdo dva roky nešel. Ověřil sem si adresu. Byl spravna, potvrzovaci mail byl na mistě a 350 Kč z mojeho učtu bylo odečtene a odeslane na učet hotelijera.\n„Kurvy jedny maďarske!“ zařval sem na nic netušici topoly, kere němě sledovaly ten byzarni vyjev. Cyp z Ostravy bucha na dveře zapadleho maďarskeho penziona, v kerem nikdo dva roky nespal...\nNo nic, Ladik, taka cypovina tě nerozhodi, řekl sem si a našel nejbližši ubytko. Bylo o pět kilaku proti prudu řeky Tisy a byl to obyčejny autokemp. Čert to zeber, moskyty přežiju, enem už dneska nechcu šlapat ani kilometer. Klidně budu spat v jakesik chatce na břehu te zkurvene špinave řeky. Hlavně jak už nebudu muset šlapat.\nO čtvrt hodiny později sem stal na prašne cestě před vstupem do Autocampingu Tiszalok. Bylo to nadherne misto na břehu te velike řeky. Sednul sem se na travnik a zhluboka oddychoval. Že ja sem teho pana Madeju neposluchal. Ja cyp, sprosty, zplantany, naprosto zbytečny. Vstup do Autocampingu byl samozřejmě zavřeny na obrovsky, těžky řetaz. Tež mě to mohlo napadnut, že v květnu ještě kemping fungovat nebude.\nMyslel sem, že mi jebne. Osum večer, slunko pryč, baterky do kola vybite a ubytovani nikde. Podival sem se na web. Nejbližši ubytovani 25 kilaku. V normalni situaci by to bylo v pohodě, ale ja sem měl za sebu už 160 kilaku. Jina varyanta ale nepřichazala v uvahu. U Tisy sem spat nechtěl, bo komaři už byli v plne aktyvitě a po tych kilakach sem se těšil na sprchu v jakemkoliv ubytovani.\nDvacet pět kilaku do městečka Hajdunanáš byly depresivni. Baterky do elektrokola byly vybite a ja sem na tomto mrtvem štyrycetikilovem kole šlapal proti větru. Hnus. Nikomu to nepřeju. Naštěsti sem měl před sebu jasny cil – penzyjon Cypkeš v městě Hajdunanaš. Pro jistotu sem si aji telefonycky ověřil, že maju pro mě misto. Ani to ale nestačilo. Kdybysem se byl byval zeptal pana Madeji, anebo stareho haviřa Vlastika, okamžitě by mě oprostili od take myšlenky šlapat na kole do take ďury. Vlastik by určitě řekl: „Ladik, přece nebudeš spat v penzyjonu s nazvem Cypkeš? To je Ostravaka nedustojne!“\nBohužel, v moji sportovni pyše sem jim ani nezavolal, ani sem nevnimal tyto podvědome signaly, kere by Ostravakum měly signalizovat, že tu coš něgra. Rozbity jak cyganske hračky sem dorazil do penzyjona Cypkeš. Na tachometru 180 kilaku, dupa zpocena až po vlasy a bylo mi uplně jedno, kaj budu chrapat a za kolik.\nPenzion Cypkeš mi na prvni pohled připadnul sympatycky. Přes plot zahrady sem viděl snad deset grylovacich mist, partyja tancovala mezi kvetucima jabloňama a všeci se bavili jak cyp. Zlaty Wuctok, pomyslel sem si, odevřel sem branku a zpoceny a zpraseny po stoosumdesati kilometrach sem vstupil dovnitř.\nZežral sem jakesik řizky, grylovane maso a dal se s mistnima tři pulky baracs palinky. Jinak to prostě nešlo, všeci se se mnu zdravili, jak kdybysem byl byval jejich člověk. Ti Maďaři su stejně fajni pomyslel sem si.\n„Co tady chcete!“ zařvala na mě jakasik tlusta baba.\n„Ja tady byvam, ty hydro,“ oplatil sem ji stejnu mincu a přemyšlal sem, jak je možne, že v takem nadhernem prostředi zrovna ja musim narazit na jakusik uklizečku.\n„No tak to asi nebyvaš, synku, bo ja tady mam svadbu, cely penzijon je od ledna vybukovany a kdybys tu byval, tak bysem o tym cosik musela vědět, bo su majitelka penzijona.“\nTato slova na mě asi musela zapusobit silně depresyvně, bo sem si rezygnovany sednul na betonovy rantel plotka a tlusta baba pochopila, že by mě u ni mohl trefit šlak, což evidentně neni v planu žadneho hotelyjera.\n„Ale vždyť sem to bukoval přes buking a ještě tu asi před hodinu volal, jestli to plati...“ zkušal sem najit cestičku ven.\n„Ja, tak ten telefon je na švigru a ta na všecko kyve. Tady prostě dneska ubytovani neni. Ale nezufejte, tři sta metru odsud je penzijon a tam misto určitě najdete, bo o tym nikdo nevi,“ podivala se na mě s mateřsku lasku ta stopadesatikilova něžna maďarska žena.\nNevěř ji, Ladik, začal se ve mně ozyvat stary haškovsky instynkt. Každy Maďar može za to, že je Maďar! Chce tě ojebat! Nikam nechoď! Zustaň tady na zahradě, tady maš všecko! Maso, palenku, vino aji nevěstu...\n„Kaj je ten penzyjon,“ zeptal sem se rezygnovaně te mateřske ženy.\n„Neni to daleko, tři sta metru odsud směrem na nadražni stanicu Hajdunanáš,“ zvolala nadšeně, což sem až později pochopil, že je nadšena tym, že opustim jeji životni prostor. „Jmenuje se to Penzijon Margaryta, je to zeleny barak a nemožeš to minut, bo to je přimo na hlavni cestě k nadraži!“\nStejně su ti Maďaři fajni, pomyslel sem si, když za mnu zaklapla vratka svoji zahrady a přiťukla si panakem czeresz palinky.\n„Kurvy jedny maďarske!“ zvolal sem nedluho pote, co sem prošel asi kilometer dluhu trasu od penzyjona Cypkeš k hlavnimu nadraži Hajdunanáš a penzijon Margaryta sem nenašel.\nDeprem po dotazovani u mistniho lidu sem zjistil, kde se barak naleza. Až když sem stal před jeho branu, sem pochopil, kaj sem zrobil chybu.\nPenzyjon nebyl zeleny, ale modry. Nejmenoval se Margaryta, ale Izabela. A co bylo nehorši, odevřeny byl možna v loňske sezoně, ale v letošni ni. Nevim, jestli si dokažete představit depresi cypa, kery je zpoceny, smradlavy, ma v nohach 188 kilaku a po třeti ho někdo přivede do deprese tym, že mu přislibi cosik fajneho a pak mu to těsně před dosaženim cila zebere. Myslim, že přesně na to pasuje jedna z defynyci teoryje psychicke relatyvity Davida Grubera. Ale to je zas jiny přiběh.\nTotalně demoralizovany sem se prochazal tmavyma uličkama maďarskeho maloměsta, až sem v malem bistru narazil na možnost kupeni si plechovych piv luksusni značky Soproni. Přes den bysem taky patok nedal do vlastniho pysku. Fčil večer, při představě teho, že stravim noc na dřevěne lavici hlavniho nadraži Hajdunanaš, to byl jediny dotyk s normalnim světěm.\n„Už zavirame,“ povida mi děvucha z bistra, bo sem ji branil v chuzi, když sem na schodach jejiho podniku trunil, jak kdybysem tam chtěl chrapat. No, po pravdě řečene, přemyšlal sem, že tam rozbalim spacak a budu spat, enem co to zavře.\n„Spite vedle v hotelu Medyjan?“ zeptala se mě bezelstně.\n„V jakem hotelu Medyjan? To v žadnem bukingu neni!“ zamumlal sem po 188 km a 12 pivech.\n„To je tady hned vedle, ukažu vam cestu,“ švitořila ta uherska vila anglicky s romantyckym maďarskym přizvukem.\nJa sem to hned věděl, že neni pravda, že každy Maďar može za to, že je Maďar. Tato krasna osoba mi ukazala cestu do nedalekeho hotela, kery buking.com neznal, těsně před pulnoci se mi odevřely brany tohoto rajskeho podniku a ja se ocitnul před recepci. Byl to nobl hotel. Stal skoro tisic korun na noc, ale už mi to bylo jedno. Byl sem připraveny na cokoliv, bo mi to připadalo lepši, než spat na dřevěne lavce na nadraži a dalši den valit dalšich stopadesat kilaku na rumunskosrbsku hranicu.\n„Budete mět pokoj 113, je to posledni a jediny pokoj, kery mame,“ švitořila na mě maďarska recepčni.\n„Vite, mi to je už uplně jedno, jestli to ma čislo 13 nebo je posledni, ja su rad, že kajsik možu složit svoje unavene nohy a dobit baterky. A su rad, že neni každy Maďar jako Maďar.“\n„Nevim, co mate na mysli, ale pomožu vam s tym kolem a zavazadlama do pokoja,“ povidala ta božska maďarska duša.\nVystupali zme s třicetikilovym kolem do prvniho patra, prošli tunelem až na konec dluhe chodby k pokoju 113. Recepčni pipla kartu, před ňu se odevřely dveře pokoja, recepčni trochu ztuhla, ale mi se zhroutil cely svět.\nZa dveřama byly buty jakychsik cizich lidi a v posteli leželi v milostnem objeti dva sedumdesatileti duchodci.\n„Pardóóón!“ vykřikla ta něžna, uherska recepčni duša a vycuvala z pokoja.\n„Nic se nestalo,“ hlesnul sem a v naproste depresi se vybulil na zem. Ti Maďaři fakt možu za to, že su Maďaři...\nPřiběh je z nove knižky Ladislava Větvičky "S Jarkem po 100 rokach OKOLO RAKUSKO-UHERSKA". Všecky dily teto knihy vhodne pro blog možete pokupě najit pod timto odkazem, kde budu vychazat až do konca červenca.\nAutor: Ladislav Větvička | středa 19.6.2019 11:11 | karma článku: 42.61 | přečteno: 4180x


Nové břicho od MUDr. Urbana na Estheticon.cz\nNové břicho od MUDr. Urbana\nJudita K. Spokojený/á ~ MUDr. Karel Urban | Praha\nJudita K. 15.3.2011\nNové břicho od MUDr. Urbana Nejprve bych se ráda představila - mé jméno je Judita, věk 43. moje břicho těsně před operací Ráda se podělím o své zkušenosti z prodělané plastické operace. Jsem po 4 porodech a nebylo mi dáno mít po dětech ploché břicho. A tak jsem se rozhodla navštívit plastickou chirurgii v Praze v nemocnici na Bulovce. Primářem je tu MUDr. Karel Urban, zároveň i můj operatér a ošetřující lékař. Jsem opravdu moc ráda, že jsem se dostala právě k němu, je to doktor se vstřícným přístupem a ochotou vysvětit vše, co vás během operace a po ní čeká. Upřímně mohu říct, že mou důvěru získal hned během první konzultace. Troufám si říct, že jsem byla o operaci informovaná z časopisů, kde se o plastikách píše, takže jsem částečně věděla do čeho jdu ale pan doktor Urban mi vysvětlil všechny podrobnosti a na zákrok mě skvěle připravil. moje břicho po operaci Do nemocnice, kde se mě MUDr. Urban hned ujal, jsem nastoupila 5.2.2008. Operována jsem byla 6.2.2008 ve 12.00 hodin, zákrok trval 3 hodiny. Přiznávám, nečekala jsem zázrak, ale ve skrytu duše jsem si velmi přála zbavit se převislého břicha, které jsem do té doby schovávala pod dlouhými triky. Po operaci se o mě MUDr. Urban i celý tým sestřiček pečlivě staral. Bylo mi sděleno, že mi během operace pan doktor odřízl 50 cm kůže, která vážila celkem 4,5 kg! Rekonvalescence byla delší, ale ten výsledek za to rozhodně stojí. Jelikož byla moje operace větší zákrok, zůstaly mi špíčky na bocích, které byly třebas dorovnat. A tak jsem po roce podstoupila ještě opravu, kdy mi upravili boky a srovnali jizvu v podbřišku. S výsledkem jsem spokojená cítím se ve svém těle fajn. Je to hlavně zásluhou pana primáře Karla Urbana, který má na tomto díle velké zásluhy. Tímto mu tedy moc děkuji, protože mi splnil sen, který bych si sama splnit nezvládla. Je to investice, které jsem nikdy nelitovala. A pokud se ptáte zda to bolelo.......nebolelo.\nReakce na Deny78\njana 85. 7.6.2011\ndobry vecer chtela jsem se zeptat jestli ta bolest je dost velka .chystam se na stejni zakrok ale take jsem se chtela zeptat jestli jsteto mela vcelkove anesteziji nebo nepyduralne .protoze jsme byla na konzultaci u sveho palastickeho chirurga a ten mi zek ze na jejich klinice to delaji epidualne....tak bych byla rada za vasi odpoved dekuji a naschledanou šarka.........\nmilá paní Juditko.musím vám napsat že vaše bříško ted vypadá nádherně.já jsem taky po č dětech a nebylo možné to neodnést na moji postavě.dá se říct že objektivně vypadám docela atraktivne ale...když se svleču ...břicho bude muj strašák pořád.taky se rozhoduji na plastiku ..no hrajou tam roli finance...ale to predce neni váš problém.moc vám přeji hodně štěstía věřte mi...uplne s váma sdílím tu radost.rozumim vám jak se ted cítite.s pozdravem drahomíra.\nReakce na drahomíra\nDobrý den, jsem po plastice břicha 21.11 2011, pokud o tomto zákroku přemýšlíte, ráda předám informace. Mám po 4dětech, sice štíhlá, ale po císařích zůstala nepěkná jizva a převis kůže. Bolesti jsem měla asi tři dny po operaci, pak už to bylo den ze dne lepší, jsem spokojená, platba byla napůl s pojišťovnou, to by Vám plastik měl vysvětlit, takže za 24.000kč mám krásné ploché bříško a cítím se skvělé, doporučuji, opravdu to stojí za to. Já obětovala jednu dovolenou v Alpách, příští rok si to užiju!\nMějte odvahu jít na to!\nReakce na Zdeni\nDobrý den, můžete mi napsat, kde jste byla na operaci? Já se též začínám zajímat o operaci břicha.\nNádherný výsledek!!! Mám termín na 12.11.2013 a ještě se stále rozhoduji. Operace mě bude stát 41.000 Kč a bojím se narkózy...ale když vidím ten výsledek,tak mě to přesvědčuje operaci podstoupit. Takový krásný bříško je můj sen.\nAhoj,jsem po ctyrech detech a na abdo,jdu 10.zari.Je mi 46let a lituji,ze jsem nesla uz pred lety,dokud jsem byla ladsi,mohla jsem si usetrit tolik nervu kvuli osklivemu previsu.Clovek je z toho hodne nestastny.Operace sae svym zpusobem take bojim,ale spis toho,ze budu dlouho v narkoze.Mne psali,ze budu pod narkozou 90minut,ale samozrejme,ze ctu,zkusenosti,ze to muze trvat dele jak 3 hodiny.Previs mam hrozny a mozna tak komplikovany,jako pani Judita,tak se uvidi a dam vedet,jak to probehlo.Jeste k te cene,nevim kam jdes na operaci,ale nekde jsou ceny i mensi.Mne to bude stat 30000kc.Zajimalo by me,jak je to doopravdy s potrebou hubnuti,co tobe rikali?Totiz pred 8 lety,jsem navstivila jiste odd.plastiky a rekli mi zhubnete 10kg a pak prijdte v unoru.No,jenze ja jsem nejak nemela porad penize a pak zdravi nepralo,abych to mohla podstoupit,takze vlastne uteklo 8 let a ja namisto zhubnuti 10kg,spis jeste 10 pribrala.Takze o 10kg tezsi,jsem dostala nahly impulz,ze si necham abdom.provest.Zasla jsem ale na jine oddeleni,bylo blize k bydlisti.No a tam jsem se dozvedela,ze pry hubnout nemusim a hned napsali tento termin.Zdalo se mi to velice divne a jeste jsem se ujistovala,jestli opravdu nni treba zhubnout.Odpoved znela,ze samozrejme,ze efekt by byl lepsi,kdybych zhubla,ale ze fakt u me neni treba a liposukce take ne.Jsem nejista a tak jsem se do toho pustila,byt mamjen 2 mesice casu,od objednani.Zhubla jsem 10kg,pod odbornym vedenim.vic uz asi nestihnu a bricho,hlavne nad pupikem,mam samy spek.Takze trochu obavy,ikdyz neco tuku ocisti,ze mi spek zustane hodne vyrazny,kor,kdyz napnou kuzi.Snad vedi co delaji.Horsi je,ze jsem si myslela,ze jeste beco zhubnu po operaci a lekar mi rekl,ze po operaci,nedoporucuje jiz hubnout.Kdybych byvala vedela,ze existuji nutricnu terapeutky a ze to hradi VZP a pujde mi takhle hezky hubnout,tak jsem s to lepe naplanovala.ja jsem vlitla k lekari a myslela jsem si,ze me rekne,ten co predesly a objedna az za rok,jako tenkrat.A ono houby.Muzu se zeptat,jak je to u vas vtomto ohledu?Diky jana\nJudito,kez by se to takhle u mne povedlo,verim ze ano a jdu v zari.Opravdu vam to udelali skvele.Jana\nJuditko to je nádhera :-) dnes zrovna lezim v Motole a zitra rano v pul deváté jdu na operaci :-) doufam ze vše dopadne dobre tesim se moc ;-)\nReakce na v36\nJudita K. 30.1.2017\nTak držím palce :0)\nPřeji všem vše krásné v Novém roce 2017.\nJudita K. 26.12.2016\nZdravím všechny....po delší odmlce jsem…\nZdravím všechny....po delší odmlce jsem nakoukla....a když jsem koukla na můj profil na fota. UPŘIMĚ mám sama ze sebe radost. Jsem po operaci cca 5let a ani jednou jsem nezalitovala .že jsem do toho šla.\nJudito, děkujeme, že jste nás znovu po letech navštívila a pochlubila se novou fotkou! Ten výsledek je perfektní a vidím, že vypadáte super a bříško je pevné i po 5 letech a 4 dětech! Můžete prozradit jak se udržujete? Cvičíte pravidelně, hlídáte si stravu? Za mě velká gratulace a poklona:)\nJudita K. 27.12.2016\nNení zač paní Markéto. Moc děkuji za pochvalu. Přiznám se že necvičím.,nepřecpávám se jím střídmě. Když se chce jde vše.:0) při nástupu na plastiku jsem měla 106kg dnes 83-85kg . Jé jsem z výsledku nadšená.\nJudit vážně super!!!! Nevyfotila byste ještě jak vypadá jizva pět let po operaci? To by mě moc zajímalo?\nJudita K. 3.1.2017\nZdravím vyfotím...ale moc toho neuvidíte . Jizva je slabounká není skorem vidět až bude chvilka vyfotím.\nReakce na Judita K.\nNo tak to je paráda!!! Fakt krásně zahojené...\nJudita K. 31.1.2017\nDěkuji....jo jo spokojenost.\nteda,musím říct že krása to břicho..taky se chystám,jen mi paní doktorka na konzultaci říkala že musím před tím zhubnout a to nemám zdaleka takové břicho jaké jste měla vy.mám fotky tak mrkněte.mám to naplánované na podzim,takže jsem ve fázi hubnutí.mám 89 kg,tak aspon 10 chci dát dolů.už se moc těším a doufám že dopadnu stejně jako vy.jen jsem nepochopila že jste musela na opravu po roce,to se poprvé nepovedlo?toho se bojím.tak užívejte krásného bříška.ještě dotaz,to jste zhubla před operací nebo až po?mějte se...Martina 44 let\nReakce na xxx\nJudita K. 5.1.2017\nNa opravu jsem šla z důvodu .že jsem měla spíčky na bokách tak se to zarovnavalo . Zhubla jsem postupně po operaci.\nnevím proč ale moje fota se namotala k vašim,snad to každý pozná že to moje břicho nepatří vám\nZdravím....všimla jsem si toho. :0)\nzkuste to odstanit,mě to nejde,nevím kde nastala chyba.omlouvám se\nJudita K. 1.2.2017\nMě to nejde...asi musíte vy :0)\nJudita K. 2.2.2017\nTak už asi vím ..fota odstraňte a nahrajte znova na svůj profil když jste přihlášená. Pokud je dáte zprávy komukoli ,tak se ukážou dotyčnému v galerie. Tak snad se vám to povede.:0)\nVladislava V. 20.3.2017\nmáte vážně luxusní bříško.. doufám, že i mé tak bude vypadat..je dosti podobné..\nNebyl tedy pro plastika problém, že jste měla nadváhu?\nJudita K. 21.3.2017\nZdravím.....ne problém nebyl . Já nikdy hubená nebudu jsem prostě takto stavěná.\nZdravím všechny. Ještě jsem našla fota …\nZdravím všechny. Ještě jsem našla fota .Tak přikládám :0)\nJeště pár fot\njedním slovem nádhera.musíte být moc šťastná,to vám přeji a užívejte\nPana dr.Kulhánka mohu jen a jen doporučit,díky němu mám krásné ploché bříško za které se už nemusím stydět:o) Dřívě,než jsem se rozhodla zákrok podstoupit jsem se za sebe a hlavně tu žvýkačku na... Více\nZdravim vsechny co zajima abdominoplastika. Pro tuto operaci jsem se rozhodovala tak rok. Vse jsem si nastudovala dopredu, abych vedela co tento zakrok obnasi. Shledla jsem i par odkazu jak se ta... Více\n© 2006 - 2017 Estheticon ISSN 1802-1751 0.17 Doslovné ani částečné přebírání informací a materiálů není povoleno bez uvedení zdroje a předchozího svolení.


Ubytování U kohouta - Libošovice - AtlasCeska.cz\nV domě U kohouta naleznete levné a pohodlné ubytování v soukromí, v bezprostřední blízkosti hradu Kost, v centru Českého ráje. Cyklisté, pěší turisté, skálolezci, plavci, houbaři a všichni další si mohou vybrat z nabídky dvou dvoulůžkových a jednoho třílůžkového pokoje. K dispozici je i plně vybavená kuchyňka a prostor k bezpečnému uzamčení kol. Ubytování U kohouta je i díky své velké oplocené za…\n+420 723 918 577\nV domě U kohouta naleznete levné a pohodlné ubytování v soukromí, v bezprostřední blízkosti hradu Kost, v centru Českého ráje. Cyklisté, pěší turisté, skálolezci, plavci, houbaři a všichni další si mohou vybrat z nabídky dvou dvoulůžkových a jednoho třílůžkového pokoje. K dispozici je i plně vybavená kuchyňka a prostor k bezpečnému uzamčení kol. Ubytování U kohouta je i díky své velké oplocené zahradě vhodné pro pobyt s dětmi. Výhodou je i výborná dopravní dostupnost - z Prahy cca 50 minut. Český ráj navíc v letní sezóně křižují turistické autobusy, které převezou i Vaše kola.\nMožnost vlastního vaření k dispozici plně vybavená kuchyňka.\nV blízkém okolí můžete navštívit Trosky, Valdštejn, Hrubou Skálu, Humprecht, Podtrosecké rybníky, Prachovské skály a řadu dalších zajímavých míst. blízkém okolí můžete navštívit Trosky, Valdštejn, Hrubou Skálu, Humprecht, Podtrosecké rybníky, Prachovské skály a řadu dalších zajímavých míst.\nPošlete SMS zprávu ve tvaru ATLASCESKA 28282 na telefonní číslo 9033350 a článek tak nikdo nepřehlédne!


Two-Bedroom Holiday home in Struer 7 - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Struer\nStruer a zdejší nabídka všech 54 ubytování.\nStruer centrum, Struer, Dánsko - Skvělé umístění – zobrazit na mapě\nV průběhu návštěvy města Struer se budete cítit jako doma v hotelu Two-Bedroom Holiday home in Struer 7, nabízejícím kvalitní ubytování i obsluhu. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nTwo-Bedroom Holiday home in Struer 7 nabízí dokonalý servis a všechno základní vybavení s cílem posílit cestovatele. Hoteloví hosté si mohou užívat vybavení jako Wi-Fi zdarma ve všech pokojích, Wi-Fi na veřejných místech, parkoviště.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Two-Bedroom Holiday home in Struer 7 je chytrou volbou pro cestovatele do města Struer, která pokaždé nabízí uvolněný a bezproblémový pobyt.\nInformujte prosím Two-Bedroom Holiday home in Struer 7 o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace. Upozorňujeme, že celá platba za rezervaci musí být uhrazena před příjezdem. Dancenter Vám zašle potvrzení s detailními údaji o platbě. Poté, co bude přijata celá platba, obdržíte e-mail s informacemi o objektu včetně adresy a místa vydání klíčů. V ceně nejsou zahrnuty poplatky za energii, které Vám budou účtovány dle spotřeby v den odjezdu.


1 S třední škola stavební Jihlava Sada 2 - MS Office, Excel 07. Excel Matematické funkce (1) Digitální učební materiál projektu: SŠS Jihlava šablony registrační číslo projektu:cz.1.09/1.5.00/ Šablona: III/2 - inovace a zkvalitnění výuky prostřednictvím ICT Jan Pospíchal 2012 Projekt je spolufinancován Evropským sociálním fondem a státním rozpočtem České republiky\n2 Celočíselné dělení Pokud aje celé číslo a bpřirozené číslo, potom existuje celé číslo qa nezáporné celé číslo rtak, že platí a= bq+ r, kde 0<=r<b. Číslo qse nazývá částečný podíl a rzbytek. Je-li r=0 říkáme, že číslo aje dělitelné číslem b. Například: 39=5.7+4 (a=39, b=5, q=7, r=4), -11= 7.(-2) +3 (a=-11, b=7, q=-2, r=3). Většina rodných čísel by měla být dělitelná 11. Rodné číslo /382 tuto podmínku splňuje. V Excelu můžeme k určení částečného podílu použít funkci CELÁ.ČÁST, zbytek určíme funkcí MOD.\n3 Převod stupňů na radiány K převodu velikosti úhlu ze stupňové míry do obloukové lze použít jednoduchého převodního vzorce nebo funkce RADIANS. Minuty a vteřiny je třeba převést na desetinné zlomky stupně. V ukázce je použit vzorec, který byl vytvořen zde.\n4 Převod radiánů na stupně K převodu velikosti úhlu z obloukové míry na stupňovou lze použít jednoduchého převodního vzorce nebo funkce DEGREES. Desetinné zlomky stupně je možno vyjádřit v minutách a vteřinách. V ukázce je použit vzorec, který byl vytvořen zde.\n5 Obsah trojúhelníka Použijeme vzorce 1 S = ab sin γ 2, kde a, bjsou velikosti stran trojúhelníka a γ velikost vnitřního úhlu trojúhelníka sevřeného stranami a,b. Argumentem goniometrických funkcí je velikost úhlu v radiánech.\n6 Výpočet největšího úhlu v trojúhelníku Výpočet vychází z kosinové věty. Platí-li pro strany trojúhelníka a<=b<=c, pro největší úhel je cosγ = a 2 + 2ab Strany zadáváme v horní tabulce je třeba, aby splňovaly trojúhelníkovou nerovnost. Ve spodní tabulce jsou nejdříve seřazeny podle velikosti a vypočítán úhel proti největší z nich. b 2 c 2.\n7 Výslednice dvou sil Jsou dány velikosti dvou sil F 1, F 2 a úhel α, který svírají jejich vektorové přímky. Máme určit velikost jejich výslednice. Podle kosinové věty, použité v rovnoběžníku sil, je F F 2F F F = + 2 cosα.\n8 Převod kartézských souřadnic na polární Souřadnice x, y převedeme na polární souřadnice r, α. Poznámka. V buňce G5 je použit vzorec probíraný zde. Buňka Vzorec D5 E5 F5 G5 =ARCTG2(B5;C5) =DEGREES(D5) =ODMOCNINA(B5^2+C5^2) =HODNOTA.NA.TEXT(CELÁ.ČÁST(E5);"##0")&" "&HODNOTA.NA.TEXT( CELÁ.ČÁST(ZAOKROUHLIT((E5- CELÁ.ČÁST(E5))*3600;0)/60);"#0")&"'"&HODNOTA.NA.TEXT(MOD(ZA OKROUHLIT((E5-CELÁ.ČÁST(E5))*3600;0);60);"#0")&""""\n9 Převod polárních souřadnic na kartézské Souřadnice r, α převedeme na kartézské souřadnice x, y. Poznámka. V buňce D5 je použit vzorec probíraný zde. Buňka Vzorec D5 E5 F5 G5 =HODNOTA(ZLEVA(C5;HLEDAT(" ";C5)- 1))+HODNOTA(ČÁST(C5;HLEDAT(" ";C5)+1;HLEDAT("'";C5)- HLEDAT(" ";C5)- 1))/60+HODNOTA(ČÁST(C5;HLEDAT("'";C5)+1;HLEDAT("""";C5)- HLEDAT("'";C5)-1))/3600 =RADIANS(D5) =B5*COS(E5) =B5*SIN(E5)\n10 Stáří dřeva V kousku starého dřeva klesl obsah radionuklidu na 72 % původní hodnoty. Určete stáří dřeva, je-li poločas přeměny nuklidu roků. Je-li na počátku (v čase t=0) počet nepřeměněných jader radionuklidun 0, pak v čase t je počet 0 určen vztahem, kde T je poločas přeměny radionuklidu. Pro t platí. Podle výpočtu je stáří dřeva přibližně roků.\n11 Radioaktivní rozpad Ve vzorku radioaktivního fosforu, který má poločas přeměny 14 dnů, je atomů fosforu. Kolik atomů fosforu bude v tomto vzorku za 31 dní? Je-li na počátku (v čase t=0) počet nepřeměněných jader radionuklidun 0, pak v čase t je počet určen vztahem, kde T jepoločaspřeměny radionuklidu. Podle výpočtu bude vzorek po 31 dnech obsahovat 8, atomů fosforu, což je 21,5 % počátečního počtu.\nUčební texty k státní bakalářské zkoušce Matematika Matice. študenti MFF 15. augusta 2008\nUčební texty k státní bakalářské zkoušce Matematika Matice študenti MFF 15. augusta 2008 1 12 Matice Požadavky Matice a jejich hodnost Operace s maticemi a jejich vlastnosti Inversní matice Regulární matice,


Lídři 27 zemí EU rozhodli o přípravě druhé fáze jednání o brexitu\nV Německu začalo povolební jednání CDU/CSU, liberálů a zelených\nMinisterstvo financí žádá vnitro o posouzení reportáží, jež použil Zaorálek\nZeman řekl, že svolá po volbách Sněmovnu s využitím maximální lhůty\nV Havlíčkově Brodě začal 27. ročník Podzimního knižního veletrhu\nPočasí v Praze: vyjasnění, 13 °C\nSumit neboli vrcholné setkání vedoucích předáků 27 států Evropské unie o migrační politice skončilo tak, že do června příštího roku se má uzavřít jednání o reformě azylové politiky. Jednání má být na základě jednomyslnosti, tedy s výsledkem musí souhlasit všech 27 členských států. Až do června se nemůže stát, aby velké přímořské státy s vnitřní politikou ovlivňovanou důsledky své koloniální anebo sociální politiky vnutily svůj postoj menším státům, které tento problém nemají.\nJe to jistě příznivá zpráva a hlavně, příznivý je sám fakt, že je západní Evropa ochotna brát problém jako problém. To je přesně to, čemu říkám Návrat z Marsu na Zem. Už se hovoří o tom, že hranice Evropy je v severní Africe, že je třeba tlačit na africké země i pohrůžkou omezení rozvojové pomoci, eventuálně omezením víz. Ten návrat na Zem bude trvat ještě dlouho a naivní ten, kdo by myslel, že se v červnu příštího roku dojde k nějakému definitivnímu rozumnému výsledku. Nelítostná realita bude muset zmenšit vliv levicových sociálních inženýrů, kteří ovládají velkou část médií i politických struktur.\nJe to ironie, že západní Evropa zvolna přechází na koncept, prosazovaný V4 od začátku krize, prosazovaný a v případě Maďarska i realizovaný. Bez ochrany Schengenského prostoru nemá smysl se o nějakých kvótách a o solidaritě a přesunech obyvatelstva vůbec bavit. Volby v Rakousku jistě ke změně postoje unie přispěly. Nicméně se dá čekat tvrdé jednání a bylo by dobré, kdyby nás v Bruselu a všude tam, kde se jednat bude, zastupoval člověk schopný mluvit bez tlumočníka.


Cold Reading: Základy :: DREAMZONE\nPočátek > Cold Reading: Základy\nCold Reading: Základy\nZůstali jste bez investigativních rolí nebo ve hře ani žádné nebyly? Jste Vigilante ale netušíte, kam zamířit svojí zbraní? Jako Witch si chcete najít svoji panenku? Bojíte se jako Mayor odhalit, jelikož netušíte na co svůj hlas využít? Nechcete plýtvat beznínem na hráče, které během pár dnů odpraví Mafie nebo Serial Killer? Tohle všechno má svoje řešení a nepotřebujete k tomu žádné night abilities! Ale většinou se docela hodí...\nCo je Cold Reading?\nVysvětlení tohoto termínu je zde. Nicméně jeho význam pro Salem chápu tak, že dokážete zjistit hodně věcí o roli hráče na základě toho, jak během hry vystupuje. Spolehlivost tu samozřejmě není stoprocentní a sem tam můžete něco misinterpretovat. V čím širším kontextu věci vidíte, tím spíše budete uspěšně Cold Reading praktikovat.\nNež přejdete k této metodě, je důležité znát Salem opravdu do posledního detailu. Vědět které role jsou unikátní, s kým se kdo páruje Investigatorovi, znát všechny možné triky a mít něco nahráno abyste věděli, jaké výmluvy jsou v kurzu. Také je ideální znát schopnosti a jejich vlastnosti u všech rolí naprosto doslovně a samozřejmě se na každou hru plně soustředit.\nJak ho praktikovat?\nCold reading v Salemu se praktikuje tak, že kompletně čtete chat log, zapisujete si role co kdo tvrdí (nebo co kdo tvrdí o někom jiném), kdo říká že byl (údajně) doused, roleblocked, transported, nursed, zkrátka naprosto všechno, co se ve hře může dít. Doslova si budete v hlavě (a Last Will nebo na papíře) utvářet konexe mezi jednotlivými událostmi a uvažovat co je mohlo způsobit, proč, co se v ten den/noc dělo atd...\nDále si budete všímat co kdo píše, na co reaguje, na co nereaguje, kdo zakecává, kdo se neustále dožaduje nějakých vodítek, zkrátka o co komu jde - to je hlavní princip. Poté pročítat Wills, Death Notes, sledovat nicky hráčů, kdo má koupený nějaký skin/peta/dům. A samozřejmě pro koho kdo hlasuje, to je častokrát odrazový můstek pro další čtení.\nA k čemu mit o všechno bude?\nV kombinaci s virtuálním (nebo skutečným - pak je Cold Reading doslova neférová výhoda, pokud nehrajete s nováčky) rolelistem dokážete relativně přesně odhadnout co je ve hře za role a tedy i co by kdo mohl být. Většina lidí je ve svých rolích (spíš kategoriích kam jejich role patří) docela transparentní, případně je překvapíte nějakou otázkou (Last Will, Abilities) a reakce je může prozradit. V této sekci budu rozebírat jak zhruba poznat, kdo lže, proč lže, o čem lže. Kdo říká pravdu, kdo se snaží se zebe odpouat pozornost atd... Také popíšu jak se Cold Readingu bránit.\nCo tedy sledovat a proč?\n1) Jestli byly při rozdělování rolí použité nějaké scrolly - poznáte to tak že u takové role je napsané menší procento než u jiných. Pokud byl užit například Arsonist nebo Veteran scroll, je dost možné že budou ve hře. A Veteran je pro záporáky hodně nepříjemný. Nebo budete mít o faktor navíc, že údajné "douses" nejsou vymyšlené.\n2) Jaké mají hráči nicky - platí pouze, pokud byl použit Veteran scroll, jelikož nejofenzivnější nick může být Veteran. Hráč si spíš dá nick, kterým přiláká lidi když je vyzbrojen Veteran scrollem. Proto ho nechte za jakoukoliv roli být.\n3) Kdo na začátku hry tvrdí že je Survivor - tito lidi jsou spíše Survivoři než ti, kteří to tvrdí až u šibenice. Pokud jste investigtivní role, tak je zkontroluje. Někteří hráči to používají jako výmluvu pro to, aby měli celou hru pokoj. Pozor, pokud byl ve hře Veteran scroll, může to být (s větší pravděpodobností) provokující Veteran, takže pak takové lidi nechte na pokoji.\n4) Chat - o tomhle bude celá samostatná kapitola, ale je to jedna z nejdůležitějších věcí. Podle toho, kdo se snaží překřičet/odtáhnout pozornost od investigativních rolí (nebo kohokoliv, kdo na něco dojde), poznáte kdo by mohl být padouch. Stejně tak poznáte Jestery, Executionery a méně šikovné neutrální zabijáky.\n5) Last Wills - pročítejte všechny Last Wills (pokud na nich nejsou blbiny) a sbírejte z nich informace, investigativní role mívají nejužitejnější Last Wills. Také tak většinou odhalíte Disguisery. A také pozor na Transportery, mohou všechny informace totoálně pomotat a jejich Will je jediné vodítko jak to všechno dát správně dohromady.\n6) Death Note - sledujte kterou noc kdo zabíjel a kdo ne, pokud bude v Death Note že někdo je imunní, požádejte ho o vysvětlení a případně ho zlynčujte. Pokud vraždy proběhly každou noc, je to nejspíš jen výmysl. Stejně tak někdy bývají zabijáci (nebo Mafie) neaktivní během prvního úplňku aby zjistili, jestli ve hře není vlkodlak. Pak se mohou skrze Death Note snažit toto zanebnání dohnat.\n7) Upvote - jedna z nejdůležitějších věcí, podle toho kdo upvotuje (guilty a innocent moc roli nehraje, Mafie někdy dává i jiným mafiánům guilty, aby se neprozradili) docela bezpečně oddělíte Mafii od Města, teda na základě role zlynčovaného.\nVětšinou ano, pokud si dáte pozor a nejednáte ukvapeně. Samozřejmě, hráči mohou někdy hrát jako idioti nebo prostě trollit, takže budou vypadat jako Jester nebo nějaký padouch. Nicméně pak je to už jejich chyba a budu psát i o tom, jak někoho takového rozeznat. Přece jenom, jeden blb může prohrát Mafii nebo Městu celou hru.\nOsobně mám ale s Cold Readingem dobré zkušenosti, většinou si troufám posílat na jeho základě lidi k šibenici i za totálně nesmyslné role (Doctor, Executioner, Retributionist) a počkám si, co z nich vypadne. Mnohokrát se mi podařilo takhle zachránit jasně prohranou hru, kde bylo město díky absenci investigativních rolí téměř slepé. Samozřejmě, taky se občas (někdy častěji) minu nebo udělám ukvapený závěr, nicméně většinou se trefím. Když za nějakou zlou roli potkám hráče, který Cold Reading využívá, snažím se ho co nejrychleji zbavit nebo svoje vystupování zkreslit.


Modernizace německých tanků Leopard 2 - Revolution MBT | ArmadniNoviny.cz\nFoto: Revolution MBT. Všimněte si na rozích čela věže systému\nDnes budeme pokračovat v našem mini seriálu o posledních verzích tanků Leopard 2. Minule jsme si představili modernizaci od německého holdingu KMW označovanou jako Leopard 2 A7+. Tentokrát navštívíme konkurenční firmu Rheinmetall, která nabízí kompletní modernizaci tanků Leopard 2, označovanou jako Revolution MBT.\nRevolution MBT – kompozitní pancéřová ochrana\nPodobně jako u konkurenčního A7+ byl u tanku Revolution MBT kladen důraz na celo-kruhové posílení pancéřové ochrany. Všechny tanky druhé a studené války byly konstruovány pro bitvy v otevřeném terénu, kdy se počítalo s čelním střetem mezi masivními tankovými formacemi. Pancíř tanků byl tak nejsilnější na přední straně věže, kde hrozilo největší nebezpečí zásahu.\nAvšak v posledních konfliktech tanky čelily jinému nepříteli - nástražným výbušným systémům IED a protitankovým granátům RPG. Tanky se také čím dál častěji zaplétaly do bojů v zastavěných oblastech. Především boj v ulicích velkých měst se ukázal pro tanky noční můrou, protože musely čelit mnohonásobným útokům pomocí RPG ze všech směrů, včetně útoku na horní, slabě chráněné partie tanku.\nRevolution MBT je proto vybaven novým přídavným kompozitním pancířem AMAP (Advanced Modular Armor Protection). Ten se připevňuje k původnímu rovnému pancíři a zapůjčuje tanku nezaměnitelný agresivní vzhled. Podle výrobce se při konstrukci AMAP využilo keramických nanomateriálů, včetně moderních titanových a ocelových slitin.\nFoto: Detail systému Rheinmetall ROSY / Rheinmetall\nSíla přídavného pancíře AMAP se dá upravovat podle konkrétní mise a přání zákazníka. Revolution MBT může získat extra ochranu proti RPG, nebo naopak extra ochranu proti nástražným systémům IED. Přídavný pancíř je také modulární, takže jednotlivé poškozené části lze vyměnit v polních podmínkách.\nK ochraně přispívá také obranný systém Rheinmetall ROSY. Pokud je tank ozářen laserovým paprskem, systém okamžitě vystřelí nad tank zadýmovací granáty. Během 0,6 sekundy se pak kolem tanku vytvoří hustá kouřová clona. Ideální pro zmatení laserem nebo infračerveně naváděných protitankových střel.\nVideo: Rheinmetall ROSY v akci / YouTube\nBezpečnost také posiluje v pravdě revoluční novinka. Velitel tanku Revolution MBT má k dispozici brzdu, která dokáže okamžitě zastavit nebo pozastavit tank. Brzda má sloužit především ke kontrole pohybu v civilním provozu a ve městě, kde neopatrná jízda může způsobit značné škody a paniku.\nVýzbroj – původní kanón + dálkově ovládaný kulomet\nNa rozdíl od konkurenčního projektu Leopard A7+ , využívá tank Revolution MBT kratší 120mm kanón L44. Kratší kanón sice neuděluje střele takovou rychlost, má však na druhou stranu menší hmotnost. Zachování původní zbraně navíc samozřejmě šetří finanční prostředky zákazníka.\nFoto: Porovnání 120mm kanónů L44 a L55 / Rheinmetall\nUvnitř tanku je připraveno celkově 42 střel, z toho 15 je uloženo v pancéřové schránce a připraveno k okamžitému použití. Tank je schopen také využívat programovatelnou munici, schopnou explodovat v přesné vzdálenosti od tanku. K explozi může dojit nad cílem, nebo také uvnitř cíle – třeba po průchodu stěnou budovy.\nKromě koaxiálního kulometu ráže 7,62 mm je tank vybaven i dálkově ovládanou zbraňovou stanici – buď s 12,7mm kulometem nebo 40mm granátometem.\nNejmodernější elektronika, rozšířené pozorovací schopnosti\nTank využívá nový řídicí systém C4I (C4I, Command, Control, Communications, Computers & Informations), který integruje všechny systémy do jedné provázané sítě. C4I zpracovává informace z celé řady průzkumných prostředků, GPS, systému řízení palby, obranných prostředků nebo informací od spřátelených jednotek. Vše je zpracováno a předkládáno posádce tanku tak, aby se mohla správně rozhodovat i ve vysoce stresových situacích.\nFoto: Revolution MBT / Rheinmetall\nPříkladem C4I systému je např. pohyblivá mapa velitele, kde jsou modrými symboly zobrazeny přátelské jednotky, červenými nepřátelské, dosah vlastních/nepřátelských zbraní atd. C4I v tanku Revolution MBT využívá i tzv. „rozšířené reality“ kdy se objektům na televizní obrazovce přisuzují počítačové symboly a informace.\nSamozřejmě kompletně nový je systém řízení palby, který snižuje reakční dobu a zvyšuje pravděpodobnost prvního zásahu – zejména za pohybu.\nÚpravou prošel i 360° pozorovací periskop pro velitele tanku, nyní s větším náměrem (70°). Větší pozorovací úhly umožňují veliteli pozorovat situace i ve městě, kde se nepřátelští bojovníci často pohybují ve vyšších patrech budov.\nSoučásti elektronické výzbroje je i nová pomocná energetická jednotka APU o výkonu 17 kW, ale také výkonnější klimatizace, lepší větrání a tepelná izolace tanku.\nZdroj: Rheinmetall, Military-Today\nHlavní bojový tank Altay - pýcha tureckého zbrojního průmyslu\nTurecké národní sebevědomí je na vzestupu. Muslimská země se skoro 80 milióny obyvatel je již nyní ...\nAle T-72 mají reaktivní pancíř, ne? Ano, vím že i M1A2 Abrams odolal RPG ze předu, takže tenhle leopard asi musí taky, ale z boju už pochibuju.\nNo, řekl bych že moderní tanky nějaké to RPG jen tak nezničí. I ty t72 v Sýrii kolikrát zásah přežijí.\nZepředu to už asi RPG odolá, ale myslím si, že z boku ho stejně rozczpuje.\nNěmecká armáda by zase nějaké Leo mohla vyřadit a vedení AČR by již nemuselo být tak tupé.\nPoučme se od našich severních sousedů :-)\nDíky za příjemné informační oživení o tomto modernizačním programu Leopardu 2. Němečtí konstruktéři jsou opět originální.\nStanda: Mě se spíš vybavil K2 Black Panther.\nAle každopádně němci zase světu ukazují, kdo je jedničkou mezi MBT B)\nTo zepředu vypadá jak Merkava Mk.3.