Jan ŽAMBOCH - Očkování dětí\nVysoká míra proočkovanosti, tedy i proočkovanost dětí, má bránit šíření viru populací, ovšem sama vláda uvádí, že očkování chrání pouze před těžkým průběhem infekce. Virus se tedy z očkovaného může šířit dál jako z neočkovaného, i když zřejmě v nižší míře. Očkování tedy přináší prospěch především očkované osobě, přičemž šíření viru populací by dokonce mohlo být usnadněno, protože hostitel, kterého infekce přinutí ulehnout, šíří virus mnohem méně než člověk, který díky očkování o infekci ani neví.\nJenomže zdravým dětem očkování mnoho prospěchu přinést nemůže, přičemž vždy platí zásada, že není-li nutné lék podávat, je nutné jej nepodávat. U léků, s nimiž jsou nedostatečné zkušenosti – a mezi ně podmínečně registrované přípravky patří vlastně i z úředního hlediska – pak tato zásada platí zvýšenou měrou. Vakcíny proti covid-19 jsou založeny na novém principu, kdy se do těla nevnáší přímo cizorodá látka, která následně stimuluje vznik imunity, ale přímo do buněk se dopravuje gen kódující takovou cizorodou látku, proto se jim říká genové vakcíny. Je přitom velmi snadno představitelné, že se geny kódující danou cizorodou látku například dostanou do všech tělních buněk, třeba mozkových, a takto infikované buňky se pak stanou cílem imunitního systému. Jsou zde tedy vážná rizika, se kterými se nelze vypořádat jinak, než důkladným a léta trvajícím hodnocením.\nUž vůbec nás nemůže uklidnit, že zastánci zásady předběžné opatrnosti stojí plně na straně plošného očkování bez ohledu na věk a zdravotní stav. Pro ně je totiž typické, že předběžnou opatrnost hlásají jen tam, kde k obavám není na základě zkušeností a zdravého rozumu žádný důvod a kde není možné hypotézy testovat skutečným vědeckým výzkumem. Předběžná opatrnost je jen nástrojem k podloudnému dosahovaní politických, popřípadě ekonomických cílů, jichž nelze v demokratickém prostředí bez této doktríny dosáhnout.\nNelze mít vůbec nic proti tomu, že se bude zjišťovat, jak jsou vakcíny bezpečné a účinné u dětí, protože některé virem ohroženy být mohou, a bude jen dobře, pokud moderní technologie umožní je ochránit. V každém případě je ale nutno odmítnout myšlenku, že k očkování budou nuceny všechny děti, protože u zdravých dětí zatím možná rizika očkování převažují nad možnými přínosy. A nikdo nesmí děti vystavovat riziku jen proto, že se domnívá, že se tím omezí šíření viru.\nI kdyby to byla pravda, pořád se ohrožení mohou chránit sami očkováním nebo respirátorem, používat místo toho dětská těla jako štít je neetické a ponižující. Argument, že očkování je dnes dobrovolné a nebudou k němu nuceny ani děti je licoměrný. Donucování vyplývá z nastíněných pravidel života v příštích měsících či letech, kdy neočkovaní budou fakticky zbaveni mnoha práv, kdy jim mnohé nebude dovoleno. Pokud se stanou cílem takovéto ostrakizace děti, málokterý rodič se nepodrobí. Přitom nikdo nemá právo vynucovat si kvůli své domnělé ochraně zásah do těl jiných lidí, o dětských nemluvě.\nZdraví a důstojnost našich dětí nejsou o nic méně důležité než zdraví těch, které by jejich očkování mělo chránit.\n(Jan Žamboch je farmakolog a právník. V minulosti působil rovněž jako místopředseda Komise pro nežádoucí účinky léčiv Ministerstva zdravotnictví ČR.)\nKlíčová slova: Koronavirus, Kritika elit, Kritika politiků, Vakcinace


Historie letectví – Wikipedie\n(přesměrováno z Dějiny letectví)\nHistorie letectví se zabývá vývojem letectví od prvních pokusů v létání draků až po nepřerušované a řízené motorové lety a dále.\nNávrh ornitoptéry z dílny Leonarda da Vinciho z roku 1488\n1 První sny o létání\n2 Letadla lehčí než vzduch\n3 Letadla těžší než vzduch\nPrvní sny o létáníEditovat\nTouha lidstva létat se pravděpodobně poprvé projevila v Mezopotámii, v eposu o králi Etanovi z poloviny třetího tisíciletí před Kristem, kde je popsáno, jak král zachránil orla, který ho za to vynesl do výšin, aby mu pomohl najít léčivou bylinu. Podobným příběhem je známá pověst o Daidalovi ze starověkého Řecka\nPrvní opravdové pokusy o let se patrně uskutečnily v Číně, a to pomocí draků, především pro vojenské účely. Ve válkách které probíhaly v 5. a 3. století př. n. l. se podle pověsti nechal čínský generál vynést na draku nad nepřátelský tábor, kde zpíval písně z domoviny vojáků, čímž u nich vyvolal stesk po domově a podkopal jejich morálku. Zda se tato pověst zakládá na pravdě, nevíme. V Číně byly také známy různé druhy jednoduchých vrtulníků, především jako hračky pro dětí.\nZa duchovního otce letectví je považován Leonardo da Vinci, který žil mezi lety 1452 a 1519. Nakreslil více než 150 návrhů létajících zařízení, mimo jiné vzdušný šroub – vrtulník a padák. Domníval se, že k letu stačí síla člověka, ke konci svého života si však uvědomil, že je potřeba síla mnohem větší, proto začal pracovat s myšlenkou pevného, nepohyblivého křídla. Nikdy se však nedostal k tomu, aby některý ze svých návrhů vyzkoušel.\nLetadla lehčí než vzduchEditovat\nPrvní vážné pokusy létat se konaly v 18. století v Evropě s horkovzdušnými balony. Bratři Montgolfierové, majitelé papírnictví, si všimli, že horký vzduch stoupá a nadnáší papírové sáčky. Tento jev využili postavením balonu. První úspěšný pokus proběhl roku 1783, kdy vypustili balon o průměru přes 10 m na jehož palubě byla ovce, husa a kohout. Po 3 km dlouhém letu balon přistál, všechna zvířata byla v pořádku. Ještě tentýž rok se vznesl i první balon s lidskou posádkou, a to v Paříži. Brzy poté se objevily i balony naplněné vodíkem, v roce 1794 byly přijaty do francouzské armády pro vyhledávání dělostřeleckých pozic. Angličan George Cayley v roce 1804 navrhl řiditelnou vzducholoď poháněnou vrtulí, kterou však nikdo nezkusil postavit.\nPrvní řiditelnou vzducholoď postavil v roce 1852 Francouz Henri Giffard, její parní motor jí však neposkytoval dostatečný výkon v poměru k váze. Po vynálezu spalovacího motoru vznikly tři druhy vzducholodí, rozdělené podle způsobu konstrukce. První nebyly nijak vyztužené a držely tvar jen díky tlaku plynu, druhé byly vyztužené částečně a poslední měly celokovovou kostru, která sama držela tvar vzducholodě. Velké stroje bylo možné stavět pouze třetím způsobem. O jejich rozvoj se zasloužil především německý hrabě Ferdinand von Zeppelin. Jeho první vzducholoď LZ-1, která vzlétla roku 1900, byla dlouhá 140 m, pro nedostatečný výkon motoru však byla pomalá. Zeppelin doufal, že se mu podaří prodat vzducholodě německé armádě, což se ale stalo až v roce 1909, protože armáda se dlouho domnívala, že nevyztužené vzducholodě jsou snadněji rozebíratelné, a tedy také vhodnější pro vojenské operace. V roce 1910 byla postavena LZ-7 Deutschland, která dokázala přepravit 24 cestujících. V roce 1915 začalo Německo používat vzducholodě k bombardování Londýna, brzy však s tím muselo díky lepší protiletadlové obraně přestat. Největší vzducholodí byl LZ 129 Hindenburg, který poprvé vzlétl roku 1936, o rok později se však při přistání v New Jersey – patrně elektrostatickým výbojem – vznítil a během malé chvíle celý shořel. To se stalo vzducholodím, už tak zatlačovaným modernějšími letadly, osudným.\nLetadla těžší než vzduchEditovat\nHistorie letectví (do 1900)\nPrvní let Flyeru bratří Wrightových\nPoprvé se vznesl už v 11. století benediktinský mnich Eilmer z Malmesbury, který se svým kluzákem uletěl 200 m. Jeho nápad se však neujal a létání zůstalo dlouhou dobu zapomenuto. Letouny těžší než vzduch se znovu začaly objevovat až ve druhé polovině 19. století. Před vynálezem motoru s vnitřním spalováním to byly především kluzáky, objevilo se ale i několik pokusů o letadlo s parním pohonem. Váha parního motoru a paliva však odsoudila tyto pokusy k neúspěchu.\nV prosinci roku 1856 uskutečnil Jean-Marie Le Bris let kluzákem, při jehož návrhu se inspiroval tvarem ptáka albatrosa. Kluzák umístíl na dřevěný vozík a ten nachal táhnout koněm. Dosáhl výšky 100 m a uletěl vzdálenost 200 m. Jeho druhý model z roku 1868 nezaznamenal většího úspěchu. Nejznámějším průkopníkem v oblasti kluzáků byl Otto Lilienthal, který se k létání dostal až v důchodu. Postavil celkem 18 různých bezmotorových letadel, se kterými létal na svahu. Přežil několik havárií, při svém posledním letu v roce 1896 se však jeho kluzák poryvem větru převrátil ve výšce asi 15 m a Lilienthal utrpěl zranění, kterým o den později podlehl.\nS vynálezem zážehového motoru na konci 19. století se otevřela cesta pro motorová letadla. Průkopníky v této oblasti byli bratři Wrightové, američtí majitelé servisu kol. Inspirovali se pracemi Otto Lilienthala a začali vyrábět modely kluzáků. Ve své dílně si postavili malý aerodynamický tunel a díky tomu dokázali navrhovat a vyrábět účinné profily křídel a kluzáky s lepšími letovými vlastnostmi. 14. prosince roku 1903 poprvé vzlétli s motorovým letadlem, které pojmenovali Flyer, let však nebyl úspěšný a letoun se poškodil. O tři dny později byl proveden druhý, úspěšnější pokus, při kterém stroj letěl 12 s. Toho dne však vzlétli víckrát, nejdelší let trval téměř jednu minutu. Po tomto úspěchu se pustili do zlepšování, postavili Flyer II a poté v roce 1905 Flyer III, který se ve vzduchu udržel 39 minut.\nRoku 1909 přeletěl Francouz Louis Blériot kanál La Manche a jeho typu XI. bylo vyrobeno asi 800 kusů. V první světové válce došlo k rozvoji leteckých technologií, poprvé se také odehrávaly vzdušné souboje. Nejúspěšnějším stíhačem byl Manfred von Richthofen, zvaný Rudý baron. S postupem času se letadla zlepšovala, zvyšovala se rychlost a prodlužoval dolet. Kolem roku 1920 vznikla první letecká pošta a letecké společnosti, ČSA byla založena 1923. Roku 1927 přeletěl americký pilot Charles Lindbergh Atlantský oceán z New Yorku do Paříže, sám a bez zastávky za 33,5 hodiny.\nBěhem druhé světové války byly do sériové výroby zavedeny a v malém množství poprvé bojově nasazeny vrtulníky. Vrtulová letadla už dosáhla hranice svých možností, protože při rychlostech přes 700 km/h ztrácejí vrtule účinnost. Řešením bylo použití proudového motoru. Tyto motory byly už před válkou používány v průmyslu, problémem však bylo vytvořit dostatečně malou a výkonnou turbínu, aby se dala použít v letadle. Na tom pracovali nezávisle na sobě dva lidé – v Německu to byl Hans von Ohain, ve Velké Británii Frank Whittle. Jako první postavilo proudový letoun Německo v roce 1939, byl to Heinkel He 178. Prvním vojensky použitým proudovým letadlem byl dvoumotorový Messerschmitt Me 262, bojově nasazený od roku 1944. Britové nasadili proudový Gloster Meteor ve stejném roce, ale v menších počtech a podle Niccoliho měl horší vlastnosti než německý Messerschmitt.\nV roce 1947 překročil první pilot rychlost zvuku, a to Chuck Yeager v experimentálním letadle Bell X-1. Po druhé světové válce vznikla úsporná a bezpečná velkokapacitní letadla až pro 500 cestujících, takže létání se stalo běžným způsobem dopravy na větší vzdálenosti, zejména přes oceány. Také význam vojenského letectva neustále roste a jeho strategie se rychle mění směrem k balistickým a řízeným střelám, bezpilotním dronům a letadlovým lodím.\nV tomto článku byl použit překlad textu z článku Aviation history na anglické Wikipedii.\n↑ Balej Jan, Historie letectví, Brno, 2012\n↑ a b Niccoli Riccardo, "Historie letectví", Praha: Rebo production CZ, 2003\n↑ Thomas E. Woods, Jr., Jak katolická církev budovala západní civilizaci, Praha: Res Claritatis 2008, s. 34\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Historie_letectví&oldid=17524426“\nNaposledy editováno 30. 7. 2019 v 12:19


Google možná koupil Groupon, cena měla překročit 2,5 miliardy dolarů : Marketing journal\n1. 12. 2010 | TAM\nInternetem od včerejšího odpoledne kolují oficiálně nepotvrzené informace, podle kterých Google koupil za 2,5 miliardy dolarů (přibližně 48 miliard korun) a podle některých zdrojů dokonce za 4 miliardy dolarů (asi 76,5 milardy korun) zřejmě nejznámější službu hromadného slevového nakupování Groupon.\nGroupon, zdroj: www.groupon.com\nInternetem od včerejšího odpoledne kolují oficiálně nepotvrzené informace, podle kterých Google koupil za 2,5 miliardy dolarů (přibližně 48 miliard korun) a podle některých zdrojů dokonce za 4 miliardy dolarů (asi 76,5 milardy korun) zřejmě nejznámější službu hromadného slevového nakupování Groupon. Zprávu nezávisle na sobě přinesly blogy jako Tech Crunch nebo Mashable a zabývají se jí také ekonomické rubriky největších listů USA. Google ani Groupon se však ke zprávě podle předpokladu nevyjádřili.\nA že by Groupon mohl být pro Google zlatým dolem, to není zřejmě nutné připomínat. Služba, která startovala teprve před dvěma lety má v současné době odhadovanou hodnotu 1,3 miliardy dolarů, přičemž měsíčně na proběhlých transakcích vydělá zhruba padesát milionů dolarů. Groupon má v současné době kolem 20 milionů přihlášených uživatelů a jeho slevy pokrývají přibližně 300 měst z celého světa.\nJak upozorňuje server E15.cz, je pravděpodobné, že Google se bude snažit získat některé velké a progresivní hráče na trhu. V současnosti má mít k dispozici hotovost ve výši 33 miliard dolarů které chce vhodným způsobem proinvestovat. Koupě Grouponu by tak byla logickým krokem.


Prohlášení o přístupnosti - Oficiální stránky městyse Nový Rychnov\nMěstys Nový Rychnov se zavazuje k zpřístupnění svých internetových stránek v souladu se zákonem č. 99/2019 Sb., o přístupnosti internetových stránek a mobilních aplikací a o změně zákona č. 365/2000 Sb., o informačních systémech veřejné správy a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů, který provádí Směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/2102 ze dne 26. října 2016 o přístupnosti webových stránek a mobilních aplikací.\nMěstys Nový Rychnov má za cíl, aby jím spravované internetové stránky byly přístupné všem jejím uživatelům a to na základě principů přístupnosti (vnímatelnost, ovladatelnost, srozumitelnost a stabilita). Kontakt je:\nTyto internetové stránky provozuje Městys Nový Rychnov. Internetové stránky využívají redakční systém GCM, který je poskytován společností Galileo Corporation s.r.o.\nSprávcem veškerého obsahu je Městys Nový Rychnov, se sídlem Nový Rychnov 87, 394 04 Nový Rychnov. Veškeré osobní údaje návštěvníků internetových stránek, které jsou prostřednictvím těchto internetových stránek poskytovány, jsou spravovány výlučně správcem obsahu webu.


Sportovní silikonový řemínek pro Apple Watch 38/40/41mm - Zelený - iPhoneLab.cz\nDomů / Příslušenství /  Watch / Řemínky 38/40/41mm / Sportovní silikonový řemínek pro Apple Watch 38/40/41mm - Zelený\nSportovní silikonový řemínek pro Apple Watch 38/40/41mm - Zelený\nMódní řemínek ze silikonu vám dodá nový vzhled vašich Apple Watch a oživí vaše zápěstí.\nMódní řemínek ze silikonu vám dodá nový vzhled vašich Apple Watch a oživí vaše zápěstí. Každý řemínek je vyroben z ultra lehkého silikonu, který vám dodá patřičnou lehkost ale zároveň i eleganci. Roky ověřený design tohoto řemínku dává možnost zaujmout i při sportovním výkonu. Zapínání je unikátní při zapnutí řemínku, kdy do sebe oba konce krásně zapadnou dovnitř, takže Vám nebude děrovaný konec řemínku přečnívat ze spony a vadit.\nStylový design, jednoduché zapínání


Radost Sagvana Tofiho: Thálii získal herec Jan Kříž jeho muzikálu Děti ráje\nHonza Kříž dostal Thálii za roli v muzikálu Děti ráje, jehož je Sagvan Tofi spoluautorem, producentem a také v něm i hraje. (Zdroj: Herminapress.cz ) 3x FOTO\nZ ceny měl Sagi obrovskou radost. (Zdroj: Herminapress.cz)\nPro Jana Kříže to byla již druhá Thálie v kariéře. Po boku manželky Marie zářil jako sluníčko. (Zdroj: Herminapress.cz)\nCenu na jevišti za Honzu přebíral otec Oldřich, též muzikálový herec. (Zdroj: Herminapress.cz)\nRozdával úsměvy na všechny strany a zářil štěstím. Přiťukával si s kdekým a dováděl jak malý kluk. Kdo? Herec a zpěvák Sagvan Tofi (51). A měl k tomu více než dobrý důvod. Honza Kříž (30) dostal v Národním divadle v rámci slavnostního večera Cenu Thálie v kategorii Muzikál, opereta a jiné hudebnědramatické žánry za roli dospělého Michala v muzikálu Děti ráje, jehož je „Sagi“ spoluautorem, producentem a také v něm i hraje.\n„Je to nádhera, krása, bomba, je to zadostiučinění. Mám tak velkou radost, jakou jsem snad neměl ještě nikdy v životě. Je to můj první muzikál, k němuž jsem napsal libreto, hrál se před několika lety v Praze. Před nedávnem jsem se rozhodl jít do Brna, do Bobycentra, celé to udělat znova a už jako producent. Od A až do Zet jsem postavil celý tým, přišel za mnou Honza Kříž, že by v tom chtěl hrát a tím mi udělal velkou radost, s níž jsem nepočítal. Radek Balaš se tu blýskl opět jako režisér a výsledek se dneska dostavil. Měl jsem strašný nervy, stálo to hodně peněz, ale paráda, podařilo se. Honzova Cena Thálie je oceněním pro celý tým. Budeme si asi tu radost užívat, ne sice až do rána, ale dlouho,“ nechal se slyšet Tofi.\n„Jsem zásadně pro. Ani já jsem to nečekal. Vlastně v tom představení hraji jen v polovině, kdy přebírám roli od kolegy, který hraje mé mladší já, takže musím vycházet na jevišti i z něj. Je to rozhodně hodně zajímavá a parádní role. Předání ceny jsem se osobně nemohl zúčastnit, hrál jsem v Kalichu v Pomádě, ale oslavu na Žofíně jsme si prostě nemohli nechat ujít,“ řekl rovněž řekl rovněž rozjásaný Honza Kříž.\n29. 3. 2016 08:00 Autor: vilik


líbí se mi aplikace duolingo a chtěla bych ji využívat naplno. Nenašla jsem mezi přáteli na soc. sítích dost přátel, kteří by mě motivovali a proto jsem se rozhodla založit czech klub. Je to jen pokus, ale třeba se nám povede vytvořit skupinu alespoň pár lidí, kteří se poženou kupředu.\nkod klubu: 68BCRG\ntěším se na vás (:\nHello, It seems that clubs are only available on phones. That stinks, but I added myself to it.\nZdravím Aničku i ostatní členy, co je možné ještě v rámci klubu dělat, kromě motivace jinými členy? děkuji Jiří\nAhoj, jsem teprve s duolingo na začátku, ale určitě se přidám... Karel\nBohužel mně to píše, že je klub už plný\nAhoj, pokud budes chtit, tak se muzes prihlasit sem.\ntake bych se rada pridala\nzavedu pravidlo, ze kdo tyden nebude mit zadne skore, tak ho odeberu, at nezabira misto tem, kteri by na sobe chteli opravdu makat ;) tak sledujte. urcite se tam nejake misto uvolni...\nDobrý den, chtěla bych se sem také přihlásit, mohu?\nBudu sledovat jako "ostříž" uvolněné místo. Třeba to pomůže mé motivaci. Za to nic nedám....Nebo jo? :) Angličtinu jsem vždycky chtěl umět konečně trochu líp než jako věčný pokročilý začátečník\ndve mista jsou volna...\nNejde se mi připojit ke "třídě" nebo to neumím. Dávám tam ten první kód 68BCRG a píše to že je neplatný.... asi už vím musel bych zadat mail.adresu "učitele" což neznám takže to asi nepůjde :(\nTohle je klub, ne třída. Do klubu se můžete připojit jen přes telefon a pokud je tam volno - viz níže\nTento klub je už plný a proto zkouším založit další Czech club.\nkód klubu: 57K6VZ.\nTak nevím. Neustále píše - Tento kód nepatří žádné třídě. Překontrolujte prosím, co jste napsali. Nějaká nápověda? díky..\nKlub je momentálně plný, proto se nepůjde připojit. Ty divné hlášky bude asi dočasný problém, Duolingo poslední dobou bojuje samo se sebou a přetížením. Musíte počkat, až Anička uvolní místo tím, že vyřadí členy, kteří pravidelně netrénují.\nOK díky za info a čekám :)\nDobrý den, chtěl bych se zeptat, jakým způsobem jste ten klub založila. Nenašel jsem žádný postup, možná neumím hledat. Díky\nDobrý den, klub je možné založit pouze přes telefon. A nesmíte být v jiném klubu. Založení provedete pod ikonkou erbu.\nDobrý den Lucie, díky za Vaši radu :-)\nAhoj. Připojil jsem se do klubu. Má klub nějaký chat, nebo něco? Přeci jen je nejlepší procvičovat jazyk při konverzaci. Jirka\nPokud má Anička plno, jste srdečně vítáni zde - Z8SY9E. Těším se na Vás. Přeji krásný den. Justin :)\nAhoj všichni, pokud jsou již tyto kluby plné a nemůžete se tam dostat tak jsem včera založila další klub s názvem Motivace. Heslo: EJPZNQ . Také mám problém, že nemám nikoho kdo by mě motivoval :-( Více informacích najdete v nové diskusi https://www.duolingo.com/comment/22081378\nZde mame take novy klub - jde o motivaci a porovnavani vysledku s ostatnimi. Podminka je jen denne studovat. Kod - 6MT3Y5


Rozhovor s KýblSoftem - iDNES.cz\nRozhovor s KýblSoftem\n28. října 2003 12:00, aktualizováno 10. září 2004 4:41\nNejenom o umělé inteligenci, ale i o budoucnosti chatovací hry jménem Pokyd jsme si povídali s jejími autory, týmem s hodně nevšedním názvem - KýblSoftem. Zajímají-li vás tato témata, čtěte dále.\nTo je jednoduchá otázka. Hezky. Nemůžu si stěžovat :-).\nJak bys nám představil KÝBLSoft, čím se zabývá a jaké jsou jeho vývojářské priority?\nKÝBLSoft je značka, pod kterou já a mé nejbližší okolí vyvíjí programy a provozuje služby. Rozsah toho "okolí" se nedá jednoznačně určit, protože jediným opravdu aktivním členem jsem já a ostatní mají jen občasné úkoly. V současnosti se zabýváme v podstatě jen vývojem programu IQ Pokyd (popř. jeho původní verze Pokyd). Jako vedlejší činnost pak provozujeme službu "Každý den předpověď počasí na mobil zdarma". Co se týče vývojářských priorit, tak to jsou hlavně propracované a bezchybné programy (i když se to dá s jistotou říci pouze o posledních projektech :o( ).\nNejznámější hrou KÝBLSoftu je Pokyd, o co v ní jde?\nPokyd je simulátor člověka. Je to program, se kterým si můžete popovídat podobně jako si povídáte s člověkem např. po internetu. Dokáže reagovat na podněty a podle toho vám odpoví. Samozřejmě, nelze od něj očekávat velkou inteligenci, spíše se tedy jedná o zábavu.\nKdy Pokyd poprvé spatřil světlo světa?\nPrvní verzi jsem vydal 29. srpna 1999. Neuměl téměř nic, i když styl prostředí se velmi blížil prostředí, jaké má poslední verze Pokydu. Inteligence se však časem zlepšovala až do nynější podoby.\nZajímal ses o umělou inteligenci již dříve, nebo tě to chytlo až u tohoto programu?\nDá se říct, že předtím jsem se o umělou inteligenci příliš nezajímal. Já jsem totiž nevěřil, že je něco takového možné. S vývojem Pokydu jsem však zjistil, že je to v rámci možností nejen možné, ale že jsem schopen to i udělat. A tento fakt mě podporoval. Při vývoji na mě měl vliv také ohlas na předchozí verze; věděl jsem, že někomu můj program opravdu dělá radost. A to má velký vliv.\nExistuje i on-line verze, kde ji lze nalézt?\nTzv. online verze existuje (i když zatím jen ve starší verzi) na našich stránkách http://kyblsoft.borec.cz Tímto způsobem si může s Pokydem pokecat kdokoliv, kdo je jen na internetu a nechce nic stahovat ani spouštět.\nKterou z konkurenčních her Pokydu (českých i zahraničních) považuješ za nejkvalitnější?\nJá znám především českou konkurenci - o konkurenci ze zahraničí se nedá mluvit jako o konkurenci, protože prostě nejsou česky, což je pro Čecha dost velká nevýhoda. Z českých považuji za kvalitní více programů. Konkrétně jde o WinKec, Kecala nebo i stařičký Pokec, který mi byl předlohou v počátcích vývoje Pokydu. Spousta konkurenčních autorů dělala programy jen jako "vedlejší produkt", a to pak jsou programy spíš jen pro vyzkoušení a smazání.\nStránky KÝBLSoftu jsou docela obsáhlé, co všechno tam je a jaká je jejich adresa?\nNa mých stránkách mám vše, co mě kdy chytlo. Především je to samotný program Pokyd a jeho on-line verze. Dále bych zmínil službu, kterou provozujeme, a to "Předpověď počasí každý den na mobil". O co jde, napovídá již název - návštěvník se jednoduše zaregistruje a může si nechávat zasílat každý den ve zvolený čas předpověď počasí. A dále od všeho trochu: jsou zde další naše i cizí programy, dále asi nejucelenější triky a popis telefonů Sony, obrázky krajin na pozadí, on-line hra Bantumi známá z telefonů Nokia atd. Myslím, že každý si vybere. Stránky mají adresu http://kyblsoft.borec.cz\nPracuješ také na velmi vylepšené verzi IQ Pokydu, která bude fungovat na trošku jiné bázi než starý Pokyd, můžeš nám vysvětlit, v čem se bude lišit od původního systému?\nLišit se to bude snad inteligencí programu :-) Ale teď vážně. Současný Pokyd (a vlastně všechny podobné programy) jsou dělány na principu rozpoznání nejčastějších slov a frází a reagují podle nich. Sice je to "hodně muziky za málo peněz", ale inteligentní to je jen do určité míry a nelze takový systém příliš dále vylepšovat. Proto dělám program IQ Pokyd, který bude nástupcem Pokydu a měl by se chovat podobně jako člověk, když má reagovat na větu. Tedy - rozebere větu, všechna slova, zapátrá v asociacích a odpoví. Zní to jednoduše, ale dělá se to hůře. Například popis gramatiky všech vzorů českých slov mi trvalo skoro rok a nemůžu říct, že ho mám do puntíku dokonalý. A "asociace" jsou téměř nepopsatelné. Takže jsem svým způsobem zvědavý, jak to dopadne :-).\nSlibuji si od toho vytvoření dokonalejšího systému pro pochopení české věty a simulaci lidského myšlení. Možná si někteří řeknou - co z toho, co s tím? Tato oblast je však zatím zcela nezpracovaná (až na gramatický rozbor věty - ten vytvořen byl již v minulosti), ale až jednou bude (a ať to udělá kdokoli), lidem se otevřou úplně nové možnosti, o kterých se jim dneska ani nesní. Ale nechci polemizovat, IQ Pokyd dělám hlavně ze svého zájmu.\nTo lze kvůli povaze programu těžko odhadnout, ale očekávám vydání první verze v prvním pololetí příštího roku 2004.\nChystáš nějakou propagaci?\nNějakou výraznější propagaci nechystám, tu bych případně uplatnil, až budu mít program před sebou a budu vědět, co od něj můžu čekat. Ale myslím, že uživatelé sami budou IQ Pokyd šířit mezi sebou. IQ Pokyd bude stejně jako Pokyd freeware. Tak má totiž program zdaleka největší úspěšnost :-).\nBudou moci s tvorbou nového IQ Pokydu pomoci i uživatelé?\nAno, a to posláním souboru IQ Pokydu se záznamy o hovoru. IQ Pokyd bude totiž v průběhu hovoru vytvářet "vlastní myšlenkové pochody", které jsou pro mě velmi cenné - obsahují totiž reakce přímo na reálné věty se všemi nedostatky. Tak já mohu snadno program vylepšovat. Ale to až IQ Pokyd vyjde.\nVytvořil KÝBLSoft ještě nějakou jinou hru než Pokyd?\nAno, i když ne zase moc. Zmínil bych pluginy v Pokydu, což jsou vlastně podprográmky ve formě různých her, kalkulačky atd. Jsou pro psychické osvěžení u dlouhých zimních večerů strávených s Pokydem :-) KÝBLSoft dále vytvořil remake verzi 20 let staré hry Pango. Naši verzi si taktéž můžete stáhnout na našich stránkách. Jinak jsme se zabývali vývojem utilit, tj. jednoduchých nástrojů pro usnadnění konkrétních věcí.\nPotěšilo tě vydání Pokydu v roce 2002 na našem portálu?\nSamozřejmě. Potěší mě veškerý zájem o můj program, koho by nepotěšil... :-) Musím říct, že váš portál odvádí na internetu velmi dobrou práci.\nMyslíš si, že jednou bude možné dosáhnout toho, aby počítač chápal tak dokonale jako člověk?\nPodle mého názoru by to teoreticky možné bylo, ale určitě ne v příštích 300 letech. Člověk je na to až moc složitý. Počítač by taky musel "žít" v prostředí stejném jako člověk. V počítačovém světě bez jakýchkoli základních (např. fyzikálních) zákonů vždy žije úplně odděleně a těžko může chápat to, co prožívá člověk. A napsat mu to? To by mu člověk hustil léta, "osobní" zkušenost však nic nenahradí. Z těchto důvodů taky nelze čekat od IQ Pokydu dokonalou inteligenci. Bohužel, pořád to bude jen a jen simulace. Jde ale o to, jak bude dokonalá.\nAby si vážili toho, že jsou lidé. Každý člověk je totiž představitelem velice dokonalé soustavy umožňující jim prožívat vše, co prožívají. A je taky sám pro sebe tím nejcennějším, co má. Buďte na sebe hrdí... :-).


Jak si vybrat správný zahradní kompostér | ZAHRADNI-KOMPOSTERY.CZ\nDomů / Jak si vybrat správný zahradní kompostér\nPŘIDÁNO: 01.02.2017 • ZOBRAZENÍ: 3360X\n1. velikost zahrady - aby vám kompostér opravdu vystačil, v zásadě platí pravidlo na 1m2 přísluší 1L kompostéru. To je však naprosté minimum. To znamená, že pokud máte v zahradě mnoho dřevin, listí a pěstujete si vlastní zeleninku a ovoce, doporučujeme nějaké ty litry určitě přihodit.\n2. tloušťka stěn - čím tlustší stěny tým je kompostér pevnější, stabilnější a odolnější při zatížení bioodpadem. (běžná tloušťka stěn se pohybuje od 2,5 mm do 8mm) druh materiálu, slunce, vítr, zimní mrazy či váha bioodpadu dokonale prověří kvalitu materiálu. Preferujte proto kompostér vyroben z nízkotlakého polyetylénu (HDPE) před polypropylenovým (PP).\n3. kompaktnost jednotlivých dílů - pozor na nekvalitní spojovací části (panty, spojovací tyče či články) - tehdy často dochází ke změně tvaru kompostéru při jeho naplnění bioodpadem.\n4. vzhled - vyberte si barvu a design, tak aby se co nejlépe hodil do Vaší zahrady, nebo na dvůr.\n5. tvar - při běžné manipulaci s kompostem oceníte zejména kompostér s kónickým tvarem.\n6. Množství a rozmístění otvorů - kompostér, který lze otevřít z každé strany Vám výrazně usnadní vybírání kompostu.\n7. systém větrání - při zdravém Kompostování je třeba dosáhnout dostatečné provzdušnění kompostovaného materiálu. Bez přístupu vzduchu nastane zahnívání. I zde platí zásada, čím více otvorů, tým Lépe. Některé modely mají dokonce na stěnách žebrování, které zajišťuje, aby se kompostování materiál nelepil na stěny a neucpává tak větrací otvory.\n8. ekologický aspekt - s ohledem na životní prostředí si zvolte raději kompostér vyroben ze 100% recyklovaného materiálu, čímž podporujete opětovné využití materiálů.\nKompostér, který SPLŇUJE VŠECHNY PARAMETRY - kompostéry SMART a kompostéry PREMIUM\nPomůcky, které Vám usnadní a urychlí VAŠE kompostování - kompostovací SET\nVyberte velikost vaší zahrady a najdete kompostér ideální pro Vás :)


E-kniha: Světlo na konci tunelu č. 23 - Jindřich Malšínský | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Světlo na konci tunelu č. 23 - Jindřich Malšínský\nKnihkupectví > Elektronické knihy > Ostatní > Nezařazeno > Světlo na konci tunelu č. 23\nElektronická kniha: Světlo na konci tunelu č. 23\nDěj knihy se odehrává v azylovém domě, kde si své krátké a někdy až neuvěřitelné životní příběhy vypráví dvacet tři žen. Například Teodora, jejíž manžel zahyne při ... (celý popis)\nDěj knihy se odehrává v azylovém domě, kde si své krátké a někdy až neuvěřitelné životní příběhy vypráví dvacet tři žen. Například Teodora, jejíž manžel zahyne při předávání peněz vyděračům, Olme, kterou dostala na dno vypočítavá sestra, či Uršula, kterou přivedla na scestí despotická matka. Říká se, že každý svého štěstí strůjcem. Charlotta na konci svého příběhu konstatuje, že tomuto přísloví nelze věřit, a ostatní potvrzují, že v životě každé z těchto žen se vyskytl někdo další, kdo jejich osud krutě změnil. Další ženy naletěly krásným slovům mužů-podvodníků, některé ke svým špinavým plánům zneužil nadřízený, nebo i někdo z blízkých. Všechny tyto nešťastné ženy však mají jedno společné: I v temnotě tunelu, v němž se právě ocitly, vidí na jeho konci světlo naděje, které je přivede zpět na výsluní.\nMalšínský, Jindřich; Kolář, Alois\nText © Jindřich Malšínský\nKorektura: Petra Nestávalová\nVĚNUJI SVÉ MILOVANÉ DCEŘI\nNA KONCI KAŽDÉHO TUNELU\nJE VIDĚT I PŘES TMAVÉ BRÝLE ZÁBLESK SVĚTLA\nProboha, kde se ta voda bere? Toho roku od konce srpna pršelo a zdálo se, že nikdy nepřestane. V ulicích kaluže, na chodnících z okapů crčela voda čůrkem a lidé pro jistotu po řád chodili v gumových galoších dávno vyšlých z módy. Kdo nemusel, ten nevytáhl paty z domova, kdo musel, pospíchal s deštníkem nad hlavou, se kterým klátil vítr ze strany na stranu. Bezdomovci bloumali bez cíle městem a hledali, kde by se mohli, nejlépe zadarmo, najíst, schoulit do kabátu a mít od všeho a všech pokoj.\nV domě s oprýskanou omítkou na rohu Klimentské a Dob rovodské ulice označené velkým nápisem AZYLOVÝ DŮM ARPA DI LAURA sedělo u stolu několik žen s hrníčky čaje. Některé si u prasklého zrcadla natáčely vlasy, jiné se v pro storné koupelně sprchovaly nebo v umyvadle praly spodní prádlo. Jedna se pokoušela pustit televizi, a když zjistila, že stále stávkuje, od plic si ulevila několika sprostými slovy a přisedla si ke stolu k ostatním.\nDříve zde byl sklad velkoobchodu s konfekčním zbožím, dnes azylový dům s velkou místností pro kulturní vyžití, sto lování a nicnedělání. V rohu byl televizor, v současné době mimo provoz, starší rozhlasový přijímač s gramofonem a pře hrávač s nahrávkami dechovek, populární hudby z dru hé poloviny minulého století a několik ječáků v anglickém Jindřich Malšínský jazyce. V jednom rohu byl fíkus, odkvetlý durman, přerostlý tchynin jazyk, oleandr a v obrovských modrých květináčích datlovník a palma rajská, ve druhém rohu okénko pro výdej stravy. Ráno dostali bezdomovci chléb s taveným sýrem nebo rohlíky ze supermarketu z předešlého dne, v poledne a večer polévku. Strava se podávala pouze v zimném období za třes kutých mrazů. Vedle dveří byla skříň s policemi na darované knihy a společenské hry a vpravo od ní skříňka s hrníčky, talíři, příbory a kastrůlky, každý pes jiná ves. V patře bylo několik železných postelí se slamníky, pravděpodobně vyřa zených ze zrušených kasáren.\nStmívalo se, a co s načatým večerem.\n„Holky, já mám hlad jako herec. Snědla bych i psí konzer vu,“ ozvala se žena středního věku.\n„Náhodou psí konzerva, když ji ochutíš, osolíš, přidáš tro chu pepře a česneku, tak to je pochoutka přímo pro gurmány. Mňam!“ Odpověděla mladší a olízla se.\n„Zahrajeme si Pexeso?“ Zeptala se kráska s centimetro vým porostem černých vlasů a výstavním poprsím.\n„To mě nebaví. Na to musíš mít pamatováka.“\n„Dej pokoj! Venku chčije a my to ještě budeme podporo vat!“\n„Tak já nevím, holky. Když budeme na sebe celý večer ču čet, tak se unudíme.“\n„Budeme každý večer jedna po druhé vyprávět své životní příběhy, co vy na to?“\n„A víš, že to není tak špatný nápad!“\n„Ágnes si to vyvzpomněla, tak ať začne ona.“\n„No dobře, ale předem vám říkám, že to nebude nic veselý ho. Život je pes a ten můj je přímo bernardýn.“ SVĚTLO NA KONCI TUNELU č. 23 11\nKrátkovláska zatleskala a poznamenala, že takové příběhy má nejradši.\n„Moje máma vždycky říkala, že život je těžký, jeden z nej těžších. Tragedie to je moje, slzy jako hrachy....“ A pro jistotu si připravila do ruky kapesník.\n„Holky, tak já začnu od Adama.“ Dala se do vyprávění Ágnes.\n„Moje máma se hned jak vyšla školu, zakoukala do kluka o dva roky staršího. Kudrnaté vlasy, štíhlý jako proutek, při úsměvu s dolíčky na tváři, co vám mám povídat, každá holka se na něj culila a bylo vidět, že by nebyla proti.“\n„Proti čemu?“ Přerušila ji sousedka a tvářila se, jakoby skutečně nevěděla, o co jde.\n„No, to ti povím. Na tancovačce si mladík vybral moji mámu a hned že se mu líbí, a o přestávce, že se spolu půjdou projít na čerstvý vzduch. Když měli toho vzduchu dost, zatáhl ji do křoví a tam, že jí ukáže něco, co ještě v životě neviděla. Máma byla zvědavá jako každá holka, a tak netuše nic zlého tam s ním šla. Frajer nejen že jí to ukázal, ale také předvedl, jak se s tím pracuje.\nPo čase si její máma všimla, že se zakulacuje, a tak na ni vyjela. „Holka nešťastná, ty jsi v tom!“\n„V čem?“ tázala se nešťastnice nevinně.\n„V čem. Ty huso pitomá! Jsi samodruhá, chodíš s outěž kem, no prostě budeš mít parchanta.\nNa přerušení bylo pozdě, a tak jsem skoro před čtyřiceti lety spatřila světlo v porodnici v Podolí. Frajer utekl do Ně mecka, máma mě šoupla do kojeňáku a ve třech letech sou hlasila s adopcí. Od té doby jsem svou biologickou mámu ne viděla“ „Což takhle napsat do televize. Tam by ji určitě pošťák Ondra našel, padly byste si do náruče, ty bys měla mámu, máma dceru a bylo by všechno ó ká.“ Přerušila vyprávění ta Jindřich Malšínský s hustým strništěm na hlavě, utřela si zaslzené oči a usrkla trochu čaje.\n„Ani nápad!“ Důrazně se ohradila Ágnes. „Ona mě odloží a já se s ní budu objímat. Tůdle!“ A ukázala dlouhý nos.\n„Ale abych popojela.“\nPotom si to rozmyslela, vstala a podala vedle sedící dívce kastrol. „Beáto, zajdi vedle do hotelu za Kájínkem, jestli jim nezbyly od večeře nějaké odpadky. Když se na něho usměješ, tak se určitě něco najde. On na tebe drží.“\n„Holky, ale počkejte na mě! Já to chci taky slyšet.“\n„Nic se neboj, zajdeme se vyčůrat, trochu si protáhneme kostru a až se napapáme, budeme svěží jako rybičky. No řek něte, co člověk potřebuje k tomu, aby byl spokojenej? Ně jakej ten žvanec, postel, v ní pěknýho chlapa s trochou lásky a je nám blaze.“\nBeáta se vrátila s pokrčenými rameny a smutným výrazem v obličeji. Hned všechny věděly, že je konec všem nadějím na pohlazení ozývajících se vnitřností.\nJaké bylo překvapení, když žalostný pohled vystřídal úsměv a po odklopení pokličky následovala otázka.\n„Tak jaká je Beátka?\n„Šikovná,“ ozvalo se sborově od stolu.\n„A jaká ještě?“\n„Zlatá, báječná, poklad na stříbrném jezeře.....“\nClaudie kastrolový poklad zamíchala, nic nevadilo, že knedlíky se přátelily s bramborovým salátem a kousky řízku se zbytkem dukátových buchtiček.\nÁgnes si odkrkla, pohladila bříško a na výzvu zrzky z Po čáplic pokračovala ve svém vyprávění.\n„Moje adoptivní máma byla nějaká profesorka. O hlavu vyšší než její muž, řidič kamionu, taky dřív učitel, který s tím praštil, protože učit parchanty za pár šupek bylo pod jeho SVĚTLO NA KONCI TUNELU č. 23 13 úroveň. Ona brejlatá žíla, sportovní typ, žehlicí prkno oba lené hadry ze sekáče, on veselý chlap s potrhanými džínami, v tílku a kožené, místy vybledlé bundě.\n„Máma mě nikdy nepohladila. Kolikrát mi bylo divné, proč si mě vlastně pořídila. Úkoly podepsala, aniž by je zkontrolo vala, asi si časem uvědomila, že ze mě Einstein nikdy nebude. Po velkém zvonění jsem začala studovat na servírku. To je jeden z výdobytků nové doby, že můžete mít maturitu, když třeba studujete v Žabovřeskách, jak se z prdu udělá kulička. Práce se mi líbila, bylo tam veselo, někdy až moc.“\n„Jednou mě vzal táta s sebou do Německa a už jsem se s ním zpátky nevrátila. On s tím souhlasil, jen kývl hlavou, že doma mě růže stejně nepokvetou a tady že můžu bejt v balí ku. Začala jsem taky v hospodě. Němci mě říkali Mariechen, já jsem se kolem nich točila v krátké sukničce a bohatém vý střihu a brzy jsem byla jejich. Majitel se jen usmíval, nikomu se domů nechtělo, což se projevilo na tržbě. Dostala jsem při dáno a mohla jsem si koupit, na co jsem se podívala.“\n„Po pěti letech jsem dostala od otce zprávu, abych přijela na pohřeb, že matka zemřela. Po pohřbu jsme spolu seděli na gauči, otec mě k sobě přivinul a dlouhé hodiny jsme mlčeli. Není nic hroznějšího než ticho odměřované hlasitým tikáním hodin. Nakonec mě políbil, odestlal a popřál dobrou noc.\nDruhý den se nabídl, že mě doveze zpět do Německa. Jede do Frankfurtu, a tak to bude mít jen s malou objížďkou. Ces tou se mi svěřil, že se svou ženou se seznámil na fakultě, kde oba studovali tělesnou výchovu a úspěšně reprezentovali re publiku na mezinárodních závodech. Ona skákala o tyči a on byl členem štafety na 4 x 100 metrů.\nByla to docela pěkná žena, a i když byla postavou větší, nakonec z toho byla svatba. On skončil se závoděním dřív, Jindřich Malšínský ona v reprezentaci pokračovala. Děti mít nechtěla, protože by byly překážkou v úspěšně rozjeté kariéře a potom už bylo pozdě. Vyřešili to adopcí, ale jeho žena nikdy k dítěti nenašla správnou cestu.\nPoslouchali jsme muziku, já jsem chvilkami pospávala a v duchu jsem litovala, že naše putování co nevidět skončí.\nStačil jeden feťák, který nás předjížděl a aby se vyhnul protijedoucímu karavanu prudce zabočil doprava. Otec chtěl zabránit srážce a strhnul volant na druhou stranu do svodi del. Kamion se převrátil a víc jsem se dověděla až za několik dní ve špitále. Milosrdná sestra mě místo Anežka začala říkat Ágnes a mimo úsměv pro mne nic nemohla udělat.\nOtec po třech dnech v Karlsruhe zemřel a já se zlomenou nohou a mnoha odřeninami po celém těle hledala místo v re stauracích, ale při pohledu na ztrhanou tvář jen pokrčili ra meny.\nS nadějemi jsem se vrátila domů. Už víc než dva roky mar ně hledám práci. Týden, dva, jsem za nepřítomné ženy myla nádobí, uklízela v nemocnicích, na ulici sbírala vajgly, na ná draží nosila balíky, až jsem skončila tady v Lauře.\n„Holky,“ poprvé se usmála: „až zítra potkám kominíka, tak se chytnu za knoflík a budu mít hned štěstí.“\nKaždý tunel má na konci světlo.\nVečer se osazenstvo azylového domu scházelo jako švábi na pivo. Poslední přišla Beáta. Bez jediného slova položila na stůl pekáč, z tašky vytáhla půlku veky a na všechny se kou zelně usmála.\n„Milé dámy, Kájínek vás všechny pozdravuje a posílá čoč ku na kyselo se zbytky na grilu připálených špekáčků a přeje dobrou chuť bez následných zvukových efektů.“\n„Doufám, že vše proběhlo ve vší počestnosti.“\n„To si piš! Kájínek byl vždy k ženám galantní. Do zakáza ných míst se jen ctnostně zadíval, aniž by jeho ruka šmátral ka, se chtěla přesvědčit, jestli mám podprsenku nebo necho dím naostro. On je totiž gay!“\n„Pane bože!“ spráskla ruce Ágnes. „Nekecej! Vlastně poví dej, jsem jedno velký ucho.“\n„Dnes jsem pomáhala na place, protože tam byla na oběd nějaká sešlost bílých límečků, a když odešli, tak jsme chvíli poseděli. Kájínek nalil sklenku červenýho a rozčileným hla sem se mi začal svěřovat.\n„Představ si, že oni si o mně myslí, že půjdu do průvodu manifestovat, že jsem gay. Co je komu do toho! Je mi úplně putna, jestli tam bude nějaký Putna o sobě prohlašovat, že je katolická buzna. Nenávidím průvody, ať jsou jakékoliv barvy, Jindřich Malšínský oranžové nebo duhové. Proč zrovna homosexuálové by měli veřejně ukazovat svoji sexuální orientaci.\nPohladila jsem ho a řekla, že ho chápu a on mi naložil pe káč týhle dobroty.“\n„Já stejně homouše nemusím,“ prohlásila Denisa a nabrala si plnou lžíci čočky.\nAť – žije – Kájínek! S rukama nad hlavou tleskala zrzka a k ní se připojily ostatní.\nToho dne se Kájínek stal v azylovém domě hrdinou žen a vůbec jim nevadilo, že je gay a nechce se v duhovém prů vodu producírovat městem a všem s hrdostí oznamovat, že je teplej.\n„Kdo nás dnes bude bavit?“ zeptala se Ágnes, když pekáč byl čistý jako duše hříšníka po svaté zpovědi. Nečekala na odpověď a rozhodla, že podle abecedy je na řadě Beáta.\nTa si dlaní utřela mastné rty, a aniž by se bránila, prohlási la: „Uvolněte se, pohodlně se posaďte, právě začínáme!“\n„Moje máma zpívala ve skupině, kde můj táta hrál na klá vesy. Oba byli tak trochu padlí na hlavu, prostě umělci! Věčně byli na cestách, a tak se o mě starala babička. Do sedmdesáti jí moc nechybělo, ale při pohledu do zrcadla se chválila, že vy padá o dobrých dvacet let mladší. Já jsem mlčela, ale pomys lela jsem si své. Jmenovala se Horová, ale při každé vhodné příležitosti o sobě tvrdila, že je ze starého bavorského šlech tického rodu von Lichtenberg. Každý týden chodila na masáž a do salónu krásy, prostě nóbl žena, stejně jako moje máma. Já jsem byla v tu dobu samá noha, samá ruka, klátila jsem se se žvýkačkou v hubě ze strany na stranu, hlavně že jsem měla vysoké podpatky, na kterých jsem se mohla přizabít.“\n„Pamatuju se, že jsem se jednou v noci probudila hlukem z obýváku a šla se napít. Na to, co jsem viděla, dodnes neza SVĚTLO NA KONCI TUNELU č. 23 17 pomenu. Máma se objímala s nějakým cizím chlapem a tá ta se líbal s cizí ženou napolo svlečenou. Na stole rozlité ví no, všude plno kouře, vše za doprovodu nějakýho zpěváka s chraplavým hlasem a kytarou. Rychle jsem se otočila, v po koji padla na postel a s polštářem na obličeji hlasitě plakala. Když jsem se svěřila babičce, mávla rukou a řekla, abych si toho nevšímala.“\n„Po základce mi vybrali studijní obor potravinářské výro by, protože lidi budou žrát, i kdyby na sůl nebylo. Rok před údajnou maturitou jsem se rozhodla, že už toho věčnýho ke cání o ničem mám dost a společně s holkou z pasťáku jsme se vydaly do světa. Zatím jen do Prahy a pak se uvidí.“\n„Neuvažovaly jsme, co budeme jíst, kde budeme bydlet, makat se nám taky nechtělo, a tak jsme bloumaly ulicemi a prohlížely výlohy s představou, že nejlepší by bylo stát se modelkou, procházet se po molu a s úsměvem se dívat na lačné oči pánů a ledové pohledy jejich doprovodu. Peníze se pomalu ale jistě rozkutálely, za posledních pár korun jsme si koupily hotdog a velkou petku koly.“\n„Moje kámoška byla snědé pleti, ale tvrdila, že její máma byla z Bolívie a táta Španěl. Aby mohli dostudovat, dali ji na doporučení úřadu na přechodnou dobu do kojeňáku a pak si ji zapomněli vyzvednout. Věra byla krásná holka, postavu měla jako Lolobrigida, dlouhé černé vlasy a uhrančivý pohled jako Carmen.“\n„Já už jsem dávno nebyla samá ruka, samá noha, na učňá ku nebylo kluka, který by se kolem mě netočil. Hledání místa modelky jsme odložily na ráno, které je moudřejší večera.“\n„Spaly jsme na nádraží v Holešovicích v polorozpadlé bou dě, a když jsme se v noci třásly zimou, našly jsme si odsta vený vagon, kde jsme spaly až do svítání. Ráno s námi začali popojíždět z místa na místo, až konečně se podařilo sestavit Jindřich Malšínský vlak, do kterého na nástupišti začali nastupovat lidi do práce. Ve druhý stanici jsme vystoupily a přemýšlely co dál.“\n„Teď se musíme najíst,“ rozhodla moje průvodkyně. Věra měla zkušenosti z předešlých výletů, a tak navrhla, že se pů jde nakupovat za pět prstů, a hned mě proškolila, jak na to. Chce to zručnost a trochu odvahy. Nejdříve se mám soustře dit na menší věci a časem budu krást jako profesionál.Moc se mi do toho nechtělo.\nKdyž jsme se sešly před prodejnou, Věra měla několik paš tik, rybičky, hermelín a pět nebo šest čokoládových tyčinek. Na otázku, co jsem ukořistila já, jsem jen pokrčila rameny. Dostalo se mi „pochvaly,“ že jsem budižkničemu, pitomá a ja ko parťačka naprosto nemožná. Kdyby to takhle pokračovalo, tak se budeme muset rozloučit.\n„Potřebujeme prachy,“ oznámila stručně a dodala, že ná vštěva supermarketu se pro dnešek odkládá. V duchu jsem se zaradovala a čekala, co vymyslela.\nNavštívili jsme několik agentur, a i když jsme vešly a tvá řily se, že svět patří nám a upozornily na několikaletou praxi v oboru, vždycky následoval slib, že se máme zeptat za měsíc nebo na podzim.\nOdpoledne jsme na tržnici v Holešovicích pomáhaly Viet namcům vykládat zboží a večer jsme si mohly vybrat něco na sebe. Toho se ujala Věra s tím, že má v plánu akci, na kterou potřebujeme stejné oblečení. Vybrala dvě žlutá trička s krát kým rukávkem a jakýmsi nesrozumitelným nápisem a dvě červené čepice s kšiltem.\nNocovali jsme opět v opuštěném vagoně a ráno nadávaly, když se dal opět do pohybu. Včas jsme vystoupily a u řezníka si daly párek s hořčicí a dva rohlíky. V parku jsme se posadily a lavičku a snažily se pokračovat ve sebevzdělávání.\nNa tržnici jsme u našich dobrých známých vyžebraly kra SVĚTLO NA KONCI TUNELU č. 23 19 bici od bot, obalily ji barevným papírem a na víku udělaly otvor pro vhazování peněz. Krabici jsme omotaly žlutou stu hou a na koncích daly jako pečeť žvýkačku. Procházely jsme ulicemi, a co nejzdvořileji se smutnýma očima prosily kolem jdoucí o jakýkoliv příspěvek na zakoupení vodícího psa pro nevidomého přítele, který nás za stovku v tmavých brýlích a bílou hůlkou v ruce doprovázel. Večer jsme opravdu byly v balíku. Na dobrou věc přispěli mladí, staří i děti, někdo jen několika korunkami, jiný stovkou se slovy, že vykonat dobrý skutek není milodar ale povinnost.\nNějaký čas jsme žily na vysoké noze, po týdnu jsme akci rozjely znova na druhém konci Prahy. Poté Věra rozhodla, že v nejlepším je třeba přestat a tak jsme s charitativní činností skončily.\nNastaly sychravé podzimní dny a bylo třeba se porozhléd nout po lepším ubytování. Jednoho dne Věra usoudila, že na stal čas se někde usadit. Brzy ráno jsme nasedly do tramvaje a jely až na konečnou. Při vystoupení se chvíli rozhlížela a pak mlčky ukázala směr našeho dalšího putování. Patrové domy vystřídaly domky s oplocenou předzahrádkou, na jakžtakž udržovanou silnici navazovala polní cesta. Asi po půlhodině jsme dorazily k ruině zarostlé keři. Kdysi prý to byl záme ček s jezírkem a anglickou zahradou. Stavení bylo zastřešené s opraveným komínem, okna byla od vandalů rozmlácena a ucpána zčásti papírovými obaly nebo dřevěnými krabice mi od ovoce. Dveře byly polovyvrácené a na jednom pantu držely jen silou vůle. Uvnitř nikdo a teprve na zavolání se odněkud ozval hlas ženy. Chvíli počkejte, právě kojím. Když se objevila, padly si s Věrou do náruče.\n„Tebe už jsem neviděla, neseděla jsi?“\n„To zrovna ne, ale tvrdla jsem v pasťáku, což není taky to pravé ořechové.“ Jindřich Malšínský\n„To ti věřím. Člověk potřebuje svobodu, kterou nelze pro klamovat stále omílanými slovy, svobodně žít a rozhodovat o sobě je moje heslo.“\nMara byla původně studentka teologie a později se jí to v palici pomotalo a od té doby hledá svobodu.\nTeprve k večeru se scházeli další obyvatelé squotu. Bývalý učitel, medik, malíř nebo jen ti, co hledali střechu nad hlavou, stejně jako my. Musely jsme počkat až nás vedoucí squotu vyzpovídá, poučí o pravidlech ubytování a ohleduplném cho vání jednoho k druhému, založeném na vzájemném respektu a pomoci. Ubytoval nás společně v malé místnosti, později se svobodně rozhodneme, s kým bychom chtěli nejen bydlet, ale i žít. Podivil se mému jménu a ještě víc, když se od kámošky dověděl, že nejsem nějaký nahý zadek, ale že moje babička je ze starého šlechtického rodu se zámkem v Bavorsku a něko lika menšími zpustlými objekty v Čechách, na jejichž údržbu nemá dostatek finančních prostředků. Lhala, jako když tiskne a bylo vidět, že ho její vyprávění zaujalo.\nZačala jsem pracovat jako uklízečka v metru, Věra také, ale o stanici blíž k městu. Den byl stejný jeden jako druhý. Mohly jsme jezdit metrem zadarmo, ale kdo by měl chuť po celodenní šichtě se někde producírovat. Byla jsem ráda, že jsem se natáhla, abych byla druhý den zase fit. Minul rok, dva, nic se nedělo, co by stálo za zmínku.\nTřetím rokem, bylo to těsně po Vánocích, přišel za mnou Teofil, to byl vedoucí skvotu, abych podepsala za celé osa zenstvo dopis magistrátu, který chce odprodat ruinu zámeč ku nějakému švýcarskému podnikateli. Kámoška podepsala předložené lejstro jako svědek a jelo se dál.\nHolky, to byla největší chyba mého života. Pokud by se vám chtělo spát nebo byste chtěly přestávku na kafe a podob ně, tak řekněte.“ SVĚTLO NA KONCI TUNELU č. 23 21\n„Ty ses zbláznila. Já poslouchám napjatá jak struna a na jednou přestávka?“ ozvala se Henrieta, nejstarší z poslucha ček.Nezbylo nic jiného než pokračovat.\nTeofil byl nedostudovaný právník a zařizoval veškeré for mality při jednání s úřady i práci pro squotery.\nZ jara zničehonic začali přijíždět ke skvotu řemeslníci. Jedni vysekávali křoviny, pokácené stromy a upravovali oko lí, elektrikáři měnili zastaralou elektroinstalaci a osvětlení v místnostech a na chodbách, a vše nasvědčovalo tomu, že se tady bude něco dít.\nA taky jo. Jednoho dne Teofil svolal všechny skvotery a oznámil, že zámek odkoupil podnikatel ze Švýcarska a my se budeme muset do měsíce vystěhovat. První, kdo squot opus til, byl on se svojí přítelkyni.\nKoncem března, už se stmívalo, zastavilo před vchodem do budovy policejní auto a dva policajti svolali všechny ubyto vané, a že hledají slečny Beatu Kolmanovou a Věru Černou. Oblečte se, pojedete s námi!\nV tu chvíli by se ve mně krve nedořezal. Na kamarádčinu otázku, co se děje, odpověděli, že se dočkáme. Přespali jsme v cele předběžného zadržení a ráno mě služba předvedla do kanceláře.\nPosaďte se, zatím se nic neděje, vypovídat pravdu bude pro vás polehčující okolností. Kde máte peníze za prodej usedlos ti v lesoparku, kde jste do této doby byla ubytována.\nVytřeštila jsem oči, chvěla se po celém těle a byla na om dlení. Slyšela jsem jeho hlas, jak nařizuje, aby mi podali skle nici vody. Tak já vám to řeknu jinak. Ruinu zámku jste neoprávněně prodala podnikateli do Švýcarska a tím jste se dopustila podvodu, za který můžete dostat deset let natvrdo. Nekoukejte na mě, jako když jste spadla z měsíce. Tady je váš Jindřich Malšínský podpis a prodejní smlouva opatřená všemi právními náleži tostmi s výkresy a odhadem znalce o prodeji nemovitosti.\nJe to váš podpis? Zde je podpis vaší přítelkyně slečny Čer né, že všechny uvedené údaje jsou pravdivé.“\n„A co bylo dál?“ vyhrkla nedočkavě Agáta. „Mluv nebo z tebe dostanu infarkt.“\n„Tak abych to zkrátila. Byla jsem obviněna z prodeje ruiny bývalého zámečku za dva a půl miliónů korun. Na prodejní smlouvě byl můj podpis, smlouvu vypracoval nějaký advokát Petr Neubauer a svědkyní byla Věra Černá, moje kámoška z pasťáku. Ta taky o ničem nevěděla a tak nás odvedli do cely, tentokrát na dobu neurčitou. Přivítat nás přišly dvě ženy v uniformě, s pistolí a frajersky nasazenou lodičkou.\nJak se jmenujete, otočila se ta tlustá na mě.\nBeáta Kolmanaová, pípla jsem, div jsem se nepočůrala.\nBeáta, pro Krista, něco tak pitomýho se hned tak neslyší.\nSnažila jsem se své jméno vylepšit a tak jsem tiše dodala, že se vlastně jmenuju Beatrix.\nTo jsem tomu teprve dala!\nTy si ze mě děláš prdel? Otočila se na svoji průvodkyni. Slyšela jsi to? Beatrix jako vodotrysk! Hi hi hi!\nA jak se jmenujete vy?\nVěra Černá. Pohrdlivě odpověděla kámoška.\nTo mi nemusíš říkat. To je na tobě hned vidět, že seš cí goška. Viděla jsem, že ta druhá do ní nepozorovaně loktem strčila. Promiň, chtěla jsem říct Rómka. I když ono to vyjde nastejno. Je to všechno jedna verbež.\nOpět následovalo strčení loktem.\nNo jo, vždyť já to tak nemyslím. Myslím tím jen tu většinu tý menšiny.\nUbytovaly nás každou samostatně do cely s jedním lůž kem, skříní, stolkem a stoličkou. Potom nás přestěhovali do vězení, ale rozdíl mezi celami nebyl skoro žádný. SVĚTLO NA KONCI TUNELU č. 23 23\nNásledoval výslech za výslechem, výhůžky střídala vlídná slova a pořád nic.\nNevzpomínáte si na toho advokáta nebo na někoho, kdo by vám něco podstrčil k podpisu? Zeptal se mě nadporučík, který podle mě z nich byl nejinteligentnější.\nVzpomínám, vykřikla jsem. Hned po Vánocích jsme obě podepisovaly nějaký lejstro, že nesouhlasíme s prodejem skvotu nějakému podnikateli ze Švýcarska.\nPřečetla jste si to?\nNe, jen jsme to podepsaly.\nNevzpomínáte si, jak dotyčný vypadal a jak se jmenoval?\nPrvně jsem viděla na jeho tváři letmý úsměv a poškrabání na kštici.\nTeofil. Měl tmavé husté vlasy, štíhlý, vždy pečlivě oholený, v sáčku a slušivé kravatě.\nTeofil, kdo by se dnes jmenoval Teofil! Nadporučík se na okamžik zamyslel a pak dodal: Leda by to byla jeho přezdív ka.\nPočkejte, vykřikla jsem. Ta jeho přítelkyně ho oslovovala Petře, ano, vždycky jenom Petře. Nadporučík vstal, tentokrát se smál od ucha k uchu a zvolal: „Beáto, vy máte víc štěstí než rozumu.“\nNetrvalo dlouho a Petr Neubauer nás za mřížemi vystřídal.\nNa podvod se přišlo teprve, když se potomci skutečného majitele zámečku dověděli, že v restituci zdědili ruinu a jeli se tam podívat. Na místě jim stavbyvedoucí sdělil, že polo rozpadlé stavení koupil nějaký Švýcar a dal se do její opravy.\nA to je všechno. Od té doby hledám práci. Moc růžově to nevidím, ale naše vychovatelka v učňáku říkávala, když jsme nevěděly jak dál, dočkej času jako husa klasu a naděje, že umírá naposled. Třeba zítra taky potkám kominíka. Ono tro chu toho pokakanýho štěstíčka by nevadilo.\nŘekla jen: Zabila jsem člověka!\nV místnosti bylo ticho, že by špendlík na zem spadlý byl slyšet.\nŘekla, že zabila člověka. A co dál? Špitla Beáta.\nAgáta pokrčila rameny a palci sepjatých rukou točila mlý nek.\nJsou slyšet kroky...\nDo dveří vešla Claudie v černých šatech upnutých ke krku stříbrnou sponou a černým šátkem na hlavě.\nV ruce oschlou růži položila ke kříži vzadu na stěně a po křižovala se. Dívala se do tmy a monotónním hlasem, poma lu, jako když nožem krájí, opakovala tři slova:\nZABILA – JSEM – ČLOVĚKA...\nPak zrakem přejela mlčky sedící ženy a opakovala:\nAno, zabila jsem člověka, kterého jsem milovala víc než sama sebe.\nBeáta se hlasitě rozplakala. Claudie k ní přistoupila, pohla dila ji po tváři a prohodila tichým hlasem: Nebreč! Ty za to přece nemůžeš.\nDo sklenice od hořčice si nalila z krabice trochu vína a posadila se. SVĚTLO NA KONCI TUNELU č. 23 25\nStudovala jsem posledním rokem akádu, když se do mého života připletl místní krasavec, idol všech dívek. Vysoký, urostlý chlapec, o něco starší než já, s hustými, zdánlivě ne uspořádanými vlasy, uměleckého vzezření. Děvčata si o něm špitala, že se jmenuje Marek a studuje v Praze nějakou vý tvarně uměleckou školu a že má nakročeno stát se úspěšným malířem.\nJednou čekal před školou s rudou růží a holky se třásly blahem, která bude tou květinou obdarována. Uculovaly se, a když ho míjely kroutily zadkem, posléze se zastavily a po hrdlivě vydaly posměšný zvuk – tsss. Kytku podal beze slova mně. Holky se mnou nemluvily, protože závist nezná mezí, a když jde o lásku, tak teprve ne.\nZa několik dní se situace opakovala. Holky už zadkem ne točily a dívaly se na druhou stranu. Já jsem se usmála, a když jsem natáhla ruku, on podal růži kamarádce, která šla vedle mne.\nPři polední přestávce jsme stály s několika kluky na ná městí u kašny a popíjely brčkem z kelímku limetku, proto že nic levnějšího neměli. Povídaly jsme si, chechtaly, kluci ob divovali bílou limuzínu, ze které vystoupil holohlavý muž středních let s tmavými brýlemi a osmnáctka se sukničkou, která sotva zakryla to, co nemělo být vidět.\nK naší skupině se přitočil náš idol, podíval se na mě a polo zavřenými ústy utrousil: „Tebe budu malovat nahou. Připrav se na to. Čau!“\nKluci se přestali obdivovat nekonečně dlouhému automo bilu, jeden z nich do něho strčil se slovy: Moc se tady nevy sírej, debile!, mohl bys přijít k úrazu. Adonis nehnul brvou a jistým krokem odešel na protější chodník.\nMěla jsem po maturitě a netrpělivě čekala v městském par ku v nadýchaných růžových šatičkách s poodhaleným hrud Jindřich Malšínský níkem a velkým bílým límcem na kamarádku. Popocházela jsem sem a tam, když se ke mně připotácel budoucí umělec s vlajícími rozcuchanými vlasy. Motal se, a na první pohled bylo poznat, že je nalitej, jak zákon káže. Než jsem se nadála, přimotal se ke mně, držel se mně za rameno a strhl mi horní část šatů.\nKolenem jsem ho kopla mezi nohy, tak jak jsme se to učili v kursu sebeobrany a vší silou do něj vrazila. Odpotácel se, oběma rukama si držel rozkrok a řval jako smyslů zbavený. Odešla jsem směrem ke škole, na chodníku se zastavila a po hlédla směrem k parku. Viděla jsem sanitku, jak dva záchra náři nakládají na nosítkách opilce, kterého mi, věřte nevěřte, nebylo ani trochu líto.\nBodejť by ti ho bylo líto, hajzla namyšlenýho! Svěřila se se svými pocity nejmladší z žen Beáta.\nA s tím hajzlem vymachrovaným jsem se znova setkala až... až... až, ale to si budete muset počkat.\nPo maturitě jsem odjela na rok do Států zdokonalit se v an gličtině a zůstala jsem tam pět let. Začala jsem pracovat v to várně v Detroitu, abych si vydělala nějaké peníze a přitom studovala ekonomiku se zaměřením na management a vztahy s veřejností. Po této době jsem dostala nabídku reprezentovat továrnu v Německu, což znamenalo organizovat konference, různá setkání papalášů a jejich načančaného dámského do provodu a následné večírky, což znamenalo jíst a pít, tančit a postupně se vytrácet na přepychové pokoje k intimním ra dovánkám.\nŘeditelem továrny byl obtloustlý Ind s pleší, na každé straně lebky se zbytky obarvených, tmavých vlasů, který se neustále usmíval a ukazoval krásný bílý chrup. Nosil černý nedopnutý frak s fialovou vestou a s ležérně rozepnutým lí mečkem u košile. Na saku kapesníček nepatrně světlejší bar SVĚTLO NA KONCI TUNELU č. 23 27 vy, manžetové knoflíčky s diamanty a na prostředním prstě levé ruky dva silné hladké prsteny lišící se barvou zlata.\nVe své práci ředitelky pro styk s veřejností jsem měla vol nou ruku a Ind neměl k mé práci nejmenších připomínek.\nKonference a další obchodní setkání jsem zabezpečovala po celé Evropě, v Japonsku, Kanadě, v Severní i Jižní Americe, vyjma protinožců a Afriky. Po obchodním jednání byl pro gram všude stejný. V osvětleném sále se podávalo jídlo typic ké pro hostitelskou zemi, u švédského stolu nepředstavitelný výběr ovoce, ovocných a zeleninových salátů, mořské plody, zákusky, prostě vše, na co člověk pomyslí.\nPo jídle debatovali páni v hloučcích o politice, později si vyprávěli vtipy a pikantní historky o ženách. Dámy se nudily, pozorovaly cvrkot a já jsem postávala, dívala se a nenápadně jsem představila dámu pánovi, který po ní neustále pokuko val nebo naopak. Tu jsem si přiťukla s jedním, tu s druhým, nastavila ruku k polibku, omluvila se, že musím ještě cosi za řídit a ráda se vrátím, abychom započatý rozhovor dokončili.\nO půlnoci světla v sále pohasla a v přítmí při kvílení saxo fonů se v tanci dvojice nebezpečně tiskly k sobě, on jí do ouš ka šeptal příjemná slova o kráse, načež nepozorovaně jeden po druhém sál opustili, aby se po hodince zase vrátili.\nMusím se, děvčata, přiznat, že jsem horké noci neprožíva la sama. Ono se to ani nedá. Život se má žít a lásku plnými doušky pít.\nV Bolivii se do mě zamiloval jeden z nejbohatších podni katelů a když jsem ho odmítla, tak vytáhl pistoli a chtěl se za střelit. Bylo to jen gesto, ale jak se motal, vyšla skutečně rána, štěstí, že nenašla svůj cíl. Nikoho to nevyvedlo z míry, za chvíli se jedlo, pilo, hodovalo, prostě jiný kraj, jiný mrav.\nV Japonsku jeden „samuraj“ chtěl zase spáchat harakiri, ale pak si to rozmyslel. Jindřich Malšínský\nOd přiťukávání s hosty jsem si časem uvědomovala, že ví no mé tělo potřebuje, že po něm touží a omlouvala jsem to tím, že jen ten, kdo víno pije, ten žije, a proto jsem ho pila pl nými doušky. Často jsem odcházela mezi posledními za pod pory elegána s příslibem kouzelné noci.\nPo patnácti letech odcházel můj nadřízený do výslužby s tím, že chce prožít zbytek života v rodné Indii. Připravila jsem rozlučkový večer s plnou parádou. Druhý den mi přinesl kytici růží a diamantový prsten. Poděkoval mi za práci a po přiťuknutí červeným vínem zcela nečekaně pronesl: Claudie, ve víně je pravda a my Indové připojujeme, že pravda je často krutá a nemá daleko od lži.\nAni nevíte, jakou měl pravdu.\nNa jeho místo nastoupil mladý německý inženýr, který mě oslovoval Frau Jungmann a do mé kanceláře ubytoval mladou atraktivní blondýnu, prý budoucí sekretářku, abych jí zaučo vala a věnovala jí mimořádnou pozornost. Chodili spolu na oběd, vodili se za ručičky a brzy mi blondýna dala najevo, že nebude trvat dlouho a stane se mojí nástupkyní. Byla aro gantní, a když jsem jí něco vysvětlovala, upravovala si nehty, aniž by projevila nejmenší zájem o to, co jí povídám.\nŠpatnou náladu jsem léčila alkoholem.\nNa Vánoce jsem zajišťovala večírek pro naše odběratele v pětihvězdičkovém hotelu v Drážďanech. Dala jsem si zále žet, protože na závěr roku byli pozváni hosté z celé Evropy. Mimo obvyklé pohoštění, vystoupení umělců a tanec s hud bou, by dostala každá dáma francouzský parfém a muž vánoč ní balení koňaku Hennessy. Firma se opravdu praštila přes kapsu. Uložila jsem navoněné blondýně, aby včas odeslala podle seznamu pozvánky s vánočním motivem Santa Clause a zkontrolovala, zda naše požadavky, včetně ozdobeného vá nočního stromu byly splněny.


Živí mrtví: Vystřižená scéna navrací k životu některé postavy | Fandíme Seriálům\nNapsal: David Křída - (davi.k), 19.08.2017 13:21\nVydání sedmé série na DVD a blu-ray přinese v rámci bonusů několik vystřižených scén. Podívejte se na první z nich.\nKdyž předloňská řada Živých mrtvých (The Walking Dead) skončila cliffhangerem, znamenalo to pro fanoušky seriálu celý rok čekání a spekulování nad tím, koho nově představený záporák Negan (Jeffrey Dean Morgan) zabije svojí Lucille. Že to zajímalo opravdu hodně lidí nakonec dokázal i rekordní počet diváků, kteří sledovali zabití nejdřív Abrahama (Michael Cudlitz) a poté Glenna (Steven Yeun).\nCelá první epizoda Jednoho dne už nebudete pak končila Rickovou představou (Andrew Lincoln), v které všechny hlavní postavy usedaly v Alexandrii ke stolu k jídlu. Nejemotivněji na ní působil záběr na Glenna držícího svého ve skutečnosti dosud nenarozeného syna.\nUtopická představa měla být původně mnohem delší, ale do finálního podoby epizody se nakonec dostala jen zmiňovaná část. Její zbytek si nyní můžete pustit alespoň samostatně. Mimo jiné v ní je například Maggie (Lauren Cohan) dávájící poslední polibek Glennovi, který si zrovna hraje se svým synem, Abraham sedící na lavičce s těhotnou Sashou (Sonequa Martin) či Michonne (Danai Gurira) oblečená v dlouhých šatech.\nJedná se o jednu z deseti vystřižených scén, jež budou k nalezení na DVD a blu-ray vydání sedmé série.\nTagy Andrew Lincoln Danai Gurira Jeffrey Dean Morgan Lauren Cohan Michael Cudlitz Sonequa Martin Steven Yeun The Walking Dead Živí mrtví


Benq-Siemens EF81: 3G véčko z oceli a hořčíku (velký test) – MobilMania.cz\nJan Horalík 25. září 2006\nčlánek Jak v GPS vypnout statickou navigaci SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nKlávesnice, displeje, prostředí, ovládání (VIDEO)\natraktivní véčko se štíhlým designem\nkryty a konstrukce z ušlechtilých kovů\npohodlná plochá klávesnice\nnabídka telefonu převzatá z telefonů Siemens\nvícepoložkový telefonní seznam pro 500 jmen\nvnitřní paměť 72 MB rozšířitelná pomocí paměťových karet microSD\nširoká nabídka Java aplikací\nvětší půdorysné rozměry i vyšší hmotnost\nnetradiční způsob fotografování\npaměťová karta ukrytá pod baterií\nchybí záznamník a filtrování hovorů\nabsence úkolovníku a textových poznámek\ninternetový prohlížeč má občas problémy s češtinou\nnekvalitní slovní zásoba slovníku T9\nmísty nelogická česká lokalizace\nBenq-Siemens EF81 na oficiálních fotografiích\ncena 9 508 Kč\nhodnocení velmi drahý a výborně vybavený mobil (83%)\npaměť 72 MB, paměťová karta: MicroSD\nBenq-Siemens EF81 osobně\nKdyž loni v létě prodal Siemens svoji ztrátovou mobilní divizi tchajwanské společnosti Benq, bylo jasné, že s telefony Siemens je definitivní konec. Společnost Benq, kterou u nás známe spíše jako výrobce LCD monitorů k počítačům, ale se zatím rozhodla jméno Siemens v názvech svých telefonů zachovat. Věří, že díky tomu se jí podaří lépe proniknout na evropské trhy, kde jsou mobilní telefony značky Benq prakticky neznámé. Jakmile se jí to povede a uživatelé Benq přijmou, zmizí označení Siemens z mobilních telefonů jednou provždy.\nRytíř s ocelovou zbrojí\nBenq-Siemens EF81 je jedním z prvních telefonů představených pod společnou značkou. Jedná se o véčko nejvyšší třídy. Svědčí o tom nejen poměrně bohatá výbava v čele s podporou sítí třetí generace, ale i vzhled a použité materiály. Výrobce na telefonu rozhodně nijak nešetřil. Přední kryt a klávesnice jsou vyrobeny z oceli, zadní kryt z hliníku a na kostru telefonu byl použit hořčík. Právě díky velkému množství kovu se hmotnost telefonu zvýšila na nadprůměrných 110 g. I půdorysné rozměry 94 × 51 mm jsou větší než je u véčkových telefonů obvyklé. Jen tloušťka s necelými šestnácti milimetry se drží posledních designérských trendů. Potěšitelné je, že přední kovový kryt není náchylný na otisky prstů. Při hrubějším zacházení s telefonem se ale i na něm mohou objevit drobné škrábance a oděrky.\nZadní strana telefonu • otevřený telefon zezadu\nPři pohledu na přední stranu kromě ocelového krytu zaujme i vnější displej v černém rámečku. Překrývá ho údajně nepoškrábatelné minerální sklo. Více se o něm zmíním níže. Pod displejem naleznete ještě čtveřici tlačítek. Pomocí nich lze pořizovat fotografie, snímat video nebo si pouštět hudbu. Slouží také k vypnutí vyzvánění nebo odmítnutí příchozího hovoru. Tlačítka jsou bíle podsvícena a je možné je automaticky nebo ručně zamknout.\nPod tlačítky úplně dole na horním křídle véčka je umístěn ještě hlasitý reproduktor. Ukrývá se pod dvojicí vodorovných štěrbin a jeho zvukový výkon je opravdu obdivuhodný. Při maximální hlasitosti dokáže poměrně kvalitní hudbou zaplnit celý pokoj.\nZadní strana s objektivem fotoaparátu • poutko na šňůrku je na obou stranách kloubu\nNa bocích telefonu pak už žádná tlačítka nenajdete. V ose kloubu našly své místo jen dvě poutka pro šňůrku, na každém konci kloubu jedno. Datový konektor je umístěn tradičně na spodní straně telefonu a nechrání jej žádná krytka.\nTelefon ze všech stran • na bocích nejsou žádná tlačítka\nOtevírání: dvě polohy přijdou vhod\nPřed otevřením telefonu se ještě podívejme na jeho zadní stranu. Zde vás asi nejvíc překvapí objektiv fotoaparátu, který je pevnou součástí horní části telefonu. V zavřeném stavu směřuje dozadu, po otevření telefonu se pak objeví pod hlavním displejem, kde slouží pro videohovory i tvorbu autoportrétů. Pro běžné fotografování je tedy nutné mít telefon zavřený, jako hledáček pak slouží malý vnější displej. Podrobněji se o tomto řešení zmíním v sekci věnované fotoaparátu.\nDatový konektor • prohlubeň pro snazší otevírání • vnější tlačítka\nZadní kryt telefonu je tvořen dvěmi částmi: spodní je pevná, horní snímatelná. Pod ní se totiž ukrývá Li-Ion baterie o kapacitě 950 mAh, která by měla podle údajů výrobce vydržet 270 minut hovoru nebo 300 hodin pohotovostního režimu. Během testování ale byla její výdrž velmi nízká. Při častém hraní si s telefonem jsem baterii musel nabíjet každý den.\nSrovnání s Motorolou Razr V3 • inspirace tímto telefonem je dobře patrná\nVedle baterie se ještě ukrývají dva sloty: jeden pro kartu SIM, druhý pro paměťovou kartu formátu microSD. Bohužel pro manipulaci s kartami je nutné telefon vypnout a baterii vyjmout. Ani pak ale není jejich výměna pohodlná.\nSrovnání tloušťky s Motorolou Razr V3 • sejmutí zadního krytu • paměťovou kartu nelze bez vyjmutí baterie vytáhnout\nPřikročme tedy k otevření telefonu, které je díky dvěma prohlubním na obou stranách véčka velmi snadno zvládnutelné i jednou rukou. Do prohlubně stačí strčit palec a pak již není problém obě části telefonu od sebe oddálit. Horní křídlo ale musíte do krajní polohy dotlačit sami, žádná pružinka to za vás neudělá. Telefon přitom nabízí dvě polohy otevření. První poloha, kdy je telefon méně rozevřen, slouží pro uskutečňování videohovorů s telefonem položeným na stole. Druhá poloha s širokým úhlem otevření je určena pro klasické hlasové volání a běžnou práci s telefonem.\nÚhel otevření je dostatečný • Benq-Siemens EF81 je "dlouhé" véčko\nDíky použití kovových materiálů je telefon opravdu velmi pevný. Konstrukci musím jednoznačně pochválit, nikde nic nevrže ani při velmi pevném stisku. I kloub telefonu vykazuje jen zanedbatelnou vůli.\nVe druhé kapitole se podíváme detailněji na klávesnici, oba displeje, uživatelské prostředí a ovládání telefonu.\nTémata článku: Benq, Benq-Siemens, Siemens, Recenze, Véčko, 3G, Benq-Siemens EF81, Motorola Razr, Motorola Razr V3, Sony Ericsson Z610i, Velký test, Velký, Ušlechtilý kov, Test, Velká spousta, Vynikající podání, Telefon zavřený, Dobré rozlišení, Definitivní konec, Plochá klávesnice, Chybějící FM, Motorola Egde +, Rychlý přechod, Ocel, Celé slovo


Voidwalker | WoWWiki | FANDOM powered by Wikia\nNarozeni v Twisting Nether, mohou být povoláni některými warlocky. Jejich podoba není zcela jasná - jako temný mrak plný prázdnoty. Úkolem každého Voidwalkera je bezpodmínečně plnit přání svého pána.\nA i právě proto se s nimi dobrodruzi setkávají jen zřídka, jsou-li bez pána. Mnoho warlocků je využívá právě pro jejich schopnost udržet nepřítelovu pozornost na sobě. Mimo to, jsou věrnými a tichými služebníky, kteří nikdy nebudou protestovat proti svému pánovi.\nRozumí jazyku Eredun, ale nikdy neodpovídá.\nVoidi jsou zvláštními démony, kteří poslouchají své pány na slovo.\nPoslechne třeba i zcela sebevražedný příkaz. Dokáže pracovat s prázdnotou, s temnotou, přičemž je schopný uzdravit i sebe sama.\nVětšinu nezotročených voidů vede Dimensius. Ten zničil domovský svět ethernal - K'aresh. V Netherstromu v základně etérických - Ethereum - se hodlají Dimensiusovi pomstít za každou cenu.\nOutland: Většina takových voidwalkerů lze nalézt v místech jako Warp Fields, přičemž jsou o něco více vybavení. Zdali se liší schopnosti od těch z Azerothu a od těch z Outlandu, to není známo.\nJsou typem voidů, kteří přes sebe mají přehozenou látku. Nesou přes jejich zahalené ramena dvě lucerny, které v sobě ukrývají zářící krystal, který silně připomíná část naaru. Jejich vztah s naaru je nejasný.\nVoidwraith je štíhlá verze Voidwalkera. Zdají se být vzácnější než jiné typy voidů. Lze je nalézt na Isle of Quel'Danas a v Netherstormu. Zereketh the Unbound je skvělým příkladem Voidwraitha. Vexallu, Anomalus a Arcanimus jsou elementární bytosti, které se tvarem podobají Voidwraith. Tito jsou nazýváni také jako "arcane voidwraiths" neboli "tajemní voidwraiths". Není zde však sebemenší náznak toho, že by byli s voidy nějak spjati.\nVoid lord jsou doposud druhým nejsilnějším druhem voidů, s kterým jste se mohli setkat. Jsou velcí a ozbrojení. Používají shadow (temnou) magii. Není o nich moc známo, ale pravděpodobně jsou to velitelé Voidwalkerů. Jedním z nejsilnějších tohoto typu je zřejmě Dimensius, který pohltil domovský svět éterických.\nJsou zatím nejsilnějším typem voidů, který je doposud znám. Jsou velcí, ale na rozdíl od Void lordů nenosí žádnou zbroj. První se objevil v Sunwellu, kdy se zrodil z umírajícího naaru - M'uru. Druhý se zrodil z K'ure, které inicioval Cho'gall, hluboko v hoře Oshu`gun na Draenoru. Na Draenoru se s nějakými Void god můžete setkat, avšak u některých není zcela jasné, zdali do tohoto typu spadají.\nPříslušnosti: Plamenná legie, voidi, Shadowmoon klan (Šamani Iron Horde ve WoD), Aliance a Horda (hráči)\nCitováno z „http://cs.wow.wikia.com/wiki/Voidwalker?oldid=744“


Hotely Galway | Ubytování Galway, Irsko\nhotelyhotely Evropahotely Irskohotely Westhotely Galwayhotely hotely Gaillimh\nGaillimh: hotely – rezervujte si hotel ve městě Galway\nHotely Gaillimh: rezervace ubytování\nRezervujte si hotel Galway on-line a ušetřete peníze\nHotely Gaillimh »\nHotely Galway: garance nejnižší ceny, žádné rezervační poplatky\nMaplandia.cz ve spolupráci s Booking.com nabízí velmi výhodné ceny za ubytování ve všech typech hotelů ve městě Gaillimh, od prostých rodinných pensionů po nejluxusnější hotely. Společnost Booking.com byla založena roku 1996 a již dlouho si v Evropě drží první místo mezi agenturami pro on-line rezervaci hotelů. Na této stránce uvádíme přehled hotelů ve městě Gaillimh.\nVýběr ubytování ve městě Gaillimh Vám usnadní podrobné informace včetně fotografií a nestranného hodnocení předchozích hostů hotelu. Recenze hotelů Gaillimh – viz záložka "Hodnocení hostů" prezentace jednotlivých hotelů. Pro usnadnění nalezení ubytování odpovídajícího Vašim představám jsme připravili samostaté stránky jak pro luxusní hotely (čtyř- a pětihvězdičkové hotely), tak pro levné hotely ve městě Gaillimh. Pamatujte si: na Maplandia.cz je společností Booking.com garantována nejnižší možná cena. Kvalita popisu některých hotelů v českém jazyce nemusí odpovídat standardům Maplandia.cz. Děkujeme za pochopení.\nPoloha města Gaillimh\n– viz mapa Galway »\nGaillimh leží v oblasti Galway, West, Irsko.\nGalway: nejoblíbenější hotely\nGlenlo Abbey Hotel *****\nJistě jeden z nejlepších hotelů v Galway a domovem slavné Pullman restaurace na palubě Orient Express, Glenlo Abbey Hotel nabízí skvělý 5-hvězdičkové ubytování. Počet pokojů: 46.\nSalthill Budget Accommodation ***\nIdylicky se nachází v oblasti Salthill Galway, Southern Hills Penzion přehlíží Galway Golfové hřiště a má úžasný výhled na Galway Bay. Jižní Hills Penzion nabízí moderní pokoje s TV se satelitním příjmem a pohodlné postele. Počet pokojů: 12.\nHanley Oaks Hotel **\nThe Hanley Oaks Hotel se nachází na západní straně Galway, krátký výlet z centra města a výhodné pro hlavní příjezdové cesty do Connemara. Hotel má k dispozici rozpočet, dobrý-hodnota pokoje a bezplatné parkoviště pro hosty. Počet pokojů: 27.\nEyre Square Hotel ***\nIdeální základnu pro zkoumání Galway bohatství atrakcí, jen krok z hotelu a jste v centru města s nákupy, divadla, hospody a noční život blízko. Počet pokojů: 51.\nWestern Hotel ***\nThis family-run hotel se skládá ze 3 budov a působivé gruzínské směsí starý styl pocit s veškerým komfortem. The 3-star Western Hotel se nachází v centru města Galway a nabízí nejvyšší standard ubytování. Počet pokojů: 40.\nTravelodge Galway ***\nPro rodinný rozpočet vědomé, obchodní host nebo krátké přestávce zákazník Travelodge Galway nemůže být zbit na hodnotu za peníze. V hotelu je kavárna bar, která je otevřena pro snídaně a večeře. Počet pokojů: 56.\nGalway Budget Accommodation ***\nTyto světlé, rozpočet chaty prostorový venkovní horkou vanou a 8-minutové chůze od hlavního autobusového a vlakového nádraží ve městě Galway. Galway Levné ubytování nabízí ručníky a ložní prádlo a bezplatné Wi-Fi a parkování zdarma. Počet pokojů: 6.\nThe Light House B&B ***\nS výhledem na oceán, Light House nabízí krásný výhled na moře a pohodlné město-centrum místo, 3-minuty chůze od vlakového a autobusového nádraží Galway. Počet pokojů: 9.\nFort Eyre House ****\nTito self-catering jedno-ložnicových měšťanské domy jsou na okraji Salthill a pohodlné pro Galway Golf Club. Fort Eyre Dům má parkování zdarma. Fort Eyre nabízí moderní, nově postavené městské domy, které jsou plně vybaveny. Počet pokojů: 12.\nLynfield Guesthouse ***\nPěšky jen 4 minuty 'od Galway vlakové nádraží a centra města, Lynfield Penzion nabízí pokoje s vlastní koupelnou s výkonnými sprchy. Wi-Fi a bezplatné on-site parkoviště jsou k dispozici. Všechny pokoje mají vlastní koupelnu a ploché obrazovky-televizory. Počet pokojů: 13.\nHotely Galway – seznam hotelů (volitelné kritérium řazení)\nNásleduje stručný seznam všech hotelů ve městě Gaillimh. Hotely Galway jsou seřazeny podle třídy: luxusní hotely ve městě Gaillimh jsou uvedeny dříve. Pomocí ovládací lišty můžete změnit kritérium řazení: kliknutím zvolíte rozhodující vlastnost. Směr řazení se přepíná kliknutím na první tlačítko (úplně vlevo) lišty.\nSestavili jsme samostatné oddíly pro Galway luxusní hotely and Galway levné hotely.\n7 Cross Street Boutique Townhouse – College Crest House\nCopper Beech Guest House – Kingsvalley Hotel\nKingsvalley Hotel – The Ardilaun Hotel\nThe Eyre Square Townhouse – Westwood Hotel\nGalway: přehled všech hotelů\nČíslo 7 Cross Street je 600 let stará budova, která mísí původní charakter a moderní vybavení. Nabízí butik vzduch-stabilizuje pokoje, jen 5 minut chůze od náměstí očí a Galway vlakové nádraží. Počet pokojů: 10.\nAaron House B&B ***\nJen 5 minut chůze od centra města Galway, Aaron House je moderní B & B s parkováním zdarma a bezplatné Wi-Fi. Vydatné a irské snídaně jsou podávány v elegantní jídelně. Hosté mají k dispozici své vlastní klíče a mají 24-hodinový přístup k Aaron House. Počet pokojů: 10.\nAbbey Lodge B&B ***\nV blízkosti malebného Lough Atalia, Abbey Lodge nabízí komfortní ubytování se snídaní ubytování, pouze 5-minut chůze od centra města Galway, s mnoha obchody, bary a restauracemi. Počet pokojů: 9.\nAbbey View Bed & Breakfast ***\nLough Corrib výhledem a Glenlo Abbey, opatství View Guest House nabízí bezplatné parkování jen 4 km od živého Galway. Hosté si mohou vychutnat vydatné, plný irské snídaně a Galway Golf Club je 10 minut jízdy autem od hotelu. Počet pokojů: 5.\nAmber Bay B&B ****\nV Salthill, Galway, v dosahu několika místních atrakcí, tento moderní, B & B má nádherný výhled Salthill a pláže Galway Bay. Počet pokojů: 11.\nAmber Heights Guesthouse ****\nS en suite pokojů, Ashton House Penzion v Galway City je mezi centrem města a přímořské oblasti Salthill. S on-site parkoviště a nedaleko autobusové dopravy, můžete se těšit jak bzučení centra města a moře kolem Galway Bay. Počet pokojů: 11.\nAmber Hill B&B ****\nAmber Hill je vynikající účelových Bed & Breakfast. Nachází se v blízkosti Salthill a pláže Galway Bay. Amber Hill B & B je vstupní branou do západní snadný přístup do malebné krajiny Connemara a Clifden. Počet pokojů: 21.\nAmber Lodge B&B ***\nV srdci města Galway, tento účel postavené-bed and breakfast nabízí světlé, komfortní a atraktivní en suite pokojů ve skvělé umístění. Amber Lodge je jen 3 minuty chůze 'od autobusového Galway a železničních stanic. Počet pokojů: 14.\nAnno Santo Hotel **\nV blízkosti nábřeží a samotném srdci města Galway, to okouzlující rodina-run hotel nabízí tradiční irské přivítat teplé a pohodlné ubytování en suite-hodnota za skvělé ceny. Počet pokojů: 14.\nArd Mhuire B&B ****\nMéně než 1 km od pobřeží Salthill, Ard Mhuire Bed & Breakfast je jen 3 km od Galway. Nabízí pokoje s vlastní koupelnou, bezplatné Wi-Fi a LCD televizory. Počet pokojů: 8.\nAsgard Guest House ***\nV blízkosti pobřeží Lough Alalia, Penzion Asgard je jen 5 minut chůze od vlakového nádraží v Galway. Nabízí pestrou snídani menu, bezplatné Wi-Fi a parkování zdarma. Počet pokojů: 8.\nPouhých 5 minut chůze od centra města Galway a její vlakového a autobusového nádraží, Ashford Manor nabízí ubytování v pokojích s vlastní koupelnou a plné irské snídaně. Hosté mohou využívat bezplatné Wi-Fi a parkování zdarma. Počet pokojů: 8.\nAtlantic View B&B ***\nA kousek od historického Galway, Atlantic View Dům má výhled na pláže Galway Bay a má nádherný výhled na Aran ostrovech a Burren hory. Penzion má velké sluneční balkon a bezplatné Wi-Fi připojení na internet. Počet pokojů: 6.\nBalcony House B&B ****\nV blízkosti pobřeží Lough Atalia, balkon House B & B je 5 minut chůze od centra města Galway. Nabízí komfortní pokoje s bezplatným Wi-Fi a tradiční vaření snídaně. Počet pokojů: 9.\nVítejte na Barnacles Quay Street House. Superior standard levné ubytování v nejvyšší poloze. Počet pokojů: 22.\nCarlton Hotel Galway ***\nV ideálním případě se nachází jen několik minut od zářivých Galway je centrum města, současné umění-style hotel nabízí fantastické zařízení, aby zajistila relaxační a nezapomenutelný pobyt. Počet pokojů: 267.\nCarlton Suites Galway City ***\nVáš domov daleko od domova, Premier Suites v městě Galway nabízí jak podnikání a volného času hosté možnost ochutnat to nejlepší z obou světů. Počet pokojů: 25.\nClaremount House B&B ****\nS výhledem Galway Bay Tento 4-hvězdičkový penzion se může pochlubit jasný, luxusní vybavení a čerstvé snídaní na objednávku. S parkováním zdarma, je Claremount Dům se nachází vedle Salthill pláže a promenády. Počet pokojů: 4.\nClayton Hotel ****\nTento moderní hotel s rekreační zařízení, parkování zdarma a volný přístup k internetu, je naproti dostihového závodiště, poblíž města Galway a jen 2 km od Galway letiště. Počet pokojů: 200.\nCollege Crest House ***\nKrátká procházka od Eyre Square, v srdci Galway, sedí College Crest Guest House. Tento Tudor-styl budova nabízí vlastní koupelnu a bezplatné Wi-Fi. Ložnice funkce pohodlí domova televizorů a čaje a kávy. Počet pokojů: 12.\n7 Cross Street Boutique Townhouse – College Crest HouseCopper Beech Guest House – Kingsvalley HotelKingsvalley Hotel – The Ardilaun HotelThe Eyre Square Townhouse – Westwood Hotel


Jazyková škola Francie\nJazyková škola ve Francii\nJazyková škola pro aupair ve Francii\nHledáte vhodnou jazykovou školu pro au pair ve Francii? Jak vybrat jazykový kurz jsou pro au pair?\nVíce informací na téma "Jazykové školy pro au pair ve Francii" naleznete zde.\nFrancie a francouzský jazyk\nChcete vycestovat do Francie? Chcete poznat francouzskou kulturu a naučit se francouzsky?\nPak je Francie ideálním místem pro vás!\nJako au pair máte možnost navštěvovat jazykovou školu, kdekoli si vyberete. V centru Paříže? Nebo radši v kouzelné jižní Francii blízsko vinic a pláží?\nVe Francii je možné cokoliv!\nV každém větším městě ve Francii se nachází jazyková škola s různými jazykovými kurzy. S výběrem jazykové školy vám ráda pomůže vaše hostitelská rodina.\nPoskytovatelé jazykových kurzů:\nUniverzity (Université Populaire)\nCours d'adultes obecní\nSoukromé jazykové školy\nVětšina jazykových kurzů ve Francii začíná na začátku října a trvá až do února. Výuka je rozdělena na tři jazykové lekce za týden (tzn. 3 hodiny týdně). Kromě jazykových škol se můžete také přihlásit do jazykového kurzu na různých univerzitách ve Francii. Tyto kurzy jsou většinou zdarma. Výuka francouštiny je rozdělena do 15-cti hodin za týden, což je pro au pair velmi náročné díky délce pracovní doby. Na francouzském trhu se pohybují i různé jazykové instituce, které organizují speciální jazykové kurzy určené pro au pair.\nNáklady na jazykový kurz ve Francii\nZpravidla platí, že jazykový kurz hradí au pair sama. Avšak většina hostitelských rodin ve Francii přispívá své au pair 10 eur za týden. Náklady na jazykové kurzy jsou rozdílné. V soukromé jazykové škole zaplatíte od 100, - do 150, - €. Nejdražší jazykové kurzy jsou intenzivní kurzy v malé skupince.\nVe Francii existují různé jazykové kurzy, které můžete ukončit jazykových testem nebo jazykovým diplomem. Nejrošířenější jazykový diplom je Diplôme Approfondi de Language Francaise (DALF), vydaný francouzským ministerstvem školství. Tento diplom slouží jako jazykový test pro příjetí na vysokou školu.\nKategorie podle úrovně znalosti cizího jazyka\nSpolečný evropský referenční rámec (SERR) porovnává znalosti osob v oblasti znalosti cizích jazyků v rámci EU. SERR rozděl úrovně cizího jazyka do 6 kategorií: A1, A2, B1, B2, C1, C2. Stupeň A1 je určen pro začátečníky. V kurzu na úrovni A1 se naučíte základy cizího jazyka a užívat jednoduché fráze. Na druhou stranu úroveň C2 odpovídá úrovni rodilých mluvčích, tzn. vaše jazykové znalosti francouštiny jsou na nejlepší úrovni.\nZnáte jinou jazykovou školu, která v našem přehledu jazykových škol ve Francii chybí? Kontaktujte nás a sdělte nám vaše zkušenosti! »\nVíce informací na téma "Au Pair ve Francii" najdete zde!


Dovolená a zájezdy Chorvatsko\nChorvatsko - dovolená na dosah ruky\nChorvatsko je příkladem české domoviny v cizině. Jedna z nejoblíbenějších zemí pro strávení dovolené je nám blízká po mnoha stránkách. Na dovolenou do Chorvatska přece rádi jezdili už naši dědové. Bez velké nadsázky můžeme o Chorvatsku směle prohlásit, že pro nás již dávno nejsou cizí. Ba naopak, i když přijedeme na zájezd nebo na dovolenou do Chorvatska poprvé, cítíme se jako doma.\nChorvatsko má skvělou úroveň poskytovaných služeb\nNikdy není dobré podceňovat velmi známá a vyhlášená místa. Stále totiž mohou něčím příjemným překvapit. Chorvatsko má i v dnešní době skvělou úroveň v oblasti cestovního ruchu. Země ležící na pobřeží Jadranu má vždy dostatek pláží, má nádhernou přírodu, obdivuhodná historická města. Kdo by neznal takové pojmy jako Jižní Dalmácie či Istrie nebo Zadarská riviéra či Makarská riviéra. Projděte si náš web a seznamte se z nabídkou zájezdů do Chorvatska. Projděte si recenze hotelů v Chorvatsku a rozhodněte se pro svou vlastní dovolenou.\nPočet obyvatel:4 496 248\nRozloha:56 542 km²\nDélka letu:1hod. 30mi


Sáčky do koše 30 l "extra pevné" černé 50 x 60 cm [25 ks] (69650) | RPGASTRO.CZ - Váš partner pro gastronomii\nPouze naše skladová zásoba. Není bohužel skladem u dodavatele. Sáčky do koše - extra pevné - černé / LDPE / 30 l / 50 x 60 cm / 25 ks. celý popis\nBalení (cm) ø x v.:5 x 27,5\nHmotnost (celé balení) g:328\nSáčky do koše - extra pevné - černé / LDPE / 30 l / 50 x 60 cm / 25 ks.\nHmotnost (celé balení) g328


Úvod » Život v Paříži » Do Paříže s cestovkou nebo individuálně?\nDo Paříže s cestovkou nebo individuálně? Především starší generace o této otázce často přemýšlí. Problematika je možná o něco širší, než se na první pohled může zdát. Pojďme si ji „rozebrat“ a podívat se na všechna skrytá pozitiva i negativa obou variant.\nAč nejsem zastáncem návštěvy Paříže s cestovní kanceláří, rozumím tomu, že mnohým to plně vyhovuje. Objednáte si u cestovky daný produkt (v našem případě návštěvu Paříže), zaplatíte a na smluvený termín a čas se dostavíte. O nic víc se nemusíte starat, což přináší časovou úsporu před zájezdem. Nezařizujete si cestu, ubytování, nemusíte si nic o metropoli zjišťovat, nemusíte znát žádný cizí jazyk, vše vám bude poskytnuto. Průvodce vám naservíruje i naučený výklad o památkách, a je-li dobrý, tak i osobní zkušenosti a zodpoví i vaše záludné dotazy. Nevadí-li vám, že chodíte většinu času se skupinou a často se na někoho čeká, a že zaplatíte dohromady více, než při individuální návštěvě, proč ne? Dozvíte se a uvidíte i tak mnoho věcí, fotografie i zážitky mít budete.\nS cestovkou resp. hromadným zájezdem to vždy bude „Paříž přes sklo“. Nedostanete se blíže k místním lidem, nebudete mít autentické zážitky. Chozením se skupinou a průvodcem u Eiffelky a pod katedrálou NotreDame tu pravou Paříž nepoznáte. Přirovnal bych to k delfináriu, na které se právě přes zmiňované sklo díváte, ale nikdy si ve vodě s delfínama nezaplavete. Což samozřejmě není nutné, každý má jiné preference.\nDruhá varianta je individuální návštěva. Ta obnáší zařídit si cestu, ubytování a jedete-li prvně, tak alespoň i letmé nastudování města. V dnešní době však díky internetu není nákup letenek, rezervace hotelu či virtuální prohlídka místa žádný problém. Vše si můžete zv olit na míru, cesta vás vyjde levněji a zcela určitě nezvolíte ubytování kdesi daleko na předměstí, které mají cestovky tak oblíbené. Jen je třeba se alespoň mírně orientovat a domluvit. Odměnou vám bude naprostá svoboda, program, který si samy zvolíte a zážitky s hromadným zájezdem nesrovatelné.\nDovolím si jeden osobní postřeh z širšího okruhu mých přátel a známých. Většině lidí, kteří Paříž navštívili, se metropole líbila a mnozí ji začali navštěvovat opakovaně. Několika známým se však v Paříži nelíbilo a už by se tam nikdy nevrátili. To plně respektuji. Je ale zajímavé, že ti jeli vždy s cestovkou, se skupinovým zájezdem, nikoliv individuálně.\nVěřím, že i díky našemu webu Paristep, který vám kouzlo a šarm této světové metropole přináší, se budete do Paříže rádi vracet. Nejen při vašich samostatných cestách, ale třeba i jako průvodci se skupinou od cestovní kanceláře... :-)\nNáhledy fotografií ze složky Paříž z výšky | Jan Schinko jr.


Pedagog si stěžuje Plagovi: Stavíte veřejnost proti učitelům | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Pedagog si stěžuje Plagovi: Stavíte veřejnost proti učitelům\nŠtefan Klíma, vedoucí středních škol ve spolku Pedagogická komora, napsal otevřený dopis ministru školství Robertu Plagovi (ANO). Důvodem je, že se mu nelíbí způsob postupného znovuotevírání škol zavřených kvůli koronaviru. Píše o tom server Echo24.cz.\nPopisek: Robert Plaga\nPlaga podle Klímy zničil důvěru rodičů ve školu. Vadí mu také to, že s učiteli v době koronavirové pandemie ministr příliš nekomunikoval a jejich práci spíše komplikoval.\n„Zničil jste tak pracně vybudovaný vztah. Svými rozhodnutími a změnami opět stavíte veřejnost proti ředitelům škol, a proti učitelům,“ uvedl mimo jiné Klíma, jenž je sám ředitelem jedné ze středních škol v Mladé Boleslavi. Vadí mu například skutečnost návratu do škol žáků druhého stupně ZŠ nebo studentů středních škol. Tím, že bude docházka dobrovolná, to podle Klímy celé ztíží práci ředitelů škol. Obává se, že to, když se některé školy žákům neotevřou, si rodiče vysvětlí leností učitelů. „Aby bylo jasno, vůbec nemám nic proti tomu, aby se žáci vrátili do škol. Nikdo ale zaměstnancům škol nevysvětlil, proč je to možné tak najednou,“ napsal.\nPlaga však Klímovým výrokům oponuje. Podle slov ministra naopak negativní obraz učitelské profese vytváří spolek Pedagogická komora. Dokonce jej označil za obskurní a poznamenal, že spolek nereprezentuje většinový hlas učitelů a škol.\nMinistra se pak zastal i například ředitel Gymnázia Jana Palacha v Praze 1 Michal Musil. Ten ocenil věcný přístup současného vedení resortu školství.\nStýskalo se vám? Demonstrace jsou zpět. Tam, kde Minář trhal ústavu\nKLíma , školství , zdravotnictví , Plaga , Echo24.cz , koronavirus , Pedagogická komora


Výsledky :: Sandrakocurkova\nXterra Kypr 1,5-45-10 - 2.místo\nX Duatlon Bára 5-20-2,5 - 1.místo\nJihlavská 24hodinovka MTB - 1.místo (4 členný tým)\nGrizzlyman nejtěžší extrémní triatlon v Evropě 3,8-209-46 - 1.místo\nXterra Francie - 5.místo\nLipský duatlon - 1. místo\nNorseman Mistrovství světa v extrémním triatlonu 3,8 - 180-42,5 - 5.místo, bílý cíl.\nBěh cyklostezkou Světlá Sázavou - 2.místo\nVilémovická 120 - 3.místo\nMČR 24hodin MTB Jihlava - 4.místo\nGoralman TT 2-83-21 Slovensko Tatry - 3.místo\nXterra Belgie 1,5-38-10 - 5.místo\nMolitanový muž Havlíčkův Brod - 1.místo\nLipský Duatlon - 1.místo\nXterra Rumunsko 1,5-30-10 - 1.místo\nXterra Polsko 1,5-36-10 - 1.místo\nXterra Německo Mistrovství Evropy 1,5-38-10 - 1.místo (AG kategorie)\nJánošík Slovak Extreme Triathlon 3.9-180-42,2 převýšení 5600m - 1. místo\nXterra Dánsko 1,5-30-10 - 5.místo\nCeloEvropská Xterra Tour série - 1.místo (AG kategorie)\nLaguna Olympic Cavallino TT 1,8 - 58 - 12 Itálie - 4.místo\nMcRai Cup, Cross country na horu Mařenku - 2.místo\nMTB Brunka - závod na čas - 1.místo\nGoralman TT 1,9-90-21 Slovensko Tatry - 3.místo\nMerida Cyklo Maštale MTB - 5.místo\nOlympijský Triatlon Langau - 2.místo\nXterra Svýcarsko - 5.místo\nKolem Melechova - 3.místo\nMalý železný muž Melechova - 3.místo\nŽďárský triatlon - 4.místo\nIronieMan - 1.místo\nXterra Polsko - 1. místo\nXterra Německo - 5. místo\nJánošík Slovak Extreme Triathlon - 3. místo\nČáslavský Duatlon - 2. místo\nHumpolecká 50 - 3. místo\nTriatlet Humpolecka celkové pořadí poháru - 1. místo\nMistrovtsví světa Xterra, Havaj - 11. místo (AG kategorie)\nEvropská Xterra Tour - 2. místo (AG kategorie)\nXcross Stvořidla - 1. místo\nPohár Melechova celkové pořadí - 1. místo\nMistryně ČR 2015 v 24hodinovém závodě čtyřčlenných týmů na horském kole.\nJihlavská 24hod MTB 2016, 4členné týmy - 1.místo\nXterra Polsko (Světová série terénních závodů): 4.místo\nXterra Německo - Mistrovství Evropy v terénním triatlonu - 6.místo\nKvalifikace na Mistrovství Světa Xterra - Havaj - Kvalifikována\nPoreč Triatlon Chorvatsko (Mistrovství Chorvatska) - 5.místo\nOravaman Slovensko 2016 (nejtěžší poloviční Ironman v Evropě) - 8.místo\nTriatlonistka Humpolecka 2016\nZlaté kolo Vysočiny (závod na 200km skrze vysočinu) 2016 - 1.místo\nBrun cap Humpolec 2016 - 1.místo\nIronieMan Humpolec 2016 - 1.místo,\nXcross Stvořidla 2016 - 1.místo\nBrzkovák 2016 Přibyslav - 1.místo\nVystrkovská 250 (MTB štafety dvojic) - 2.místo\nXterra Melechov 2016 - 3.místo\nMalý železný muž Melechova 2016 - 3. místo\nLetos se mi podařilo kvalifikovat se na mistrovství světa Xterra (terénní triatlon), které se konalo 29. 10. 2017 na Havaji přesněji na ostrově Maui.Na cestu se vydáváme již 21. 10 abych se na místě stihla srovnat s 12 hodinovým posunem směrem vzad a přivyknout tělo na +33° vedro a vlhko. Cesta je dlouhá a úmorná, celkem 22 hodin strávených v...\nAneb jak jsem se stala Ironmankou! Od začátků mé triatlonové éry bylo mým velkým snem absolvovat závod triatlonu na dlouhou distanci tedy: 3,8km plavání - 180km kolo a 42,2km běh, a letos v Lednu jsem se konečně rozhodla, že už by letos mohl být ten pravý čas do toho jít. Dlouho jsem volila a vybírala jaký závod si na tuhle...\nXterra Polsko, minulý rok jsem zde se světovou sérií Xterra začínala a letos se sem opět vracím. Polský závod mi svou technickou náročností, jak v bajkové tak i běžecké trati doslova učaroval. Hlavní závod na dlouhou distanci se opět koná v neděli 13.8. 2017.\nDo místa startu přijíždíme s Romanem už v sobotu, auto parkujeme na paloučku v...\nOlympijský běh - Havlíčkův Brod\nObrovská, rádiová, mediální masáž Olympijského běhu mě donutila se podívat na jejich webové stránky. A ejhleeee ono se běží i v našem Havlíčkově Brodě, sice jenom bronzový závod na 3,7 km, ale je to doma, tak to bych možná mohla zavítat říkám si. A tak jsem se ve středu 21.6.2017 vydala na zkoušku vyběhnout bez jakýhkoliv ambicí, prostě jsem se...\nMalé ohlédnutí za Triatlonem v Rakouském Langau na olympijské distanci 1,5-40-10 . Původně jsem tento závod pořádaný dne 17.6.2017 vůbec neplánovala, ale události tomu chtěly a Já nakonec vyrazila protáhnout závodní perutě. Již od rána to vypadalo, že bude lehce foukat, ale čím víc jsme se přibližovali k Langau, vítr sílil až jsem z toho začínala...