Support Lesbiens interview: Umlčeli jsme i chronické kritiky | iREPORT – music&style magazine\nSupport Lesbiens interview: Umlčeli jsme i chronické kritiky\nVydáno 01.11.2014 | autor: redakce\nOd svého vzniku v devadesátých letech ušli Support Lesbiens dlouhou cestu - přes headlinery největších festivalů až k nové sestavě, kapelu opustili čtyři z pěti členů. Po vydání úspěšné desky Leave the Message čeká Supporty vrchol koncertní sezóny: podzimní turné po Česku s finskými Waltari. O tom všem s Hynkem Tomanem a Czendou Urbánkem.\nSupport Lesbiens chystají 12 koncertů s Waltari\nUž je sice půlka podzimu, přesto se zeptám, jaké jste měli léto? Co jste všechno objeli?\nCzenda: Já jsem se letos vůbec neopálil. (smích) Bylo náročný, ale příjemně náročný. Hráli jsme na hezkejch akcích, vždycky přišlo dost lidí. A lidi, to je náplast na všechny bolístky. Festival bez lidí, to je jako pohřeb.\nPokuste se letošek srovnat s loňským létem.\nHynek: V roce 2013 jsme odehráli samozřejmě méně koncertů. I když jich teď bylo víc, nedá se říct, že by byl loňský rok v něčem horší. I teď jsme vlastně představovali novou sestavu a novou desku. Ale lidi už ty skladby víc znají, propojení nových a starých singlů naštěstí funguje skvěle.\nVIDEO: Láska je nesmysl, tvrdí Support Lesbiens\nMomentálně chystáte turné s Waltari. Jak vlastně vzniklo propojení Support Lesbiens a Waltari?\nHynek: Waltari jsou taková počeštělá finská kapela, mají tady hrozně velký zázemí. Poprvé tady hráli v roce 1993, den před naším druhým koncertem v historii. Pak jsme se potkávali na různých festivalech. Od té doby sem jezdí, mají tu svůj fan club a mají to tu rádi. Když jsme letos chtěli znova představit desku Leave the Message, přemýšleli jsme, jak to ozvláštnit, aby to nebylo jen další turné český kapely na malém písečku. Hledali jsme, s kým se spojit, aby to bylo vkusný a rockový. Waltari jsou nám podobní ve fúzi stylů. Zatím jsme na tohle spojení neslyšeli jedinou negativní reakci.\nNejsou Waltari moc tvrdá kapela na vaše publikum?\nHynek: Naše publikum je pestré - od pokérovanejch kluků až po mladý holčičky. My nejsme stylově vyhraněný, fúzujeme od popu až po tvrdší rock. Myslím, že naši fanoušci Waltari znají.\nCzenda: Nedává smysl, když jedou turné dvě stejný kapely, co spolu úplně laděj. To není pro návštěvníky takový přínos.\nHynek: Bereme to spíš jako akci, než koncert. Vždycky přibereme ještě lokální kapelu. I promotérům se to líbí, ze sedmi koncertů se turné rozšířilo na dvanáct.\nSupport Lesbiens v loňském roce předskakovali Bon Jovi\nVelkým zářezem do kapelního CV bylo loňské předskakování Bon Jovi. Podařilo se vám tam oslovit nové lidi?\nHynek: To asi vnímal nejvíc Čenda, ten s lidma komunikuje. Pršelo, byla zima, nebylo to snadný, ale publikum nás přijalo, i ruce byly nahoře. Naše role byla lidi zabavit a rozehřát je, tak to u předkapely je. Ale díky dobrýmu zvuku jsme měli možnost předvést kvalitních třicet minut. Snad jsme tam nikoho nenaštvali. Žádný nasraný reakce se neobjevily. (smích)\nCzenda: Po koncertě mi volali i lidi, od kterých bych to nečekal, že byli mile překvapený. Tenhle koncert pro nás byl důležitý hlavně v tom, že jsme si uvědomili, že můžeme obstát i před takhle velkou masou lidí. Spíš mě překvapilo, že na Bon Jovi nevycházely nijak pozitivní recenze. Přitom tam bylo skoro 30 tisíc nadšenejch fanoušků.\nHynek: Jediná země, kde dostali v recenzích na prdel, je Česko. To už je u nás taková tradice. Co Čech, to kritik.\nZpět k Waltari. Je v plánu i nějaká výměna? Pojedete do Finska?\nHynek: Ono už teď bylo docela těžký najít společné dny pro turné v Česku. Uvidíme, jak se bude šňůra vyvíjet, ale nebráníme se tomu.\nSOUTĚŽ: Vyhrajte vstupenky na turné Waltari a Support Lesbiens\nCo zkusit na pódiu něco společného?\nHynek: Vymýšleli jsme jestli nenacvičit nějakou společnou pecku z našeho nebo jejich repertoáru, nebo něco v tom smyslu. Ale není to snadné domluvit. Možná ještě něco zrealizujeme. První zkouška by ale byla až naostro na prvním koncertě. (smích)\nPoslední videoklip jste křtili v obchodě s erotickými pomůckami. Jak často je sami navštěvujete?\nHynek: Tohle nebyl klasický sexshop s porno časopisama, ale butik s erotickými pomůckami. Tady mají designovky. Držíš v ruce dildo a myslíš si, že je to zapalovač. Mělo to vztah díky tématu písničky.\nCzenda: Láska a sex jdou ruku v ruce. Když jsem psal text k týhle písničce, ani mi nedocházelo, že se budu muset z toho textu zpovídat, jestli jsem opravdu takovej cynik. Lásku si přitom pleteme se spoustou jiných věcí jako je závislost, majetnické sklony... Opravdová láska možná o sexu není, ale ze začátku je to stejně jen o chemii. A s tím je spojený i tenhle designový shop. Je třeba lásku tříbit a nebát se použít jakoukoliv pomůcku. Jestli má někdo rád bič, ať používá bič. (smích)\nSupport Lesbiens pokřtili klip Love Is Nonsence v prodejně s erotickými pomůckami\nZačátkem září jste si vyzkoušeli unplugged koncert v pražském Retru. Jak zásadní to byla změna?\nHynek: Mě to dost vyškolilo. Na akustickou kytaru moc nehraju, má tvrdší struny a umačkat to mě stálo dost úsilí. Museli jsme to nazkoušet i s hostama, Ráďa se musel naučit hrát na bicí potišeji. Dozvěděli jsme se to asi měsíc před akcí, takže jsme se museli sladit se zkouškama. Hráli s náma Tokhi, Iva Pazderková, Katarína Landlová, prostě jsme si to udělali hezký. Stejně jako v případě jiných kapel v tomhle projektu z toho vyjde DVD a 2. listopadu se můžete mrknout na 50 min. sestřih na Óčku.\nFOTOREPORT: Support Lesbiens pokřtili klip v prodejně s erotickými pomůckami\nNemůžu se nezeptat, jestli ještě slýcháte ozvěny dob minulých.\nCzenda: Mám pocit, že se nám podařilo přesvědčit fanoušky původních Supportů v očekávání i umlčet chronický kritiky. Vydali jsme kvalitní desku, odjeli jsme dost koncertů... Do očí ti kritiku nikdo nevmete, ale postupem času se ke mně dostávají spíš pozitivní ohlasy. A to i od lidí, kteří byli proti nám. A to je vždycky cennější, než když tě pochválí tvoje holka.\nPotkáváte se s Portless?\nHynek: Zaplať pánbůh jsme se s Portless nikde nepotkali. Myslím, že promotéři jsou natolik normální, že nebudou bookovat obě kapely dohromady. (smích) Co jsem slyšel, tak Portless z nový desky hrajou jednu, dvě věci a zbytek repertoár Support Lesbiens. Chápu, že fanoušci jsou pak z toho zmatený, nehledě na to, že na pódiu pořád vykřikují, že jsou Supporti. Oni ty skladby hrát samozřejmě můžou a asi je budou hrát i dál, než udělají něco svého lepšího... Jak ale tvrdili v rozhovorech, že nevznikli proto, aby hráli věci Support Lesbiens a že chtějí lidem hrát svoje nové písničky... Není to tak a jenom mě to utvrdilo v tom, co si o celé situaci od začátku myslím.\nCo nějaká osobní konfrontace?\nHynek: Já se s Kryštofem potkávám na valných hromadách naší společnosti, je to nepříjemný, ale ta minulost nezmizí. Kluci jsou od toho bokem, ale já si to dávám naplno.\nTakže na pivo až za sedm let jako tehdy s Yardou Halešicem?\nHynek: V tomhle případě spíš nikdy. Co se stalo, je přes čáru.\nCo plány Support Lesbiens do budoucna?\nHynek: Chceme navázat na akustické turné. Na podzim 2015 bychom rádi vydali novou desku. O materiál strach nemám, všichni jsou autorsky nadaní, jen jsme si deskou Leave the Message nasadili vysokou laťku a překonat ji nebude až taková legrace.\nCzenda: Už máme spoustu nápadů, skoro se musíme až brzdit v tom, jak tvořit dál.\nHynek: Všechno má svůj čas a musí se k tomu postupně dojít. Z nové desky máme čtyři singly a tři klipy, není kam spěchat. Uděláš jednu věc špatně a napravuješ to strašnou dobu.\nV názvu alba jste měli telefonní číslo, kam vám lidi mohli posílat vzkazy. Stále chodí?\nHynek: Nedávno jsme řešili, že nám právě končí paušál a budeme muset zaplatit další rok. SMSky nám pořád chodí. A ne negativní, hejtři se neozývají, na to mají FB, kde za to nemusí platit (smích). Lidem se deska líbí a každá zpráva nám vždycky nalije krev do žil.\ntext: Hedvika Pajerová, Petr Adámek, foto: Petr Kurečka, Tomáš Vlach


Středočeské novinky - Domácí - Strážníci pomáhali opilému muži s epilepsií\nStrážníci pomáhali opilému muži s epilepsií\nKrátce přede nedělní půl osmou večerní oznámila městským strážníkům v Mladé Boleslavi zjevně opilá mladá žena, že se její kamarád opil a usnul na cestě v lesoparku Štěpánka.\n10. července 2019 - 12:30\nVůbec prý nereaguje na snahu o probuzení, a navíc trpí epilepsií, takže má obavy o jeho zdraví. "Strážníkům se muže probudit podařilo, a on se jim svěřil, že vypil tři litry vína a skutečně se léčí s epilepsií. Proto mu okamžitě zavolali sanitku, aby ho převezla do Klaudiánovy nemocnice," popsal situaci zástupce velitele městské policie Ondřej Kubala.\nMladá Boleslav rozvíjí partnerství s italským městem Fano\nOrientační dechová zkouška ukázala, že má muž v sobě téměř čtyři promile alkoholu. Byl umístěn na protialkoholní záchytnou stanici, kde se situace pořádně zdramatizovala, protože muž dostal epileptický záchvat.\nStrážníci na záchytce spolu se zdejším personálem čekali na příchod lékaře, během této doby prodělal opilý muž celkem 12 epileptických záchvatů. Policisté asistenci ukončili až ve chvíli, kdy si muže převzal do odborné péče lékař z ARO.\nO události informovaly webové stránky mladoboleslavského magistrátu.\n(vm, Stredoceskenovinky.cz, foto: mpmladaboleslav)


Poptávka: výroba ocelového C-profilu, 600 ks/rok - AAA POPTÁVKA.CZ\nPoptávka: výroba ocelového C-profilu, 600 ks/rok\nÚvodní stránka > Přehled poptávek > Strojírenství > Poptávka: výroba ocelového C-profilu, 600 ks/rok\nČíslo poptávky: 21875123\nPopis: výroba ocelového C-profilu dle přiloženého výkresu\nMnožství: nově 600 ks/rok\n- výrobní dokumentace - výkres v příloze, slouží pouze jako podklad pro C.N.\n- povrchová úprava - práškově lakováno RAL 9007 – hladký, polomat\nPožadavky: cenu za kus udejte\n- za výrobu (vč. materiálu) C-profilu, L1940 bez povrchové úpravy a technolog. otvorů včetně balení na EUR palety\n- za výrobu (vč. materiálu) C-profilu, L1940 bez povrchové úpravy včetně 4 technolog. otvorů a balení na EUR palety\n- za výrobu (vč. materiálu) C-profilu, L1940 včetně technolog. otvorů, povrchové úpravy a balení na EUR palety\n- balení - uvažujte 50 kusů v dávce, tedy 50 kusů na paletu zabalených, tak aby při dopravě nedošlo k poškození zboží\n- do nabídky doplňte cenu za paletu, která nám bude v případě realizace fakturována\n- doprava - zvlášť uveďte cenu za dopravu 50 kusů C-profilu k nám do závodu\n- dodací termín nabídky - nabídku zašlete obratem na uvedený e-mail\n- požadovaná splatnost 60 dní


BL hrozí rozbít nynější mediální elitu v ČR\nDůsledně pátrejme po tom, kdo dává našemu hlídacímu psu demokracie žrát\n(Autor je novinář z jednoho čelného pražského deníku, raději nezveřejňujeme jeho jméno.)\nAd Jiří Svoboda:\n"Kolik čtenářů Britské listy mají je asi těžké odhadnout, každopádně mám za prokázané, že lidé z intelektuálních vrstev (ať jsou jakkoli naladěni) BL čtou. A pozorně je čtou i redaktoři vlivných médií. I když to tak nevypadá, protože se jen málokdy objeví otevřená zmínka."\nDůsledně pátrejme po tom, kdo dává našemu hlídacímu psu demokracie žrát Britské listy sleduji jako začínající novinář stále intenzivněji. BL vyvolávají ostré polemiky. Souhlasím zcela s J. Svobodou, že je to jen dobře, pro BL, jejich čtenáře, pro novináře, kteří jimi chtějí v dlouhodobém horizontu být a v naší nezralé demokracii především pro ni samotnou. Je však otázkou, zda se do polemik plně zapojují kritizovaní. Například nikdo z ČT nereagoval na vážné upozornění J. Plesla, že ČT lže, posledním referováním o kauze TV Nova. Naopak ČT chybu opakovala. Takových příkladů je víc.\nNejen ČT, ale i ostatní média, budou jen velmi pozvolna (zda vůbec, což záleží na tom, zda se BL podaří dát dohromady finanční zajištění) reagovat na ukázky svého neprofesionálního až manipulativního chování.\nBudou totiž jednoduše hrát kartu, že BL jsou zcela okrajovým plátkem, navíc na internetu, který vlastní minimum českých domácností.\nNejde zde ale jen o to, že se hlavní český mediální proud bojí konkurence. Nejen to. Jde o to, komu v ČR jedenáct let po změně režimu vadí, aby mladí novináři bez delší praxe, jichž jsou redakce hlavních celostátních deníků (a také redakce zpravodajství ČT) plné, pracovali samostatně a učili se profesionalitě.\nProfesionál je osobnost a osobnost je těžko manipulovatelná. A výsledek?\nKdo trochu čte noviny a zároveň zná každodenní realitu života deseti milionů Čechů, vidí propastný rozdíl mezi tím, co a jak se na prvních stranách halasně propaguje a tím, co skutečně trápí každého spotřebitele, daňového poplatníka, pacienta, posluchače, pasažéra, podnikatele, zaměstnance, prostě všechny, kteří se v těchto a dalších rolích denně ocitáme. Některá média nerozumí sama sobě.\nNapříklad kampaň Lidových novin za likvidaci V. Klause, nastartovaná v plné nahotě v roce 1997, provázely v témž deníku dvě osobnostní ankety, z nichž v obou čtenáři tohoto deníku s předstihem před ostatními upřednostnili právě šéfa ODS.\nNaopak, ze svých vlastních zkušeností (je mi 26 let, v médiích pracuji pátým rokem) tvrdím, že začínající novináři jsou v našich denících záměrně udržováni v iluzi profesionálního prostředí a učeni nesamostatnosti.\nOmílají dokola některá nedůležitá témata, opentlují je palcovými titulky a v hospodě se všichni dohromady konkurence nekonkurence plácají po zádech.\nPikantní je, že ani tato témata nejsou často zpracována důsledně a hlavně, což je rys snad nejobecnější, své slavné téma brzy odhazují do koše a vrhají se na další, která si zhusta ani sami nevyhledali. Takzvané mediální kauzy pocházejí velmi často vně redakcí.\nSnad je zřejmé, kam mířím. Zejména, že konec poslední dekády minulého století charakterizuje podle mého názoru snad nejvíce až příliš úspěšně realizované snahy někdejších komunistických elit, doplněných o nové či staronové tváře, o návrat ke svým dřívějším prebendám.\nDo značné míry to právě umožňuje nedostatečně pevné postavení médií, především mizivá míra nezávislosti.\nTi, kteří nereagují na správné výtky BL, jsou málo nezávislí, pokud vůbec. Prvotní konkurenci BL vůči našim médiím nevidím v tom, že by jim přetáhli čtenáře (to až v druhém sledu), ale v tom, že hrozí mediální elitu rozbít.p> Svobodu slova si naše mediální elita vysvětluje tak, že si může psát, co chce, což je v pořádku, ale bohužel také tak, že jde o svobodu od neříkání všeho, co by měli lidé vědět.\nToto není reklama na BL. Jen spontánní reakce. Ovšem pokud se mj. BL podaří udržet nad vodou, nehrozí hlídacímu psu demokracie, aby nakonec úplně zapomněl na to, že je především přítelem člověka.


04. kapitola :: Atra Animus\nÚvodní stránka > 04. kapitola\nLežel na své posteli a díval se do podivně nerealistického stropu. Točil se, houpal, prohýbal a zase zklidňoval, aby se mohl rozhoupat a rozvlnit s novou energií. Nedalo se na to koukat.\nHodil nohy z postele, pomalu se postavil v obavě, aby se nezapotácel, když se nic nestalo, tak se vydal ke koupelně. Po cestě si sebral ze sesle v nohou postele župan a natáhl si ho volně na pyžamo. Příjemně hřál v jinak chladné místnosti a poskytoval protiklad proti doslova ledové podlaze v koupelně.\nOpřel se o hranu umyvadla a ze skříňky nad sebou začal vytahovat holící potřeby. Zaspal. Bylo už půl šesté ráno, což v jeho případě znamenalo, že měl opravdu dobrou noc plnou spánku. Šel spát už v půl jedné a vstal až skoro v šest. Celých pět hodin spánku, jinak požehnání a radost na celý den, mu dnes nestačilo k tomu, aby se vůbec rozhýbal. Připadal si jako zaseknutý hodinový strojek.\nSložil pěnu na holení vedle břitvy a podíval se na sebe do zrcadla. Náhle se nepoznával. Dívala se na něj tvář, na kterou byl zvyklý, nijak pěkná, ale zároveň ne vzbuzující záchvaty křiku plného hrůzy či odporu. Znal tu tvář odmalička. Holil ji každé ráno i večer už posledních dvacet let. Dnes byla jiná, spíš to vypadalo, že se dívá na cizí portrét, snad někoho z rodiny, kdo je mu podobný.\nZ náhlého nevysvětlitelného popudu, vytáhl z kapsy kalhot hůlku a vyvolal v prostoru velké zrcadlo. Tedy jen jeho iluzi, ovšem stejně lesklou a odrážející celou místnost, jako kdyby to bylo skutečné zrcadlo z pravého skla dost velké na to, aby se v něm celý viděl. A také se na sebe podíval. Od hlavy až k patě.\nNadprůměrně vysoký kouzelník, blížící se ke čtyřicítce, i ve volném oblečení jasně hodně hubený, ba až vyzáblý a s dlouhými končetinami a prsty. Ve tváři bledý, trochu do žluta, velký nos orlího tvaru, černé pichlavé oči, tenké bezbarvé rty a mastné vlasy, visící kolem tváře. To byl odraz, který vídal v zrcadle celé roky, nikdy mu nepřišel divný, až do teď. Dnes se prostě nepoznával.\nMěřil si sám sebe zasmušilým pohledem člověka, co vidí něco neznámého a nehezkého zároveň. Bez přemýšlení si stáhl župan, po něm i horní díl pyžama a obojí to hodil na umyvadlo. Rukou si sjel po prsou řídce porostlých tvrdými černými chlupy, přes vpadlé břicho až k pupíku a níž po černé lince dalších chlupů končící pod okrajem nízko spuštěných kalhot pyžama. Cítil vlastní dotek na své kůži, přesto si stále připadal tak cizí. Díval se na sebe, soustředil se na bledou hruď s výraznými žebry, když tu před ním svět zčernal.\nTrvalo to jen pár vteřin, během kterých se imaginární zrcadlo díky jeho ztrátě koncentrace rozplynulo ve vzduch, ze kterého vzešlo, a on se zhroutil na okraj umyvadla. Bolestivě se o něj praštil do žeber na pravé straně. Vzepřel se o jeho hladkou chladnou hranu, rukou si přejel po žebrech, načež se mu před očima roztančily barevné jiskřičky. Musel si sednout, jenže tady nebylo kam, takže se prostě sesunul na zadek na studenou podlahu. Jiskřičky si tančily dál, přeskakovaly mu před očima, až se mu z toho zvedal žaludek. Víc než v posledních dnech, tak moc, že se opravdu bál, aby se nepozvracel na vlastní kalhoty.\nPo čtyřech, pomalu a opatrně, se dopravil k záchodové míse, sklopil prkénko a opřel se o něj. Z kocovin už byl nacvičený, že zvracet přehozen přes prkýnko je o něco málo pohodlnější, než mít do břicha zaražený studený porcelán. Z mísy se linula silná vůně čistících lektvarů od skřítků. Jindy by právě tohle byl ten spouštěč, nutící jeho žaludek obrátit se naruby, dnes ho to kupodivu uklidňovalo. Silná citronová vůně, překrývající všechny ty ohavné čistící prostředky většinou podobně páchnoucí jako mudlovská desinfekce. Pocit na zvracení odezněl a místo něj se mu nahnaly do pusy sliny. Dostal neuvěřitelnou chuť na citron. Nikdy mu nevadily, ani je neměl rád, prostě je snědl, pokud byl plátek na rybě nebo na salátě. Chuť na ně nikdy neměl.\nDobré bylo na chuti jen to, že se mu přestalo chtít zvracet, hvězdičky zmizely a nevypadalo to, že omdlí. Pomalu vstal, po celou dobu se přidržoval stěny, a přitom sledoval třeba jen známku toho, že by zase měl spadnout napůl v mdlobách na zem. Nic takového se podle všeho nechystalo. Cítil se stále trochu slabý, jen ne tolik, aby se nedokázal sebrat a spíš pomalu, krok za krokem, dokončit svou ranní hygienu.\nPo celou dobu se jeho myšlenky ubíraly směrem k obavě, co mu je. Zas a znovu vzpomínal na Potterova slova říkající, že má cizorodou magii v těle, stejně jako na magii, jež ho zasáhla před dvěma měsíci. Souvislost byla skoro jasná. Skoro. Pořád tu byla ta možnost, že věci nejsou takové, jaké se zdají být. Rudou magii v sobě mohl mít vždy, mohla to být nějaká potlačená část jeho osobnosti, která se dřív projevovala náklonností k Lily. Omdlít tu mohl kvůli nízkému tlaku, chladu, střevní chřipce. Kouzlo Pána zla nemuselo nic udělat, nemuselo ani mět něco udělat, třeba to byl jen podivný test věrnosti. Něco jako když donutíte sluhu, aby přešel po rozžhavených uhlících, a pak se ho zeptáte, jestli vás stále miluje.\nI přes veškerá svá ujištění si řekl, že se pokusí své problémy alespoň naznačit Brumbálovi. Poppy věřit nedokázal, snad by mohl starému čaroději, když do něj doteď vkládal důvěru, že dokáže vymyslet plán, jak porazit Pána zla. S touto myšlenkou se odebral na snídani. Jídlo nechtěl a nejspíš právě proto se před ním objevil jenom hrnek na čaj a po něm pak talířek plný na dílky rozkrájeného citronu. Skřítci jako vždy vycítili jeho potřeby a dali mu k jídlu to, nač měl nejvíc chuť. Vzal si jeden stroužek a labužnicky se do něj zakousl. Kyselá chuť, spousta vody a silná vůně ho uklidnila natolik, že se rozhodl svoje potíže odložit až na večer... nebo možná na druhý den.\nSňatek Nevilla s Lenkou byl obrovská senzace, bohužel ne tak velká, aby si spolužáci nevšimli toho, že je během prvního večera připravil o třicet bodů. Marně se bránil tím, že se Snapem vážně potřeboval nutně mluvit a nechápe, proč mu odebral tolik bodů. Musel si sám totiž uznat, že nikdo duševně zdravý nechce s lektvaristou dobrovolně mluvit o čemkoliv, včetně lektvarů. Jeho konzultační hodiny zely prázdnotou. On, Harry Potter, pak patřil k lidem, co by se ke Snapeovi bez hůlky v zádech nepřiblížili ani na pět metrů, tedy vzdálenosti jeho místa v lavici a učitelské katedry v čele místnosti.\nPřestože si tohle všechno uvědomoval, nadále nemohl z lektvaristy spustit oči. Včera při večeři ani dnes při snídani. Stačilo párkrát mrknout, rozostřit a podívat se vnitřním zrakem, aby spatřil magickou siluetu lidí u hlavní tabule. Brumbála hýřícího barvami, červenou McGonagallovou, žlutého Kratiknota, slabě světélkujícího Hagrida neurčité barvy, vedle něho nového učitele obrany Gifta majícího odstíny červené a žluté. A mezitím vším trůnil Snape, vyváženě modrofialový, jasný, s koulí své magii v břiše a rudou kuličkou uvnitř. Byla větší, než kdy ji spatřil poprvé, toho si všiml už včera, a byla ještě silněji opletená modrými provazci lektvaristovy magie. Jako kdyby s každým přibývajícím dnem kolem sebe tvořila kokon, ze kterého už ji nakonec nebude nikdo moci vytrhnout, kdyby to bylo třeba. Harry si nebyl jistý, jestli to je třeba. O tom by mohla rozhodnout Pomfreyová, jenže k té si Snape evidentně nezašel, nebo zašel a ona řekla, že to není vážné, protože jinak by tu přeci lektvarista neseděl, nepil čaj a neukusoval... citron?\n„Kam koukáš, Harry?“ zeptala se Ginny dotýkající se ho zlehka prsty na předloktí. Zřejmě už ho jednou oslovila a on ji neodpověděl, jinak by to neudělala.\n„Cože to...? Nikam nekoukám, jen na našeho nového učitele obrany,“ svedl to na Gifta, jakási nepojmenovatelná vnitřní zásada mu zakazovala mluvit o tom, co vidí v aurách lidí kolem sebe. „Vypadá, že je docela fajn, ne? Žádný turban, zlaté pláště ani růžové mašle a kočky. Možná konečně učitel, co vydrží a bude se s ním dát pracovat.“\n„Já ti nevím,“ nakrčila Hermiona nesouhlasně čelo. „Je to bystrozor sotva tak starý jako Snape, možná mladší, a přesto je tady v Bradavicích na postu učitele. Mladí bystrozoři dělají kariéru, postupují nahoru tak dlouho, jak dlouho to jde, rozhodně se nevzdají minimálně roku života proto, aby učili děti. Musí tu být z nějakého důvodu, nebo za trest.“\n„Mám podobný názor jako Hermiona. Na profesora je prostě moc normální... bez urážky Lupina,“ zvedla Ginny ruce vzhůru. „Je to skvělý muž a bude úžasný táta, ale každý, kdo se na něj podíval, musel cítit, že není v něčem jako my ostatní. Nevadí mi, že je vlkodlak a nikdy nevadilo, mám ho ráda a kdyby tu učil, tak by to bylo skvělé, přesto... prostě něco v něm vždycky bylo.“\n„Ony už jen ty jizvy co měl na rukou,“ přitakal Ron a loupl okem po Giftovi. „Nemá taky nějaké? Nevšimli jste si? Třeba je to zase vlkodlak, tentokrát ten skutečně zlý. Nebo možná upír.“\n„Nebuď hloupý, Rone, Brumbál by rozhodně nenajal upíra a už by nenajal ani vlkodlaka. Víš, že nemá s Ministerstvem v poslední době ty nejlepší vztahy. Mám dojem že by mu i hrozilo sesazení z postu ředitele, kdyby se Ministerstvo nestydělo, že ve školní radě zasedalo tolik Smrtijedů,“ poučila je všechny kdo jiný než Hermiona, načež se obrátila k Harrymu. „Když se na něj podíváš, vidíš něco zvláštního?“\n„Ne,“ odpověděl okamžitě automaticky. Z tohoto hlediska byl Gift rozhodně úplně normální, prostý a průměrný čaroděj, což se ani jedno nedalo říct o Snapeovi. Zrovna dojedl ty své citrony, vstal, upravil si plášť a vykročil směrem ke dveřím. Po celou dobu ho stíhal pohledem. Protentokrát se nedíval na jeho auru, díval se na něj, hledal známky nemoci. Zdálo se mu, že je lektvarista pobledlejší než obvykle, jak si ale mohl být jistý, když se nikdy ani nepokusil zapamatovat si barvu jeho pleti. Pamatoval si jen hnusné mastné vlasy, pichlavé černé oči, co se vám zavrtávají do hlavy díky mužovým nitrozpyteckým schopnostem, a dlouhé prsty pokryté skvrnami od lektvarových přísad a inkoustu. Až teď si všiml, že je Snape vážně vysoký, takže to není jen jeho vlastní zdání díky nevelké výšce, také že je hodně hubený a má tendenci dělat dlouhé kroky, díky čemuž jsou vidět neuvěřitelně dlouhé nohy. Tak dlouhé nohy neviděl ani u holek, natožpak u muže. Možná jedině na obálkách módních časopisů v mudlovském světě, tam takové nepřirozeně dlouhé nohy byly.\nCítil, že se mu na tvářích udělala červeň z toho, jak myslí na Snapeovy nohy místo na jeho zdravotní stav. Rychle uhnul jak pohledem, tak myšlenkami a zaměřil se na důvod, proč se snažil zjistit, jestli Snape vypadá nemocně.\nVzhledem k tomu, jak moc mu ta rudá magii a lektvaristova bledost nedávala spočinout v klidu, tak se rozhodnul, že hned dnešní odpoledne věnuje tomu, že zajde do knihovny a pokusí se něco najít o kouzelnických nemocech. Včera, po hádce se Snapem a ztrátě bodů, ho napadlo, že by si jako první měl vůbec vyhledat, jak racionálně vnímali kouzelníci auru. Doposud ho vůbec nenapadlo, že přece i oni musejí mít způsob, jak ji odhalit a diagnostikovat pomocí kouzel. Na to se nejspíš zakládala samotná diagnostická kouzla a rozhodně nikoho nepřekvapilo, když poprvé promluvil, že vidí barevné energetické mlhy kolem každého kouzelníka i magického zvířete. Potom, co si osvojí tohle, by se mohl podívat na anomálie v kouzelnické auře jako třeba vlkodlactví a pak přejít například na parazity. To totiž z nemocí byla, na kterou pomyslel. Že má Snape v sobě parazita vysávající jeho magii.\n„Harry, ty už zase spíš,“ dloubla do něj opět Ginny, tentokrát v tom byla podrážděnost. „Ptala jsem se tě, jestli už jsi dojedl a doprovodíš mě na hodinu, nebo jestli budeš ještě jíst.“\nPodíval se na svůj poloplný talíř. Úplně zapomněl na to, že by se asi měl najíst. Často na jídlo zapomínal, prostě zvyk a přizpůsobení jeho těla na to, že jako malý nedostával pravidelně jíst. Ani mu to moc nevadilo, protože co se v mládí naučíš, to s tebou zůstane celý život.\nUsmál se na Ginn a zakroutil hlavou.\n„Už nebudu jíst. Doprovodím tě.“\nDoprovodil Ginny na její první hodinu a ještě jim zbyla hromada času, aby se ve výklenku kousek od třídy pořádně pomuchlovali předtím, než bude muset jít dívka dovnitř a mučit se učením. Bylo to příjemné. Teplé, měkké, když se k ní tiskl. Chutnala jako vločky s medem a ovocem. Měl rád ten pocit, že má někoho v náruči a zároveň že je objímán. Zapomínal tak úplně na všechno, ukolébán tělesnou přítomností člověka, jenž ho miluje. A přesto tam pořád bylo hluché místo v jeho srdci nebo snad podvědomí nenaplnitelné ani lehkým vzrušením, které v něm Ginnyvyvolávala.\nRozloučil se se svou dívkou a vydal se zpátky k věži. Zjistil, že jako sedmák má vlastně neuvěřitelné množství času. Člověk by čekal, že budou poslední ročníky ve třídách deset hodin denně, ve skutečnosti jim začínalo vyučování ráno o hodinu později a odpoledne končilo pokaždé už ve tři a v pátek měli dokonce jen dvě hodiny. Nejspíš se spoléhalo na to, že se budou věnovat samostudiu a už od začátku roku se budou připravovat na OVCEcož také většina často dělala, někteří fanaticky. On by se mohl stejně tak fanaticky věnovat výzkumu Snapeova problému.\nZrovna stál a váhal, jestli by ještě stihl zaskočit do knihovny pro knihy, nebo už by si měl jít pro učivo do věže, když si všiml madam Pomfreyové, jak k němu rázně kráčí a kývá mu na pozdrav. Bezděky si upravil kravatu.\nLékouzelnice byla zvláštní paradox, vypadala přísně a důstojně jako McGonagallová, také taková byla, zároveň dokázala své pacienty utěšovat slovy stejně dobře jako léky. Kdykoliv se s ní Harry setkal, tak měl potřebu se jí uklonit nebo tak něco, prostě jí prokázat úctu. To nutkání přetrvávalo až do dnes, přestože v léčení byl mnohonásobně lepší než ona a tak by se mohl nad ní povyšovat. Možná ta úcta přetrvala právě proto. Jaký on to byl léčitel? Sáhnul nebo kouknul na člověka, věděl, co mu je – alespoň ve většině případů – léčivým dotekem ho prostě uzdravil. V tom nebyl žádný um, žádné hodiny tvrdé poctivé práce, stohy načtených knih ani roky snažení. Svou moc si poctivě nevydobyl, on ji získal shůry, zatímco Pomfreyová na sobě musela pracovat. To prostě oceňoval.\n„Dobré ráno, pane Pottere,“ pozdravila a... uklonila se jemným pohybem hlavy, nebo se mu to zdálo.\n„Dobrý den, madam. Stalo se něco?“ myslel automaticky na to, že se někdo zranil a buď je to jeho kamarád, nebo s ním chce lékouzelnice pomoct.\n„Ne, nic se nestalo, jen jsem vás naháněla po celém hradě, abych si s vámi promluvila. Máte teď čas?“ zeptala se, ač to bylo opravdu neuvěřitelné, uctivě. Byl si jist, že kdyby teď řekl, že čas nemá, tak by prostě sklonila hlavu a odešla. Nechápal, co se tu přesně děje. Madam Pomfreyová ho znala už od prvního ročníku, znala i jeho rodiče, věděla, že není velký Harry Potter, ale prostě Harry dostávající se do hromady průšvihů, díky kterým pak skončí v nemocničním křídle. Nikdy, za všechny ty roky, se k němu nechovala jinak než s přísností matky, tedy přesně tak jako k ostatním.\n„Určitě. Já... mám sice hodinu... ale to až pak. Skoro za hodinu. Bude hodina stačit?“ otázal se s pozvedlým obočím.\n„Naprosto. Pokud by vás to moc neobtěžovalo, tak bych ráda navrhla, abychom šli ven. Je tam příjemně teplo, čerstvý vzduch prospěje každému a nejsou tam uši ani oči, co by nás sledovaly.“\n„Jasně, klidně,“ přikývl. Stejně byli v přízemí, takže se odsud ven do zahrad v útrobách Bradavic nemuseli dostávat schodišti ani kilometry chodeb.\n„Prosím,“ pokynula mu rukou a ustoupila stranou.\nOpatrně na ni pohlédl, co když je to někdo převlečený za lékouzelnici. Ne, byla to ona, zelená jako samotné pláně Irska, tepající životodárnou energií, prostě ztělesněná starost a um léčit. Neviděl ani záchvěvy prokletí, cizí magie. Její chování bylo prostě její, jedno, jak bylo zvláštní.\nNechala na něm, kam půjdou, jen chtěla ven, tak vybral nádvoří s velkým stromem a spoustou velkých kamenů naskládaných podél cestiček vedených nízkou travou. Chodil sem proto, že tu žili hadi a on je mohl poslouchat. Teď tu byli také. Schovávající se před nově příchozími a rozzlobení tím, že je někdo vyrušil při ranním slunění. Zahnal jejich hlasy do podvědomí a zastavil se u jedné lavičky.\nPomfreyová si stoupla k němu a čekala. On také čekal. Předpokládal, že si sedne. Byla žena, starší než on, váženější, měla právo si sednout jako první, přesto tu na sebe koukali jako dvě sovy uprostřed dne. Možná bylo na místě, aby jí místo nabídl, a na to právě čekala. Moc se ve společenském chování prostě nevyznal.\n„Uhm, sednete si?“ navrhl opatrně, když už se ticho stávalo tíživým.\n„Až po vás,“ odpověděla a znovu mu pokynula rukou.\nMěl dojem, že to tak být nemá, jenže kdyby zůstal stát, tak ona by si nesedla, takže by tu spolu postávali věčnost. Nesvůj z toho, že si sedá, zatímco ona stojí, si přisedl na krajíček sluncem jemně vyhřáté kamenné lavičky. K jeho nesmírné úlevě si hned sedla vedle, pečlivě si při tom urovnávajíc dlouhou sukni tak, aby na ní nebyl ani varhánek. Sledoval ji tiše, vyčkával, až začne a on zjistí, proč s ním vůbec chce mluvit. Když se ticho opět protáhlo, tak si začal připadat hloupě, zase, a tak se zamyslel, co by po něm mohla chtít. Třeba je nemocná a zdráhá se ho požádat o pomoc. Jenže kdyby byla, tak by to už dávno zjistil, při prvním pohledu na ni. Ne, nemocná nebyla. Možná že se to týká Snapea, třeba za ní přeci jen byl a ona se chce Harryho zeptat, co si o tom myslí.\n„Hodně jsem v poslední době studovala, pane Pottere,“ promluvila konečně a vážně na něj pohlédla. „Měla jsem celé dva měsíce na to, abych si připomněla, čím a kým je mistr léčitel, a došlo mi, jak neuctivě jsem se k vám na začátku prázdnin chovala,“ Harry jen překvapeně zamrkal, když tohle slyšel. „Víte, už se nepovažuji za mladou, ale ani si nemyslím, že jsem stará žena se sloní pamětí, přesto za ty roky, co žiji, vidím, kolik starých tradic zaniklo a jaké nové, zvláštní, je nahradily. Už mohu říct, že jsem viděla běh času a poučila se z něj o tom, že lidé zapomínají na to, k čemu dřív chovali úctu. Tím něčím jste i vy, pane Pottere. Dřív bylo mnoho léčitelů, chodili po světě, uzdravovali nemocné a zraněné a byli velmi ctěni. Brali pod svá křídla nadané mladé čaroděje, kteří sice neměli schopnost léčit dotekem, ale měli v sobě milosrdenství, empatii a touhu pomáhat. Tak vznikli první lékouzelníci sloužící léčitelům, chránící léčitele a starající se o pacienty, kteří nepotřebovali léčitelovu péči, ale potřebovali ošetřit. Léčitel je vedl, snažil se jim předat svůj pohled na magii a oni mu naslouchali. Jenže pak,“ dlouze si povzdechla, „stará nadání začala pomalu mizet a kouzelníci se odkláněli od souznění s přírodou, což byl podle některých důvod, proč jim prozřetelnost přestala vkládat do rukou dary velké magie. Jak mizeli léčitelé, tak lékouzelníci získávali dojem, že jsou to pouze oni, kdo dokážou uzdravovat nemocné, až nakonec ztratili k léčitelům veškerou hlubokou úctu, jakou chovali dřív. Ztratila jsem ji i já. Chovala jsem se k vám jako k mladíkovi, dokonce snad dítěti, který neví, jakou moc má v rukou, a neví, co si s ní počít. Teď už mi došlo, že vaše uvědomění léčivé magie musí být zcela přesahující moje schopnosti a... já se vám omlouvám za to, že jsem o vás pochybovala.“\nNetušil, co by na to měl odpovědět. Jistý si byl jedině tím, že není, nebo spíš nechce být ničím výjimečný. I kdyby náhle získal moc pohnout sluncem, tak by si nepřál, aby ho pro to lidé uctívali. Dávno už mu bylo jasné, že čím víc je člověk milován, tím víc ho pak všichni zatracují, když nejedná podle jejich představ. Kolikrát se mu za život stalo, že přijel do Bradavic jako milovaný davy, přežil rok jako odvrhovaný a na konci roku odjížděl zase jako milovaný. Netušil, jestli mají lidé tak velké nároky, nebo on není schopen splnit žádná očekávání, třeba jen ta malá, každopádně to nechtěl znovu zažívat.\nNadechl se, aby jí řekl něco v tom smyslu, že je opravdu jenom kluk s divným nadáním, které má do zázraku opravdu hodně daleko. Dovedl zachránit jednoho člověka, ale kolik jich kvůli němu zemřelo. Dokázal uzdravit pár spálenin, ran a zlomenin, jenže kolik lidí trpělo daleko víc. Například ten muž na nádraží. Madam Pomfreyová mu k tomu nedala příležitost, nejspíš prostě chtěla domluvit svou oslavnou řeč, ať se mu to líbí nebo ne.\n„Mnozí budou pochybovat dál, já ne. Nemohu vám nabídnout partnerství mezi léčitelem a lékouzelníkem, jaké bylo dřív, ale na radu ředitele Brumbála vám chci alespoň nabídnout svoje vědomosti,“ trochu se pousmála, zdálo se to zdráhavé a nesmělé, zvláštní. „Nemyslím si, že bych mohla pochopit způsob, jakým léčíte vy, ale můžu vám dát znalosti lékouzelníků. Naučit vás diagnostikovat a léčit pomocí hůlky a lektvarů, místo vaší moci. Budete tak moci uzdravovat, a přesto neplýtvat svou silou na drobnosti, které se dají vyléčit jinak. Zbyde vám více energie na skutečně vážné případy. Co na to říkáte?“\nDefakto mu tu nabízela, že se má stát lékouzelníkem s léčitelským nadáním nebo tak něco. Jako mladší, ještě tak před dvěma roky, snil o kariéře bystrozora, protože měl dojem, že právě ve službách zákona by mohl udělat to nejlepší pro ostatní. Pomáhat. Jeho názory na bystrozory se rychle změnily, pochopil, že rozhodně nejsou těmi nejlepšími a nejsilnějšími v kouzelnické společnosti. A kupodivu nemají ani takovou úctu, jakou se zdálo na první pohled. To chtěl zase změnit, dodat jim větší uznání, snad třeba pomoci nadaným, jako je Neville, aby se dostali k výcviku. Nakonec zjistil, že ani to by nešlo, a navíc mu začalo být zřejmé, že jeho normální život nečeká nikdy. S postupujícím časem získal dojem, že se ho začínají lidé bát. Po každé porážce Voldemora, kdy se mu postavil a přežil, jako kdyby se v očích některých objevovala obava. Zlepšilo se to, když se rozkřiklo o jeho novém nadání. Být léčitelem znamenalo, že neubližujete lidem, jenže nejspíš s tím také přicházely výčitky těch, co nemohou být zachráněni.\nZ toho vycházelo, že ať se stane kýmkoliv, nikdy nebude dost dobrý pro všechny. Frustrovalo ho to, ale třeba to prostě patřilo k tomu být člověk. Takže, proč by se nemohl učit být lékouzelníkem? Oč je to lepší nebo horší než být bystrozorem? Nějak měl dojem, že je to stejné, ale na rozdíl od bystrozorského výcviku tohle by mu mohlo pomoct najít příčinu a případný lék na Snapeův problém. I tak měl jednu podmínku.\n„To by se mi líbilo, ale jen jestli na mě při učení nebudete křičet a nadávat mi do hlupáků,“ řekl s jemným úsměvem.\n„Proč bych něco takového, u Morgany léčitelky, měla dělat?“ zvolala dotčeně Poppy. „Já nejsem žádný tyran, to, že se chovám přísně ke svým pacientům, je pro jejich dobro. Nikdo není rád zavřený v nemocnici a připoutaný k lůžku, jenže je to třeba a mou povinností je vyléčit pacienta za každou cenu.“\n„Tak jsem to nemyslel,“ mírně zakroutil hlavou. „Když mě doučoval profesor Snape, tak na mě pořád ječel, že jsem budižkničemu, ať jsem se snažil, jak jsem chtěl. Nic jsem se nebyl schopný naučit, když tohle dělal.“\nZamračeně si vybavil hodiny Nitrobrany a v duchu se zachvěl při vzpomínkách jak na ně samotné, tak na věci, které následovaly. Bylo to už vlastně dlouho, co Sirius zemřel, přesto to stále zůstávalo živé. Nemyslel si, že to kdy bude jinak, zlepšilo se jen to, že už nedával vinu lektvaristovi, a teď, v posledních týdnech, se rozplynula i veškerá zlost vůči němu. V mysli věděl, že by ho pořád měl nesnášet, protože Snape byl stále zlý, jenže léčitelská magie v něm to prostě znemožňovala, i když se o zlost skutečně snažil.\n„Nejsem profesor Snape, alespoň v to doufám, ale kdo může posoudit sám sebe, že ano? Jen se bojím, že profesor Snape je velice nemocný člověk, kterému nikdo z nás nemůže pomoci.“\n„Cože?“ vyhrkl prudce. Takže ona už věděla, že lektvaristovi něco je, a navíc to bylo vážné. Jenže to se prostě neshodovalo s tím, jak byl muž u snídaně klidný, ani s tím, jak je klidná lékouzelnice. Tady prostě něco nehrálo. Možná nemluvila o rudé magii ve Snapeově těle, ale o něčem úplně jiném.\n„Ano. Copak jste si za ty roky ničeho nevšiml?“ mírně pozvedla obočí v dotazu. „Profesor Snape trpí nejvážnější z nemocí. Má zlomené srdce a bolavou duši. Spousta lidí tím trpí, zejména teď v době nadcházející otevřené války a netýká se to jenom čarodějů, jen je to u nich bolestnější pro okolí,“ dlouze si povzdechla v upřímném zármutku, tuhle stránku její osobnosti Harry ještě neznal, vždy byla, co se týká vlastních citů, spíš rezervovaná. „Když má čaroděj bolest ve svém nitru, tak se jeho magie postupem času stane nepřátelskou vůči okolí. Jako kdyby chtěl svou bolest přenést na jiné a sám se jí tím zbavit. Mění to také i jeho samotného, jeho náhled na svět, jeho vnímání toho, co je dobré a co špatné. Nikde v učebnicích lékouzelnictví to nenajdete, nikdo to nikdy neuznal jako skutečné, ale každý lékouzelník vám více či méně zdráhavě řekne, že to tak je a že jediným lékem je láska, něha, starost a všechny ty dobré emoce, které vůči nemocnému chová jiný člověk. Problém je, že málo kdo je ochotný nebo i schopný milovat uvnitř zraněného kouzelníka, přesto stačí jen jediný takový člověk, aby se dotyčný zdravil,“ odmlčela se a zdálo se, že váhá. „Lidé s mým názorem často nesouhlasí a někdy s ním nesouhlasím ani já, vy zřejmě také nebudete, ale mám dojem, že ten jehož jméno nevyslovujeme je vlastně nejubožejší bytost na světě. Když vidím zkázu, kterou páchá, tak mám dojem, že bolest v něm samém, jeho vnitřní nemoc, musela překročit všechny hranice snesitelnosti, když se stal všehoschopným.“\nZakroutil hlavou. Voldemort byl zrůda, dokonce jen s pouhou částí duše, jak mu v loňském roce svěřil Brumbál. Nezbylo v něm dost citu na to, aby vůbec mohl bolest cítit. Nebyl to člověk. Byl něco nepopsatelně zlého a nelidského. Jak dokázal cítit soucit vůči Snapeovi, zajímat se o něj, jak si dovedl představit, že pocítí soucit i vůči Smrtijedovi, tak vůči Voldemortovi nikdy. Prostě ne! Ani léčitelská síla nedokázala překonat jeho přesvědčení, že on si zaslouží zemřít za vše, co udělal.\n„Za všechno to utrpení si Voldemort zaslouží zemřít. I kdyby byl nemocný, tak už mu není pomoci. Jedině ubližuje dalším, zabíjí, mučí... Jednou jste mi řekla, že člověk, kterého nemohu vyléčit, si zaslouží důstojně zemřít, pokud si to přeje. On si to nikdy přát nebude, to vím, ale jestli je jedině na mně ho porazit, tak vám můžu slíbit, že ho porazím v čestném boji. Nic důstojnějšího mu nabídnout nemůžu,“ řekl pevně, vždy odhodlaný to tak udělat. Byl dost Nebelvír na to, aby nezabil Voldemorta, když se k němu obrátil zády, což už se mnohokrát skutečně stalo, a Nebelvírem rozhodně do budoucna nehodlal přestat být.\n„Možná by pro něj byla smrt vysvobozením.“\nPřekvapený její odpovědí nevěděl, co by na to měl říct. Nebylo to poprvé, co řekl, že by měl Voldemort zemřít. Reakce byly sporné samy se sebou. Přátelé souhlasili, tiše a jen pohledem a říkali, že Harry by na 'to' neměl být sám, a normální kouzelníci chtěli, aby Voldemorta zabil, jenže když jeden člověk zabije druhého bez soudu, tak je to přeci vražda, ať je tím mrtvým kdokoliv. Člověk, co vraždí, by měl být potrestán. Z mnohých měl dojem, že by rádi, aby pro ně zlikvidoval hrůzovládce a nejlépe při tom sám zemřel nebo pak zalezl hanbou do nejhlubší stoky na další sto let, dokud neumře. Nikdo nevnímal Voldemortovu smrt jako něco dobrého pro samotného černokněžníka.\nDíval se na lékouzelnici a docházelo mu, že je to podstatně složitější žena než matka pluku léčící každého, jako kdyby byl její vlastní dítě.\n„Myslím, že se od vás budu rád učit,“ pronesl nakonec. Měl dojem, že by to mohlo být ještě hodně zajímavé a upřímně ho lákalo ovládat lékouzelnickou magii, alespoň jedna jeho část to chtěla.\n„Ředitel bude rád, až to uslyší. Podívám se na váš rozvrh a najdu nějaké volné místo. Budete letos hrát famfrpál?“\nNad otázkou se musel trochu zamyslet. Vůbec neuvažoval v poslední době o něčem tak triviálním, jako byl famfrpál. Měl toho moc, ale líbilo by se mu to, pokud bude moct.\n„Jestli mě nevyhodí spoluhráči... ale to je jedno, i kdybych neměl na hraní čas, tak mi to nevadí, vážně,“ bez toho, aby se nad tím zamyslel, se prostě vzdal famfrpálu. „Můžeme s učením začít už teď hned? Chci se na něco zeptat a bude to asi trochu... zvláštní.“\n„Ptejte se na cokoliv, od toho tu jsem,“ vybídla ho vážně.\n„Jde o to, že vidím magické aury lidí kolem. Předpokládám, že lékouzelník dovede to samé nebo ne?“\nNejdřív musel vůbec zjistit, jestli a jak auru vidí normální lékouzelníci bez jeho nadání. Přeci jen, i když mají nejspíš kouzla nebo lektvary na její zviditelnění, tak ji mohou vidět jinak.\n„Ano, můžeme vidět auru pacienta. Existuje kouzlo, kterým se zviditelní aura kouzelníka na několik minut pro všechny, kdo jsou v blízkosti. Používá se to při nespecifických potížích, kdy lékouzelník neví, kde se vůbec nachází pacientův problém. Pro konkrétní určení správné léčby si pak jiným kouzlem zviditelňujeme jen určité úseky aury. Celkový náhled je příliš komplikovaný, aby se v něm normální člověk podrobně vyznal,“ odpověděla mu dostatečně obšírně, jen neřekla to, co chtěl Harry slyšet.\n„Dobře, takže auru vidět můžete. Jak pro vás vypadá?“ položil tedy doplňující otázku\n„Spleť světelných drah kolem celého kouzelníkova těla a jeho magická podstata uvnitř hrudi. Vypadá jako zářící vejce,“ popsala lékouzelnice více méně tak, jak to viděl i on, jen by asi neřekl, že jsou to dráhy jako spíš nitky, protože to bylo trojrozměrné, to se však dalo považovat za nepodstatný detail.\n„V tom případě když si zviditelníte auru kouzelníka, která je dejme tomu modrofialová a má fialové jádro, a zároveň uvidíte v jeho těle rudou magii... tedy konkrétně v břiše. Co byste řekla, že to znamená?“ jednoduchá otázka, u které doufal v jednoduchou odpověď řešící celý jeho problém.\n„To je přeci jasné. Těhotenství. Existuje jen málo případů, kdy v sobě čaroděj snese magii někoho jiného. To je jeden z problému lékouzelnictví, dříve či později, čím více kouzel na pacienta použijete, tím agresivněji proti vám jeho magie bojuje. Výjimkou je právě jen léčitelství. Léčitelská magie může v těle působit neomezeně dlouho bez toho, aby ji tělo pacienta napadlo.“\nCo řekla, bylo sice pěkné, ale odpověď to nebyla. Snape byl muž, dočista a určitě muž – tedy Harry o tom byl přesvědčen – a ti těhotní být nemohou.\n„O těhotenství nejde, prostě ne. Jaké jsou jiné možnosti?“\n„Magická sonda,“ odvětila napnutým hlasem. „Dostatečně vzdělaný a mocný kouzelník může do těla jiného čaroděje vpravit svou magii v podobě jakési sondy vysávající z postiženého sílu a přetvářející ji v magii kouzelníka, co sondu vytvořil. Ten jehož jméno nevyslovujeme tak o magii v první válce připravil mnoho dobrých čarodějů. Nejspíše ji pak vstřebal a díky tomu se také stal tak mocným,“ intenzivně na něj pohlédl. „Jestli víte o někom, kdo má v sobě cizorodou magii, pak mi to musíte říct. Ten člověk je v ohrožení života.“\nNápad s magickou sondou byl sice dobrý, odpovídalo by to zhruba tomu, co viděl, jenže kdyby to Snapeovi škodilo, pak by to vycítil. Tím si byl naprosto, zcela a stoprocentně jistý... snad. Musel by přeci vnitřně víc šílet, kdyby to bylo něco vážného a to, nad čím pořád přemýšlel, byla prostě jen zmatenost. Ne, vlastně si nebyl vůbec jistý. Náhle cítil, že by možná neměl svým instinktům věřit, když nebyly ani z poloviny tak spolehlivé, jak si dřív myslel. Přesto cítil, že prozradit Snapea, by bylo jako zradit jeho důvěru, stejně jako kdyby třeba všude vykládal o tom, co viděl v pátém ročníku v jeho myslánce. Nemohl to říct.\n„Nemluvím o nikom konkrétním, jen mě to tak napadlo... no, ohledně Tonksové. Je těhotná a přesně tak to vidím, takže jsem si říkal, jestli by k cizímu magickému jádru v něčím těle mohlo být i jiné vysvětlení,“ donutil se k bezstarostnému úsměvu říkajícímu, že je pan naprosto v pohodě Harry, „Jen tak studijně.“\n„Inu dobrá, pokud je to skutečně tak,“ pokývala hlavou. „Obávám se, že budeme náš rozhovor muset ukončit. Mám dojem, že už jsem vás beztak zdržela dost dlouho. První hodinu máte přeměňování, že ano? Pokud ano, tak řekněte profesorce McGonagallové, že jste byl se mnou, já jí to pak potvrdím. Vlastně to můžete říct komukoliv, jen v případě profesora...“\n„Snapea by mi to k ničemu nebylo, já vím,“ přitakal a pousmál se.\n„Tak nějak,“ souhlasila a taktéž se usmála, mírně a decentně, přesto bylo zřejmé, že je pobavená, protože jí změkly rysy a udělalo se pár vrásek kolem očí.\nSpolečně s Pomfreyovou se vydal zpátky do hradu, kde se spolu rozloučili. Ona zamířila směrem k ošetřovně, zatímco on se rozeběhl ztichlými chodbami k Nebelvírské věži pro své věci. Příště si bude muset nosit učebnice s sebou, když to bude vypadat, že bude courat po hradě. Dostat se do učebny přeměňovaní i tak stihl v rekordním čase, uběhlo z vyučování sotva deset minut, nastaly už dny, kdy chodil později. Vlastně on byl celkem známý svou neschopností dostavit se na místo včas, pokud ho tam Hermiona nedotáhla.\nMcGongallová jeho omluvu přijala přikývnutím a slovy, že si to u Poppy ověří. Nezklamalo ho, že mu nedůvěřuje, dělala to tak vždy, pečlivá až do poslední chvíle. Zapadl do lavice, příhodně vybrané kamarády uprostřed místnosti a u zdi. Nejraději by sice seděl docela vzadu, jenže z té dálky by nedohlédl na tabuli, takže se smířil s tím, že má po jedné straně stěnu, po druhé Rona a za sebou zpravidla Hermionu a ještě někoho dalšího, koho znal. Sám si toho vědom nebyl, ale přátelé kolem něj přirozeně tvořili ochranný kruh, i když si to nevyžadoval. Měl to rád, podvědomě se tak cítil bezpečný.\n„Vážně jsi byl u madam Pomfreyov nebo si se muchloval s mou ségrou někde v přístěnku na košťata?“ zašeptal směrem k němu kamarád, sotvaže si stačil vytáhnout na lavici pergameny a brky.\n„Vážně jsem byl u ní.“\n„A o co šlo?“ ozvala se za ním tichounce Hermiona naklánějící se nenápadně přes lavici směrem k nim.\n„Navrhla mi, že by mě osobně učila lékouzelnictví, a já souhlasil. Víte, říkal jsem si, jestli ze mě nebude bystrozor, tak bych mohl léčit, ne?“ napůl v dotazu pokrčil rameny.\n„To je ale skvělý nápad!“ zaradovala se Hermiona. „Rozvineš svoje nadání, pochopíš ho a využiješ skutečně prakticky. Žádné léčení zlámaných nohou nebo pořezaných rukou, ale skutečných vážně nemocných pacientů.“\n„Prosila bych ticho. Děkuji,“ napomenula je kolektivně McGonagallová, přičemž na Harryho s přáteli upírala významný pohled a její obočí bylo nebezpečně vysoko. Přísnost profesorčina hlasu je všechny donutila okamžitě ztichnout jako pěny a věnovat se výhradně učivu. Díky tomu se na dlouhou dobu v místnosti rozhostilo ticho přerušované jen poklidným hlasem profesorky přeměňování a škrábáním dvou desítek brků o papír. Uklidňující, monotónní zvuk školních lavic dokázal člověka dokonale ukolébat a vyhnat mu z hlavy cokoliv složitějšího, než že se bude letos učit, jak zreplikovat hodinový strojek.\nZvonek cinkající nad dveřmi a ohlašující konec hodiny společně s šoupáním židlí a přáním pěkného dne od profesorky byl signál, že je čas na to pobýt s kamaráda. Tehdy Harryho myšlenky ale neputovaly hned k Ginny nebo k Ronovi s Hermionou, ale ke Snapeovi. Napadlo ho, že by za ním měl jít a podělit se s ním o poznatky od madam Pomfreyové, jen, co by mu vlastně řekl. Že podle lékouzelnice je to škodlivá magická sonda, avšak on sám si myslí, že to tak není. Za to by si nevysloužil body, ale prokletí, ne že by mu na bodech sešlo.\n„Můžete na okamžik, pane Pottere,“ přivolala si ho McGonagallová, když byl na odchodu s kamarády a zároveň v myšlenkách ztracený jinde.\nKrátce se k ní obrátil, nejdřív nejistý, jestli ho vážně volala, když viděl, že vyčkává u katedry, tak jen pokýval hlavou na Hermionu s Ronem a řekl jim, že se setkají na další hodině, a pak přešel ke stolu.\n„Nemohla jsme si nevšimnout, že Nebelvír kvůli vám hned první večer přišel o třicet bodů a že je odebral profesor Snape. Měli jste spolu spor?“ zeptala se, automaticky předpokládajíc, že se Harry zase s lektvaristou pohádal až na hranici kouzelnického souboje.\n„Nemyslím si, madam, ale profesor Snape bude jiného názoru,“ dovedl si živě představit, jak lektvarista všem vypravuje, jak ho zase sledova. Sledoval a dělal to i v minulosti, to nic neměnilo na faktu, že tentokrát to myslel dobře. „Jen jsem se ho chtěl zeptat na... lektvary,“ jistě, na co jiného by se také ptal lektvaristy, „a on mi řekl, že ho špicluji, jsem drzý, nevychovaný a obtěžuji ho. Všechno dohromady to v součtu opravdu dává třicet bodů, když za jedno obvykle odebírá od pěti do osmi,“ ani si neuvědomil, jak mu ta polovičatá lež vyšla z pusy s naprostou lehkostí.\n„Rozumím.“ přikývla profesorka, nadšením však neskákala.\n„Já se... omlouvám, opravdu. Neměl jsem to v úmyslu a vážně jsem se snažil být slušný. Přísahám, madam, ale víte, že my dva... nikdy jsme moc... nevycházeli... slabě řečeno. I když od určité doby...“ ta doby byla ve chvíli, kdy se o prázdninách podíval na Snapeovu auru, „mám pocit, že se s ním nechci hádat. Myslím, že to má něco společného s mou novou schopností. Všeobecně se cítim klidnější, což je po tom minulém roce... docela úleva,“ řekl to nahlas a náhle mu došlo, že je to skutečně pravda. V loňském roce cítil rozzlobení přecházející přes celou škálu stupňů od rozčilení až k hrozivému vzteku, kdy házel věcmi o zeď. Všechno to přicházelo od Voldemorta, z jeho mysli se to prolínalo do té Harryho, od chvíle, co se v něm probudily léčitelské schopnosti, jako kdyby se jeho mysl před tím hněvem obrnila. Bylo možná, že to tak působilo? Mohli mít léčitelé přirozenou Nitrobranu kvůli emocem svých pacientů?\n„To mě těší, pane Pottere, opravdu. Bohužel s těmi body už nic nenaděláme. Promluvit si s profesorem Snapem by nemělo smysl, jakmile body odebere nebo udělí školní trest, tak je neoblomný. Ředitel zase nechce do jeho autority nijak zasahovat. Zůstává tedy na nás, Nebelvírech, abychom se statečně poprali s nepřízní osudu a dohnali náskok ostatních kolejí. Jsem si jistá, že vaše umění ve famfrpálu nám pomůže,“ když to říkala, koutky se jí jemně zvedly v úsměvu.\n„Budu se snažit, madam,“ přitakal a už se hotovil k rozloučení, když ho ještě zastavila svými slovy.\n„Ještě něco. Z přístupu profesora Snapea nevyvozujte s přáteli žádné následky. Uvědomte si, že vás tu čeká už jen poslední rok, pak pro vás přestane být učitelem a stane se, řekněme, běžným občanem kouzelnické společnosti. Je zbytečné si ten jeden rok bezpečí a klidu tady v Bradavicích úmyslně ničit.“\nV tom měla pravdu. Bradavice byly bezpečné místo, až z nich vyjde, tak ho nejspíš Voldemort napadne s plnou silou a jeho jedinou nadějí bude zahrabat se deset sáhů pod zem, kde by ho nenašli ani krtci a žížaly. Nemínil si posledních deset měsíců skoro klidného života vlastní vinou zmařit, opravdu ne, jenže člověk míní a život mění. Že se zase něco stane, bylo tak neodvratné, jako že slunce vyjde každý den na východě, už jen kvůli té zatracené červené magii, co nemohl přijít na její původ a smysl.\n„To ani nechci, madam, vážně ne,“ ubezpečil ji. „Mohu jít?“\n„Jistě, pane Pottere, jděte,“ pokynula mu rukou k odchodu.\nRozloučil se s ní a vyšel ven na chodbu. Smutná skutečnost, že už mu nezbývá příliš času svobody, na něj tvrdě dopadla. Mrazilo ho v zádech a velice zoufale toužil k někomu se přivinout. Napadla ho Ginny jako úplně první, i seběhl patro dolů, aby si ji odchytl u učebny, jenže když ji tam viděl, jak se směje s kamarádkami, tak mu to najednou nepřišlo jako dobrý nápad. Zimomřivé mrazení v kostech pocházelo z prázdného místa v něm, které dívka nedokázala vyplnit.\nObrátil se na patě a raději se vydal rychle na další hodinu, jinak se po něm budou kamarádi shánět, nebo rovnou profesor Kratiknot. Nechtěl mít hned po průšvihu se Snapem další neméně vážný.\n3. Všechno při starém ~o~ 5. V naději\nPoznámka autorky: O čem že je kapitola... a jo, už vim. Severusovi je špatně a Potter má nechtěnou obdivovatelku jeho moci. Nebojte se, Severus opravdu nebude celou povídku chodit s pytlékem na zvracení a Potterovi opravdu nebudou všichni líbat nohy (pokud přeci, tak chytne žlouteknu a umře. :-D). A jestliže se vám zdá Severus laxní, tak vězte že to má svůj důvod. No, vlastně možná dva důvody, podle toho jak moc jste "nábožensky" založení.\nA za komentáře, které mi činí velkou radost, celé spoustě čtenářů a komentujících, jmenovitě; xinef, belldandy, Walentine, bacil, Mája, Vixen, mathe, Merope, Ekolisias a Sitara. Těším se na vaše dalším komentáře a pokud nechcete komentovat, tak alespoň klikněte v anketě. Děkuji.\nTěhotný Snape mě strašně baví. :D A přimlouvám se za to, aby jednou to dítě přijal a miloval. Mohli by ho vychovávat společně s Potterem, který si uvědomí, že Ginny ho ale vůbec nepřitahuje. Zato ho přitahuje Snape. Tím teď nemyslím sexuálně, ale čistě z lékařského hlediska. Kvůli jeho stavu a kvůli jeho léčitelským schopnostem bude mít Harry tendenci svého profesora lektvarů chránit a starat se o jeho zdraví, čímž si k němu vytvoří citové pouto. Později zjistí, že se do něj vlastně zamiloval. Společně přivedou na svět dítě a vytvoří milující rodinu. Asi takhle si nějak představuji následující vývoj povídky a happy end. :D Takže… nesmíš mě zklamat.\nJé, ale zrovna nedávno jsem měla docela podobné pocity jako Snape s tím stropem. Taky se se mnou točil svět, což se mi často nestává. Většinou mě jenom bolí hlava.\nSeverusovy potíže si dokážu živě představit. Měla jsem období, kdy mě žaludeční nevolnost provázela docela často (a nebyla to kocovina ani těhotenství). Začíná to tak, že je člověku divně. Vstane, všechno se jeví relativně v pohodě. Přijde na snídani a zjistí, že nemá hlad a půlhodiny žvýká jedno sousto. Zjistí, že je mu vedro. Jde se ven projít. Venku je mínus dvacet, mrzne, ale pořád je mu horko. Je unavený, a tak si jde lehnout. Je mu pořád divně. Hodinu, dvě, žádné zlepšení. Říká si, ať už to skončí. Vstane, což se nelíbí žaludku, který protestuje. Teď má na výběr. Buď zůstane ležet a riskuje, že mu bude nevolno půl dne, anebo vyvolá zvracení vzpřímeným stojem. V případě druhé varianty se mu uleví a po půlhodině je zase fit a připraven pokračovat v úplně obyčejném dni. :D\nZajímavé je, jak zápach záchodových čisticích prostředků navodí u Severuse nesnesitelnou chuť na citrón. :D Přiznávám se, že nemám čich, takže nevím, jak to funguje. Já dostanu chuť na jídlo jenom podle toho, jak vypadá, protože nedokážu identifikovat žádnou vůni. Na tom, že Severus dostal chuť na citrón, není ale nic zvláštního. Já mám občas chutě, a to nejsem těhotná. Dokonce mívám na něco šílenou chuť a přitom ani nevím na co přesně. :D\nJako velký spáč doufám, že Snape nespí pět hodin denně. Mě to by poměrně brzy zabilo. Chápu, že chodí pozdě spát, ale pět hodin spánku? Kdyby to bylo aspoň šest. Hádám, že teď bude častěji víc unavený, takže bude usínat ve svých hodinách sedící za katedrou anebo při opravě esejí. Někde to bude muset dohnat, hlavně když bude v „tomhle“ stavu.\nZajímavý je fanón či jak se tomu odborně říká. Podle něj má rád Brumbál citrónové dropsy, Snape hodně pije kávu a je prý vysoký. Někdy je nepřirozeně hubený, jindy se pod jeho hábitem skrývá dobře stavené tělo. Já myslím, že není ani jedno z toho. A podle kanónu je Sirius vyšší než Snape, takže ani s tou jeho výškou to nebude tak horké. Ale prosím, každý smíme pojmout své postavy podle svého gusta, že ano. :) Hlavně že z něj neděláš krasavce. :D\nTak Poppy mě nepřekvapila svou nabídkou. Harry má opravdu výjimečné schopnosti a jí musí být ctí spolupracovat s někým takovým. Zároveň je Harry nezkušený a neumí plně odhadnout a využít své schopnosti, takže je logické, že mu chce pomoci a učit ho.\nS jejím názorem ohledně Voldemorta souhlasím. Něco takového bych si taky myslela. On byl vlastně nemocný. Nebylo to vidět navenek, ale jeho duše byla zraněná a následkem nemoci tak zdeformovaná, že už mu nebylo pomoci. Taky si myslím, že Voldemort byl nešťastný člověk stejně jako Severuse ale u Pána zla se ta nemoc rozvinula do velmi pokročilého stádia. :D


Měření od počátku | 3E Praha Engineering\nMěření od počátku\nV průběhu tvorby drah je velice často nutné provádět různá dodatečná měření. V tomto díle technických tipů pro Surfcam si ukážeme, jakým způsobe lze rychle měřit vzdálenost nebo pozici od počátku souřadnicového systému.\nDefinice klávesové zkratky\nJako první si pro měření vzdálenosti vytvoříme klávesovou zkratku. V technickém tipu 023_Klávesové zkratky pohledů jsme si ukázali, jak takové zkratky vytvářet. V případě tvorby klávesové zkratky pro měření dejte pozor. Okno Příkazy obsahuje totiž hned tři příkazy Měřit, vyberte tedy ten příkaz, jehož popis je definován jako „Měří vzdálenost“. Klávesovou zkratku zvolte například klávesu <M>.\nNa plochu nahrajte libovolný model (např. desku 300x200x50 mm) a počátek umístěte na střed horní plochy (viz obrázek).\na) Stiskněte klávesu <M>,čímž vyvoláte příkaz Měřit. V případě, že nechcete využívat klávesovou zkratku, klikněte na ikonu příkazu Měřit na horní příkazové liště (viz obrázek).\nb) Objeví se příkazové okno, které Vás vyzývá k výběru prvního bodu pro měření. Jako první bod budeme chtít vybrat počátek od jehož středu budeme měřit. Klikněte na pracovní liště na příkaz Vstup souřadnic (viz obrázek).\nc) V dialogovém okně nemusíte vyplňovat nulové hodnoty u jednotlivých os, ale stačí ho pouze potvrdit tlačítkem OK.\nd) Jako druhý bod vyberte například rohový bod na spodní straně desky (viz obrázek).\ne) Po výběru druhého bodu se v okně informace objeví výsledek měření. Všimněte si, že jako první bod je opravdu definován počátek s nulovými souřadnicemi.\nPrevPředchozíMagnetické vazby – Nástroj Publikování prostředku\nDALŠÍNová verze Surfcam Traditional 2021 ke stažení!Next


Modlitby exorcismu - Tradice.net\nCírkev na zemi je bojující. Proč? V Apokalypse 12,7-9 máme: „Tehdy nastal na nebi boj: Michael a jeho andělé se dali do boje s drakem; drak a jeho andělé se postavili proti nim, ale neobstáli a přišli o svoje místo na nebi. Velký drak - starý had, nazývaný ďábel a satan, svůdce celé země - byl svržen na zem a jeho andělé byli svrženi s ním.“ Pán Ježíš do pokračování tohoto boje vstupuje.\nEvangelista Marek zaznamenává 1, 23-27: „V jejich synagóze byl právě člověk posedlý nečistým duchem. Ten vykřikl: „Co je ti do nás, Ježíši Nazaretský? Přišel jsi nás zahubit? Vím, kdo jsi. Jsi Svatý Boží.“ Ale Ježíš mu pohrozil: „Umlkni a vyjdi z něho!“ Nečistý duch jím zalomcoval a s velikým křikem z něho vyšel. Všichni užasli a jeden druhého se ptali: „Co to je? Nové učení plné moci – i nečistým duchům přikáže, a poslechnou ho.“\nApoštolské konstituce obsahují v VIII. knize mešní formulář ze III. století. Každý účastník starokřesťanské bohoslužby věděl, že se při liturgii koná exorcismus:\nModlitba za posedlé (energumeny): A biskup ať se modlí takto: “Ty jenž jsi silného spoutal a všechnu jeho zbroj jsi mu odňal, který jsi nám dal moc šlapat po hadech a štírech a po vší nepřítelově moci, který jsi hada, vraha lidí, svázaného nám vydal jako vrabce chlapcům. Ty, jehož se děsí všechno a třese se před obličejem moci jeho, jsi jím mrštil jako bleskem z nebe na zem, ne nárazem v prostoru, nýbrž ze cti do bezecti pro dobrovolnou zlobu. Ty, jehož pohled vysušuje propasti a hrozba taví hory. Ty, jehož pravda trvá na věky, kterého chválí pacholátka a velebí nemluvňátka, jemuž chválu pějí a koří se andělé. Ty, jenž hledíš na zemi a působíš, že se chvěje. Ty, jenž se dotýkáš hor a dým z nich vystupuje. Ty, jenž hrozíš moři a je vysušuješ i všechny řeky vysušuješ, jehož prachem z nohou jsou oblaka, jenž kráčíš po moři jako po souši: jednorozený Bože, Synu velikého Otce, ztrestej zlé duchy a osvoboď díla svých rukou od vlivu nepřátelského ducha. Neboť Tobě sláva, čest a vzývání, a skrze Tebe Otci a Duchu Svatému. Amen. A diakon hned řekne: Vykročte posedlí.”\nBoj proti ďáblu koná kněz při křtu exorcismem takto: „Zapřísahám tě, duchu nečistý, ve jménu Boha + Otce všemohoucího a ve jménu Ježíše + Krista, Syna jeho, našeho Pána a Soudce, a v síle Ducha + Svatého, opusť tohoto tvora Božího, neboť Pán náš jej milostivě povolal do své svatyně, aby se stal chrámem Boha živého a Duch Svatý aby přebýval v něm. Skrze téhož Krista, Pána našeho, který přijde soudit živé i mrtvé a svět ohněm. V. Amen.“\nKrátká modlitba z medailky sv. Benedikta:\nLatinsky: „Vade retro Satana, nun suade mihi vana, Sunt Mala quæ Libas, Ipse Venena bibas.\nČesky: Odejdi pryč satane, nesváděj mě k marnostem, to, co mi nabízíš je zlé, sám si vypij svůj jed.“\nLiturgická kniha exorcismů má několik modliteb pro soukromou potřebu. Patří mezi ně modlitba k sv. Michaeli po mši svaté:\nLatinsky: „Sancte Michael Archángele, defénde nos in proélio; contra nequítiam et insídias diáboli esto praesídium. Imperet illi Deus, súpplices deprecámur. Tuque, Prínceps militiae caeléstis, Sátanam aliósque spiritus malígnos, qui ad perditiónem animárum pervagántur in mundo, divína virtúte in inférnum detrúde. Amen.“\nČesky: „Svatý Michaeli, archanděli, braň nás v boji, proti zlobě a úkladům ďáblovým budiž nám ochranou. Přikaž jemu Bůh, pokorně prosíme: A ty, kníže vojska nebeského, uvrhni satana i jiné duchy zlé, kteří ke zkáze duší světem obcházejí božskou mocí do propasti pekelné. Amen.“\nAutoexorcismy, modlitby konané nad sebou samým za osvobození od ďábla a jeho útoků:\nLatinsky: „Deus, omnium misericordiárum et totíus bonitátis áuctor, qui pro nobis Fílium tuum crucis patíbulum subíre voluísti, ut inimíci a nobis expélleres potestátem, humilitátem meam ac dolórem propítius intuére, ac praesta, quaeso, ut, quem in fonte Baptísmatis innovásti, Malígni incúrsu devícto, grátia tuae benedictiónis ímpleas. Per Christum Dominum nostrum. Amen.“\nČesky: „Bože, původce všeho dobra a veškerého milosrdenství, tvůj Syn za nás trpěl na dřevě kříže, abys od nás zapudil moc nepřítele. Pohlédni milostivě na mou pokoru a na mou bolest a když jsi ze mne při křtu učinil nového člověka, také nyní mne, prosím, naplň milostí svého požehnání a přemož útoky Zlého. Skrze Krista, našeho Pána. Amen.“\nLatinsky: „Deus, humáni géneris cónditor et defénsor, qui hóminem ad ímáginem tuam formásti et Baptísmatis grátia mirabílius recreásti, réspice super mé, fámulum tuum, et supplicatiónibus meis propitiáre. Oriátur, quseso, in corde meo splendor glóriae tuae, ut omni terróre, metu ac timóre subláto, mente et ánimo serénus una cum frátribus in Ecclésia tua té collaudáre váleam. Per Christum Dominum nostrum. Amen.“\nČesky: „Bože, ty jsi stvořil lidský rod a neustále jej chráníš, tys utvořil člověka ke svému obrazu a milostí křtu jsi ho obdivuhodně obnovil. Pohlédni na mne, tvého služebníka a smiluj se nad mými prosbami. Vlož do mého srdce odlesk tvé slávy, abych byl zbaven veškeré hrůzy, úzkosti a strachu, aby se má mysl a duše uklidnily a já tě mohl v jednotě se svými bratry a sestrami chválit ve tvé Církvi. Skrze Krista, našeho Pána. Amen.“\nModlitba s konkretizací oblasti sužování s prosbou za osvobození:\n“Pane Ježíši, ve tvém Jménu, skrze tvou předrahou Krev, skrze lásku Otce ke mně, mocí Ducha Svatého, na přímluvu Panny Marie, mého křestního a biřmovacího patrona a (jméno dalšího světce nebo světců) v jednotě s Církví se opravdu zříkám jakéhokoli zlého ducha, zvláště (nyní v srdci pojmenuj toho ducha, který na tebe útočí, např. ducha smilného) a všeho, co působí a čím se pyšní a všech hříchů. Zříkám se jakéhokoli pouta k okultismu, satanismu a spiritismu. Zříkám se podle Boží vůle jakéhokoli pouta k magii, věštcům a čarodějům. Opravdu se zříkám bludů New Age a prosím za ochranu před prokletím a negativitou ve mně nebo proti mně na mé cestě k Ježíši Kristu a mému zdraví, manželství, rodině, majetku, obydlí a budoucnosti. Volám Tebe, Ježíši Kriste, aby sis v mém srdci učinil trůn, volám Tebe, Ježíši Kriste, abys byl středem mého života. Přijď Pane Ježíši, abys Ty byl mým jediným Pánem, mým jediným Spasitelem a mým jediným Vykupitelem. Amen.”\nRaul Salvucci v knize Zkušenosti exorcisty kladně odpovídá na otázku, zda věřící může dosáhnout osvobození od satana i bez exorcisty: “Mezi exorcismem a touto modlitbou je podstatný rozdíl. V prvním případě kněz přímo čelí démonovi a nařizuje mu jménem Církve, aby odešel pryč: “Jdi pryč satane…” V druhém případě věřící prosí Pána, aby osvobodil od zlého ducha trpícího bratra.”\nElias Vella v knize O satanovi má kapitolu Panna Maria jde ďáblovi na nervy. Tam píše: „Známý exorcista mi kdysi říkal, že někdy ďábla více rozčílí a rozzlobí, když někdo vysloví jméno Panny Marie, než když zvolá jméno samotného Ježíše Krista. Tehdy jsem to nechápal. Dnes, když mám sám letitou zkušenost s exorcismy, to mohou potvrdit. Panna Maria jde ďáblovi velice na nervy!…K modlitbám, které ďábel nemůže vystát, patří nepochybně růženec. Jeho modlitbu Maria často doporučuje během svých zjevení. Zrnka růžence ďábla tak děsí, že při svých útocích skrze posedlé lidi mnohdy roztrhá růženec na kusy.“\nNejmocnější prosebnou modlitbou je mše svatá. Každou modlitbu je třeba ovšem konat správně. Patří k ní pokora, poslušnost vůči Bohu a Církvi, vděčnost Bohu a chválení Boha.\nTradici prosebného exorcismu z doby cyrilometodějské, pravděpodobně od nespravedlivě vězněného sv. Metoděje máme v této modlitbě:\nJá N., bídný služebník Boží, se utíkám ke všem svatým a modlím se k těm, kteří se už od stvoření světa velmi usilovně snažili zalíbit Bohu a v mnohém úsilí přemohli ďábla, nepřítele lidského pokolení, potřeli ho a zdeptali se všemi jeho démony. Ujměte se mě hříšného a zbavte mě mého nepřítele, děsícího mou duši a trýznícího mé tělo. A vůbec všechny a všechno zachraňte a od něho vysvoboďte, neboť vy můžete skrze milost a pomoc svatého Ducha, jenž se ve vás ubytoval skrze vaše posvěcení.\nAbrahame, nazvaný otcem národů, opravdový příteli Boží, jako jsi vyprosil u Hospodina záchranu mnoha národů nikoli pro množství, ale pro hrstku spravedlivých, vypros u něho spásu také pro mne a přijmi mě do svého lůna.\nJákobe, milovaný od samého matčina lůna, Izraeli, čistý rozume vidoucí Boha, odstrč ode mne svou patou zlého draka a označ mě znamením kříže, jako jsi požehnal a tímto znamením označil své vnuky, a osvěť mě a drakovi přikaž, ať se ke mně se svou zlobou nepřibližuje.\nJóbe, ty sis zamiloval ve své zbožnosti Hospodina, svého Boha, a proto jsi byl nazván Hospodinovou láskou: modli se za mne i za mé přátele, aby mě skrze tebe vysvobodil od draka z hlubin, jenž mě chce pohltit, jako i tebe vysvobodil od všech tvých pokušení dorážejících na tebe jako četné a velké vlny na kamennou stěnu.\nMojžíši, veliký a tichý, jako jsi svou holí naznačující znamení kříže vysvobodil izraelský lid od zlého Satana usazeného v Egyptě, ponoř ho do hlubiny mořské jako tehdy v Rudém moři faraona s temnými Egypťany a jako jsi porazil v poušti zpupného Amáleka.\nSilou kříže mě opevni, Jozue, spásonosný vojevůdce, a jako jsi vítězil nad cizáckými národy, pomoz k záchraně i mně, pobíjeje svým mečem Hospodinovy nepřátele. Před mou tváří, tváří Kristova služebníka N., přemoz toho, jenž bojuje proti mně, a převeď mě suchou nohou přes řeku Jordán s novým Izraelem do země Bohem zaslíbené.\nSamueli, jenž jsi vzýval Hospodina k všeliké pomoci a on tě ve své lásce slyšel, když ho vzýváš, přivolej ho i na mne, poníženého Božího služebníka N., požehnej mě a pomaž olejem svatého Ducha, jako jsi pomazal i pastýře Davida a poslal ho na zlé duchy, aby je zahnal svými písněmi žalmů.\nDvanáctero svatých proroků, Ozeáši, Ámosi, Micheáši, Joeli, Jonáši, Abdiáši, Nahume, Abakuku, Sofoniáši, Haggee, Zachariáši a Malachiáši, a další čtvero velkých, kteří jste sloupové a předobraz čtyř evangelistů: Izaiáši, Jeremiáši, Ezechieli a Danieli, vy všichni pospolu za mne proste Pána, jehož jste hlásali a předpovídali, vysvoboďte mne od mých nepřátel viditelných i neviditelných, kteří na mne útočí všelikými úklady, a místo zlých myšlenek i slov i skutků a nečistých duchů naplňte celou mou bytost nejčistším Duchem přebývajícím ve vás, neboť když jste se jím naplnili, prorokovali jste, hlásajíce věci minulé i nejsoucí i budoucí, a předvídajíce věci vzdálené jako blízké, o prvním příchodu našeho Pána Ježíše Krista Emanuela, o jeho druhém a zářivém zjevení při příchodu z nebes, až přijde znovu, a o všech velkolepých dílech jeho božství a o posledním konci, až přijde svrhnout do nekonečného trápení pyšný rozum a zlobu a ďábla se všemi odpadlými a ďábelskými duchy do věčných muk.\nEliáši, proroku a svatý služebníku Boží, jako jsi horlivostí pro Hospodina zapudil od Izraele mrzké ďáblovy služebníky a zahubil je se všemi jejich činy a jsi proto až doposud uveden do ráje a budeš až do posledních dní uchováván k usvědčení jeho zloby, stejně i nyní ho zapuď ode mne do záhuby věčné. Svatý Elizee, proroku a mnohonásobný divotvůrce, zbav mě zlé choroby a uzdrav mě, jako jsi uzdravil vody stižené neplodností, abych i já vydával ovoce Boží spravedlnosti uzdraven.\nSvatí učedníci Páně, dvanáctero Kristových apoštolů, jejichž jména jsou zapsána na nebesích a kteří máte v soudný den usednout po obou stranách Krista a soudit všechny národy: Petře, Pavle, Jakube, Jane, Ondřeji, Filipe, Tomáši, Bartoloměji, Matouši, Jakube Alfeův, Šimone Horlivče, Judo Jakubův, když jste dostali od předvěkého Syna Božího moc šlapat po hadech a štírech a po veškeré síle nepřítele a uzdravovat veškerý neduh a všelikou nemoc v lidu a ve všech krajinách, jimiž jste procházeli, vyžeňte ze mne a zapuďte ode mne zlou ďábelskou sílu a všechny ďáblovy nástrahy a svým léčením mě uzdravte a svými modlitbami mě naplňte svatým Duchem pro tělo i duši.\nSvatí mučedníci Kristovi, kteří jste vesměs dosvědčili Kristovo božství: Štěpáne, první mučedníku a první jáhne, mučedníku Jiří, Teodóre, Démetrie, Nestore, Merkurie, Samone a Abibe, čtyřicet svatých mučedníků, božský Víte, Vavřinče, Floriáne, Chrysogone a Zoile, Bonifáci, také svatá mláďátka vyvražděná pro Krista a všichni další a jiní nespočetní mučedníci, kteří jste svými mukami vyhnali ďábla z celého světa, vykořenili blud modloslužby a očistili zemi umytím vlastní krví, očistěte i mne, který jsem v zajetí vlastních hříchů, a ze zajetí temnot mě vysvoboďte svým mučednickým utrpením a svatými mukami.\nSvatí lékaři Páně a Boží divotvůrci Kosmo a Damiáne, Hermolae a Panteleóne i Abakyre a Jane, kteří jste milostí Páně obdrželi dar uzdravování a zdarma uzdravujete nejen lidi, ale i dobytek, uzdravte mi tělo i duši ode všech mých zlých nebezpečí.\nSvatí vyznavači a všichni hierarchové, kteří jste se v pokušeních nespustili Boha, nýbrž jste s důvěrou vyznali našeho Pána Ježíše Krista a vyznali jeho víru před mnoha mučiteli a zhoubci, vysvoboďte mě ode všeho mého zla, svatý Klimente, svatý Dionýsie Areopagito, svatý Řehoři Divotvůrce, Silvestře, Ambroži, Jeronýme, Martine, Irenei, Cypriáne, Basile, Mikuláši, Jane Zlatoústý a všichni další svatí, kterých je bezpočet.\nSvatý Jane Předchůdce a Křtiteli, dvojnásobný proroku, ty jsi největší ze všech, kdo se narodili z ženy, tobě byla Bohem dána milost přimlouvat se za všechny, přimluv se také za mne, ubohého a hříšného Božího služebníka N. a uchraň mne od všeho mého zla.\nVšechny svaté nebeské netělesné síly, svatí andělé a archandělé, knížectva, mocnosti, síly a panstva, serafové i cherubové i trůnové, všude mne zastřete svými svatými plamennými křídly a ochraňte od Satana a Belzebuba, který byl pro svou pýchu od vás svržen, ať se ke mně nepřiblíží po všechny dny mého života.\nModlitba s rozkazovací formou: Ve jménu Ježíšově a jménu Panny Marie rozkazuji vám pekelní duchové, vzdalte se od nás a z tohoto místa a neodvažujte se vrátit a nám škodit a nás pokoušet. Ježíši, Maria, Josefe! Ježíši, Maria, Josefe! Ježíši, Maria, Josefe! Svatý Michaeli bojuj za nás, svatí andělé strážní zachraňte nás od úkladů zlého ducha. Požehnání Otce +, láska Syna +, síla Ducha Svatého +, mateřská přímluva Královny nebes, pomoc všech andělů a přímluva všech svatých ať je s námi na všech místech a každé době. Amen.\nSv. Alfons z Liguori v Theologia moralis III má: “Soukromý exorcismus je dovolen všem křesťanům.” Současné římskokatolické pojetí umožňuje konání slavného exorcismu jen osobě (knězi) pověřené ordinářem (biskupem).\nExorcismus papeže Lva XIII.: “Ve jménu Otce i Syna i Ducha Svatého. Amen.\nSlavný Kníže nebeských vojsk, svatý Michaeli, archanděle, braň nás v boji proti knížatům a mocnostem, proti světovládcům těchto temnot, proti zlým duchům v ovzduší (Ef 6,12). Přijď na pomoc lidem, které Bůh stvořil k svému obrazu a podobě a za velikou cenu vykoupil ze Satanova otroctví. Tebe ctí svatá Církev jako svého strážce a ochránce, tobě svěřil Bůh vykoupené duše, abys je přiváděl do věčné blaženosti. Pros Boha pokoje, ať pod našima nohama zdrtí Satana, aby už nemohl držet lidi v zajetí a škodit Církvi. Přednes naše modlitby před tváří Nejvyššího, aby na nás brzo sestoupilo milosrdenství Páně. Uchop draka, starého hada, kterým je ďábel a satan, a spoutaného jej svrhni do propasti, aby už nikdy nesváděl národy (Zjev. 20).\nVe jménu Ježíše Krista, našeho Pána a Boha, a na přímluvu Neposkvrněné Panny a Matky Boží Marie, svatého Michaela archanděla, svatých apoštolů Petra a Pavla a všech svatých bezpečni přistupujeme k boji proti útokům ďábelských úkladů. Žalm 67,2-3: Bůh povstává, jeho nepřátelé se rozptylují, prchají před ním, kdo ho nenávidí. Jako se rozplývá dým a jako taje vosk před ohněm, tak se rozptylují a hynou hříšníci.\nNeodvažuj se už, vychytralý hade, klamat lidské pokolení, + pronásledovat Boží církev, + ani vyvolené Boží prosívat a tříbit jako pšenici (Lk 22,31). Rozkazuje ti to Nejvyšší Bůh, + kterému se ve své velké pýše dosud odvažuješ připodobňovat, který chce, aby všichni lidé došli spásy a dospěli k poznání pravdy (I Tim 2,4).\nRozkazuje ti to Majestát Kristův, + věčné Slovo Boží, které se vtělilo, + které se ponížilo pro spásu našeho pokolení, ztraceného tvou závistí, a stalo se poslušným až k smrti; které zbudovalo svou Církev na pevné skále a prohlásilo, že pekelné brány ji nikdy nepřemohou a že s ní zůstane po všechny dny až do skonání světa (Mat. 28,20)!\nRozkazuje ti to svaté znamení Kříže + a síla všech tajemství křesťanské víry! + Rozkazuje ti to mocná Boží Rodička Panna Maria, + která od prvního okamžiku svého Neposkvrněného Početí potřela ve své pokoře tvou pyšnou hlavu! Rozkazuje ti to víra svatých apoštolů Petra a Pavla + a ostatních apoštolů! Rozkazuje ti to krev mučedníků + a zbožná přímluva všech světců a světic!\nPřestaň škodit Církvi a spoutávat její svobodu! Odejdi, satane, původce a učiteli každého klamu, nepříteli lidské spásy! Uvolni místo Kristu, na němž jsi nenašel nic ze svého díla! Uvolni místo Církvi, jediné, svaté, katolické a apoštolské, kterou si Kristus sám získal cenou své Krve (Ef. 1,7)! Pokoř se pod mocnou rukou Boží! Chvěj se a uteč před naším vzýváním hrozného a svatého Jména Ježíš, před nímž se třese peklo a jemuž jsou poddány nebeské Síly, Mocnosti a Panstva, kterého chválí Cherubové a Serafové a bez ustání volají: Svatý, svatý, svatý Pán Bůh zástupů!\nModleme se: Bože nebes, Bože země, Bože andělů a archandělů, Bože patriarchů, Bože proroků, Bože apoštolů, Bože mučedníků, Bože panen, Bože, jenž máš moc dávat život po smrti a pokoj po práci, neboť není Boha kromě Tebe, a nemůže být jiný, leč Ty, Stvořitel všech věcí viditelných i neviditelných, a jehož Království nebude mít konce. Pokorně prosíme Tvou mocnou velebnost, abys nás vysvobodil od každé moci, léčky, klamu a nepravosti pekelných duchů a zachoval nás bez úhony. Skrze Ježíše Krista, našeho Pána. Amen.


Meteorologové varují: do Česka se odpoledne přižene silný vítr | Domov | Lidovky.cz\n23. listopadu 2009 9:49 Lidovky.cz > Zprávy > Domov\nPRAHA Většinu území České republiky zasáhne dnes a v noci silný vítr. Jeho rychlost bude dosahovat v nárazech místy 70 až 90 kilometrů v hodině, na horách 90 až 125 kilometrů v hodině.\nVýstraha Českého hydrometeorologického ústavu platí od dnešních 9:00 do úterních 7:00 pro Prahu a kraje Středočeský, Karlovarský, Plzeňský, Jihočeský, Pardubický, Královéhradecký, Liberecký, Ústecký kraj a Vysočinu. Od dnešních 15:00 do úterních 10:00 se to týká Olomouckého a Moravskoslezského kraje.\n"Jihozápadní až západní vítr začne v Čechách a na Českomoravské vrchovině výrazněji zesilovat kolem poledne, na severní Moravě a ve Slezsku až v pozdějších odpoledních a večerních hodinách," uvedli meteorologové.\nNejsilnější nárazy větru očekávají večer a v první části noci. V druhé polovině noci, na severní Moravě a ve Slezsku až k ránu, má vítr slábnout.\nV nárazech vítr dosáhne rychlosti až 125 kilometrů v hodině. Podívejte se na aktuální předpověď počasí.\nLidé by měli zabezpečit okna, skleníky a lehčí věci a stavebníci by neměli zapomenout ukotvit stavební jeřáby. Meteorologové doporučují také omezit pohyb poblíž vyšších a starších budov a v blízkosti větších stromů.\n"To platí i pro pobyt v autě. Je-li to možné, přečkat nejprudší nárazy větru v uzavřených prostorách. Za jízdy přiměřeně snížit rychlost, náhlý boční náraz větru může učinit dopravní prostředek neovladatelným," uvedli.\nMeteorologové také varují před spadlými dráty elektrických rozvodů. "Pokud leží na zemi, zásadně se k nim nepřibližujeme," varovali.\nhaha CHCE TO NOVÝ ČERSTVÝ VÍTR DO KOCOURKOVA ...,,Rudomodré straky nám to tu nejen... 14:26 23.11.2009\nhaha CHCE TO NOVÝ ČERSTVÝ VÍTR DO KOCOURKOVA ...,,Rudomodré straky nám to tu nejen... 14:25 23.11.2009\nLENIN VŠEM-! TEN-VICHR ODNESE,-ODS-A JEJICH PROGRAM i S KMOTRAMA za KOŽENÝM a... 14:15 23.11.2009\nPedro de Vedro Já mám větry po obědě v jídelně od cca 11:30.:))) 13:21 23.11.2009


Střípky z minulosti města | Stejskalová & Pergl\nUnhošť mezi roky 1650 až 1866\nTento článek byl napsán pro zcela jiný projekt, který se neuskutečnil. Zdálo se mi, že je škoda ho opustit úplně. Rozdělil jsem jej na tři části. Tady je první část.\nL.P. 1650. Je po válce. Trvala 30 let. Vyčerpané mocnosti uzavřely podivný, nic neřešící mír. Vše se vrací zpátky, jako když kluci hrají na řemesla. Naděje emigrantů na návrat jsou ty tam. V cizině zmizela česká šlechta, elita měšťanstva i výkvět vzdělanosti národa. Ve zpola vyvražděné, vypálené, vykradené a vyjedené zemi je zle. Je vydána na milost a nemilost Habsburkům.\nVíce jak šesti set unhošťských občanů se vraci půldruhé stovky lidí. Kde jsou ostatní ? Uprchli do míst většího klidu? Pobili je loupežící marodéři? Jsou pochováni v lesním asylu? Mnozí zakotvili v cizině bez návratu. Jak silná musela být jejich víra, když pro ni opustili všechno. Jejich potomci utonou v moři Evropy. Mnozí se stanou chloubou nové vlasti. Čtyři unhošťské exulanty známe jménem, ostatní zůstali bezejmenní.\nZachoval se doklad o důkladnosti rekatolizace v městě z roku 1652. Z něho známe počet měšťanů, kteří se vrátili po válce do Unhoště. Komise napočítala v Unhošti 81 „starých“ katolíků. 77 nových, na víru obrácených a pouze jedinou nekatoličku. Bylo tedy v Unhošti 159 dospělých osob. Historik poukazuje na to, že jako staří katolíci jsou uváděni i nejbližší příbuzní exulantů a pochybuje o upřímnosti konverze „nových“ katolíků.\nProblematický úspěch rekatolizace násilnými prostředky ukazoval, že je nutno volit mírnější postupy. Soustavnou výchovou mládeže vyrůstaly generace, získané pro katolickou víru. Prosté lidi ohromovalo okázalé divadlo církevních obřadů a slavností. Uveďme příklad z Unhoště. Šlo o slavnost Božího těla roku 1652. Kladenský farář P. Antonín Sarabský plánoval v Unhošti okázalé procesí. Žádal aby „…sedláci, kteří mají potah, přivezli „máje“ (mladé břízky a smrčky), aby se z nich cesta udělala, kterou by se projít dalo, také z májů kaplička sestrojila, v ní stoleček jako oltář. Kdo nějaký obraz má, ať ho donese. Pacholata oblečte do nějakých rouch, ubrusy vypůjčte k tomu. Ať košíčky s květy mají a ty budou po cestě sypat. Zavažte všechny lidi, ať s manželkami, dětmi a čeledí přijdou….atd. (Pozn. redakce: Rád bych věděl kolik obrazů Jana Husa zlomyslní Unhošťané donesli). Tak se stalo, že potomci husitů se stali zanícenými vyznavači mariánského a svatojánského kultu.\nJedna z „atrakcí“ slavnosti Božího těla“ zachovaná od dob pátera Sarabského: sypání okvětních lístků na cestu.\nKostel byl za protireformace pevností, odkud se vedl boj o duše. V Unhošti válkou velmi utrpěl. Několikrát ho vydrancovali Švédové i císařští, dřevěnou zvonici zapálili, zvony pobrali již roku 1639. Věž dostal kostel až v roce 1656, nejspíše z daru Ferdinanda II., který městu velkomyslně daroval k tomuto účelu a opravám školy a chudobince zabavený majetek exulantů. Dnešní vzhled dostal kostel až na začátku 18. století, kdy při opravě prodloužen o předsíň s barokním štítem. Kolem kostela byl hřbitov, na něm márnice, kolem zeď s dvěma vraty a vrátky k faře. Na mapě stabilního katastru z roku 1840 je to vidět, byť již značně zdevastováno.\nStřed Unhoště v roce 1849\nKolem kostela byl hřbitov, na něm márnice, kolem zeď s dvěma vraty a vrátky k faře. V Melicharově monografii Unhoště je zmínka o tom, že obecní otcové určili místo, kde chudí mohli prodávat svoje zboží měšťanům – jednalo se zřejmě o sezonní sběr – houby, lesní plody, sušené byliny apod. Domnívám se že, záhadný řetízek na zmíněném plánku, přiléhající k hřbitovní zdi jsou jakési stánky, kde se to dalo. Neodporuje tomu ani několik dalších (snad) stánků kolem severního průčelí Obecnice řetízek. Na mapě stabilního katastru z roku 1840 je tu dosud vidět.\nUnhošťská škola měla za sebou už dvě stě let existence. Jako většina městských škol, podléhala patronaci Pražské univerzity. Schvalovala jejich rektory v gradu bakaláře. Univerzita v Praze od dob Husových byla semeništěm reformačního hnutí. Po Bílé hoře se dostala do rukou jezuitů a stala se duchovním střediskem protireformace. Jak bylo v Unhošti? Po dobu války, byla-li k tomu příležitost, učili mládež městští písaři.\nZásah do školy se dal čekat. Jezuité školu právem považovali za ostrý nástroj rekatolizace. Roku 1653 se magistrát města rozhodl školu obnovit. Zachoval se doklad o inventáři školy. Z něho můžeme vyčíst, že bylo zakoupeno ložní pádlo a kuchyňské nářadí i jídelní příbory. Plyne z toho, že žáci se ve škole nejen stravovali, ale i bydleli. Nebylo divu. Na škole studovali vedle místních i žáci z velmi vzdálených míst. Bakalář si přivedl sebou tlupu „mendíkú“, studentů, kteří nebyli místním žákům žádným vzorem a tak byli veřejnosti přijímáni rozporuplně. Pozitivně – hudbou a zpěvem na kůru, při církevních slavnostech, svatbách i pohřbech. Jindy jejich chování budilo pohoršení. Hlavně Křižovníků, kteří dosazovali faráře, při stavbě nové školy žádal, aby byla dále od fary – asi věděl proč.\nZda nejstarší škola měla svoje stavení nelze říci. V roce 1670 byla umístěna v měšťanském domě. který dnes má číslo 34 (proti parkovišti jednoty u autobusového nádraží). Už v roce 1671 byla škola a byt kantora v radnici až do stavby nové školy v 18. století…\nUnhošť se po odtržení od Malé Strany stala ochranným městečkem (tržní vsí) pod ochranou královského hradu Křivoklátu. Tím byla ostrůvkem poměrné svobody v ostatním moři široké okolní krajiny. Okolní vsi byly vesměs poddány různým pánům. Už koncem 16. století rostl pozemkový majetek původně vladyckého rodu pánů ze Žďáru a postupným scelováním uvnitř rodu vzniklo panství, jemuž se podle sídla správy říkalo Tachlovické. Unhoští podle královských privilegií měli platit Křivoklátu za ochranu pouze poplatek, zvaný šos.(Podle Zikmunda Wintera zkomolené německé schutz – ochrana.) Jak asi probíhalo soužití dvou subjektů s tak rozdílnými základy?\nNaděje unhošťských na volnější vazbu, než byla ta k malostranské rychtě se zhroutili, když královská komora začala Křivoklát zastavovat šlechtickým rodům. To vedlo k ostrým sporům s držiteli Křivoklátu, kteří by byli rádi měli Unhošť jako poddanské město. Ochranný statut nedovoloval tak surové vysávání bohatnoucího města. Unhošť svobodu uhájila. Přes tyto rozpory byla ochrana s povinností šosu pro město výhodnější, než kdyby byla součástí panství. Nedocílili-li křivoklátští změnit ochranu za poddanství, se skřípějícími zuby podporovali rozvoj Unhoště – mělo to totiž vliv na výši šosu.\nTehdejší správa poddanského velkostatků, tvořících panství, viděla těžiště v zemědělské výrobě s potřebnými řemesly co nejblíže. Obchod obstarávaly na vsích hokynářství se smíšeným sortimentem. Konkurence nulová, motivace minimální. Naproti tomu koncentrace v městech přinášela konkurenci, zdokonalování výroby výběru zboží v obchodech, což nemohlo nemít vliv na okolí. Vliv města na úroveň okolních vsí v životním stylu, hygieně, stravování, oblékání, stavebnictví, ale i kultuře, společenském životě i národním uvědoměním byl nesporný. Soužití Tachlovického panství a města Unhoště byla toho vzornou ukázkou. Ostatně nevznikala bez základů, které například položila už církev. Unhošťská farní obec zahrnovala mnoho vsí pozdější Tachlovické domény již za Přemyslovců.


Apo-Bicalutamid 150 Mg - Příbalový leták\npotahované tablety (bicalutamidum)\n1. Co je APO-BICALUTAMID a k čemu se používá\n2. Čemu musíte věnovat pozornost, než začnete přípravek APO-BICALUTAMID užívat\n3. Jak se APO-BICALUTAMID užívá\n5. Jak přípravek APO-BICALUTAMID uchovávat\nBikalutamid patří do skupiny léků, které se nazývají antiandrogeny.\nNeužívejte přípravek APO-BICALUTAMID\n• jestliže již užíváte přípravek zvaný cisaprid (pro žaludeční obtíže) nebo určitá antihistaminika (léky užívané na sennou rýmu nebo jiné alergie) jako terfenadin nebo astemizol;\n• pokud jste žena\nPokud se Vás něco z výše uvedeného týká, neužívejte přípravek APO-BICALUTAMID. Pokud si\nnejste jistý, poraďte se se svým lékařem nebo lékárníkem dříve, než začnete přípravek APO-\nPřípravek APO-BICALUTAMID nesmí být podáván dětem.\nPřed užitím přípravku APO-BICALUTAMID se poraďte se svým lékařem nebo lékárníkem.\nZvláštní opatrnosti při použití přípravku APO-BICALUTAMID je zapotřebí:\n• jestliže máte jakékoliv srdeční či cévní onemocnění, včetně poruch srdečního rytmu (arytmie) nebo jste léčen na tato onemocnění. Při užívání přípravku APO-BICALUTAMID může být zvýšeno riziko poruch srdečního rytmu.\n• jestliže máte v krvi stále vysoké hladiny proteinu, které se používá ke zjištění rakoviny prostaty (tzn. zvýšené hladiny PSA) a onemocnění se stále zhoršuje. V takovém případě má být léčba bikalutamidem přerušena.\nDalší léčivé přípravky a APO-BICALUTAMID\nInformujte svého lékaře nebo lékárníka o všech lécích, které užíváte, které jste v nedávné době užíval nebo které možná budete užívat. To se týká i léků, které jsou dostupné bez lékařského předpisu nebo rostlinných přípravků. Různé léčivé přípravky mohou být přípravkem APO-BICALUTAMID ovlivněny. Ty, na druhou stranu, mohou zase ovlivňovat účinek přípravku APO-BICALUTAMID.\nNeužívejte přípravek APO-BICALUTAMID, pokud již užíváte některý z následujících léků:\n• cisaprid (lék k léčbě některých druhů žaludečních obtíží);\n• určité antihistaminika (léky na alergie) jako terfenadin nebo astemizol.\nPřípravek APO-BICALUTAMID a souběžně užívané přípravky k léčbě poruch srdečního rytmu (např. chinidin, prokainamid, amiodaron a sotalol) se mohou navzájem ovlivňovat nebo přípravek APO-BICALUTAMID může zvyšovat riziko poruch srdečního rytmu, pokud je užíván s dalšími přípravky (např. metadon (užívaný pro úlevu od bolesti nebo jako část odvykací terapie), moxifloxacin (antibiotikum), antipsychotika užívaná k léčbě závažných duševních poruch).\nZároveň informujte lékaře nebo lékárníka, jestliže užíváte některý z následujících léků:\n• léky užívané ústy k prevenci krevních sraženin (perorální antikoagulancia).\n• cyklosporin (lék používaný k potlačení imunity);\n• blokátory vápníkových kanálů (léky používané k léčbě vysokého krevního tlaku nebo některých srdečních obtíží);\n• cimetidin (lék používaný k léčbě žaludečních obtíží);\nPřípravek APO-BICALUTAMID s jídlem a pitím\nPřípravek APO-BICALUTAMID může být užíván s jídlem nebo bez jídla, ale tableta se musí spolknout celá a zapít sklenicí vody.\nŽeny nesmí přípravek APO-BICALUTAMID užívat.\nNení pravděpodobné, že by přípravek APO-BICALUTAMID ovlivnil schopnost řídit či obsluhovat stroje. Avšak pokud pociťujete ospalost, měl byste být velmi opatrný při provádění uvedených činností.\nAPO-BICALUTAMID obsahuje monohydrát laktózy\nPokud Vám Váš lékař řekl, že trpíte nesnášenlivostí některých cukrů, poraďte se se svým lékařem, než začnete tento přípravek užívat.\n• Doporučená dávka pro dospělé pacienty je jedna potahovaná tableta denně.\n• Tabletu je zapotřebí spolknout celou a zapít ji vodou\n• Nepřestávejte užívat tento přípravek, i když se cítíte lépe, dokud Vám neřekne lékař.\nJestliže jste užil více přípravku APO-BICALUTAMID, než jste měl\nPokud jste užil více přípravku APO-BICALUTAMID, než jste měl, obraťte se na svého lékaře nebo se dostavte do nemocnice.\nJestliže jste zapomněl užít APO-BICALUTAMID\n• Nezdvojnásobujte následující dávku (dvě dávky najednou), abyste nahradil vynechanou dávku. Jestliže jste přestal užívat APO-BICALUTAMID\nJsou méně časté (mohou postihnout až 1 ze 100 osob):\n• Vyrážky, svědění či kopřivky na kůži.\n• Otoku obličeje, rtů, jazyka, hrdla či jiné části těla.\n• Zežloutnutí kůže či očního bělma (žloutenka). Může se jednat o projev problémů s játry nebo ve vzácných případech (může postihnout až 1 osobu z 1000) o selhání jater.\n• Změny na EKG (prodloužení QT intervalu)\n• Problémy s dosažením erekce (impotence)\n• Zvýšení hmotnosti.\n• Snížení pohlavní touhy a plodnosti\nNepoužívejte tento přípravek po uplynutí doby použitelnosti, uvedené na blistru a krabičce za zkratkou „Exp“. Doba použitelnosti se vztahuje k poslednímu dni uvedeného měsíce.\n6. Obsah balení a další informace Co APO-BICALUTAMID 150 mg obsahuje\nLéčivou látkou je bicalutamidum. Jedna potahovaná tableta obsahuje 150 mg bikalutamidu. Pomocnými látkami jsou:\n• Jádro tablety: monohydrát laktózy, sodná sůl karboxymethylškrobu (typ A), povidon, krospovidon typ B, magnesium-stearát.\n• Potah tablety: hypromelóza, makrogol 300, oxid titaničitý (E171).\nJak APO-BICALUTAMID 150 mg vypadá a co obsahuje toto balení\nAPO-BICALUTAMID 150 mg jsou bílé, kulaté, bikonvexní potahované tablety.\nTablety jsou dodávány v blistrech a krabičce obsahující 28, 30 nebo 100 tablet.\nApotex Europe B.V., Darwinnweg 20, Leiden, Nizozemsko.\nMedicamentos Internacionales S.A., Madrid, Španělsko Excella GmbH, Feucht, Německo


Bezdrátový reproduktor TECHNAXX MusicMan MIDI modrý 3557 | BScom.cz\nBScom.czBezdrátový reproduktor TECHNAXX MusicMan MIDI modrý\nBezdrátový reproduktor TECHNAXX MusicMan MIDI modrý\npřenosný, stereo, FM rádio, integrovaný MP3 přehrávač, line in/aux, vestavěná 600mAh baterie, podpora microSD do 32GB, USB (3557). Více informací\nKód produktu 0473338\nKód výrobce (PN) 3557\nStylový přenosný stereo reproduktor MusicMan MIDI bude s vámi kdekoli a kdykoli. Má zabudovanou baterii, a tak je ideální na cestování či pohyb venku. Vždy se zaskví kvalitní reprodukcí hudby z celé škály zařízení. Bonusem je stylově pojatý design a kvalitně zpracovaná konstrukce z hliníku.\nPřehrávání z USB a MicroSD karty\nLine-In vstup 3,5 mm\nVýdrž 5 hodin (USB), 6 hodin (MicroSD)\nLithiová baterie 600 mAh (čas nabíjení 4 hodiny)\nPřipojíte jej ke všemu\nJednoduše připojte USB disk nebo paměťovou kartu MicroSD (až 32 GB) a zábava může začít! Reproduktor podporuje přehrávání hudby z mnoha zařízení včetně mobilního telefonu, iPhone, iPad, MP3/CD/DVD přehrávačů nebo notebooku. Na své si přijdou i posluchači FM rádia.\nJednoduché ovládání si osvojíte během chvilky. Nechybí tlačítka pro play/pause/stop, zpět, vpřed a hlasitost. Nechybí zde ani tlačítko pro celkové vypnutí zařízení. Reproduktor se nepoškodí ani častou manipulací, je totiž chráněn mřížkou. Vestavěná baterie o kapacitě 600 mAh přehrává hudbu zhruba 5 až 6 hodin. To dává slušný prostor pro poslech během přestávek ve škole či při setkání s přáteli.\npřenosný, stereo, FM rádio, integrovaný MP3 přehrávač, line in/aux, vestavěná 600mAh baterie, podpora microSD do 32GB, USB (3557)


ATOMIC - Nomad [S] - Tune - Testy lyží - SKImagazin.cz\nCena lyže: 7 490,-\nKategorie: Nomad [S]\nKonstrukce/jádro: StepDown sidewall/Cap Fiber\nDélky: 157, 165, 173\nVázání: XTE 10\nstrana 18sportovně orientovaných modelů C-Line je také speciální deska pod vázáním Racetrack Tune.IT. Díky ní je možné ještě do jisté míry ovlivňovat vlastnosti finál- ního\nstrana 54GS Redster LT Redster Doubledeck 3.0 SL Redster Edge SL Redster ST NOMAD (S) Temper TI Radon TI Radon Magnet Tune NOMAD Crimson TI Blackeye TI Smoke TI Blackeye Smoke VANTAGE Ritual Alibi Theory Panic Rival\nstrana 28černého koně nové kolekce Atomic spíš hodí právě model Radon. Levnější modely Magnet a Tune už jsou bez dřeva a Tune překvapivě i bez desky ARC. REDSTERY S ROCKEREM Race carvery\nstrana 52 Všichni máme rádi voduJe to tak, my Češi rádi v létě jezdíme tam, kde je voda, a pravděpodobně nejsme sami. Také proto se i tady, v typickém horském údolí, snažili vytvořit nabídku\nstrana 105měsíce, i tak ovšem komplex stojí za pozornost. Prostřední Bettmeralp láká mimo sjezdovky v Tunelu na krátké, leč malebné běžecké tratě okolo jezera Bettmer-see, jehož vodní hladina\nstrana 53tří prodejen také testcentrum, půjčovna, ski servis (od letoška na novém stroji Wintersteiger Tune Jet), bazar a Centrum péče o nohu, o němž už jsme ve SKI magazínu v nedávné minulosti


Tohle typické palestinské jídlo připravíte i doma. Maqlúbe, slaná „bábovka“, učaruje i Evropanům | Radiožurnál\nTohle typické palestinské jídlo připravíte i doma. Maqlúbe, slaná „bábovka“, učaruje i Evropanům\nProstřený stůl s palestinskou večeří ve starém domě v izraleské Jaffě|foto: Štěpán Macháček\nArabská kuchyně zní sice jako kulinářský pojem, je to ale výraz hodně nepřesný. Chutě různých arabských národů se totiž hodně liší. V Egyptě si například nepochutnáte na syrském humusu, v Tunisku neznají egyptské košarí a v Sýrii byste marně hledali marocký kuskus. A v Palestině? Tam je to úplně jiná kulinářská pohádka…\nVe dveřích starého domu v Jaffě vítá hosty Mahmúd Disúkí a jeho žena Alija. Arabský dům tu stál dávno před tím, než vyrostl moderní Tel Aviv a než vznikl dnešní Izrael.\nV malé kuchyni se připravuje palestinská večeře a všechno se točí kolem maqlúbe. Maqlúbe znamená arabsky překlopená a vrcholem přípravy tohoto palestinského pokrmu je právě vyklopení senzačního obsahu hrnce na velký tác, podobně jako se vyklápí bábovka.\nNa plný hrnec pokládá Mahmúd skleněný tác. Musí ho opatrně přidržovat, rychle hrnec převrátit tácem dolů, položit tác na stůl, položit na dno hrnce, aby se obsah odlepil, a pomaličku ho nadzdvihnout. Objevují se kuličky cizrny, plátky opečeného baklažánu a skleněné kroužky cibule a pod tím vším kopec žluté rýže. Celé to nádherně voní.\nS maqlúbe večeře zdaleka nekončí. Alija vytahuje z trouby brambory nadívané mletým masem, koftu, v různých omáčkách. Chuťové pohárky úplně přetékají a Mahmúd ještě dodělává různá mezze, tedy teplé i studené saláty.\nZvláště na jeden je velmi hrdý: „Tohle je palestinský mišš. Ten spolehlivě vzbudí chuť k jídlu. Dělám ho ze zákysu, pálivých papriček, citronu a pískavice.“ V zimě je to prý skvělé na zahřátí.\nMezze jsou různé saláty, na zeleninových nesmí v sezóně chybět zrníčka z granátových jablek|foto: Štěpán Macháček\nPro Izraelce je tu košer varianta\nPaní Alija pracovala ve školce, teď už je v důchodu. „Když mi vyrostly děti a pak i vnoučata, začala jsem chodit na různé kurzy. A tam mi poradili, že bych mohla nabízet domácí kuchyni zákazníkům. Mahmúd mě podpořil, říkal, že máme velký a prázdný dům, tak proč ho nevyužít. S Mahmúdem vaříme vždycky spolu,“ říká paní Alia.\nS hosty se kontaktuje přes internetovou službu EatWith. Dvakrát týdně tak má strávníky, většinou cizince. Rádi chodí i židovští Izraelci. Těm se ale občas musí palestinská kuchyně přizpůsobit, aby byla košer.\nPříprava tradiční maqlúbe vrcholí jejím opatrným vyklopením z hrnce|foto: Štěpán Macháček\nVaříme s rozhlasem. Ty nejlepší recepty přímo pro vás


To sdělil ruský prezident svému ukrajinskému protějšku a protože u toho bylo dost svědků, stěží tomu bude jinak.\nBohužel, ani ty tahanice o dodávky ruského plynu na Ukrajinu nejsou tak úplně průhledné, i v této záležitosti existují mnohé nejasnosti. Nicméně o tom, že Ukrajina za dodávky ruského plynu dluží miliardy dolarů, není pochyb, stejně jako o tom, že Ukrajina ten ruský plyn nutně potřebuje.\nPředpokládám, že tento problém by se dal rozumně vyřešit, přestože hospodářské problémy Ukrajiny, sužované mnohaletými politickými nepokoji a korunované občanskou válkou, jsou obrovské a bude ještě hůř.\nTěžko očekávat, že v době, kdy kyjevská vláda jednoznačně vsadila na USA a na Evropskou unii a hodlá se izolovat od Ruska, že Rusové, na oplátku, velkoryse přehlédnou dluhy a jen tak, z dobrého srdce otevřou kohoutky plynovodu. Takhle to prostě na světě nechodí!\nJe nutné hledat zcela jiné řešení. Tak tedy - když už se EU na Ukrajině tolik angažovala a nese nepřehlédnutelnou vinu na jejím rozvratu, nezbývá, než aby za to teď také zaplatila.\nOstatně EU tu pomoc Ukrajině už několikrát veřejně deklarovala. Takže určitě bude užitečnější, když teď pomůže splatit ten ukrajinský dluh za plyn, než aby svou slibovanou pomoc realizovala prostřednictvím dodávek zbraní.