Tikot | nerrtiho skladiště.\n16. února 2014 v 21:32\t| nerrti\nStará slohovka na téma: "Považujete knihy za přežitek?"\nTikot archaického měřiče času odpočítával vteřiny. Byl to vskutku podivný přístroj - vyrušoval studenty z ospalého klidu, který vládl v celé místnosti. Otupělost se linula a studenti i přes ten neobvyklý zvuk klimbali hlavami nad konzolami. Kdyby si ovšem nedávali pozor, byli by nejspíš v polospánku slítli dolů, do nekonečně působícího prostoru, který se rozléhal, kam oko dopadlo. Ne že by se jim něco mělo stát, ostatně byli v pouhopouhém programu, ale ten šok tedy rozhodně nestál za to. Sloužilo to zkrátka k udržení pozornosti.\nKantorka, staromódně působící, malá, snědá žena středního věku, s širokými boky a hákovitým nosem si odkašlala a promluvila: "To stačí, měli jste dost času, abyste absorbovali informace z programu. Teď, když všichni znáte konstrukci tohoto primitivního měřiče času, který lidé v devatenáctém století nazývali hodiny, pojďme se podívat na způsoby vzájemného sdílení. Jak víte, jste na jednom z posledních institutů, který podporuje tradiční způsob výuky, tedy mluvené slovo. Dříve to bylo naprosto běžné. Nebyly žádné programy, žádná zvláštní technika, žádné informace se neabsorbovaly do mozku. Všechno si museli zaznamenávat takzvaně písemně. Ještě v jednadvacátém století byli lidé tak primitivní, že měli potřebu vyvolávat své emocionální libido umělými způsoby, jako je třeba souhra libě znějících tónů, čemuž říkali hudba, nebo zobrazování představ do plochy pomocí rukou a umělých barev, malba. A jejich dráždění emočního kvocientu docházelo tak daleko, že zaznamenávali informace zcela jednoduchým způsobem: vytvářeli knihy, do nichž vkládali své zkušenosti, ať už skutečné, nebo prostě vymyšlené. Něčemu říkali odborná literatura…" jeden ze studentů si posměšně odfrkl, "něčemu zas příběhy. Jistě se ptáte proč."\nLektorka se rozhlédla po svých studentech. Pochopitelně ničí pozornost nevzbudila. S lehkým povzdechem pokračovala. "To, že nebyli natolik vyspělí, aby si vytvořili programy, které jim umožnily existenční seberealizaci, ovšem neznamená, že byli hloupí. To, co dělali je naprosto mimořádné a fascinující, ostatně pochybuji, že by kdokoliv z vás dnes něco takového dokázal." Odmlčela se. Znovu pohlédla na apatické studenty, kteří byli právě teď nejspíš uprostřed nějakého ilegálního programu, který je pohlcoval, aniž by proti tomu ona mohla cokoliv říct, protože to nebyla schopná dokázat.\nObčas ji napadalo, že to před touhle programovou revolucí muselo být mnohem lepší.\nMohla by jít domů a zapnout si program, který by zcela potlačil její frustrované pocity podivné prázdnoty, naplnil ji, aniž by musela hnout prstem. Bylo to přece zcela přirozené.\n"Tak mě napadá…" kousla se do rtu a otočila se ke svým studentům. "Viděl někdy někdo z vás knihu?" program, ve kterém se nacházeli, její otázku přeložil do hmotné podoby, mezi učitelkou a studenty se vznášela projekce velké věci, která se rozkládala a byla popsána starými symboly.\n"Vy z nich umíte číst, paní učitelko?"\n"Zkoušela jsem to." Odvětila. "Není to tak těžké."\n"Nepřijde vám tohle… umělé buzení emocionálního libida trochu… zbytečné?" otázal se zničehonic.\nUčitelka na něj pohlédla. Kůže na čele se zvrásnila překvapením. "Vy si občas dopřejete ručně vytvořenou stravu, přestože je systém schopen vás nakrmit aniž byste hnuli chuťovými pohárky. Přijde vám tohle zbytečné?"\nBylo to vůbec poprvé, co nějakého studenta vyprovokovala ke skutečné reakci.\n"Myslím, že i to zbytečně zabírá čas." Odpověděl jiný student po chvilce zamyšlení.\nAno, lidé kdysi dávno ztratili takovými zbytečnostmi tolik času.\nTikot hodin stále narušoval obvyklý klid.


Přinese dohoda o úhradách skutečně peníze do malých lékáren? – APATYKÁŘ®\nDíky naší velikosti může ambiciózní a kvalitní lékárník najít neomezené možnosti uplatnění\nPrvní část prezentačního podcastu společnosti Česká lékárna holding, a.s., mj. o e-Laboratoři a širokých možnostech pracovního uplatnění. Hosté: PharmDr. David Mendl (provozní ředitel Lékáren Dr.Max), Mgr. Petra Jebavá (oblastní provozní ředitelka).\nV této části najdete (ne)pravidelné komentáře a osobní názory praktikujícího lékárníka a provozovatele portálu PharmDr. Martina Dočkala k současnému dění v lékárenství, zdravotnictví, farmasektoru či na portálu APATYKÁŘ®.\nHLAVNÍ STRANA > apaBLOG\nPřinese dohoda o úhradách skutečně peníze do malých lékáren?\nVloženo: 24.06.2018, 08:09 | Čteno: 15067×\nDohodovací řízení o výši úhrad pro rok 2019 bylo úspěšně v termínu završeno, nakonec se dohodli i lékárníci. Překvapení to úplně nebylo, protože vzkaz ministra zdravotnictví po předchozí nedohodě snad nemohl být jasnější. Přinese však skutečně peníze do malých lékáren?\nPrezentované mediální nadšení panuje zejména okolo hodnoty 18,50 Kč/výkon/recept. Pokud se však oprostíme od emocí a podíváme se na dohodu věcně zjistíme, že samotná hodnota v celém kontextu moc neznamená. Původní návrh pojišťoven po druhém kole totiž sice nabízel 8 Kč/výkon/položka (v současné situaci tedy max. 16 Kč/výkon/recept), ale referenční období rok 2017, kdežto konečná dohoda hovoří o roku 2014.\nKonečná dohoda také výslovně hovoří o tom, že nedochází k navýšení úhrady, ale pouze k přesunu finančních prostředků v rámci výdajů zdravotních pojišťoven. Tento přesun bude realizován ze dvou nejvyšších cenových pásem Cenového předpisu MZ. De facto se jedná o léčivé přípravky vyskytující se téměř výhradně v nemocničních lékárnách, paradoxně tak o peníze přijde část segmentu, která se řízení vůbec neúčastnila (navíc její zástupce připravil reálně zpracovaný návrh změny taxy laborum, jediný nerozporovaný oběma stranami).\nDojde sice k navýšení nově etablovaného fondu pro malé lékárny na 48 mil. Kč, nicméně už předchozí návrh předpokládal 35 mil. Kč (fakticky tak malé lékárny získaly ve třetím kole „navíc“ 13 mil. Kč). Jenže kdo peníze z onoho fondu dostane? Jak bude definována „malá“ lékárna? Dostane podporu i malá lékárna, která je součástí řetězce, lékárníka provozujícího řetězec nebo jen „vybraného“ provozovatele? Pravidla pro dotace neexistují.\nPodstata se ale skrývá v detailu. Zatímco předchozí návrh obsahoval i podporu pojišťoven pro změnu Cenového předpisu, a to ve třech nejnižších pásmech, ve kterých především malé lékárny realizují svůj obrat, konečná dohoda už tento závazek neobsahuje.\nTj. předchozí návrh obsahoval reálné navýšení finančních prostředků ze strany pojišťoven pro všechny lékárny, nový (kromě fondu) nikoli. Obsahuje sice i 25% navýšení taxy laborum (tj. nižší než předchozí, který počítal s 30% navýšením), jenže ta se zdaleka netýká takového množství lékáren (dle zpráv SÚKL se příprava v lékárnách stále snižuje), jako by se týkala změna v cenových pásmech (tu by pocítily všechny lékárny).\nCo je tedy výsledkem dohody? Po druhém kole mohly všechny lékárny (tj. i všechny ty, které podporu potřebují) získat navýšený signální výkon, ale také především několik procent obchodní přirážky na každé vydané balení (signální výkon vždy 1/recept a do určitého počtu, navýšení přirážky na každé balení neomezeně). Toto navýšení přirážky by se tak týkalo všech, bez omezení a závazku ze strany pojišťoven a přineslo by skutečné navýšení peněz do lékárenského segmentu (je třeba objektivně zmínit, že toto řešení pojišťovny nabídly, takže výslednou dohodu jim není možné vyčítat).\nNyní sice lékárny získají o 2,50 Kč vyšší hodnotu signálního výkonu, ale s omezující podmínkou ze strany pojišťoven a se závazkem (pokud budou mít více receptů, mají smůlu a do budoucna hrozí, že s nimi pojišťovny nemusejí podepsat smlouvy, podobně jako u lékařů).\nJestli jde skutečně o řešení oddalující „hrozící kolaps“ malých lékáren (zejména v kontextu emotivních vyjádření „méně než miliardu nepřijmeme“, o tři týdny později „slavíme půlmiliardu“), je otázkou. Reálně do lékárenské péče přiteče 48 mil. Kč a „něco“ (nikdo není schopen dát skutečně relevantní odhad) z navýšené taxy laborum. Troufnu si ale tvrdit, že to zdaleka nebude ani oslavovaná půlmiliarda…\nMgr. Patricia Horáková\nKompletní průvodce regist...\nRozvoj lékáren v 17. stol...


Dřevěné postele Drewmax | Drewmax.cz\nÚvod Ložnice Postele Drewmax\nDivoké každonoční převalování? U dětí klasika. Aby se jim při tom "cestování" po postýlce nic nestalo, pořiďte na postel nasazovací zábranu LK149. Zábrana je vyrobená z masivní borovice. Jde ale namořit do barvy i jiného dřeva, takže bez problémů doplní i stávající postel. Její výhodou je, že můžete koupit postel už pro větší děti, a zábranou ji přizpůsobit menším dětem. Jak odrostou, zábranu stačí sundat a uskladnit.\nDřevěná postel o rozměrech 80 x 200 cm je univerzálním kouskem nábytku, který si můžete upravit přesně k obrazu svému. Rám postele je vyrobený z odolného borovicového dřeva. Postel vám namoříme do barvy dle vašeho výběru.\nSkvělá postel pro jednoho - malého i velkého! Vybíráte postel do dětského pokoje nebo třeba pokoje pro hosty či na chalupu? V dřevěné posteli o rozměrech 80x200 cm z naší nabídky se vám bude spát jako na obláčku! Vybrat si ji můžete z několika barevných variant.\nDřevěná postel LK157 z masivu v jednoduchém a elegantním designu o rozměrech 80 x 200 cm se hodí jak do domu či bytu, tak na chalupu. Vybrat si ji můžete z několika barevných variant. Je vyrobena z prvotřídního materiálu, vysoce odolná a stabilní.\nBudíte se ráno rozlámaní a nevyspalí? Může-li za to vaše postel, jsme tu pro vás. S dětmi, které se budí v noci, nebo hlučnými sousedy vám nepomůžeme, ale na postele jsme specialisté. Nabízíme vám proto kvalitní dřevěnou postel LK146 v rozměru 80x200 cm, kterou stačí doplnit matrací a roštem, které máme rovněž v nabídce, a budete spát jako v bavlnce. Vyberte si kvalitu, vyplatí se vám!\nDřevěná postel ale určitě neznamená mít doma nudný kus nábytku. U nás najdete moderní postele do ložnice lakované v různých odstínech. Zaujmou vás designově řešená čela a nohy postelí.\nRádi vám také poradíme, jak správně umístit postel, aby se vám dobře spalo.


New_Vozovna – ZA TROJKU\nKulturní centrum Vozovna sídlí na adrese Za Žižkovskou vozovnou 18 (vchod z Koněvovy ulice). Jedná se především o divadelní sál se zázemím, ale k dennímu využití je i kreativní foyer využívaný pro výtvarné dílny, jako galerie apod., dětský koutek a kavárna. Pokud to dovolí počasí je zde příjemné posezení venku.\nKulturní centrum Vozovna je otevřené od pondělí do pátku od 11:00 do 19:00 a v sobotu od 15:00 do 18:00. V průběhu dne je otevřena velká dětská herna, klub a kavárna, v letních měsících i se zahrádkou. Kromě toho se tu dějí různé zajímavé kulturní akce pro malé i velké.\nPřijít můžete na divadlo, koncerty, kreativní dílny, autorská čtení, filmy, výstavy a mnoho dalších zajímavých akcí. Stačí sledovat program nebo se přihlásit k odběru novinek a program Vám bude pravidelně chodit e-mailem.\nNěkteré akce jsou za neveliké vstupné, některé zdarma. Akce zdarma ve Vozovně pořádá Odbor kultury městské části Praha 3 nebo Městská knihovna. Zpoplatněné akce pořádá Za Trojku, příspěvková organizace.\nVozovnu je možné si také pronajmout na různé typy akcí od dětských oslav po semináře a setkání.


Pavel Kříž prozradil, co si myslí o Islámu a muslimech\n(Pavel Kříž během své herecké kariéry ztvárnil i Hitlera)\nMomentálně by podle něho bylo nejlepší, aby se uprchlíci vrátili buď tam, kam patří nebo přijali místní zvyky a kulturu. „Muslim nebere ústupek jako laskavost, ale jako slabost.“ pokyvoval hlavou nad dnešním světem, který je prý doslova nakažený a je jen otázkou času, kdy nemoc propukne a všechno pěkné zničí.\nZa výroky o migrantech vyšetřuje Maříkovou z SPD policie!\nEvropa přijme další migranty! Víme, kdy se tak stane\nKypr nás žádá o pomoc! Situace s migranty je nezvladatelná!\nPodle šéfa Lékařů bez hranic musíme pro migranty dělat tyto věci


Austrálie, to není jenom Sydney a Uluru | HedvabnaStezka.cz\nSkalní formace Dvanáct apoštolů\nZmínil jsem rozmanitost obyvatel, ale původními obyvateli tohoto kontinentu a zároveň jednou z nejstarších kultur celého světa jsou Aboriginci. Nejvíce jich žije v centrální a severní části země. Po přílivu bělochů z Anglie téměř vymizeli, mnohé z jejich prastaré kultury je ale k vidění dodnes – úžasné jeskyní malby, pestrobarevné obrazy nebo tajuplné příběhy, které se vykládají a předávají z generace na generaci. Mezi nejposvátnější místa domorodců patří monolit Uluru.\nMezi perly východního pobřeží patří bezesporu také největší písečný ostrov světa Fraser Island. Celý ostrov je chráněnou rezervací a nenajdete zde žádné asfaltové silnice. Jezdí se tady výhradně v jeepech a to přímo po písečných dunách. Zarážející je zde ohromná přírodní pestrost – ve středu ostrova vyrůstají na písečných dunách deštné pralesy, o kus dále ale stojí zase jen majestátné duny. U několika sladkovodních jezer si díky jejich bílým plážím zase připadáte jako v Karibiku. Na pobřeží najdete pískovcové skály všech barev anebo třeba největší kolonii volně žijících psů dingo na světě. Za pěkného počasí můžete z pláže pozorovat bohatý mořský život, kdy kolem v sezóně proplouvají velryby.\nV Austrálii se nemusíte nijak zvlášť bát o svou bezpečnost, jedná se o civilizovanou zemi, ve které najdete velmi přátelské lidi. Jejich spontánnost, neustálé úsměvy a pohodový životní styl si určitě zamilujete. Žijí zde ale ta nejjedovatější a nejnebezpečnější zvířata na světě, ať už mluvíme o hadech, pavoucích, krokodýlech nebo žralocích. Při vaší krátké návštěvě se však s takovými zvířaty pravděpodobně vůbec nesetkáte, nanejvýš z bezpečné vzdálenosti z lodi na výletu.\nAustrálie je výjimečná země, plná přírodních kontrastů a nádherných míst, které nejsou přecpány turisty. Také já se s vámi rozloučím typickým australským pozdravem: Good day, mate!\nVydejte se s cestovní kanceláří Viva Australia objevit tajemství Austrálie či Nového Zélandu. Hledáte-li dovolenou, která vás zavede na vyhlášená místa celé Austrálie, doporučujeme zájezd Krásy Austrálie. Perly Austrálie naopak patří mezi nejoblíbenější zájezdy s českým průvodcem a podobnou nabídku najdete i pro Nový Zéland, například v podobě dovolené Krásy Nového Zélandu. Všechny nabízené destinace jsme osobně procestovali! Kompletní přehled zájezdů CK Viva Austrálie naleznete na www.viva-australie.cz.


Nesrovnávej se. Inspiruj se! :: Tomáš Oliverius\nÚvod > Nesrovnávej se. Inspiruj se!\nNesrovnávej se. Inspiruj se!\nPřed pár týdny jsem si zašel do baru na jedno předražené pivo se svým známým. Víme o sobě, ale za normálních okolností se moc často nevidíme.\n"Sportuješ", řekl poté, co si mě přeměřil pohledem. Pochopitelně mě to potěšilo, aby ne ツ! Přisvědčil jsem a tím jsem odkývl dobré úvodní téma k rozhovoru. Za chvíli už jsem poslouchal o jeho výkonech, o jeho osobáku při maratonu ... a moje nabuzené sebevědomí se muselo pokorně sklonit před faktem, že on je lepší. Po pravdě řečeno, ani za mák mi to nevadilo a kamarádovi jsem jeho úspěchy ze srdce přál. Současně jsem si ale uvědomil, jak málo někdy stačí, aby se v naší mysli, někde na pozadí, jak to známe z našich PC, rozběhl jeden z nejškodlivějších programů: srovnávání se s druhým člověkem.\nJe to prográmek, který obsahuje škodlivý kód, protože deformuje obraz, který kolem sebe vidíme. Samozřejmě jsou mraky lidí, kteří mě v různých oblastech strčí do kapsy. V současné době žije na naší planetě něco přes 7 miliard lidí a každý z nich je v něčem úspěšnější, nadanější, silnější, někým milovanější než já. Díky Bohu za ně! Ještě více a konkrétněji se raduji z lidí, kteří jsou mi nablízku a s nimiž se vzájemně doplňujeme, protože jsou zkrátka v něčem lepší, obohacují můj život, a v jiné oblasti je můžu vykrýt a povzbudit zase já. Ale přistoupím-li na poměřování třeba jen s jediným člověkem, který bydlí v domě přes ulici, začne ve mně místo vděčnosti blikat červená kontrolka: "Jsi ohrožen. Nejsi dost dobrý. Ostatní vidí, že je tu někdo úspěšnější." Nebo také: "Ostatní vidí, že ty jsi hvězda a někdo je proti mě břídil." Výsledek je v podstatě stejný, protože pocit ohrožení a pýcha jsou jen dvě strany téže mince.\nZačneme-li se s někým srovnávat, zpravidla se necháme chytit do jedné ze dvou pastí. Tou první je soupeření nebo rovnou pýcha, druhou je vnitřní ponížení a z něj plynoucí frustrace či závist. A tak tím relativně nejlepším, k čemu se můžeme při srovnávání dostat, je napodobování. Bez tvořivosti, bez jiskry, bez vlastního nápadu. Je to vytváření druhořadé kopie něčeho, co mělo zůstat jedinečné. Je to snaha dosáhnout úspěchu, který patří jinému člověku. Je to úsilí vynaložené na cestu vzhůru, které ale končí v šedivém průměru.\nCo ale máme dělat, jsme-li stále obklopeni lidmi, a onen škodlivý prográmek se jako na potvoru tak snadno rozbíhá sám? Co dělat, když i naše okolí je často na vzájemné srovnávání nastaveno? Mnozí z nás v něm od dětství vyrůstali a pracně hledali svoji hodnotu mezi sourozenci. Mnozí z nás zažili necitlivé srovnávání ze strany učitelů. Někteří možná částečně vstřebali mentalitu malého člověka, který ze všeho nejvíc nenávidí úspěch druhého.\nJe důležité, abychom rozuměli tomu, že jsme všichni stvořeni jako jedineční lidé a máme své jedinečné poslání. Toto je dobře známá pravda mezi lidmi, kteří přijali odpovědnost za svůj život a něco se sebou dělají. Možná ale ještě není tak zažitá, aby nestála za připomenutí. Stejně důležité je porozumění, že nikdo z nás není středem vesmíru a není tedy ani měřítkem pro druhé. To, co dodá našemu životu váhu, jsou hodnoty, na kterých stavíme, a kvalitní cíle, za kterými směřujeme, nikoli výrazná osobnost v naší blízkosti.\nPokud těmto věcem rozumíme, můžeme se radovat se z toho, v čem jsou druzí dobří a dokonce i lepší. Můžeme se naplno radovat i z vlastního života, vážit si své přirozené výbavy, snít své sny a jít spolu s blízkými lidmi za vizí, která nám dává smysl. Je to postoj, který připravuje půdu pro malý zázrak: inspiraci. Inspirace není obraz, který vzniká srovnáváním. Podle mé zkušenosti nebývá založena na vnějších věcech, ale jde do hloubky. Spíše než výše konta nebo červené Ferrari nás osloví motivy člověka, jeho touha pomáhat druhým, jeho hodnoty, kterým je věrný, jeho vytrvalost v obtížných podmínkách. Inspirace neříká: "Chci také takový úspěch." Říká: "Skrze tohoto člověka se ve mně objevilo něco nového. Mám ohromnou chuť do života, protože život má skvělý smysl. Mám chuť rozjet nový projekt, vlastní a zcela originální projekt, protože vidím, jaká je radost pracovat na něčem kvalitním." Kdepak snaha něco okopírovat! Kdepak závist, že je někdo dál! Kdepak snaha někoho trumfnout a třeba i ponížit. Z inspirace roste něco nového.\nToto slovo můžeme přeložit jako vdechnutí. Porovnejme ho (zde si můžeme dovolit srovnání) s výrazem expirace - vypršení lhůty platnosti, ale především vydechnutí, smrt. Hned mu budeme lépe rozumět.\nSrovnávání se a inspirace jsou dva různé světy. Jsou to dvě životní reality, dvě možné volby. Nenechme se zmýlit myšlenkou, že inspirace je věcí náhody. Sami si jí sice nepřivoláme, ale můžeme se rozhodnout pro postoje, ze kterých vzniká. Můžeme se obklopit lidmi, kteří žijí naplno, mají dobré a smělé vize a stojí na ušlechtilých hodnotách. Kolikrát jsem zažil, že se mi při rozhovoru s někým takovým "rozsvítilo" nebo jsem prostě měl jen ohromnou chuť do dalších dnů a cílů. A navíc, kolikrát pak i různí bručouni, kteří kolem nás zbyli, při setkání s námi ožijí, začnou se usmívat a vidět svět v lepších barvách, protože vědí, že je neohrožujeme, ale zbohacujeme.\nObrázek: Hans, www.pixabay.com, CC0


Deskové hry od Jipast a.s.\nZkraťte si chvilku s rodinou nebo přáteli příjemnou deskovou hrou. Desková hra rozvíjí fantazii a cvičí náš mozek. Bavte se dle libosti. Deskové hry můžete vzít kamkoliv s sebou, dají se hrát prakticky všude, kde jste. Pořiďte si deskové hry za skvělé ceny.\nHistorie deskových her sahá hluboko do starověku. První zmínky o deskových hrách se nám dochovaly již z dob starého Egypta. Pozůstatky nacházíme také ve starověkém Řecku a Římě. Do střední Evropy se deskové hry dostaly díky křížáckým výpravám. Jednalo se o oblíbenou kratochvíli aristokratů.\nPokud chcete i vy trávit volný čas příjemnou nenáročnou zábavou, pořiďte si některou z deskových her. Deskové hry rozvíjí fantazii dětí a pobaví starší věkové kategorie. Mezi jednu z nejoblíbenějších deskových her patří určitě Člověče, nezlob se. Tu s oblibou hrají všichni, bez ohledu na věk. Chcete-li si pořádně procvičit buňky šedé kůry mozkové, zvolte Dámu či královskou hru Šachy. Moderní deskovou hrou se stalo například Scrabble.


Kvalitní autorizované autolakovny a autoklempířství vozů Dodge\nHledáte spolehlivou firmu, která provozuje autorizovaný autolakovna a autoklempířství a specializuje se na vozy Dodge? Máme pro Vás v našem nezávislém katalogu firem výpis hledaných autolakoven a autoklempířství. Vyberte si tu nejlepší Vámi hledanou firmu a dejte své vozidlo do rukou profesionálů ve svém oboru.\nCelá ČR Blízké okolí Hlavní město Praha (0) Jihočeský kraj (0) Jihomoravský kraj (1) Kraj Vysočina (0) Královéhradecký kraj (0) Moravskoslezský kraj (0) Pardubický kraj (0) Plzeňský kraj (0) Středočeský kraj (0) Ústecký kraj (0) do 10 km do 20 km do 30 km do 40 km do 50 km\nFirmy provozující autorizovaný autolakovna a autoklempířství vozů Dodge se věnují službám, mezi které především patří lakování auta, leštění laku, oprava karoserie a další. Mezi automobily a vozidla, na které se Vámi hledané autolakovny a autoklempířství specializují, patří značky Škoda, Ford, Volkswagen, Volvo, Opel, Renault, Seat, Fiat, Mitsubishi, BMW a další. Vyhledávané autolakovny a autoklempířství nabízejí služby pro nákladní vozy, nákladní vozy nad 7,5 t, osobní vozy, traktory, zemědělské stroje a další. Firmy v našem katalogu můžete dále filtrovat pomocí štítků.


Djembe - Webnode - Stavební Předpisy\nDjembe - Webnode\nDjembe (čti džembe; jiné názvy: djimbe, jembe, jenbe, yembe či\nsanbanyi) je buben pocházející ze Západní Afriky - Mali.\nDjembe pochází od kmene Malinků (Malinke v překladu znamená\n„člověk z Mali“), kteří žili před 2000 lety západně od dnešního\nBamaka, hlavního města Mali. Malinkové obývali území nazývané\nMandingo a ve 3. století na tomto území založili království Mandin,\nkteré bylo až do 12. století vazalským státem říše Ghana. Ve 13. století\nMalinkové vytvořili velký státní útvar, říši Mali, jejíž centrum tvoří\nMandingo, území od Bamaka po severní Guineu, kterou obývají\nstejnojmenné kmeny Madingo. Djembe se tak víceméně stalo\ndominantním nástrojem u etnických skupin v Mali. Po rozdělení\nzápadní Afriky na novodobé státy, vlivem kolonií, můžeme potomky\nMalinků najít v oblasti zahrnující Mali, Senegal, Guineu, Pobřeží\nslonoviny atd. Djembe tak nezůstalo jen u Malinků, ale stalo se\ncharakteristickým hudebním nástrojem prakticky pro celou západní Afriku. Zájem Evropy a Ameriky o djembe a\nzpůsob hry je spojený se začátky turné afrických skupin po světě. Takže okolo 50. - 60. let se mezinárodní publikum\nblíže seznámilo se západoafrickou hudbou. Dnes je djembe známé po celém světě.\nDjembe se řadí do skupiny bubnů tzv. „pohárovitých“, a jednohlavých\n(kůže jen z jedné strany). Velikost djembe se většinou pohybuje 50-65\ncm výšky a 30-38 cm průměru. Vyrábějí se i v menších velikostech,\nale ty se v Africe tolik nepoužívají, ale zato jsou oblíbeny v Evropě.\nJeho tělo je vyrobeno z kmene stromu - tropické dřeviny, které mají\nrůzné africké názvy: lenké, dugura, worojiri, dogora, guéni,\ncaicedrat…Pod těmito názvy jsou ukryty hlavně druhy afrického\nmahagonu, nejčastěji je to mahagon bissilon (Khaya senegalensis). V\nrodné oblasti djembe se dnes používají dřeviny nazvané v jazyce\nMalinků a Bambarů lenké a dogura. Djembe vyrobené ze dřeva lenké\n(jde o mahagon bissilion) mají zpravidla charakteristickou\ntmavě-hnědou barvu, která často v nejširší části korpusu ostře přechází\ndo světle žluté. Djembe z dogury (dřevo je o něco měkčí) jsou\nKorpus (tělo) je nejdůležitější část djembe. Nedá se vyměnit a jeho\núprava je omezená. Je ručně vytesaný a vydlabaný z jednoho kusu\ndřeva, který je na počátku částí celého kmene. Z něj je potom „podle\noka“ vyrobený celý, skoro úplně okrouhlý a symetrický korpus djembe.\nJsou přitom použity jen speciální sekery, dláta a nože. Nejzkušenější a nejzdatnější výrobce je schopen vyrobit dva\naž tři korpusy velkého djembe za jediný den. Na korpusu je možné vyhradit tři části: tělo, nohu a prsten (límec). Tělo\nje horní část ve které se vytváří zvuk, směrem dolu se zužuje a přechází na nohu, která se směrem dolu mírně\nrozšiřuje. Střední, nejužší část bubnu, od které se noha začíná rozšiřovat se nazývá prsten.\nKvalitu, rozsah a barvu zvuku djembe však neurčuje jen vnější tvar korpusu, případně přechod těla na prsten uvnitř.\nVelkou roli tu hraje kvalita opracování celého vnitřku djembe. Ten by měl být (aspoň přibližně) tak hladký jako\nvnější strana. V Africe je zvykem namazat vnitřek djembe tukem z kokosových ořechů. Důvodem je hlavně\nimpregnace dřeva proti vlhku. Korpus djembe bývá napuštěn i z venku (kromě hrany, která se dotýká kůže). Dnes se\nmůžeme setkat s použitím bezbarvého laku, jako vnějším nátěrem djembe.\nKůže je na djebme na rozdíl od korpusu jen epizodou (může se měnit).\nDříve se djembe potahovalo kůžemi z antilop, které byly časem\nnahrazeny kozími kůžemi. Usušená kůže se několik hodin máčí ve\nvodě a za mokra se (srstí vrchem) natahuje na djembe pomocí\nkovových obručí a provazu. Natažená kůže se ještě za mokra\nmechanicky zbaví srsti a nadbytečná kůže se po obvodě odřeže.\nDjembe se nechá usušit a potom se kůže dopne. Tradiční africké hraní\nvyžaduje maximálně napnutou kůži. Každá kůže má svůj\ncharakteristický zvuk, který je daný její tloušťkou. Tenčí kůže má i\ntenčí tón a netřeba ji až tak dopínat jako tlustou. Když máme novou\nkůži, tak se dá říct, že se její zvuk po pár týdnech hraní zlepší. Je to\ndané tím, že se kůže líp usadí a získá pružnost. Přitom je běžné, že po nějaké době povolí a musí se dopnout. Ale\nmusí se počítat s tím, že k povolení dochází i po delším hraní. Nejlepší je kůži dopnout před hraním nebo pár hodin\npo hraní. Ne hned po nebo při hraní, to se kůže zúží a snižuje se její životnost.\nNa djembe se zpravidla hraje dlaní a prsty. Při hře rozeznáváme tři základní zvuky (používají se pro ně různě názvy)\n- basový, středový a výškový.\n• Basový (bass) - vytváří se úderem celé uvolněné dlaně do středu bubnu. Po úderu ruka nesmí zůstat ležet na kůži\n(buben se nerozezní).\n• Středový (tom) - při něm konec dlaně naráží o hranu bubnu, prsty jsou pevně nataženy a spolu. Dlaň dopadá tak,\nže klouby jsou, buď těsně nad nebo pod hranou (jinak se odřete)\n• Výškový (slap) - se vytváří podobně jako středový. Poloha ruky se nemění, ale prsty jsou uvolněny a úhel dopadu\nna hranu je větší. Při úderu prsty jen šlehnou o kůži, čímž se vytvoří pronikavý vysoký tón.\nU obou vnějších úderech musí být palec odtažen od dlaně, jinak si ho omlátíte o obruč. U všech úderů by mělo být\npředloktí s dlaní v rovině. Tyto základní údery bývají doplněny množstvím dalších úderů, poloúderů a tlumení.\nZdroje článků a přispěvatelé\nDjembe Zdroj: http://cs.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10644190 Přispěvatelé: Doktory, Jedudedek, Jj14, Kf, Korytaacheck, Lukáš Perný, Mercy, Purodha, Rottweiler, Rybioko, Snek01,\nSoulgarden, Vavrin, 4 anonymní úpravy\nZdroje obrázků, licence a přispěvatelé\nSoubor:Djembe.jpg Zdroj: http://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Soubor:Djembe.jpg Licence: GNU Free Documentation License Přispěvatelé: Samulili, っ\nSoubor:Djembe2.jpg Zdroj: http://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Soubor:Djembe2.jpg Licence: GNU Free Documentation License Přispěvatelé: Samulili, Stefan Knauf, っ\nSoubor:Djembe drums 1.jpg Zdroj: http://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Soubor:Djembe_drums_1.jpg Licence: Creative Commons Attribution-Sharealike 3.0 Přispěvatelé: User:Lukáš\npostavení francouzštiny v současné africe\ntento jazyk. Aspoň základy francouzštiny ovládá přibližně 900 milionů lidí na světě. Francouzština tedy není až na drobné výjimky v Africe mateřským jazykem, a proto se s ní místní populace nemůže ...\nVzdělávací materiál vznikl v rámci projektu „Vzdělávání pro život“, Zlepšení podmínek pro vzdělávání na středních školách, CZ.1.07/1.5.00/34.0774\nCeník THERM-A-REST 2012 (platný od 1.1.2012) Dovozce:\nzvadlo 1 - Muzikoterapie\nPOUŽITÉ HUDEBNÍ NÁSTROJE DJEMBE pochází z Mali a řadí se do skupiny bubnů tzv. „pohárovitých“, a jednohlavých (kůže jen z jednéstrany). Stalo se charakteristickým hudebním nástrojem prakticky pro c...\nFast & Light Sack, XL - Daybreak Orange Gear-View Dry Sack, Regular - Slate Gear-View Dry Sack, Regular - Blueberry Gear-View Dry Sack, Large - Slate Gear-View Dry Sack, Large - Blueberry Trekker R...\nAn-2 létá s potahem ORATEX® - oratex\nPři výpočtu hmotnosti potahu na An-2 byla dosažena úspora 80 kg. Hmotnostní rozdíl pro Helmuta Kölditze nebyl rozhodujícím argumentem, protože 80 kg při vzletové hmotnosti 5500 kg MTOW není zase ta...


Yasin Raven | La Dolce Vita\n22. září 2011 v 11:37\t| Milllhause\t| Povídky\nKoho vinit z vlastního úpadku? Vždy jenom sebe, řekl by jeden nelítostně. A to ať je to jakkoli těžké přijmout. Yasin Raven byl hříčka přírody, loutka v rukou osudí či míček v tlamě psa. Pan Raven žil třikrát. Třikrát se narodil, třikrát se rozkoukával po světě a taky třikrát umřel,ale nikdy se nepoučil. Nejblíže poučení byl těsně před tím, než potkal Buicka, velice zánovního a s nadšeným majitelem.\nOn si jenom tak žil, nikam nemířil a mládežnická léta vyloženě proživořil. Člověk by nevěřil, že někdo tahá za nitky osudí, že by někdo mohl takhle činit - někdo či nějaká síla. A není ani proč tomu věřit, když málokdy vidíme něco, kvůli čemu bychom se nad tím měli zamyslet.\nRavenovi se to však přihodilo. Mrhal tím svým životem, na nic se nikoho neptal, nic po nikom nechtěl, nechtěl nic vědět a skoro nad tím ani nepřemýšlel. A jednou za ním přišli podomní obchodní a prodávali mu Jehovismus. A byli už opravdu rozladění, jak je každý posílal do kdovíkam, jak se jim celý svět skrytý v jednom sídlišti vysmíval. Jak tak hovořili k Yasinovi a sledovali jeho nepřítomný výraz - výraz člověka, kterému uletěly včely a který si ani nevzpomíná, že včely kdy vlastnil - začala v nich pěnit výbušná kapalina. Nevšímaje víry, Yasin dostal knížkou přes čumák tak trefně a smolně, že se svalil k zemi. Úder byl směřován k nosu, ale původní zvířecí instinkty Ravenovu hlavu naklonily v bok, a tak to schytal přímo do spánku. Knížečka, ač útlá, překonala Jehovovo očekávání.\nOdvezli jej do nemocnice a milého podomního obchodního, kterému nechyběl pud sebezáchovy a nechal se zatknout, neb věřil, že žádný chorý mozek by jej za neúmyslné zabití nemohl odsoudit, tento člověk si to putoval do basy. Yasin Raven žil v pokoji pro dva lidi a během prvních deseti let se u něj vystřídala spousta spoluležících, kteří buď umřeli nebo odešli po svých zpět do života, a o kterých Yasin neměl tušení, že tam kdy byli. Ležel si totiž ve spánku, ve vlastním světě a snech a snil o čemkoli mohl.\nPozději, když se vzbudil, si na pár z oněch snů pamatoval a nejednou si říkal, jestli to je to, co zažil nebo si jenom vysnil. Sny o výletech, milováních nebo třeba hádkách. Co se týče jeho probuzení, tak tehdy by byl jeden překvapený, že onen šok jeho tělo a srdce a mozek zvládly. Říkal si, že se jenom hodně prospal; v těch prvních okamžicích, kdy nevěděl nic ze světa ani ze jména. A tak koukal do stropu, a nevěděl jak se dostal do nemocnice - a ať mu jehovistu připomínali jak chtěli, nepamatoval si na něj.\nNejvětší šok, který Yasin po probuzení absolvoval byl pohled do zrcadla. Možná pár set neurčitých myšlenek atakovaly jeho mozek a ptaly se, jak to sakra, že jsem tak zestárl a to jen přes noc? Co se asi stalo - šok, nemoc nebo snad… Ale nic ho nenapadlo - slovo kóma slyšel jen jednou a to v ne moc povedeném filmu, který odzíval jako vše, co v té době zažil. V té době, která skončila včera, řekl by jeden, ale jde o dobu patřící generaci nazpět, řekli by všichni ostatní.\n"Spal jste dvadvacet let.." sdělili mu.\nBrzy u něj byla jeho matka, jejíž vlasy zbělely a povaha zprudérnila. Jeho matka byla stará paní, která tak děkovala všemu okolo, že z toho šla hlava kolem. Ale kamarády už nepoznal. Mnozí na něj skoro zapomněli - z Yasina zbyla jen vzpomínka, byl z něho jen člověk na fotce. Ale pár jich přišlo, s manželkama, ale co si asi měli říct. Nebylo o čem mluvit.\nNo a Yasin se pomalu začal učit chodit, ale moc mu to nešlo, a trvalo to dva roky, než si došel do obchodu. A skamarádil se znovu s jedním starým kamarádem, který sám vychovával dcerku. Dceři bylo osmnáct, chodila do kroužků a na výlety a stihla toho dělat opravdu moc. Yasin ji velice zajímal; proto s ním trávila dost času. Všichni tři spolu byli dokonce na dovolené a Yasin se nestačil divit, kolik elánu v sobě může nosit jeden jediný člověk a dostával z ní tolika energie, že mu sem tam hlavou problesklo, proč nebyl stejný a co vlastně dělal on, když byl v jejím věku.\nHodně v těch letech Raven chodil a kudy chodil, tudy přemýšlel a snažil se všechno si vybavit a něco si uvědomit. Něco, co se nabízelo, ale nedokázalo se vydrat na povrch. Pomalu mu táhlo na pětačtyřicet a jednou večer ho velmi nepříjemně bodlo u srdce. Ten večer navštívil svého přítele, donesl láhev pálenky a že si popijí a že se vyzpovídají, protože v Yasinovi něco hlodalo a začalo to i bolet, jak nedokázal nalézt odpověď na to, co s tím. Věřil, že by mu jeho přítel mohl naznačit co dělat a jak tuto obvyklou životní strast řešit. Ale než došlo k rozhovoru, a než se oba příjemně usadili, tak Yasin spatřil něco, na co už nikdy nezapomněl a co ve svém životě posuzoval za zásadní moment. Dcera nejlepšího Yasinova přítele, děvče nosící jméno Anna, otevřela dveře svého pokoje, ze dveří se vysoukal mladík v trenýrkách a namířil si to k hajzlíku. Yasin se podíval na Annu a ta mu nepřítomně pokynula na pozdrav a hned dveře opět zabouchla. A Lešek - Annin otec - ať Yasina opíjel jak chtěl a zpovídal sebevíce, už ten večer z Yasina nedostal kloudného slova.\nAni nemusel, protože Yasin Raven teď věděl více, než kdy předtím, co potřebuje. Hned jak přišel domů, tak si sednul ke stolu a začal psát Anně dopis, ve kterém se ji vyznal. Když se ráno vzbudil, a dopis si přečetl, převrátil se mu z toho textu žaludek vzhůru nohama, dopis přepsal a pak ještě jednou a pak začal úplně od začátku a tu poslední verzi Anně poslal.\nAnna šla s Yasinem na večeři, a během jejich mnohotématického rozhovoru mu nastínila, že myslela, že se snad Yasin nikdy nevyžvýkne a cože vlastně od života chce. Je mu přece pořád dvacet pět, protože duševně nezestárnul a proč se tomu životnímu kopanci zatím nepostavil.\nYasin po čase také odbočil od jiného tématu, protože najednou jakoby cítil mezi prsty proudící vodu a když se na ony ruce podíval, skoro jako by tam viděl kousky času, které se ztrácí v nenávratnu. Řekl, že ji velice miluje a zbožňuje a že je ta nejjedinečnější bytost, s jakou se kdy setkal. A myslí, že kdyby mu těch dvaadvacet let mělo být odejmuto jen proto, aby ji potkal, že to klidně vezme a nebude se na nikoho hněvat.\nA ti dva se začali strašně milovat a být spolu a myslet spolu a bylo to náramně krásné duševní spojení. A ať je viděl kdokoliv, tak nemohl nic namítat a Lešek byl rád, že oba jeho nejmilovanější si k sobě našli cestu.\nA najednou se zdálo být všechno svěží a voňavé jako závan čerstvého vzduchu.\nŠiré okolí bližních z nich mělo radost. Ale jednoho dne se Yasinovi na duši vyrojil takový malý zárodek "něčeho". A to "něco" pomalu rostlo, a byl to takový vřed, ve kterém bobtnal pocit, že mu ten narůstající tlak očekávání vadí. Jeden den miloval, druhý den se bál a tak dokola, až z toho šílel. Jednou se ti dva měli opět sejít na posezení s přáteli, tedy v době, kdy už spolu byli alespoň pár let. Docela krátce před tím, než měl dorazit do nálevny, se seznámil s majitelem Buicku.\nChlápek to byl docela obyčejný a nadšený z nového motorového vozidla a jak si to tak pádil po cestě, tak se zapomněl a nedíval se na ukazatele rychlosti. A když se seznámili, tak se majitel Buicku ptal Yasina: "Můžete se pohnout? Bože, neviděl jsem Vás.." ale Yasin se neměl vůbec k odpovědi. Jeden by řekl, když by se tak na něho díval, že je tuhý. Buick brzdil, ale bylo to přespříliš rychlé. Zajímavé na tom může být, že chyba to byla Yasinova.\nJak si tak přecházel cestu a měl v hlavě cíl cesty a přemítal, co jej čeká, tak si říkal, jestli by mu mohl dnešek přijít v zapotřebí. Jestli je tohle všechno právě to, co opravdu chce. Taková ta myšlenka, co občas projede centrálou lidské hlavně; aniž by ji jeden myslel vážně. Kupříkladu - "Kdybych byl zabil, chytili by mě?" Yasin se ale přesto zarazil, aby se otočil a šel kamkoliv jinam, a v tom ho to sestřelilo. Asi by se mu nic nestalo, kdyby tu ulici jen tak přešel, ale kdyby je zbytečné slovo. Kdyby z nebe pršely milony, tak jsme všichni milionáři, říká se.\nKdyž byl Yasin opět pokládán do lůžka, byla z něho senzace a dostali se i k Anně, protože ne všichni její kamarádi dokázali držet jazyk za zuby. Na Annu toho však zanedlouho bylo přespříliš a odjela pryč. Yasinova matka umřela hned poté, co se dozvěděla o nehodě svého prvorozeného a jeden by řekl, že to bylo žalem. A majitel Buicku přišel o řidičák, dostal podmínku a pravidelně Yasina navštěvoval a platil za něho pobyt na lůžku a snažil se, jak mohl, aby odčinil to, co pomohl natropit.\nA Yasin spal dalších dlouhých jedenáct let a když se probudil, byl to už jiný svět. Svět ve kterém chyběla jeho pravá láska, matka a nejlepší přítel. Bylo mu šestapadesát a něco, a více než polovina života na lůžku mu dala do konce života chronické bolesti zad a taky k onomu životu nechuť.\nProbral ho blesk novináře, který fotil do bulváru muže, jež už třiatřicátým rokem spí. Udělal cvak a Yasin Raven otevřel oči a nevěřícně na něho zíral. Už po chvíli se mu dostalo jasného prozření a jen při krátkém zkoumání svých rukou věděl, co se asi stalo. Jen nevěděl, jestli je to štěstí nebo smůla, že ještě pořád žije. Sedíval v křesle a prosil jednotlivé fotony a kvarky a buňky v těle, aby našly kouska energie, díky které by byl schopen těšit se ze života.\nBrzy mu přišel dopis od Anny. Zpráva o jeho probuzení zaujala několik novínářů, a dokonce se s ním přišel vyfotit nějaký politik, a ten mu po tom všem rozruchu slíbil, že na jeho přání zůstane v anonymitě a někdo schován. A tak se i stalo.\nYasin Raven žil někde o samotě a přemýšlel, co to byl za život, jaký smysl to mělo ho připravit o třiatřicet let. Usmířil se s majitelem Buicku, který už Buicka neměl, neb se na něj nedokázal podívat.\nA poté se setkal s Annou, ale zatímco ona byla krásná ženská po třicítce, on byl nepoužitelný dědek. Anna mu ukázala obě dcery, jednu takovou pichlavou, ale za to hodnou, a druhou nesmělou a tichou, ale o které nikdo nevěděl, jak vlastně myslí a co by dělala v krajní situaci.\nStrávil s nimi nějaký čas a od té doby si píšou. K vánocům, narozeninám nebo třeba jen tak - když je někomu těžko. Možná Yasin doufal, že by snad mohli něco vybudovat, alespoň na přátelské bázi. Ale už když jej Anna vyzvedávala na letišti a přivítala se s ním, tak uviděl v jejich očích, co se možná ona snažila skrýt, nebo o tom možná ani nevěděla, ale Yasin věděl dříve, než se posadili do auta, že to je možná naposledy, kdy se vidí. Že v Anně je nějaká zející propast a díra, kterou nikdo nezaplnil a že její srdce naplno patří dcerám.\nDumal a tu ho napadlo, že to mohlo být kvůli jeho mrhání času. Že nikomu nemůže ublížit, když on tomu začne věřit - že ho nějaká síla z Hůry dvakrát napomenula. Když odjížděl od Anny a nasedl do letadla, tak se poté domů už nikdy nevrátil. Jel se podívat jinam.\nJeho stopa končí odletem z letiště, kde jsem ho měl čekat.\nbývalý majitel Buicku


Jak upravit uzená kuřecí stehna | Sportuj.com\nDomů Výživa Zdravé recepty Jak upravit uzená kuřecí stehna\nJak upravit uzená kuřecí stehna\nKoupili jste si lahodné uzené maso a přemýšlíte, jak jeho chuť ještě více vyzdvihnout a přitom ho nepřipravit o jeho šťavnatost? Poradíme, jak upravit uzená kuřecí stehna na několik různých způsobů.\nVyberte si ten nejlepší recept a pozvěte rodinku k rychlému všednímu obědu nebo naopak lahodnému svátečnímu menu. S tímto masem se totiž dá opravdu kouzlit.\nNejlépe jim sluší nejrůznější marinády a podobné úpravy. Kůže bohužel obvykle příliš dobrá není, ale maso pod ní je opravdovým pokladem. A co si s ním počít?\nUzená kuřecí stehýnka v medové krustě\n4 uzená kuřecí stehýnka\nUzená kuřecí stehna dobře omyjte nohy, potřete vymačkaným česnekem a posypte solí, pepřem a paprikou. Nechte uležet v chladničce na 2 hodiny. Po uplynutí této doby rozpalte troubu na 190 stupňů a vložte kuřecí stehna asi na půl hodiny. Občas podlijte malým množstvím vody. Deset minut před koncem pečení potřete nohy medovou omáčkou, kterou jste vytvořili z medu, kečupu a oleje. Podávejte teplé.\nUzená kuřecí stehna na maďarský způsob\npůl lžičky feferonky\nStehna dobře omyjte, osušte, osolte a opepřete. Nakrájenou cibuli osmahněte na másle a přidejte rajčatový protlak a papriku. Vložte kuřecí stehna, podlijte trochou vody a duste pod pokličkou asi 1 hodinu. Smíchejte smetanu s moukou, přidejte ke kuřeti a povařte. Podávejte s bramborami a zeleninou.\nUzená kuřecí stehna v zelenině\n4 vyuzená kuřecí stehýnka\nsměs zmrazené zeleniny podle vlastního výběru\nOmyjte stehna, potřete je vymačkaným česnekem a posypte solí a pepřem. Uložte v chladničce na dvě hodiny, ale masu rozhodně neuškodí ani marinování přes noc. Milovníci česnekové štiplavosti budou nadšení.\nDo žáruvzdorné misky nasypte zmrazenou zeleninu a rozložte ji na dně. Na ni naskládejte plátky dříve oloupaných a umytých brambor. Posypte solí a pepřem a zalijte na olejem. Stehna položte nahoru.\nVšechno velmi dobře obalte alobalem a pečte asi 30-45 minut při 190 stupních. Čtvrt hodiny před koncem pečení odstraňte alobal tak, aby se kůže dobře vypekla a zčervenala. Podávejte ještě teplé, nejlépe se zeleninovým salátem. Příloha se vám totiž ke kuřeti upekla pěkně v jednom pekáčku. Nic dalšího už tak k servírování rozhodně potřebovat nebudete.\nNáš tip: k receptu můžete přidat ještě tymián nebo ho na závěr posypat čerstvou petrželí. Obojí chutná opravdu báječně.\nJak zpracovat rybíz: co s ním


Karnivit forte pes 500ml - Diskontkrmiv.cz\nPsi»Zdraví a péče o psy»Péče o zdraví psa»Přípravky na zlepšení imunity psa»Přípravky na zlepšení imunity psa AQUAMID\nPřípravek pro maximální vitalitu psů. Více informací\n427 Kč včetně DPH\nPřípravek pro zlepšení tělesné kondice, reprodukce a odchov štěňat. Obsahuje specifický komplex látek zlepšujících reprodukci psů ve Vašem chovu. Karnivit Forte u psů podporuje spermatogenezi, protože zvyšuje kvalitu ejakulátu, zejména množství spermií a jejich pohyblivost. U fen dochází k lepšímu oplodnění a následně pak i lepšímu vývoji plodů. Štěňata se díky Karnivitu Forte rodí s vyšší hmotností, imunitou a vitalitou, což se pozitivně projevuje na jejich zdravotním stavu a vývoji v dalším období jejich života.Snižuje hladinu kyseliny mléčné v buňkách, snižuje degeneraci svalů a chrání buněčné membrány. Zkracuje nutnou dobu odpočinku po intenzívní zátěži (operace, porod, výstava, závody apod.), podporuje metabolismus jater a aktivitu srdeční a příčně pruhované svaloviny. Vysoká účinnost přípravku je dána speciální technologií výroby, kdy jsou aktivní látky obdukcí chráněny před degradací v žaludku a zažívacím traktu. Tento ochranný obal je postupně odbouráván až dojde k úplnému uvolnění aktivní látky v organismu v její maximální účinnosti.\npři onemocnění srdce jako doplněk léčby 0,5 až 1 ml\npoužití v tomto případě konzultujte vždy s veterinárním lékařem\nTyp Imunita AQUAMID


Pirátská analýza: Naletěli jsme, STAN nás zneužil. Reflex je před koaličním partnerem varoval už v létě | Reflex.cz\nOldřich Tichý 1. listopadu 2021 • 15:30\nfoto: Facebook/Vít Rakušan\nPiráti si nechali udělat analýzu, která ukázala, že je koaliční partner STAN před volbami podváděl. Právě to nejspíš významně přispělo k tomu, že z původně silnějších pirátských kandidátek se do sněmovny dostali překvapivě jen čtyři lidé, zatímco zdánlivě slabší stanaři mají 33 poslanců. Škoda že dredatý Ivan Bartoš nečte pozorně Reflex, mohl si nepříjemné překvapení ušetřit – před tím, že STAN je parazit vysávající vždy toho nejlepšího hostitele, jsem v něm varoval už o prázdninách.\nNení až tak důležité popisovat v tomto textu, jaké všechny levárny pirátská analýza odhalila. Aspoň jeden nejviditelnější příklad za všechny: Piráti zaplatili 2/3 společné předvolební kampaně zaměřené na jednotlivé kandidáty napříč krajskými kandidátkami, ovšem tyto peníze byly využity mnohem víc na podporu kandidátů STAN. A to zejména těch, kteří měli šanci „přeskákat“ pirátské kolegy. Což se pak také díky kroužkování stalo.\nPiráty nemám rád, jejich eurohujerská a radikálně levicová politika mne děsí. To, jak s nimi STAN vyběhl, mě proto – přiznávám – zlomyslně pobavilo. A zároveň jsem rád, že se tak brzy potvrdila má slova, jimiž jsem v létě hnutí s Vítem Rakušanem v čele charakterizoval v článku s názvem Utrpení konzervativního voliče. Text vyšel jen v tištěném vydání Reflexu, ale pasáž týkající se hnutí STAN vám rád zopakuju: „STAN, který je s Piráty na kandidátce, nemá moc smysl řešit. Opakovaně ukázal, že se chová jako prodejná žena – dá komukoliv, kdo zaplatí. Do velké politiky se toto uskupení vyvezlo díky spolupráci s TOP 09, před volbami 2017 podepsalo koaliční dohodu s KDU-ČSL, ale nakonec cuklo. Teď se jako na nejvýhodnějšího hostitele přisálo na Piráty. A pokud by se jim symbióza přestala vyplácet, přeskočí nejspíš na někoho jiného.“\nPiráti teď už vědí, že udělali chybu. Jednak v tom, že STAN vůbec vzali do party, jednak v tom, že si průběh kampaně pořádně neohlídali. Měli by vědět, že důvěřivosti se v politice říká hloupost. Když už tuto hloupost udělali, neměli by teď dělat druhou a lejno, do kterého šlápli, si ještě rozmazávat v dredech. Navrch ve dnech, kdy se vyjednává o příští vládě. Akorát budou spoustě lidí pro smích. Pokud snad hrají na to, že je voliči politují, jak se nechali napálit, ukazuje to na jejich politickou nedospělost. A nedospělá strana do vlády nepatří. Výsledek voleb už svým pozdním prozřením nezmění, nezbývá jim než si čtyři roky počkat na repete. Bude zajímavé sledovat, jak se jim povede. Stejně jako bude zajímavé počkat si, na koho se STAN přisaje příště.\nOliver Adámek 12. října 2021 • 15:52\nZačarovaný kroužek: Piráti měli být stranou pro mladé generace. Tyto volby to ale vůbec…\nKlíčová slova: volby, Ivan Bartoš, STAN, Piráti, Vít Rakušan, Piráti a Starostové


FC Rapid Ústí nad Labam – SK Dynamo České Budějovice\nFC Rapid Ústí nad Labem 1 - 8 SK Dynamo České Budějovice\nFebruary 3, 2019 - 8:00 pm at Sportovní hala Teplice\nV 16. kole přivítal Rapid v teplické sportovní hale (kvůli vytíženosti ústeckých hal) lídra tabulky z Českých Budějovic, který se přetahuje o první místo s kladenskými futsalisty. Hráči Rapidu si chtěl spravit chuť po kontumační prohře s Chotěboří. První šanci utkání měl Rapid, do zajímavé příležitosti se v 1. minutě dostal Lukáš Krok, ale mířil mimo branku. To českobudějovičtí byli při své první příležitosti mnohem přesnější, když se z větší vzdálenosti prosadil David Radouch – 0:1. A za pár okamžiků to mohlo být o dvě branky, ale David Radouch tentokrát nastřelil tyč branky Rapidu. Poté se hra vyrovnala a více příležitostí měl Rapid. Tu největší neproměnil v 7. minutě Petr Tichý, který minul prázdnou branku soupeře. Blízko vyrovnávací brance byl také Dominik Dvořák ve 14. minutě, ale jeho střela se otřela pouze o tyč. A jak to tak bývá, udeřil soupeř. V 15. minutě se uvolnil u pravé lajny hostující Jiří Hrbáč a tvrdou střelou zvýšil na 2:0 z pohledu Českých Budějovic. Rapid ovšem dokázal poměrně rychle zareagovat, když se při power play prosadil v 16. minutě pěknou střelou pod břevno brankář Tomáš Votava – 1:2. Radost ovšem vydržela Rapidu jen chvíli. V 17. minutě přišel Rapid u své branky o míč a hosté šancí nepohrdli – 1:3. Rychle odpovědět mohl i Rapid, ale střelecký pokus Petra Tichého skončil opět na tyči a tak šli hráči Rapidu o přestávce do kabin s dvoubrankovou ztrátou.\nV úvodních momentech druhého poločasu byl aktivnější Rapid, ale jako první se opět prosadil soupeř. Ve 23. minutě zvyšoval na tříbrankový rozdíl Stanislav Peterek. Následovaly dvě další šance hostů, které zůstaly neproměněny. O poznání úspěšnější byl ve 26. minutě opět Stanislav Peterek a zvyšoval již na 1:5. V tu chvíli nebylo na co čekat a tak se Rapid odhodlal k power – play, která ovšem vůbec nevyšla. Celkově se dá hodnotit druhý poločas jako velký zmar, který byl završen dalšími třemi brankami v síti Rapidu, o které se postupně postarali Jiří Hrbáč, Roman Lengyel a David Radouch. Naopak Rapid už žádnou branku nevstřelil a z tohoto utkání si tak odnesl vysokou porážku 1:8. Aby toho nebylo málo, v průběhu druhého poločasu se zranilnavrátilec do sestavy Petr Tichý. Rapid se bude snažit o nápravu v neděli na palubovce rezervy ligového Olympiku Mělník.\nMartin Dlouhý (FC Rapid Ústí nad Labem):„Přístup některých našich hráčů k zápasu je alarmující. První poločas byl vyrovnaný, kdy za stavu 0:1 se nám podařilo vyrovnat, ale gól nebyl uznán pro údajný faul v brankovišti. Naopak vzápětí jsme inkasovali druhou branku, na kterou se nám opět podařilo odpovědět a snížit tak na rozdíl jediné trefy. Bohužel za necelou minutu jsme znovu prohrávali o dva góly a do poločasu se nám nepodařilo přes několik šancí zkorigovat skóre. Ve druhé půli jsme měli černou pasáž, během které jsme obdrželi tři branky v rozmezí třiceti devíti sekund a následná power-play se nám nedařila. Výsledek je pro nás krutý, ale České Budějovice si vítězství zasloužily.“\nVojtěch Vejvar (Dynamo PCO České Budějovice):„Přijeli jsme do Teplic s tím, že se bude jednat o těžké utkání a jedno z nejdůležitějších z toho důvodu, abychom se vrátili na vedoucí pozici v soutěžní tabulce. Chtěli jsme vstřelit rychlý gól, to se nám podařilo, poté jsme přečkali velké šance domácích. Podržel nás David Pícha a měli jsme i trochu štěstí. Přidali jsme druhý gól, který nás trochu uklidnil, ale paradoxně jsme za necelé dvě minuty inkasovali, ale naštěstí jsme na tuto branku rychle odpověděli výbornou individuální akcí Petra Benáta. Druhý poločas byl již v naší režii, zápas jsme kontrolovali a v klidu dohráli.“\nFC Rapid Ústí nad Labem – SK Dynamo PCO České Budějovice 1:8 (1:3)\nSestava Rapidu: Votava – Macháček, Tichý, Krok, Dlouhý – Čapek, Sloup, Gajdoš, Dvořák\nPřipraven do hry: Mrázek


Kniha: Deník malého Minecrafťáka 4 (Cube Kid)(Cube Kid) za 11,15€ | Gorila\nJe s námi konec. Naše milovaná vesnice, poslední ostrůvek civilizace na tisíce bloků daleko... dnes prohraje. A nejvtipnější na tom je, že mobové nemuseli ani hnout brvou. Prohrajeme kvůli jednomu z našich studentů. Jednomu z nás... Minus už sice dávno není žádný zelenáč, má ale skutečně na to, aby se stal opravdovým bojovníkem? Minus zažívá těžké časy. Jeho vesnici ohrožuje nejhorší útok, jaký ji kdy potkal, a on sám musí čelit jednomu ze svých spolubojovníků. Navíc ho čeká nelehká zkouška s ruditem, o němž vůbec nic neví. Naštěstí je tu ale Lola, která zná rudit víc než kdokoliv jiný. Podaří se Minusovi překonat všechny překážky a posunout se zase o kousek blíž svému snu?\nOriginálny názov: Journal d'un Noob 4 Jazyk: český Rok vydania: 2018 Odporúčaný vek: 8+ Rozmer: 145×205 mm ISBN: 9788025149072 Počet strán: 256 Väzba: brožovaná


NeChS Pseudochov - Kecy o podkánkách\nÚvod » Kecy o podkánkách\nJako už se vám určitě někdy stalo že třeba ste si jako chtěli koupit podkánka a našli jste si nějakou chovnou stanici a tam se vám snažili vecpat naprosto neuvěřitelný nesmysle a pindy o podkáncích co jako že potřebujou a tak. No j á jim na to uš nikdy neskočim ale kdyby si třeba někdo nebyl jistej tak jsem se rozhodla udělat takovej seznámek co není o podkáncích pravda a když vám to někdo řekne, že to pravda je, tak se s nim pohádejte a řekněte mu že je kráva nevymalovaná a rogantní husa blbá, která ví o podkáncích ůplný howno!!!!!!!!!!\nPotkánek musí bydlet s druhym podkánkem ale dyš je to holčička tak to nesmí bít chlapeček a navopak.\nTak todle vám chovatelové řeknou dost často a má to jen jeden jedinej důvod. PROSTĚ NA VÁS CHTĚJ TRHNOUT VÝC PRACHŮ!!!!!!!!! Vobvykle si to vymýšlej takový ty jakožechovatelé co si myslej bůhvíconejsou a při tom maj třeba jeden vrh jednou za měsíc a néééé deset vrhů najednou jako ty správný chovný stanice. No a protože dyš už teda maj tu možnost taky jednou něco na podkáncích vidělat tak chtěj co nejvíc a budou vám tvrdít, že podkánek trpí dyš je jen jeden. Je to blebina, každej ví, že dva kluci spolu bejt nemůžou protože by se sežrali, jak vám potvrdí každá zkušená prodavačka ve zverimexíčku, a dvě holčičky to je zase naprd přece to nejsou žádný lezby. Nejlepčí je dyž podkánek je od začátku sám, páč takhle si na vás víc zvykne a je mnohem mucinkovatější neš dva. A vůbec sám vlastně nebude protože mi ho samozřejmě budeme brát všude s sebou i do záchoda a do hrnce s vobědem a tak. Taky vám tihle *ehm* chovatelé budou řikat že nesmí být podkánek kluk s podkánkem holčičkou, ale tady z nich už opravdu mluví čistá závist protože nechtějí abyste si udělali dost miminek sami a rači by abystej im zaplatili za další mimipodkánky.\nPodkánek nemusí mít mističku a může klidně papinkat z podlahy.\nTak gdo tvrdí tohle tak své podkánky nemá vůbec rád a je to týrač zvířat a žádnej chovatel!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!! Každej kdo se kdy podkánka zeptal tak přece ví, že se mu z mistički papá mnohem lépe než ze země, stejně jako lidi taky radši žerou s talíře a ne z podlahy. Podkánek musí mít mističky aspoň tři, lepčí je čtyři nebo pět, šest. Jednu potřebuje na nudný krmení (jako zrní), druhou na lepčí krmení (jako ňaminky a tak), jednu na ovoce a jednu na zeleninu (aby od zeleniny ovoce nechitlo děsně nebezpečnou nemoc lysteryjózu), pátá myska je dobrá na takový ty lepkavý věci jako obídek s omáčkou a pokud věříte na takovýtodle tak musí mít ještě jednu mistišku na košer věci.\nPodkánek musí dostávat maso protože se bez něj neobejde. Nebo aspoň takovou tu věc co je v mase a řiká se jí živočišný býlkoviny.\nTo není vúbec ale vúbec pravda!!!!!!!!!!!! Maso se podkánkům dávat nesmí!!!!!!!!!!! nebo pak budou divoký a budou kousat a v noci se vyplížej z klece a sežerou vás ve spaní zaživa!!!!!!!!! Podkánek je úpně jako člověk a stejně jako člov ěk je vegetarián a kdo žere maso tak si akorát ukracuje život protože maso je kyselý a kyselý je špatný a kdo má kyselost v krvi tak je úplně vodepsanej. takže podkánkovi se taky nesmí ubližovat masem. Místo toho je lepší dát podkánkovi kousek čokolády to on mnohem rači a jak mu to chutná. taky může papat vajíčka, v těch žádný býlkoviny živočichový nejsou ani vomylem.\nPodkánka si musíte koupit jedině u chovatele, podkánci ze zverimexu jsou fujky fuj!!!!\nTodle vám taky budou říkat chovatelé hlavně proto že chtějí abyste si koupili podkánka u nich a oni měli za co jet na Bahami. Já měla dříf taky všecky svoje dva podkánci ze zverimexu a nikdy s nima nebyl nejmenčí problém, akorát teda že Čumášššek umřel v půl roce a mě to bylo děsně líto, ale za to stejně můžou ty ppyliny protože kvůli nim se furt drbal a od toho měl taky všude stroupky chudáček můj maličkatý. A Robíššek byl můj zlatíčko největší a nejmilovanější a taky byl naprosto úžasnej akorát sem mu nesměla pod nos strkat prsty protože mě občas někdy vždycky trošíčku kousnul až mi prokousnul prst a taky se furt přede mnou schovával do kyblíčku ale stejně bych ho za nic nevyměnila protože koupí každého potkánka ve zverimexu zachráníte jednu ubohou dušinečku před zlím slizským odporným nechutným plazivým haďařem!!!!!!!!!!!!!!\nPodkánek nepotřebuje mít mimíska a to ani samička natoš sameček.\nJak už sem napsala o kousek víš tak chovatelé chtějí hrozně moc vidělávat a mýt těžký prachy za svoje podkánky a tak tvrděj že si nemáte doma dělat podkaní miminka sami páč to by na vás netrhli ani korunu. a taky se nejspíš bojej že když si uděláte svoje vlastní miminka tak budou mnohem lepčejší a muckatější než ty jejich ludry ohavný a předražený. Přitom každej kdo má v hlavě trochu rozumu tak ví že každá maminka chce mít miminko a stejně tak každýá potkaní samička chce mít svoje miminak a navíc když je nemá tak by se jí mohlo stát něco strašnýho třeba by se jí svraštil žaludek nebo tak něco. A podkaním klukům odpírat samičku je taky špatný protože každej klus i přece chce trochu zaskotačit a děsně trpí když nemůže.\nPodkánčí miminko nesmí jít od maminky dřív než v pěti týdnech a samičky by se měli krýt aš v půl roce a samečkové by měli dělat miminka až když jsim je třeba rok.\nTo jsou zase nějaký stupydní pravidla stupydních stupydochovatelů co si myslejí že vědí všecko nejlíp. Moje známá má kamarádku a ta má tetu ktera prácuje v laboratoři na podkánky a ta ví mnohem víc líp co a jak se má dělat!!!!!!!!!!! Podkánek stačí aby šel od maminky ve třech týdnech protože to je tak akorát aby byl nejmuckovatější na ochočení a samičky musí zabřezávat co nejdřív protože když jsou staré tak se jim moc dělat miminak nechce a navíc by se jim mohla stát nějaká choroba či nemoc a stejně je to se samečkama taky tak.\nPodkánek je něco super extra a kdo ještě podkánka neměl tak tomu houby rozumí.\nJako jo, podkánci jsou úpně nejlepčí zvížátka na světě to jo, ale každej kdo měl doma morčátko nebo křečínka tak ví jak se o hlodavce správně postarat a podkánek potřebuje úplně ty samý věci jako jinej hlodavec třeba králik nebo to morčátko nebo fretka. Podkánka může chovat každý kdo má zdravý rozum v hlavě a nenechá se zblbnout chovatelama co ze sebe dělají bůchvíco.\nNo to je asi tak nejdůležitější co mě teda zatím napadá ale kdyby vám nějaký tfujchovatel tvrdil nějakou hovadinu tak mi napiště a já mu to uš spočítám!!!!!!!!!!!!!\n(mys, 25. 3. 2016 14:36)\nVždyť je to geniální parodie na dementní stránky růžových puberťaček. :D Nechápu jak to někdo může brát vážně.\nprosím tě co to tu jedeš za hovadiny\n(Martin, 23. 4. 2015 17:57)\nAhoj, chovám potkany více než 10 let. Mám potkany holky i kluky. Ale vždy zvlášt - když by bylo spolu tak bych měl malejch habaděj - ale na co - množitel nejsem. Kdyžuž potkana tak z chs - pokud chceš chovat a mít malé potkany od svých potkanů- nauč se genetiku, a pak něco říkej. Potkan ze zverimexu pochází z podmínek kde jsou samci i samice od sebe, křížej se rodiče a děti mezi sebou apd... - tito potkani nejsou vhodni na chov - mají genetické nemoci apd... - proto je lepší mít potkany z chs kteří mají genetickou kontrolu i proti nemoc apd... potkan je tvor společenský - proto nemuže být sám - minimálně ve dvou a to stejné pohlaví ! - bud dva kluci nebo dvě holky - mužež jich mít i více stejného pohlaví. kluci se mezi sebou neperou nesežerou se - si hrají a ujasnují si žebříček ve svém teritoriu to samé platí u holek. - jinak holka a kluk - jeden vrh muže mít i kolem 15 malých potkanu - co pak snimi? proto stejné pohlaví! - potkana chováme v kleci ne v akvárku! - akvárko - zadržuje se moč, pach apd... - z toho nemoce - např svrab a muže dojít k umrtí potkana ! - proto klec! krmivo - směsy pro potkany - např rodentii, zelenina, ovoce ... potlan smí i maso - po něm doopravdy nebude agresivní! - v masu jsou živiny ! potkan by neměl čokoládu, křupky a buh ví co ještě - z toho nemoce, cukrovka - selhání orgánu apd... možnost i umrtí zvířete! podestýlka nejlépe peletky - ty nepráší ! - nevhodné piliny kvuli prášení a papírové ubrousky které rychle prosáknou a potkan chytá moč apd... takže opět nemoce apd... - tak si to krucinál zapamatuj ! ................................................................................................1 - potkan stejné pohlaví - min dva ( dvě holky nebo dva kluci) 2 - klec - odpovídající velikosti pro pobyt potkanu 3 - potraviny pro potkany - směsy, ovoce zelenina ... 4 - potkan maso muže - agresivní nebude, agrese z toho není 5 - podestýlka co nepráší ideálně peletky 6 - hračky - hamaky, prolézačky apd...\nco určitě ne !\n1 - potkani samec a samice - mnoho mladých, genetika? - nemoce\n2 - akvárko, kbelík apd...\n3 - čokoláda, křupky, alkohol ...\nco pak je to tak těžké pochopit ?\nseš blbá a neumíš pravopis\n(krávo, 23. 4. 2015 15:31)\n1) nač se pravopis zlatíčko 2) příště radši drž tu tvoji zmalovanou hubu! krávo jedna zkurvená\n(dzf.gfsfth, 23. 4. 2015 9:47)\nTohle není o inteligenci, tohle je o povaze a snaze škodit. Jen trolluješ a trollové se nemají krmit. Takže sbohem a šáteček, jestli ti to dělá radost, tak je to smutný...\n(anonimka, 23. 4. 2015 9:10)\nTak ty si úplná píča či co ? Od kdy má potkan stejný potřeby jako morče nebo králík ? To bys po něm taky mohla chtít aby žral seno. A ohledně toho co tu píšeš si asi úplně blbá.\n(Nancy, 23. 4. 2015 7:09)\nOpravdu inteligence se šla zahrabat..... Ty se prosím nech vykastrovat a doma neměj ani rybu nanynko......\nSEŠ VUBEC NORMÁLNÍ?\n(Hina, 4. 3. 2012 12:24)\nMůžeš mi říct co to tu kecáš za hovadiny? ty víš nejspíš fakt velký hovno co? je ti tak 9 let možná míň máš uplně strašnej pravopis. možná kdybys psala trochu normálně jako vyspělej člověk vypadalo by to důvěrihodněji ale i tak kecáš hovadiny... Potkan možná NEMUSÍ mít kamaráda ale rozhodně je to pro něj lepší než být sám. nějaký způsob přísunu bílkovin mít musí a když ho nemají dost chytají třeba mouchy(aspoň moje je chytala a snědla je) čímž dávají jasně na jevo že ty bílkoviny potřebují. Není dobré když má samička mladý hned jak začne být plodná(copak holka která začně menstruovat ve 12 letech a míň může bezpečně otěhotnět a v pořádku porodit? jen ve výjmečných případech tak to tak mladá holka zvládne sama a bez komplikací a to samé je u potkaních samiček) dávat do jedné klece kluka a holku? představ si že by se ti narodilo dítě a ty jsi hned po porodu zase otěhotněla, tvému dítěti by nebyl ani rok a už bys měla druhé pak třetí a pak čtvrté, moc dlouho bys to nevydržela co? a vem si že potkan může mít těch mláďat skoro dvacet na jeden porod... Nepřijde ti to jako pitomost? jediné co snad uznávam je že na např rýži atd mističku potřebujou ale mít jich třeba 6? seš normnální? jdi se někam léčit..\nPS: žádnému chovately nejde o prachy, peníze za mladé chce na vybavení pro svoje potkany což je doocela fér ne?\nTak konec tečka a nazdar!\nRe: SEŠ VUBEC NORMÁLNÍ?\n(Cvok , 3. 4. 2012 13:43)\nAle já stímdle nahoře napsaním dost teda jako souhlasím. Muck mini miši pyši nepapají muchny ty trubko! Jsou špinaví! To by měl vjedět snad každý, ne?\n(drago, 7. 7. 2012 12:27)\ndoporučuju sjet až dolů na hlavní stránce...pak nejspíše nastane *FACEPALM*


Úvod » Recenze » Eshop Dachs Knives\nDatum: 12.12.2021 | Autor: Redakce PN\nJak si mnozí z vás zcela jistě všimli, tak nás partner a hlavně výrobce dokonalých nožů Radim Dachs otevřel nový eshop https://www.dachsknives.com/, kde jeho skvělé výrobky můžete zakoupit, nebo popřípadě objednat. Za nás je to skvělý krok kupředu a přejeme mnoho obchodních úspěchů. Přeci jen každý správný nuž má mít u sebe nůž a pokud je to nůž od Radima, tak u sebe nosíte dokonalého společníka, který vás nikdy nenechá na holičkách.\nA co k tomu říká sám Radim:\nToto považujeme za prioritu, a tak to i do budoucna zůstane.\nRADIM DACHS Dachs Radim nože Knives\nRECENZE - produkty společnosti Prime SafetyFrýdek-Místek – v pořadí již devadesátého pátého Gentlemana silnic jsme dnes ocenili ve Frýdku-Místku.Policista není žádný tupec!RECENZE - nůž Anglo Arms


Yves Saint Laurent Rive Gauche Toaletní voda pro ženy 30 ml | ELNINO.CZ\nZpět na výpis Vůně Toaletní vody Yves Saint Laurent Yves Saint Laurent Rive Gauche Yves Saint Laurent Rive Gauche Toaletní vody pro ženy Yves Saint Laurent Rive Gauche Toaletní voda pro ženy 30 ml\ncitron, bergamot, broskev, aldehydy, zimolez, zelené tóny\nkosatec, konvalinka, jasmín, magnolie, ylang-ylang, růže, geranium, gardénie\nambra, santalové dřevo, fazole tonka, pižmo, dubový mech, tahitský vetiver\nYves Saint Laurent Rive Gauche Toaletní voda pro ženy 30 ml\nKód produktu: 15237 Není skladem Hlídat produkt\nYves Saint Laurent Rive GaucheToaletní voda pro ženy 30 ml\nObjevte více: Toaletní vody Yves Saint Laurent Yves Saint Laurent Rive Gauche Yves Saint Laurent Rive Gauche Toaletní vody pro ženy\nToaletní voda Yves Saint Laurent Rive Gauche je vůně svobodomyslné a zcela nezávislé ženy, inspirovaná francouzskou avantgardou. Její ženské květinové srdce se vynoří z mýdlově-dřevitých tónů až pozvolna, rafinovaně a velmi svůdně. Je stejně tajemné jako žena vyznávající nenápadnou eleganci, pro niž je vůně Rive Gauche určená. Vyzkoušejte sexy toaletní vodu, jíž se říká Dáma s velkým D…\nRůže a zeleň cudně zahalená v dubových aldehydových tónech\nParfém Yves Saint Laurent Rive Gauche otevírají aldehydy a svěží zeleň, k nimž se přidává citron, bergamot, broskev a zimolez. Květinovou náruč srdce vytváří růže, kosatec, konvalinka, jasmín, magnolie, ylang-ylang, geranium a gardénie. Základ ve znamení dubového mechu a vetiveru obohacuje erotizující ambra, pižmo, elegantní tonkové boby a santalové dřevo.\nLegendární francouzská vůně z roku 1971, upravená roku 2000\nCeloroční toaletní voda Yves Saint Laurent Rive Gauche vznikla roku 1971 a v roce 2000 byla mírně pozměněná. Stále je však jasně rozpoznatelná a žádaná jako pravá francouzská vůně k všestrannému využití. „Milé dámy, této vůně jsem se poprvé nadechla a nadchla se pro ni, když mi bylo14 let. Dnes je mi 46 a okouzlení stále trvá. S mojí kůží doslova splynula. Jedna ze dvou, ke kterým se ráda vracím,“ napsala do online recenze toaletní vody Rive Gauche paní Jana. Dopřejte si i vy tuto legendární kompozici značky Yves Saint Laurent!\nHodnocená varianta Toaletní voda 100 ml Toaletní voda 100 ml poškozená krabička Toaletní voda 50 ml Toaletní voda 50 ml poškozená krabička Toaletní voda 30 ml\npoužívám jej již dlouho a vyhovuje mi\nvoní mi s jsem na ni zvyklá\nNaštěstí jen vzorek, nesedly jsme si. T to napsala dobře, léta se jí upřít nedají a voní starodávně. Aldehydy a ylang-ylang, příliš mi připomíná třeba Elizabeth Taylor White Diamonds. Tyhle vůně nejsou podle mého gusta, je moc dobře, že každá máme jiný nos a najdeme si tu svou...\nPoužívám tuto vůni již léta, mám ji velmi ráda\nTéto vůni bych vzdala hold, je to Dáma s velkým D, bohužel její léta se jí upřít nedají a pro současné nosy bude vonět starodávně.\nMilé dámy.Této vůně jsem se poprvé nadechla a nadchla se pro ni když mi bylo14let.Dnes je mi46 a okouzlení stále trvá.S mojí kůží doslova splynula.Jedna ze dvou ke kterým se ráda vracím.


Testujeme Citroen C4 Cactus v lesním terénu - carling.cz\nTvrdíte, že je Citroen C4 Cactus obyčejný crossover do města, který by jízdu v terénu nezvládl? Nemáte pravdu, vzali jsme jej do terénu a věřte, že nás nezklamal.\nNa bocích má speciální panely Airbump, které vás ochrání před škrábanci z parkovišť. Airbag spolujezdce se kvůli rozměrné přihrádce nevešel do palubní desky, a tak je ve stropě. Střešní okno má UV filtr jako sluneční brýle, takže se přes něj nezahřívá interiér. Trysky ostřikovačů jsou integrované do konců stíracích lišt, a tudíž lépe očistí čelní sklo. Citroën C4 CACTUS je auto plné inovací. Je to ale zároveň crossover. To znamená, že vznikl jakýmsi křížením: klasického a praktického hatchbacku nebo MPV a nezastavitelného terénního auta. A výsledek si bere to nejlepší z obou dosud neslučitelných světů.\nDobrá trakce vozu\nNebudeme před vámi zastírat, že crossovery stráví většinu svého života jízdou po silnici, k občasnému výletu na nezpevněnou cestu ale hned nepotřebujete terénní pneumatiky, pohon všech kol a redukční převodovku. K tomu, abyste si mohli dopřát kvalitní krosový běžecký trénink a nemuseli přitom parkovat jen tak na krajnici frekventované silnice, stačí dobrá trakce a větší světlá výška. Obojí C4 Cactus nabízí. Pak už stačí jen citlivá práce s plynovým pedálem, přirozená obezřetnost a můžete se s autem jako my i brodit. Inu, stejně jako pichlavý kaktus je nezdolná květina, je stejnojmenný Citroën šikovným vozem a zvládá věci, které byste do něj možná ani neřekli.\nPohon všech kol má totiž i své nevýhody, zbytečně zvyšuje hmotnost a větší jízdní odpory se negativně projevují i na spotřebě. A zrovna v těchto oblastech C4 Cactus nad svou konkurencí vyniká. I s nejsilnějším motorem v nabídce váží jen 1,1 tuny a spotřebuje méně než pět litrů na 100 km. Jedná se přitom o turbomotor o výkonu 110 koní, který nezklame ani pružností a zrychlením. Sám C4 Cactus se tedy stará o to, aby jeho negativní vliv na životní prostředí byl co nejmenší. Svoje terénní geny přitom dokáže využít i v městském provozu. Ochranné plasty a zvýšený podvozek se přece hodí třeba při parkování. Nemusíte se bát zvýšených obrubníků, zpomalovacích prahů, přejíždění výmolů a dalších překážek, světlá výška vám podobné nástrahy pomůže překonat. Stejné je to i s vyšší pozicí za volantem, kterou stylový C4 Cactus rovněž do jisté míry podědil po neforemných off-roadech. Ta totiž zlepšuje výhled a usnadňuje tak manévrování. Navíc auto můžete vyzbrojit couvací kamerou, parkovacími senzory nebo parkovacím asistentem, vše se bude v městské džungli opravdu hodit. O ochraně dveří před odřením (pomocí plastových panelů Airbump) už jsme psali. A nesmíme zapomenout na silniční předky, po nich vůz zdědil velice dobrý komfort odpružení, solidní jízdní vlastnosti a jednoduchou ovladatelnost.\nNový Citroën C4 Cactus je moderním a velice všestranným autem pro aktivní majitele. K tomu navíc přidává styl, hravost a neotřelá řešení. Je to vůz, který vám bude dobře sloužit a navíc vás bude bavit. A kdybyste kvůli hlubokému sněhu a rozbláceným cestám přece jen potřebovali opravdovou čtyřkolku, i v tomto případě nabízí Citroën řešení. Podívejte se na model C4 Aircross, který si můžete pořídit rovněž se spolehlivým pohonem 4x4.


Mužský plnovous: Symbol moudrosti, atraktivity, ale i zanedbaného vzhledu | 100+1 zahraniční zajímavost\n28.07.2019 - Kateřina Helán Vašků\nSymbol moudrosti, dominance, atraktivity, ale i zanedbaného vzhledu nebo nedostatečné hygieny. V průběhu staletí se chápání vousů napříč kulturami a civilizacemi výrazně lišilo. Jaká je jejich pozice dnes a jak na mužskou tvář nahlížejí vědci?\nO tom, že upravený vous hrál významnou roli prakticky od zrodu prvních civilizací, přináší svědectví řada uměleckých děl. Sochy starých Asyřanů žijících v oblasti tzv. úrodného půlměsíce zdobí pečlivě upravený vous, který sestává ze tří až pěti řad nakadeřených kudrlinek, táhnoucích se od ucha k uchu kolem tváře a brady. Také Babyloňané věnovali vousům značnou péči: Poctivě je promazávali olejem, a k úpravě komplikovaných „prstýnků“ používali dokonce speciální kleště a kulmy. Svou chloubu si dávní obyvatelé Předního východu rovněž s oblibou barvili – na černou, ale také oranžovorudou.\nStaří Egypťané si zas s výjimečnou starostlivostí pěstili své bradky: Obarvovali je henou a někdy do nich vplétali zlaté nitě. Zvláštní místo pak zaujímal falešný vous z kovu zvaný „postiche“, který nosili egyptští králové a královny zhruba v letech 3000–1580 př. n. l. K hlavě si jej připevňovali speciální páskou, pod umělou bradkou si ovšem faraonové tvář pečlivě holili – nepravým vousem vzdávali hold bohu podsvětí Usirovi.\nNástup hladkých lící\nV antickém Řecku představovala ozdoba tváře nejen znamení cti, nýbrž i vytříbeného vkusu. Muži si vous kleštičkami upravovali do jemných kudrlinek a vytvářeli si celou řadu sestřihů. K oholení se většinou přistupovalo, jen když se jednalo o trest. Péči o porost obličeje věnovali značnou pozornost i vojáci, což ovšem skončilo rokem 345 př. n. l.: Tehdy Alexandr Veliký nařídil, aby se všichni válečníci oholili. Obával se totiž, že by mohli nepřátelé jeho muže za vousy chytat, a snadno je tak porazit.\nMezi běžným lidem přetrval upravený porost tváře až do éry starověkého Říma. Od roku 454 př. n. l., kdy se v ulicích dávné metropole objevilo první holičství, se však postupně prosazoval nový trend – hladký obličej. Je třeba dodat, že zmíněné módě nikdy nepodlehli filozofové a nadále svou chloubu pyšně nosili.\nPod vlivem kleriků\nAnglosasové se chlubili porostem až do přijetí křesťanství v 7. století, kdy se na jejich území začala po vzoru kleriků šířit móda oholených tváří. Angličtí princové si ovšem uchovali pěstěný vous až do konce 11. století, kdy normanský vévoda a anglický král Vilém I. Dobyvatel ustavil, že se panovníci musejí v souladu s francouzskou módou holit.\nPod vlivem křižáckých výprav však zmíněná nařízení padla a vous slavil velký návrat. Po čtyři následující staletí se smělo nosit prakticky všechno, podobně jako je tomu dnes – od různých zástřihů po pečlivě oholenou tvář. Nicméně od roku 1535 se s probíhající náboženskou reformací pozornost opět přiklonila k porostu: Protestantští kněží si totiž nechali po vzoru starozákonních proroků rašit bujný plnovous.\nNa počátku 17. století pak přišel do módy vous zastřižený do špičky, známý jako Van Dyke. Zmíněný styl nese jméno vlámského malíře Anthonyho van Dycka, jenž ho na svých portrétech často zobrazoval. K vytvarování kýžené ozdoby se používala pomáda či vosk a k úpravě pak různé kartáčky a hřebeny. Světlo světa spatřily rovněž mnohé pomůcky sloužící k tomu, aby si porost udržel patřičný tvar i ve spánku.\nPo vzoru revolucionářů\nDalší rozmach vousů nastal za třicetileté války v letech 1618–1648, ale v následujícím století se móda opět přiklonila k holým lícím. Poslední velká etapa pěstěné chlouby tváře započala na přelomu 18. a 19. století, kdy se vousy staly poznávacím znamením nejednoho revolucionáře.\nPo přelomovém roce 1848 zdobila švihácká bradka či knír nejen muže brojící proti starým pořádkům, nýbrž i panovníky, a v západním světě se proměnila v široce uznávaný trend. Zlatou éru vousu však definitivně ukončila první světová válka. Bujný porost totiž na bojištích překážel, především při používání plynových masek.\nVousy se vrátily do módy až na přelomu tisíciletí, kdy je přijala za své kultura tzv. hipsterů. Mladíci, kteří si libovali v nejnovějších technologiích a v archaickém stylu oblékání, svou ozdobu brzy zpopularizovali. Následně k ní přilnuli i milovníci švihácké italské módy a blogy o pánském odívání se začaly plnit pány ve skvěle padnoucích oblecích, jejichž image dotvářel hustý udržovaný vous. Dnes je ochlupení tváře na výsluní a nezdá se, že by se oholená epocha měla jen tak vrátit.\nVýhoda v dobách krize\nProč se popularita vousů napříč časem v cyklech vrací? Jde pouze o pánskou ješitnost a estetiku, nebo snad kníry poskytují nějakou výhodu, dojde-li na hledání partnerek? Podle amerického neurovědce Nigela Barbera tomu tak skutečně je. Barber – jehož jméno mimochodem znamená „lazebník“ – se zaměřil na mužský porost v britské módě mezi léty 1842 a 1971. Zjistil přitom, že muži si vousy pěstují víc v dobách míru, kdy je dost svobodných mladíků, a ženy si tak mohou vybírat. Pánové prý chtějí na „manželském trhu“ působit důvěryhodně a vyzrále a naznačují, že své závazky myslí vážně.\nTIP: Triumfální comeback plnovousu: Jde o trvalý návrat mužského symbolu?\nNení to poprvé, co danou myšlenku někdo vyřkl. Již Charles Darwin ve svém díle O původu člověka uvedl hypotézu, že udržovaný vous hraje významnou roli v sexuálním výběru – v procesu, kdy dochází ke zvýhodnění některých rysů jedince v zájmu jeho atraktivnosti pro opačné pohlaví. Je však zmíněná představa pravdivá?\nŘada studií na dané téma ukázala, že dnešní ženy skutečně považují muže s vousy za biologicky i společensky zralejší, ale současně za víc agresivní a dominantní – což ne vždy představuje chtěný rys. Jako vítězové vyšli z dámských preferencí coby krátkodobě i dlouhodobě upřednostňovaní partneři muži s odrostlejším strništěm. Zajímavé je, že některé výzkumy ukázaly plně zarostlé pány jako vhodnější otce, zatímco ty s lehce odrostlými vousy jako víc žádoucí sexuální partnery.\nStudie švýcarských vědců publikovaná letos v časopise European Radiology přinesla překvapivý závěr: Mužské vousy údajně obsahují víc patogenních bakterií než nejšpinavější části psí srsti. Badatelé přitom analyzovali vzorky kůže i slin 18 mužů ve věku 18–76 let a srsti i slin 30 psů různých plemen.\nPůvodním cílem přitom nebylo zkoumání bakterií vousů, nýbrž zjištění, zda je bezpečné použít pro lidi i psy totéž zařízení magnetické rezonance. Ukázalo se, že huňáči jsou ve skutečnosti čistotnější pacienti – jejich porost obsahoval oproti tomu lidskému méně potenciálně škodlivých patogenů a lékařské zařízení po nich v tomto ohledu zůstalo méně znečištěné.


Dagmar Havlová chce na Hrádečku postavit hotelový resort. Součástí bude muzeum - Aktuálně.cz\n7. 10. 2019 10:37\nVdova po prezidentu Václavu Havlovi Dagmar Havlová chce nedaleko své chalupy na Hrádečku na Trutnovsku postavit hotelový apartmánový resort, uvedla pondělní Mladá fronta Dnes. Součástí projektu Hrádeček Resort by měly být apartmány a hlavní budova. V komplexu má být i muzeum Václava Havla a parkoviště, píše list.\nDagmar havlová a Václav Havel na své chalupě na Hrádečku u Mladých Buků. | Foto: ČTK\nChalupu a pozemky na Hrádečku Havlová po prezidentově smrti zdědila. Havlová jako majitelka pozemku, který je veden jako trvalý porost, už podle MfD zažádala o změnu územního plánu. Resort by byl od známé Havlovy chalupy podle zjištění ČTK vzdálený asi 300 metrů. Městys Mladé Buky, do jehož katastru parcely možného resortu patří, nyní pracuje na novém územním plánu, vlastní proces jeho pořízení řeší Městský úřad v Trutnově.\nDramatik a spisovatel, prezident Václav Havel zemřel na chalupě na Hrádečku 18. prosince 2011 ve věku 75 let. Hrádeček nazval svým existenciálním domovem.\nChalupu koupil v druhé polovině 60. let, později tam vznikala Charta 77 či petice Několik vět. Havel na Hrádeček často jezdil i jako prezident, například v roce 1999 na Hrádeček dorazil generální tajemník OSN Kofi Annan.\nekonomika Aktuálně.cz domácí regiony Václav Havel Dagmar Havlová


Geoget 2.10.3 - Pedro - Strana 4 - GeoGet - geocaching.cz\nPublikováno 10 červenec 2019 - 11:19\nKdy ktery pristup vyhodnocuje typ uzivatele je vec implementace. Ze by GS mel vse jednotne, o tom se nemuze zdat ani tomu nejvetsimu optimistovi. Ale abych nepomlouval - treba je to necim jinym ;-)\nPublikováno 11 červenec 2019 - 8:18\n$30 to spravilo ...\nPublikováno 11 červenec 2019 - 9:58\nNo jo, ale poslal jsi je na spravne misto? ;-)\nPublikováno 13 červenec 2019 - 19:40\nTak už jsem o tom přemýšlel před časem a teď Záhada v muzeu mě k té myšlence zase vrátila - aby kešky šly obarvovat, tedy aby měly barvu danou např. tagem. Tak bych si označil barvama jednotlivé diamanty a na mapě bych pak mohl naplánovat co nejvýhodnější cestu k jejich získání. Co mě k této myšlence vedlo dříve bylo plánování jak co nejvýhodněji posbírat chybějící kešky do kalendáře, takže by se mi hodila jedna barva pro mikro, druhá třeba pro multinu a v mapě bych pak snadno našel blízkou kombinaci obojího. Dřív jsem to dělal tak, že jsem si nejprve vyfiltroval třeba ty multiny a zobrazil si je na mapě, pak jsem si vyfiltroval ty mikro a zase jsem si je zobrazil v mapě a pak jsem si ty dvě mapy porovnával. To teď s novou mapou nejde, neboť jakmile s ní pohnu, tak se její původní obsah ztratí a načte se nový ze seznamu, takže to co je často prezentováno jako velká výhoda, já tak nevidím.\nPublikováno 13 červenec 2019 - 20:13\nnejak tomu nerozumim... proc si rovnou nevyfiltrujes mikro multiny? Stejne tak kdyz si misto barvicek das tagy, tak preci podle nich muzes libovolne filtrovat, ne?\nPublikováno 13 červenec 2019 - 20:28\nNo tak na aktuálním problému v Záhadě muzea. Jak od sebe rozlišit jednotlivé diamanty na mapě. Kdybych si kešky daného diamantu označil nějakou barvou, tak bych pak na mapě viděl kde které diamanty jsou a naplánoval bych si cestu tak, abych pokud možno posbíral od každého ty tři potřebné kusy.\nPublikováno 15 červenec 2019 - 10:37\nJde ve skriptu nějak zjistit aktuální url mapy? Tedy hlavně číslo portu, na kterém běží webserver.\nPublikováno 15 červenec 2019 - 12:00\nPublikováno 15 červenec 2019 - 12:02\nPublikováno 15 červenec 2019 - 12:20\nDoplnil jsem to do seznamu promennych.\nPublikováno 15 červenec 2019 - 12:34\nTak když jsem se to pokusil použít, tak mi to hlásí chybu : "Unknown identifier"\nPublikováno 15 červenec 2019 - 12:49\nA jak jsi to pouzil?\nPublikováno 15 červenec 2019 - 12:54\nMAPA_URL = 'http://localhost:' + IntToStr(Geoget_HttpPort);\nPublikováno 15 červenec 2019 - 13:57\nDiamanty jsou potřeba jen 3, pak potřebuješ 3 rubíny, 3 smaragdy, 3 safíry a 3x topaz.\nPublikováno 15 červenec 2019 - 13:59\nKonstantu opravdu z promenne nevyrobis. Tim by jaksi prestala byt konstanta konstantni.\nTo URL si skladej az v kodu, kde ho potrebujes pouzit.\nPublikováno 15 červenec 2019 - 16:36\nTak jsem z toho udělal proměnnou a už to funguje.\nPublikováno 17 červenec 2019 - 9:48\nhttp://www.geocachin...180#entry573731 taky by chtěla kešky obarvit dle vlastního zadání\nPublikováno 17 červenec 2019 - 17:37\nNěco podobného je plugin "Stars" jen by bylo třeba doplnit možnost více barev. Super na tom pluginu je že ohvězdičkuje keše i v mapě Adraka.\nPublikováno 18 červenec 2019 - 6:21\nStars jsem kdysi nainstaloval a moc nepoužil. A najednou jsem zjistil, že se v Adrakovi podle toho dá filtrovat. Takže jsem si v Olomouci, kam jsem jel na pár dní, ohvězdičoval ty, na které jsem se měl šanci dostat. Dobrá věc, když je třeba udělat nějaký výběr z větší databáze. Jen je třeba pak nezapomenout, že je to zapnuté, protože pak jsem se divil, že doma jich mám jen pár.\nPublikováno 18 červenec 2019 - 16:59\njde v geogetu změnit u archivovaných keší barvu písma, jako je to u keší "mimo provoz". Díky za odpověď.\nŽhavé 103 Odpovědi\n3 716 Zobrazení\n3 671 Zobrazení


U jednání Babiše a Hamáčka o vládě bude i šéf komunistů Filip - Novinky.cz\nNovinky.czDomácíU jednání Babiše a Hamáčka o vládě bude i šéf komunistů Filip\n6. 5. 2018, 16:40\n„Určitě se budu jednání účastnit,” uvedl v neděli Filip. Předseda KSČM byl i při jednání Babiše s Hamáčkem koncem dubna. Tehdy debatovali o možné vládní koalici nejprve šéfové ANO a ČSSD, Filip se k nim následně připojil.\nV sobotu si KSČM zvolila nové vedení. Do čela strany opět usedl Vojtěch Filip, byť s nijak velkým náskokem. Získal 165 hlasů a jeho oponent z radikálního...\nPředsedou KSČM byl v sobotu opětovně zvolen Vojtěch Filip. Na to prakticky okamžitě reagoval premiér v demisi a předseda hnutí ANO Andrej Babiš, který mu...\nPřipravujeme smlouvu o toleranci, řekl šéf komunistů Filip k jednáním o vládě\nKomunisté si v sobotu na mimořádném sjezdu v Nymburce volí nové vedení. Od něj si straníci především slibují, že určí cestu z krize a zvrátí nepříznivý kurz...


Rozhovor s Lukášem Carlosem Hrubým | Česká asociace streetwork, z.s.\nRozhovor s Lukášem Carlos...\nLukáš je odborným ředitelem Společnosti Podané ruce. Žije a pracuje v Olomouci.\nStudoval jsem v Brně na Ekonomicko správní fakultu obor personalistiky, tam jsem se setkal s docentkou Boženou Buchtovou, která nám přednášela psychologii. Při výběru povinných praxí jsem pak volil poradenské pracoviště před personální agenturou. Tak jsem se poprvé ocitl v kontaktním centru pro uživatele drog v Olomouci - a už jsem nikdy neodešel. Po stáži jsem téměř rok pracoval jako dobrovolník a následně získal smlouvu na pozici kontaktního pracovníka.\nCarlos je Tvoje křestní jméno? Jak jsi k němu přišel?\nCarlos je moje druhé křestní jméno, mám jej v občance i v rodném listu. Historek k jeho původu je spoustu…:-). Pravdou je, že je to jméno přidané. Využil jsem příležitosti svatby a jméno zlegalizoval.\nJsi odborný ředitel. Stíháš v nějaké malé míře práci s klienty? Pokud ano, s jakými?\nPřímou práci s klienty si držím celou dobu. Je to pro mne důležité. Mám na to vyčleněny dva půldny. Hodně mi nahrává skutečnost, že má kancelář je hned vedle ambulance. Nemám tedy žádné ztrátové časy, stačí mi za klienty přejít z jedné místnosti do druhé. Za roky v oboru je cílová skupiny klientů, se kterými pracuji, hodně široká, přesto nyní nejvíce převažují hráči a jejich blízcí.\nJaké vzdělávání Ti nejvíce dalo? A jaký druh vzdělávání podporuješ či doporučuješ Tvým kolegům?\nJá to vzal z druhé strany, než bývá zvykem. Nejprve personální škola, které mě nasměřovala k oboru, pak výcvik a teprve pak studium psychologie a další výcvik. Těžko říci, co bylo zásadnější. Jedno navazovalo na druhé a vše mělo ve své době význam. Snažím si vzít, co považuji za dobré. Skládá se mi do vlastní mozaiky. Kolegové k nám přichází už s vystudovaným oborem, podpora z naší strany je tedy v oblasti dalšího vzdělávání a výcviků. Snažíme se šít tuto nabídku na míru.\nJakým způsobem řídíš lidi? Co tě nejvíce vytočí?\nMám rád „samonosné“ kolegy. Kolegy s vlastním názorem a iniciativou. Raději s někým vášnivě diskutuji, než pracuji s někým, kdo jen čeká, co se mu řekne. Nemám rád pasivitu a věty typu „Takhle se to nikdy nedělalo…“ Naštěstí mám kolem sebe čím dál tím víc hlav otevřených, zvažujících a odvážných. V tom to smyslu mě práce hodně baví.\nAsi často jednáš se zástupci státní správy, samosprávy, různými politiky? Jak nás vnímají jako obor? Zlepšuje se naše postavení?\nJednám s politiky i úředníky neustále, každodenně. Je to hlavní část mé nynější práce. Ve vnímání oboru to je hodně různé a záleží na spoustě faktorů. Jedním z významných je délka jejich působení ve veřejné správě. Volební systém přivádí co čtyři roky nové postavy. Někteří jsou informovaní a mají o našem oboru nějako představu. Jiní přichází s povrchními provoličskými postoji. Náš obor - vnímaný stále především přes politiku nelegálních drog - je oborem velmi malým. Má v sobě potenciál mediální zkratky, na kterou politici i úředníci v dobrém i zlém slyší.\nJak vnímáš aktuální stav drogových služeb v ČR?\nZastavený, konzervovaný. Síť služeb je docela široká a zajímavě nadefinovaná. Díky politice a finančním zdrojům je ale už řadu let neměnná. Služby se snaží zachovat to, co mají, a na rozvoj či inovaci není čas. Já osobně mám v hlavě i na papíře v podobě projektového záměru několik typů služeb, které dle mého v ČR chybí. Bez finančních prostředků a odborné diskuse nad měnící se scénou, potřebami klientů a naší měnící se mírou znalostí to nepůjde.\nDrogové služby jsou na „území s nabídkou více identit" - zdravotní, sociální, adiktologické... Jaká to vidíš ty, měli bychom se hlásit k adiktologické identitě a opouštět zdravotní a sociální pole?\nDle mého ne. Adiktologický obor je pro mne oborem zastřešujícím vnitřně multidisciplinárním. Osobně bych raději viděl i formální adiktologické vzdělání jako nástavbu, atestaci, nikoli jako samostatný obor, to je dle mého matoucí. Sociální pracovník, psycholog, pedagog, lékař…všichni mají svoji alma mater. Na tu, pokud se rozhodnou pracovat v oboru, by mohla nasedat odborná adiktologická nástavba. Nicméně vyvinulo se to jinak. Myslím, že musíme multidisciplinaritu chránit. Vážím si práce sociálních pracovníků, pedagogů i jiných profesí v oboru a nemyslím si, že jsou vždy zastupitelní univerzálním adiktologem. Mimochodem i sílící hlasy, že nyní je potřeba dívat se na závislost především optikou nemoci je dle mého úkrok stranou. Ne vždy to, co je lepší logisticky, je nejlepší pro obor.\nOlomoucká sekce SPR provozuje jak služby drogové, tak nízkoprahové kluby... Jaké to má výhody a úskalí?\nÚskalí nevnímám příliš silně, spíše výhody. Já vidím nízkoprahy jako ztělesněnou cílenou prevenci. Jsem poněkud skeptický k účinnosti „standardních“ preventivních programů, ale nízkoprahy s možností dlouhodobého cíleného doprovázení a intervencí mohou dokázat mnohé. Pracovníci se s tématy, které přinášení klienti, potkávají relativně zavčas. Ještě před rozvojem hlubší patologie. Mohou směřovat, přinášet informace, jít příkladem, doprovázet… Nízkoprah tak často funguje jako sociální trenažer s přidanou hodnotou zpětné vazby.\nJací pracovníci přicházejí do oboru v posledních 10ti letech? Jaké jsou jejich přednosti a nedostatky?\nJsou informovaní a mají zájem. U psychologů jsme někdy „jen“ přestupní stanice ke klinice, což je škoda. Do výběrových řízení se vždy hlásí spoustu uchazečů, a tak je možné si vybrat ty, kteří stojí nohama na zemi a vědí, co chtějí. Hledáme si ty, kteří zároveň přinášejí nějaké vlastní podněty, energii.\nSPR patří mezi velké neziskovky... Jak vnímáš stabilitu NNO v ČR? Hrozí, že budou organizace zanikat z důvodu nejistého financování?\nNěkterým menším to hrozí určitě. Systém je neustále se měnící a vtom nestabilní. SPR několika menším neziskovkám nabídlo možnost se spojit, jim to pak přináší klid a odbornou i finanční stabilitu. Konkrétně náš obor a služby, které jsou v něm nastaveny, hodně odvisí od postojů a vůle politiků. Vítám proto snahu současné RVKPP volající po silnějším mandátu integrované politiky pojímající všechny závislosti do jedné.\nJak vnímáš spolupráci mezi organizacemi působícími v oboru?\nJak kdy:-). Většinou jsme schopni se dohodnout, odborně sdílet, vést diskuse i se podpořit.\nCo Tě na práci baví a co Tě naopak štve?\nŠtve mě rutina povýšená na danost a také mě štvou nedržené dohody. Naopak mě baví různorodost, baví mě lidi, jak kolegové, tak klienti. Baví mě stále ještě otevřenost systému…\nVzdělání, odborné společnosti:\n2014 Koučing (500. hodinový komplexní výcvik) I-Kos Praha\n2012 Osvětčení k výkonu zdrv. Povolání Bez odborného dohledu v oboru Adiktolog MZ ČR\n2012 Odborná způsobilost Psycholog ve zdravotnictví UP OL\n2011 Člen Společnosti pro návykové nemoci ČLS J.E.Purkyně\n2008 Supervizor a Kouč, I-Kos Praha\n2007 Psychologie, Filozofická fakulta UP Olomouc (Mgr.)\n1999 Terapeutické vzdělání, pětiletý výcvik Skálův Institut\n1995 VOŠ Maxman, ekonomickosprávní f. Brno, obor personalistika - psychologie\nDalší pracovní a odborné zaměření:\nOdborný ředitel Společnost podané ruce,o.p.s.\nVlastní psychoterapeutická a supervizní praxe


77 kW, Servisní knížka, koupeno nové v ČR, po druhém majiteli, stav tachometru: 112 728 km, klimatizace\nVůz zakoupen jako nový v ČR. Servisní kniha, klimatizace. Alternativní pohon na LPG.\n55 kW, Servisní knížka, koupeno nové v ČR, stav tachometru: 132 640 km,\nSpolehlivý rodinný vůz s úsporným benzinovým motorem. Nízké náklady na provoz. Vůz zakoupen jako nový v ČR.


Tj sokol Metra Linhartice » Metra – Janov\nMetra – Janov\nMetra Linhartice – Sokol Janov 5 : 1\nMetra má zatím na domácím hřišti 100% úspěšnost!\nMetra vstoupila do utkání se soupeřem z Janova, který ještě loni hrál B. třídu o poznání s jinou sestavou než v Hradci a bylo to hned od prvních minut poznat. Vytažené napadání rozehrávky Janova bylo hlavní zbraní Metry v prvních 30. minutách a tím také rozhodla o směru utkání. První branku vstřelil kolem 10. minuty Tomáš Kelo. Pavel Grepl si seběhl do křídla na vhazování, převzal míč a přízemním centrem našel Toma. Hned po rozehrávce hostů se k míči dostal Kryštof, obešel 3 soupeře, ale střelu mu brankář hostí chytil. To Metru však nemuselo mrzet, protože po dalším vhazování z pravé strany se do míče opřel Prucek a lobem překonal brankáře snad z 35 metrů. Další branku hned kolem 21.minuty přidal Kryštof, když využil pressing Patrika Konečného a ocitl se sám proti brankáři hostí a se štěstím jej překonal. Janovští se v první půli dostali pouze do jedné vážné situace, kdy střelu ze šestnáctky reflexivně Březka vyrazil. Brzy poté se Metra prosadila opět, T. Kelo přehodil obranu hostí a Vacek se řítil sám proti brankáři. Překonal jej v pohodě přízemní střelou. Do poločasu nadělila Metra soupeři bůro, když Bednář centrem opět našel Vacka, který opět v brejkové situaci nezaváhal, vychutnal si brankáře hostí a zvýšil na 5:0!\nV druhé půli stojí za zmínku pouze střela Petra Kela cca z 50 metrů, kdy vyběhnuvšího brankáře hostí málem nachytal, ovšem ten střelu se štěstím vyrazil nad břevno. Metra vystřídala a již se jen v pohodě bránila. Janov byl v druhé půli lepším mužstvem, ale nezmohl se na nic než na červenou kartu a jednu ojedinělou povedenou akci při které snížil na konečných 5:1.\nSestava: Březka, Prucek, Kelo P. (K), Andrlík, Škrabal, Konečný P., Kryštof, Grepl, Vacek, Kelo T., Bednář ( Dvořák, Konečný E., Koutník)\nRozhodčí: Kuchař, Nepraš, Heger J.\nBranky: Kelo T., Prucek, Kryštof, Vacek 2x\nŽK: Prucek, Koutník


Hrobka KV11 Ramesse III. - Starověký Egypt\nHome ArchitekturaÚdolí králů Hrobka KV11 Ramesse III.\nHrobka KV11 Ramesse III. byla možná ve starověku přístupná. Protože tu ale nenajdeme řecké ani latinské nápisy, byla pravděpodobně až do konce 18. století zavalen sutí. Pak hrobku (nebo přinejmenším její přední místnosti) navštívilo několik turistů z Evropy – mezi nimi byl i James Bruce, který hrobku viděl v roce 1769 a v roce 1790 publikoval velice nereálnou fotku hráče na harfu, která hrobku proslavila a stala se jednou z nejznámějších památek v Údolí králů. Větší část hrobky však byla vyčištěna až koncem 19. století.\nHrobka KV11 Ramesse III. – plán hrobky\nPrvní část hrobky faraona Ramesse III. KV 11 (která se udává od vchodu do hrobky až do chodby „D“) je dílem faraona Setnachta. Když se dělníci ale probourali do sousední hrobky KV 10, kde je pohřben Amenemose, byl faraon pohřben raději v KV 14. Zasadil se o to hlavně jeho syn – Ramesse III. protože k tomuto probourání došlo pravděpodobně v době, kdy Setnacht zemřel.\nRamesse III. pak za nějaký čas navázal na práce, které v hrobce KV 11 zahájil jeho otec. Aby se vyhnul možnému „setkání“ s hrobkou KV 10, posunul osu své hrobky asi o 2m západním směrem a pokračoval hlouběji do hory. Výsledkem je hrobka dlouhá 188,11 m což je druhá nejdelší hrobka v údolí (delší je jen hrobka KV 20 královny Hatšepsut, která měří 210m).\nK prvním dvěma chodbám hrobky KV 11 nechal Ramesse III. přistavět několik bočních komor, což v žádné jiné hrobce nenajdeme. Dnes se vstupuje do hrobky schodištěm ve tvaru písmene „L“. Pouze spodní rampa se schodištěm je původní, zbytek byl přestavěn v roce 2003, aby ochránil hrobku před zatopením. Chodbu „B“ zdobí Hymnus na Rea, ale to bylo vytvořeno ještě pro faraona Setnachta.\nChodba „C“ a její vedlejší místnosti je zdobena stejně jako chodba „B” Hymnem na Rea, ale najdeme zde i 151. kapitolu z Knihy mrtvých. V chodbě „D1“ se dělníci pracující pro Setnachta probourali do hrobky KV 10. Není to jediná situace, kde se při budování jedné hrobky „podařilo“ probourat do jiné hrobky (stejná situace nastala při střetu hrobek KV 9 Ramesse VI. a KV 47 faraona Siptaha).\nRamesse III. dokončuje hrobku KV 11\nPlán hrobky KV 11 upravil Ramesse III., když se rozhodl, že hrobku dokončí. Právě v D1 posunul osu hrobky o 2 m západně a prostor vlevo zaplnila postava Ramesse III. s korunou Dolního Egypta, jak obětuje kadidlo Atumovi a o kousek dál ještě Ptahovi. Chodba “D2″ mírně stoupá a neustále se odklání směrem na západ. To dokazuje, že si dělníci nebyli jistí, jak blízko jsou hrobky KV 10. Jako výzdoba posloužila kniha Amduat.\nKomoru se šachtou „E“ zdobí postavy několika božstev, pilířová síň „F” je vyzdobena Knihou bran a na každé stěně čtyř pilířů, které se zde nacházejí, obětuje faraon různým božstvům. Po pravé straně je vedlejší místnost, která je zdobena scénami typickými pro pestré barvy KV 11. Na přední stěně je Ramesse III. Thovtem a Horem a obětuje Usirovi a Maat, na dalších stěnách je Kniha bran. Chodby a komory „G“, „H“, „I“ a „J“ stejně jako jejich vedlejší místnosti se nedochovaly v takovém stavu, který by zasloužil bližšího popisu. Původně zde byly scény z obřadu Otvírání úst, kapitoly z Knihy mrtvých, Knihy nebeské krávy a Knihy bran.\nRamesse III. obětuje kadidlo Atumovi (vlevo) a Ptahovi (vpravo)\nTags: architektura starověkého Egypta, hrobky v Údolí králů, Ramesse III., Údolí králů


Alfa 274 koziolek nástěnné svítidlo E27, 1x max. 60 W, 230 V - kvalitní svítidla světových značek v online prodeji!\nAlfa 274 koziolek nástěnné svítidlo E27, 1x max. 60 W, 230 V - svítidla v online prodeji!\nAlfa 274 koziolek nástěnné svítidlo E27, 1x max. 60 W, 230 V - svítidla- Výrobci\nAlfa 274 koziolek nástěnné svítidlo E27, 1x max. 60 W, 230 V - svítidla - Kategorie\nDomů>Nástěnná a stropní svítidla> 274 koziolek nástěnné svítidlo E27, 1x max. 60 W, 230 V\nAlfa 274 koziolek nástěnné svítidlo E27, 1x max. 60 W, 230 V\nKódové číslo: 274, Název série: koziolek, Výrobce: Alfa, Typ svítidla: nástěnné svítidlo, Technické údaje: E27, 1x max. 60 W, 230 V, Barva: světle hnědá, měděná, IP ochrana: IP20, Světelný zdroj součástí: ne, Typ světelného zdroje: halogenová, LED, úsporná žárovka, Rozměry: 200 x 220 mm, Materiál svítidla: dřevo, kov, Materiál stínidla: sklo, Použití: interiérové\nKód zboží : 274\n274 koziolek nástěnné svítidlo E27, 1x max. 60 W, 230 V\n7290 Valerie nástěnné svítidlo E14 MAX 40W 1 039 Kč (-19%)\t842 Kč