Thajsko - Thailand - abcdef.wiki\n„Siam“ přeadresuje tady. Pro jiná použití, vidět Siam (disambiguation) .\nSouřadnice : 15 ° severní šířky 101 ° východní délky 15 ° severní šířky 101 ° východní délky /  / 15; 101\nราช อาณาจักร ไทย ( thajština )\n(anglicky: „Thajská národní hymna“ )\nKrálovská hymna : Sansoen Phra Barami\n(anglicky: „Glorify His Prestige“ )\nZobrazit mapu ASEAN\nPoloha Thajska (zelená)\n13 ° 45 'severní šířky 100 ° 29 ' východní délky / 13,750 ° N 100,483 ° E / 13,750; 100,483\n–39% centrální thajština\n–9% jižní thajština\n9% Dalších 68 menšinových etnických skupin\n93,5% buddhismus ( oficiální )\n0,003% Žádné náboženství\nJednotná parlamentní konstituční monarchie ( de jure )\npod autoritářskou vojenskou diktaturou ( de facto )\n• Království Thonburi\n• Rattanakosinské království\n• konstituční monarchie\n24. června 1932\n513,120 km 2 (198,120 sq mi) ( 50. )\n132,1/km 2 (342,1/sq mi) ( 88. )\n1 340 miliard $ ( 22. )\n536,841 miliardy USD ( 25. )\nKe správnému zobrazení thajského textu v tomto článku budete možná potřebovat podporu vykreslování .\nThajsko ( thajsky : ประเทศไทย ), dříve známé jako Siam a oficiálně jako Thajské království , je země v jihovýchodní Asii . Nachází se ve středu Indočínského poloostrova na 513 120 kilometrech čtverečních (198 120 čtverečních mil) s populací téměř 70 milionů lidí. Thajsko sousedí na severu s Myanmarem a Laosem , na východě s Laosem a Kambodžou , na jihu s Thajským zálivem a Malajsií a na západě s Andamanským mořem a jižním výběžkem Myanmaru. Sdílí také námořní hranice s Vietnamem v Thajském zálivu na jihovýchodě a Indonésií a Indií v Andamanském moři na jihozápadě. Bangkok je hlavní a největší město národa. Thajsko je nominálně konstituční monarchií a parlamentní demokracií ; v nedávné historii však její vláda zažila několik převratů a období vojenské diktatury .\nTchaj -wanové se stěhovali z jihozápadní Číny do pevninské jihovýchodní Asie od 11. století; nejstarší známá zmínka o jejich přítomnosti v regionu exonymem siamská pochází z 12. století. Regionu vládla různá indiánská království , jako jsou království Mon , khmerská říše a malajské státy , která konkurovala thajským státům, jako jsou království Ngoenyang , Sukhothai , Lan Na a Ayutthaya , které mezi sebou soupeřily. Dokumentovaný evropský kontakt začal v roce 1511 portugalskou diplomatickou misí do Ayutthaya, která se na konci 15. století stala regionální mocností. Ayutthaya dosáhla svého vrcholu za vlády kosmopolitní Narai , poté postupně upadala, až byla nakonec zničena v barmsko -siamské válce v roce 1767 . Taksin rychle sjednotil roztříštěné území a založil království Thonburi s krátkým životem . On byl následován v roce 1782 Buddha Yodfa Chulaloke , první monarcha současné Chakri dynastie .\nSkrz éru západního imperialismu v Asii , Siam zůstal jediným národem v regionu, aby se vyhnul kolonizaci cizími mocnostmi, i když byl často nucen odstoupit jak území, tak obchodní ústupky v nerovných smlouvách . Siamský vládní systém byl za vlády Chulalongkornu centralizován a transformován do moderní unitární absolutní monarchie . V první světové válce se Siam postavil na stranu spojenců , politické rozhodnutí změnit nerovné smlouvy. Po nekrvavé revoluci v roce 1932 se stala konstituční monarchií a změnila svůj oficiální název na Thajsko, které bylo satelitem Japonska ve druhé světové válce . Na konci padesátých let obnovil vojenský převrat pod polním maršálem Sarit Thanaratem historicky vlivnou roli monarchie v politice. Thajsko se stal hlavním spojencem ze Spojených států , a hrál anti-komunistický roli v tomto regionu jako člen neúspěšné SEATO , ale od roku 1975, se snažil se zlepšit vztahy s komunistickou Čínou a sousedů Thajska. Kromě krátkého období parlamentní demokracie v polovině 70. let Thajsko pravidelně střídalo demokracii a vojenskou vládu. Od roku 2000 je zachycen v sérii hořkých politických konfliktů mezi příznivci a odpůrci Thaksin Shinawatra , které vyvrcholily dvěma převraty, naposledy v roce 2014 a zavedením jeho současné a 20. ústavy a čelí pokračujícím prodemokratickým protestům .\nThajsko je střední mocností v globálních záležitostech a zakládajícím členem ASEAN ; vysoké hodnocení v indexu lidského rozvoje . Má druhou největší ekonomiku v jihovýchodní Asii a 20. největší na světě podle PPP . Thajsko je klasifikováno jako nově industrializovaná ekonomika ; výroba, zemědělství a cestovní ruch jsou hlavními odvětvími hospodářství.\n1.1 Etymologie Siamu\n1.2 Etymologie „Thajska“\n2.2 Rané státy a království Sukhothai\n2.3 Království Ayutthaya\n2.4 Království Thonburi\n2.5 Modernizace a centralizace\n2.6 Konstituční monarchie, druhá světová válka a studená válka\n2.7 Současná historie\n4.2 Životní prostředí a divoká zvěř\n7 Ozbrojené síly\n9 Věda a technologie\n10.1 Ekonomické ukazatele pro Thajsko\n10.2 Nedávná hospodářská historie\n10.3 Příjmy, chudoba a bohatství\n10.4 Export a výroba\n10.5 Cestovní ruch\n10.6 Zemědělství a přírodní zdroje\n10.8 Neformální ekonomika\n12.1 Etnické skupiny\n12.2 Populační centra\n14.4 Hudba a tanec\n14.7 Měrné jednotky\nThailand ( / t aɪ l æ n d / TY -land nebo / t aɪ l ə n d / TY -lənd ; Thai : ประเทศไทย , RTGS : Prathet Thai , vyslovuje [pratʰêːt Taj] ( poslech ) ), oficiálně království Thajska ( thajsky : ราช อาณาจักร ไทย , RTGS : Ratcha-anachak Thai [râːtt͡ɕʰaʔaːnaːt͡ɕàk tʰaj] ( poslech ) ), dříve známý jako Siam ( thajsky :สยาม , RTGS : Sayam [sajǎːm] ), je země ve středu Indočínského poloostrova v jihovýchodní Asii .\nZemě byla svými občany vždy nazývána Mueang Thai . Od cizinců, před 1949, to bylo obvykle známé pod exonymem Siam ( Thai : สยาม RTGS : sayam , vyslovováno [sajǎːm] , také hláskoval Siem , Syâm nebo Syâma ). Slovo Siam může pocházet z Pali ( suvaṇṇabhūmi , „země zlata“) nebo sanskrtu श्याम ( śyāma , „temný“) nebo Mon ရာမည ( rhmañña , „cizinec“). Jména Shan a A-hom se zdají být variantami stejného slova. Slovo Śyâma možná není původem, ale naučeným a umělým zkreslením. Další teorie je název odvozený z čínštiny: "Ayutthaya se objevila jako dominantní centrum na konci 14. století. Číňané nazývali tento region Xian, který Portugalci přeměnili na Siam." Další možností je, že lidé hovořící po Mon migrující na jih se nazývali syem, stejně jako autochtonní obyvatelé Malajského poloostrova hovořící Mon -Khmer .\nSPPM Mongkut Rex Siamensium , podpis krále Mongkuta\nPodpis krále Mongkuta (r. 1851–1868) zní SPPM ( Somdet Phra Poramenthra Maha ) Mongkut Rex Siamensium (Mongkut, siamský král) a použití jména v první mezinárodní Bowringově smlouvě s oficiálním statusem Siam do 24. června 1939, kdy byl změněn na „Thajsko“. Thajsko bylo v letech 1946 až 1948 přejmenováno na Siam , poté se opět vrátilo do „Thajska“.\nPodle Georga Cœdèse znamená slovo thajština ( ไทย ) v thajském jazyce „svobodný muž“, „odlišuje Thajce od domorodců zahrnutých v thajské společnosti jako nevolníky“. Slavný thajský učenec tvrdil, že thajština ( ไท ) jednoduše znamená „lidé“ nebo „lidská bytost“, protože jeho vyšetřování ukazuje, že v některých venkovských oblastech se místo obvyklého thajského slova khon ( คน ) pro lidi používalo slovo „thajština“ . Podle Michela Ferlusa by se etnonyma Thai-Tai (nebo Thay-Tay) vyvinula z etymonu *k (ə) ri: „lidské bytosti“ prostřednictvím následujícího řetězce: *kəri: > *kəli: > *kədi:/ *kədaj > *di:/ *daj > *daj A (Proto-Southwestern Tai)> tʰaj A2 (v siamštině a Lao ) nebo> taj A2 (v ostatních jazycích Southwestern a Central Tai klasifikované Li Fangkuei ). Práce Michela Ferlusa vychází z několika jednoduchých pravidel fonetické změny pozorovatelných v sinosféře a z velké části je studoval William H. Baxter (1992).\nZatímco Thajci budou často odkazovat na svou zemi pomocí zdvořilé prathet thajštiny ( thajština : ประเทศไทย ), nejčastěji používají hovorový výraz mueang thajština ( thajština : เมือง ไทย ) nebo jednoduše thajština; slovo mueang , archaicky odkazující na městský stát, se běžně používá k označení města nebo centra jako centra regionu. Ratcha Anachak Thai ( thajsky : ราช อาณาจักร ไทย ) znamená „ thajské království“ nebo „thajské království“. Etymologicky jsou jeho složkami: ratcha ( sanskrt : राजन् , rājan , 'král, královský, říše'); -ana- ( Pali ana 'autorita, příkaz, síla', sám od Sanskrit आज्ञा , Ajna , stejného významu) -chak (ze sanskrtského चक्र cakra- 'kolo', symbol moci a vlády). Thai National Anthem ( Thai : เพลง ชาติ ), které Luang Saranupraphan během vlastenecké 1930, odkazuje na thajský národ jako Prathet Thai ( Thai : ประเทศไทย ). První řádek státní hymny zní: prathet thai ruam lueat nuea chat chuea thai ( thajsky : ประเทศไทย รวม เลือดเนื้อ ชาติ เชื้อ ไทย ), „Thajsko je jednotou thajského masa a krve“.\nHlavní článek: Historie Thajska\nHlavní články: prehistorické Thajsko , raná historie Thajska a taiwanské národy\nMapa zobrazující geografické rozložení jazykové rodiny Tai-Kadai . Šipky představují obecný vzorec migrace taiwanských kmenů podél řek a přes dolní průsmyky.\nExistují důkazy o nepřetržitém lidském osídlení v dnešním Thajsku od doby před 20 000 lety do současnosti. Nejstarší důkazy o pěstování rýže pocházejí z doby 2 000 př. N. L. Bronz se objevil kolem roku 1 250–1 000 př. N. L. Místo Ban Chiang na severovýchodě Thajska je v současné době považováno za nejstarší známé středisko výroby mědi a bronzu v jihovýchodní Asii. Železo se objevilo kolem roku 500 př. N. L. Království Funan byl první a nejmocnější jihovýchodní Asie říše v té době (2. století BCE). Lidé Mon založili v 6. století knížectví Dvaravati a království Hariphunchai . Tyto Khmerové založil khmerské říše , centrovaný v Angkoru , v 9. století. Tambralinga , malajský stát ovládající obchod úžinou Malacca, vzrostl v 10. století. Poloostrov Indočína byl silně ovlivněn kulturou a náboženstvím Indie od dob království Funan až po Khmerskou říši.\nTyto Thajci mají za etnické skupiny Tai , vyznačující se společnými jazykovými kořeny. Čínské kroniky poprvé zmiňují tchaj -wany v 6. století př. N. L. Přestože existuje mnoho předpokladů týkajících se původu tchaj -wanů, David K. Wyatt , thajský historik, tvrdil, že jejich předkové, kteří v současnosti obývají Laos, Thajsko, Myanmar, Indii a Čínu, pocházeli z oblasti Điện Biên Phủ mezi 5. a 8. století. Thajci začali migrovat do dnešního Thajska kolem 11. století, které v té době okupovali Mon a Khmerové. Thajská kultura byla tedy ovlivněna indickými, monskými a khmerskými kulturami.\nPodle francouzského historika Jiřího Cœdès , „Thajský nejprve zadat historii Zadní Indie v jedenáctém století se zmínkou o syam otroků nebo válečných zajatců v Champa epigraphy“ a „ve dvanáctém století, reliéfy na Angkor Wat “ kde „skupina válečníků“ je označována jako Syam .\nRané státy a Sukhothai království\nHlavní články: Počáteční státy Thajska a království Sukhothai\nSukhothai a sousedé, konec 13. století n. L.\nPhra Achana, Wat Si Chum, historický park Sukhothai.\nRuiny Wat Mahathat, historický park Sukhothai .\nPo úpadku khmerské říše a pohanského království na počátku 13. století se na jejich místě dařilo různým státům. Domény tchaj-wanů existovaly od severovýchodu dnešní Indie na sever od dnešního Laosu a po malajský poloostrov . V průběhu 13. století se již Tai obyvatelé usadili v jádrové zemi Dvaravati a Lavo Kingdom do Nakhon Si Thammarat na jihu. Neexistují však žádné záznamy, které by podrobně popisovaly příchod Taisů.\nKolem roku 1240 shromáždil Pho Khun Bang Klang Hao , místní taiwanský vládce, lid, aby se vzbouřil proti Khmerům. Později korunoval sebe prvním králem Sukhothai království v 1238. Tradiční thajští historici počítají Sukhothai jako první království Thajců. Sukhothai se nejvíce rozšířil za vlády Ram Khamhaenga (r. 1279–1298). Většinou se však jednalo o síť místních pánů, kteří přísahali věrnost Sukhothaiovi, který nebyl přímo ovládán. Věří se, že vynalezli thajské písmo a thajská keramika byla v jeho éře důležitým exportem. Sukhothai přijal Theravada buddhismus za vlády Maha Thammaracha I (1347–1368).\nNa severu Mangrai , který sestoupil z místní vládcovské linie Ngoenyangu , založil v roce 1292 království Lan Na se středem v Chiang Mai . Sjednotil okolní oblast a jeho dynastie bude po další dvě století nepřetržitě vládnout království. Vytvořil také síť států prostřednictvím politických aliancí na východě a severu Mekongu . Zatímco v přístavu v Lower Chao Phraya Basin, federace kolem Phetchaburi , Suphan Buri , Lopburi a oblasti Ayutthaya byla vytvořena v 11. století.\nHlavní článek: Ayutthaya Kingdom\nAyutthaya a sousedé, c. 1540 n. L.\nWat Phra Si Sanphet , historický park Ayutthaya .\nSiamské velvyslanectví Ludvíka XIV. , V roce 1686, obraz Nicolase III de Larmessin.\nPodle nejrozšířenější verze svého původu povstalo království Ayutthaya z dřívějšího, blízkého království Lavo a Suvarnabhumi, kde byl jeho prvním králem Uthong . Ayutthaya byla mozaikou samosprávných knížectví a přítokových provincií, které dlužily věrnosti králi Ayutthaya v rámci systému mandal . Jeho počáteční expanze byla přes dobytí a politické manželství. Před koncem 15. století Ayutthaya třikrát vtrhla do Khmerské říše a vyplenila její hlavní město Angkor . Ayutthaya se poté stala regionální mocností místo Khmerů. Neustálé rušení Sukhothai z něj činilo vazalský stát Ayutthaya a nakonec bylo začleněno do království. Borommatrailokkanat přinesla byrokratické reformy, která trvala až do 20. století a vytvořil systém sociální hierarchie nazvané sakdina , kde byli muži prostí odvedeni jako robotních dělníků po dobu šesti měsíců v roce. Ayutthaya se zajímal o malajský poloostrov , ale nedokázal dobýt sultanát Malacca, který podporovala čínská dynastie Ming .\nEvropská kontaktní a obchodu začalo v brzy 16. století, s vyslancem z portugalského knížete Afonso de Albuquerque v roce 1511, Portugalsko se stala spojencem a postoupil nějaké vojáky krále Ramy Thibodi II. Po Portugalcích následovali v 17. století Francouzi, Nizozemci a Angličané. Soupeření o nadvládu nad Chiang Mai a lidmi Mon postavilo Ayutthaya proti barmskému království. Několik válek s vládnoucí dynastií Taungoo, která začala ve 40. letech 15. století za vlády Tabinshwehti a Bayinnaung, bylo nakonec ukončeno zajetím hlavního města v roce 1570 . Poté nastalo krátké období vazalství do Barmy, dokud Naresuan nevyhlásil nezávislost v roce 1584.\nAyutthaya se poté snažila zlepšit vztahy s evropskými mocnostmi po mnoho dalších vlád. Království zvláště prosperovalo během kosmopolitní vlády Narai (1656–1688), kdy někteří evropští cestovatelé považovali Ayutthaya za asijskou velmoc, vedle Číny a Indie. Rostoucí francouzský vliv později za jeho vlády se však setkal s nacionalistickým sentimentem a nakonec vedl k siamské revoluci v roce 1688 . Celkové vztahy však zůstaly stabilní a francouzští misionáři byli stále aktivní v kázání křesťanství.\nPo krvavém období dynastických bojů vstoupila Ayutthaya do takzvaného siamského „ zlatého věku “, relativně mírové epizody ve druhé čtvrtině 18. století, kdy vzkvétalo umění , literatura a učení. Zahraniční války se odehrávaly jen zřídka, kromě konfliktu s nguyễnskými pány o kontrolu nad Kambodžou, který začal kolem roku 1715. Posledních padesát let království bylo svědkem krvavých nástupnických krizí, kde došlo k čistkám soudních úředníků a schopných generálů po mnoho po sobě jdoucích vlád. V roce 1765 do něj ze severu a západu vtrhla kombinovaná 40tisícová síla barmských armád . Barmané v rámci nové dynastie Alaungpaya rychle povstal, aby se stal novou místní mocností do roku 1759. Po 14měsíčním obléhání padly hradby hlavního města a město bylo v dubnu 1767 spáleno.\nHlavní článek: Thonburi Kingdom\nTaksin Veliký se stal trůnem jako thajský král, 1767.\nHlavní město a mnoho území po válce lhalo v chaosu. Bývalé hlavní město obsadila barmská posádková armáda a pět místních vůdců se prohlásilo za vládce, včetně pánů Sakwangburi, Pimai , Chanthaburi a Nakhon Si Thammarat . Chao Tak , schopný vojenský vůdce, se stal právem dobyvatelským pánem , počínaje legendárním pytlem Chanthaburi . Umístěný v Chanthaburi, Chao Tak zvýšil vojáky a zdroje a poslal flotilu po Chao Phraya, aby obsadil pevnost Thonburi . Ve stejném roce byl Chao Tak schopen dobýt Ayutthaya od Barmánců pouhých sedm měsíců po pádu města.\nChao Tak se poté korunoval jako Taksin a ve stejném roce prohlásil Thonburi za dočasný kapitál. Také rychle podmanil ostatní válečníky. Jeho síly se zapojily do válek s Barmou, Laosem a Kambodžou, které úspěšně vyhnaly Barmany z Lan Na v roce 1775, zajaly Vientiane v roce 1778 a pokusily se v 70. letech 17. století v Kambodži dosadit pro-thajského krále. V jeho posledních letech došlo k převratu, způsobenému údajně jeho „šílenstvím“, a nakonec Taksina a jeho syny popravil jeho dlouholetý společník generál Chao Phraya Chakri (budoucí Ráma I). Byl prvním králem vládnoucí dynastie Chakri a zakladatelem Rattanakosinského království dne 6. dubna 1782.\nModernizace a centralizace\nHlavní článek: Rattanakosin Kingdom\nSmaragdový Buddha ve Wat Phra Kaew , Bangkok . Považováno za posvátné palladium Thajska.\nSiamské územní ústupky Británii a Francii podle roku.\nKrál Chulalongkorn s carem Mikulášem II. V Petrohradě během své první velké prohlídky v roce 1897.\nZa Rámy I (1782–1809) se Rattanakosin úspěšně bránil barmským útokům a ukončil barmské vpády. Vytvořil také nadvládu nad velkými částmi Laosu a Kambodže. V roce 1821 byl poslán Brit John Crawfurd, aby vyjednal novou obchodní dohodu se Siamem - první známkou problému, který měl ovládnout siamskou politiku 19. století. Bangkok podepsal Burneyovu smlouvu v roce 1826, po britském vítězství v první anglo-barmské válce . Anouvong z Vientiane, který se mylně domníval, že Británie se chystá zahájit invazi do Bangkoku, zahájil v roce 1826 povstání Laoů, které bylo potlačeno. Vientiane byla zničena a velké množství Lao lidí bylo přemístěno na Khorat Plateau jako výsledek. Bangkok také vedl několik válek s Vietnamem , kde Siam úspěšně získal nadvládu nad Kambodžou.\nOd konce 19. století se Siam pokoušel vládnout etnickým skupinám v říši jako kolonie. Za vlády Mongkuta (1851–1868), který uznal potenciální hrozbu, kterou západní mocnosti představovaly pro Siama, se jeho soud obrátil přímo na britskou vládu, aby napětí zmírnila. Britská mise vedená sirem Johnem Bowringem , guvernérem Hongkongu , vedla k podpisu Bowringovy smlouvy , první z mnoha nerovných smluv se západními zeměmi. To však přineslo do Siamu obchod a ekonomický rozvoj. Neočekávaná smrt Mongkuta na malárii vedla k vládě nezletilého prince Chulalongkorna , přičemž regentem byl Somdet Chaophraya Sri Suriwongse (Chuang Bunnag).\nChulalongkorn (r. 1868–1910) zahájil centralizaci, zřídil radu tajných služeb a zrušil otroctví a systém corvée . Front Palace krize z roku 1874 zastavil pokusy o další reformy. V 70. a 80. letech 19. století začlenil protektoráty na sever do vlastního království, které se později rozšířilo do protektorátů na severovýchodě a na jihu. V roce 1888 založil dvanáct kromů , které byly ekvivalentní dnešním ministerstvům. Vypukla krize roku 1893 způsobená francouzskými požadavky na laoské území východně od Mekongu. Thajsko je jediným národem jihovýchodní Asie, který nikdy nebyl kolonizován západní mocností, částečně proto, že Británie a Francie se v roce 1896 dohodly, že z údolí Chao Phraya učiní nárazníkový stát . Až do 20. století mohl Siam znovu vyjednat každou nerovnou smlouvu pocházející z Bowringovy smlouvy, včetně extrateritoriality . Příchod systému moonon znamenal vznik moderního thajského národního státu. V roce 1905 došlo ve starověké oblasti Patani , Ubon Ratchathani a Phrae k neúspěšným povstáním v opozici vůči pokusu otupit moc místních pánů.\nPalace Vzpoura 1912 byl neúspěšný pokus pomocí Western-vzdělaných důstojníků svrhnout siamské monarchii. Vajiravudh (r. 1910–1925) reagoval propagandou na celistvost své vlády. Propagoval myšlenku thajského národa . V roce 1917 se Siam připojil k první světové válce na straně spojenců . Následně měl Siam místo na pařížské mírové konferenci a získal svobodu zdanění a zrušení extrateritoriality.\nKonstituční monarchie, druhá světová válka a studená válka\nHlavní články: Thajsko ve druhé světové válce a historie Thajska (1932–1973)\nPolní maršál Plaek Phibunsongkhram , nejdéle sloužící předseda vlády Thajska\nV roce 1932 proběhla nekrvavá revoluce , ve které byl Prajadhipok nucen poskytnout první ústavu země, čímž skončila staletí feudální a absolutní monarchie . Kombinované výsledky ekonomických potíží způsobených Velkou hospodářskou krizí , prudce klesající ceny rýže a výrazné snížení veřejných výdajů způsobily nespokojenost mezi aristokraty. V roce 1933 došlo ke kontrarevoluční vzpouře , která měla za cíl obnovit absolutní monarchii, ale neuspěla. Prajadhipokův konflikt s vládou nakonec vedl k abdikaci. Za nového krále vláda vybrala Anandu Mahidol , která studovala ve Švýcarsku.\nPozději v tomto desetiletí ovládlo siamskou politiku armádní křídlo Khana Ratsadona. Plaek Phibunsongkhram, který se stal premiérem v roce 1938, zahájil politický útlak a zaujal otevřeně anti-monarchistický postoj. Jeho vláda přijala nacionalismus a westernizaci , protičínské a protifrancouzské politiky. V roce 1939 byl vyhláškou změněn název země z „Siam“ na „Thajsko“. V roce 1941 bylo Thajsko v krátkém konfliktu s Vichy France, což vedlo k tomu, že Thajsko získalo některá laoská a kambodžská území. Dne 8. prosince 1941 zahájila Japonská říše invazi do Thajska a krátce před tím, než Phibun nařídil příměří, vypukly boje . Japonsku byl povolen volný průchod a 21. prosince Thajsko a Japonsko podepsaly vojenskou alianci s tajným protokolem, kde japonská vláda souhlasila, že Thajsku pomůže znovu získat ztracená území. Thajská vláda vyhlásila válku Spojeným státům a Spojenému království. Free Thai hnutí byla zahájena jak v Thajsku, tak v zahraničí oponovat vládu a japonské okupaci. Poté, co válka skončila v roce 1945, Thajsko podepsalo formální dohody o ukončení válečného stavu se spojenci . Hlavní spojenecké mocnosti ignorovaly thajské vyhlášení války.\nKorunovace krále Bhumibola Adulyadeja .\nV červnu 1946 byl mladý král Ananda nalezen za záhadných okolností mrtvý. Na trůn usedl jeho mladší bratr Bhumibol Adulyadej . Thajsko se připojilo k organizaci jihovýchodní Asie (SEATO), aby se stalo aktivním spojencem USA v roce 1954. Polní maršál Sarit Thanarat zahájil v roce 1957 převrat, který odstranil Khana Ratsadona z politiky. Jeho vláda (premiéra 1959–1963) byla autokratická; postavil svou legitimitu na božském postavení monarchy a směřováním loajality vlády ke králi. Jeho vláda zlepšila infrastrukturu a vzdělání země. Poté, co se Spojené státy v roce 1961 připojily k válce ve Vietnamu , došlo k tajné dohodě, kde USA slíbily ochranu Thajska.\nToto období přineslo rostoucí modernizaci a westernizaci thajské společnosti. Rychlá urbanizace nastala, když venkovský lid hledal práci v rostoucích městech. Venkovští farmáři získali třídní povědomí a sympatizovali s Thajskou komunistickou stranou . Ekonomický rozvoj a vzdělávání umožnily vzestup střední třídy v Bangkoku a dalších městech. V říjnu 1971 došlo k velké demonstraci proti diktatuře Thanom Kittikachorna (premiéra 1963–1973), která vedla k civilním obětem. Bhumibol na jeho místo dosadil Sanyu Dharmasaktiho (premierský úřad 1973–1975), což je poprvé, co král zasáhl do thajské politiky přímo od roku 1932. Následky události znamenaly krátkodobou parlamentní demokracii, často nazývanou „érou, kdy demokracie rozkvetl “(ยุค ประชาธิปไตย เบ่ง บาน).\nHlavní články: Historie Thajska (1973–2001) a Historie Thajska od roku 2001\nViz také: Povstání v jižním Thajsku\nNeustálý neklid a nestabilita a strach z převzetí moci komunisty po pádu Saigonu způsobily, že některé ultrapravicové skupiny označily levicové studenty za komunisty. To vyvrcholilo masakrem na univerzitě Thammasat v říjnu 1976. státní převrat toho dne přinesl Thajsku novou ultrapravicovou vládu, která zasáhla proti médiím, úředníkům a intelektuálům a podpořila komunistické povstání . Další převrat v následujícím roce zavedl umírněnější vládu, která v roce 1978 nabídla amnestii komunistickým bojovníkům.\nPrem Tinsulanonda, poháněná indočínskou uprchlickou krizí , vietnamskými nájezdy na hranice a ekonomickými těžkostmi, zahájila úspěšný převrat a stala se předsedkyní vlády v letech 1980 až 1988. Komunisté vzdali povstalce do roku 1983. Premova premiérská funkce byla nazvána „polodemokracií“, protože Parlament byl složený ze všech zvolených sněmoven a všech jmenovaných Senátem. V 80. letech 20. století došlo také ke zvýšenému zásahu panovníka do politiky, který proti Premovi vykreslil dva pokusy o převrat. Thajsko mělo svého prvního zvoleného premiéra v roce 1988.\nSuchinda Kraprayoon , který byl vůdcem převratu v roce 1991 a řekl, že nebude usilovat o to, aby se stal předsedou vlády, byl po všeobecných volbách v roce 1992 za něj nominován většinovou koaliční vládou . To způsobilo populární demonstraci v Bangkoku, která skončila vojenským zásahem . Bhumibol zasáhl do události a Suchinda poté rezignoval.\nUnited Front for Democracy Against Dictatorship , Red Shirts, protest in 2010\n1997 Asijské finanční krize vznikla v Thajsku a skončil v zemi více než 40 let nepřetržitého ekonomického růstu. Vláda Chuan Leekpai si vzala půjčku MMF s nepopulárními ustanoveními. Populistická strana Thai Rak Thai vedená premiérem Thaksinem Shinawatrou vládla od roku 2001 do roku 2006. Jeho politika byla úspěšná při snižování chudoby na venkově a zahájila v zemi univerzální zdravotní péči . Jižní Thajsko vzpoura eskaloval od roku 2004. Zemětřesení v Indickém oceánu 2004 zasáhla země, především na jihu. Masivní protesty proti Thaksinovi v čele s Lidovou aliancí za demokracii (PAD) začaly v jeho druhém funkčním období jako premiéra a jeho působení skončilo státním převratem v roce 2006 . Junta instalovala vojenskou vládu, která trvala rok.\nV roce 2007 byla zvolena civilní vláda vedená Stranou lidové moci (PPP) spojenou s Thaksinem . Další protest vedený PAD skončil rozpuštěním PPP a Demokratická strana místo něj vedla koaliční vládu. Pro-Thaksinská Sjednocená fronta pro demokracii proti diktatuře (UDD) protestovala jak v roce 2009, tak v roce 2010 , přičemž druhá z nich skončila násilným vojenským zásahem, který způsobil více než 70 civilních úmrtí.\nPo všeobecných volbách roku 2011 se populistický Pheu Thai strana získala většinu a Jinglak Šinavatrová , Thaksin mladší sestra, se stal předsedou vlády. Poté, co vládní strana navrhla zákon o amnestii, který by prospěl Thaksinovi, zorganizoval výbor lidové demokratické reformy další protest proti Shinawatře . Yingluck rozpustil parlament a byly naplánovány všeobecné volby , které však byly zrušeny ústavním soudem. Krize skončila dalším převratem v roce 2014 , druhým převratem za deset let.\nOd té doby vede zemi Národní rada pro mír a pořádek , vojenská junta vedená generálem Prayutem Chan-o-cha . Občanská a politická práva byla omezena a v zemi došlo k nárůstu případů lèse-majesté . Političtí odpůrci a disidenti byli posláni do táborů „úpravy postoje“. Bhumibol, nejdéle vládnoucí thajský král, zemřel v roce 2016 a na trůn usedl jeho syn Vajiralongkorn . Referendum a přijetí současné thajské ústavy proběhlo za vlády junty. Junta také svázala budoucí vlády s 20letým národním strategickým plánem, který stanovila, čímž účinně uzavřela zemi do demokracie řízené vojskem . V roce 2019 junta souhlasila s naplánováním všeobecných voleb na březen . Prayut pokračoval ve své premiérské funkci za podpory strany Palang Pracharath -koalice ve Sněmovně a junty jmenovaného Senátu, uprostřed obvinění z volebního podvodu. Tyto probíhající prodemokratické protesty byly vyvolány dopadem současné COVID-19 pandemie a prosazování uzamčení Emergency vyhlášky, který přinesl dopředu nebývalé nároky reformovat monarchii a nejvyšší smysl republicanism v zemi.\nHlavní články: Politika Thajska , Ústavy Thajska , Thajská vláda a volby v Thajsku\nKrál Vajiralongkorn od roku 2016\npředseda vlády od roku 2014 (jako vůdce NCPO )\nPřed rokem 1932 byli thajští králové feudální nebo absolutní monarchové . Během království Sukhothai byl král vnímán jako Dharmarádža neboli „král, který vládne v souladu s Dharmou “. Systém vlády byl sítí přítoků ovládaných místními pány. Moderní absolutní monarchii a státnost zavedl Chulalongkorn, když transformoval decentralizovaný protektorátní systém do unitárního stavu. 24. června 1932 provedla Khana Ratsadon (lidová strana) nekrvavou revoluci, která znamenala počátek konstituční monarchie .\nThajsko má od roku 1932 20 ústav a chart, včetně nejnovější a aktuální ústavy z roku 2017. Po celou tuto dobu se forma vlády pohybovala od vojenské diktatury po volební demokracii. V Thajsku došlo k čtvrtému převratu na světě. „Uniformovaní nebo bývalí vojáci vedli Thajsko 55 z 83 let“ v letech 1932 až 2009. Nejnověji v letech 2014 až 2019 zemi vládla Národní rada pro mír a pořádek .\nThajská politika se provádí v rámci konstituční monarchie , přičemž jako hlava státu slouží dědičný monarcha . Současným thajským králem je Vajiralongkorn (neboli Ráma X), který vládne od října 2016. Královské pravomoci jsou omezeny ústavou a je především symbolickou figurkou. Monarcha je vedoucím ozbrojených sil a musí být buddhista i ochránce víry . Má pravomoc jmenovat své dědice, pravomoc udělovat milosti a královský souhlas . Králi při plnění povinností pomáhá Thajská rada záchoda . Monarcha však stále příležitostně zasahuje do thajské politiky, protože všechny ústavy dláždí cestu obvyklým královským vládám. Někteří akademici mimo Thajsko, včetně Duncana McCarga a Federica Ferrary, zaznamenali mimořádnou ústavní roli panovníka prostřednictvím „síťové monarchie“ v zákulisí politických zákulisí. Monarchii chrání přísný zákon lèse majesté , přestože se přístup lidí k instituci liší od jedné vlády k druhé.\nSappaya-Sapasathan , současná budova parlamentu v Thajsku\nVláda je rozdělena do tří větví:\nLegislativní odvětví: Národní shromáždění se skládá ze Senátu , 150členné plně jmenované horní komory a Sněmovny reprezentantů , 350členné dolní komory . Jeho posledními volbami jsou všeobecné volby 2019 . Koalice vedená stranou Palang Pracharath v současné době drží většinu.\nVýkonná moc se skládá z předsedy vlády Thajska, který byl zvolen Národním shromážděním a dalších členů kabinetu až 35 lidí. Kabinet byl jmenován králem na radu předsedy vlády. Předseda vlády je hlavou vlády .\nSoudnictví má být nezávislý na manažeru a legislativních odvětví, ačkoli soudní rozhodnutí existuje podezření na základě politických úvah, spíše než na stávajících právních předpisů.\nVojenští a byrokratičtí aristokraté plně kontrolovali politické strany v letech 1946 až 80. Většina večírků v Thajsku má krátké trvání. V letech 1992 až 2006 mělo Thajsko systém dvou stran . Od roku 2000 ovládaly thajské všeobecné volby dvě politické strany: jedna byla thajská strana Pheu (která byla nástupcem strany People's Power Party a thajské strany Thai Rak ) a druhá demokratická strana . Politické strany, které podporují Thaksina Shinawatru, získaly od všeobecných voleb od roku 2001 nejvíce zástupců. Pozdější ústavy vytvořily systém více stran, kde jedna strana nemůže získat většinu v domě.\nViz také: Lidská práva v Thajsku a Lèse majesté v Thajsku\nÚstava z roku 2007 byla částečně zrušena vojenskou diktaturou, která se dostala k moci v květnu 2014.\nThajští králové jsou chráněni zákony lèse-majesté, které umožňují kritikům uvěznit se na tři až patnáct let. Po thajském převratu v roce 2014 mělo Thajsko nejvyšší počet vězňů z majestátu v historii národa. V roce 2017 vojenský soud v Thajsku odsoudil muže k 35 letům vězení za porušení zákona o lèse-majesté v zemi. Thajsko bylo ohodnoceno není zdarma na Freedom House Index od roku 2014. Thai aktivista a časopis editor Somyot Prueksakasemsuk , který byl odsouzen k jedenácti letům vězení za ochranu majestátu v roce 2013, je určený vězeň svědomí Amnesty International.\nHlavní článek: Geografie Thajska\nSatelitní snímek Thajska.\nThajsko je s celkovou rozlohou 513 120 čtverečních kilometrů (198 120 čtverečních mil) 50. největší zemí . Je o něco menší než Jemen a o něco větší než Španělsko .\nThajsko zahrnuje několik odlišných geografických oblastí, částečně odpovídajících provinčním skupinám. Sever země je horskou oblastí thajské vysočiny , přičemž nejvyšším bodem je Doi Inthanon v pohoří Thanon Thong Chai v nadmořské výšce 2565 metrů (8 415 stop). Severovýchod, Isan , se skládá z plošiny Khorat , ohraničené na východě řekou Mekong . Středu země dominuje převážně ploché údolí řeky Chao Phraya , které se vlévá do Thajského zálivu .\nJižní Thajsko se skládá z úzké šíje Kra, která se rozšiřuje na Malajský poloostrov . Politicky existuje šest geografických oblastí, které se od ostatních liší počtem obyvatel, základními zdroji, přírodními rysy a úrovní sociálního a ekonomického rozvoje. Rozmanitost regionů je nejvýraznějším atributem fyzického prostředí Thajska.\nChao Phraya a řeka Mekong jsou nepostradatelné vodní toky ve venkovském Thajsku. Průmyslová produkce plodin využívá jak řeky, tak jejich přítoky. Thajský záliv pokrývá 320 000 kilometrů čtverečních (124 000 čtverečních mil) a je napájen řekami Chao Phraya, Mae Klong , Bang Pakong a Tapi . Přispívá do odvětví cestovního ruchu díky svým čistým mělkým vodám podél pobřeží v jižním regionu a Kra Isthmus. Východní pobřeží Thajského zálivu je průmyslovým centrem Thajska s předním hlubinným přístavem království v Sattahip a jeho nejrušnějším komerčním přístavem Laem Chabang .\nAndamanské moře je cenným přírodním zdrojem, neboť hostí populární a luxusní resorty. Phuket , Krabi , Ranong , Phang Nga a Trang a jejich ostrovy leží na pobřeží Andamanského moře a navzdory tsunami v roce 2004 zůstávají turistickým magnetem.\nThajsko mapa klasifikace klimatu Köppen.\nThajské klima je ovlivněno monzunovými větry, které mají sezónní charakter (monzun jihozápadní a severovýchodní). Většina ze země je klasifikována jako Köppen ‚s tropickým klimatem savan . Většina jihu i východního cípu východu má tropické monzunové klima . V částech jihu je také podnebí tropického deštného pralesa .\nThajsko je rozděleno do tří sezón. První je období dešťů nebo jihozápadního monzunu (od poloviny května do poloviny října), které je způsobeno jihozápadním větrem z Indického oceánu . K srážkám přispívá také Intertropická konvergenční zóna (ITCZ) a tropické cyklóny . Srpen a září jsou nejmokřejší období roku. V zemi je průměrný roční úhrn srážek 1 200 až 1 600 mm (47 až 63 palců). Zimní nebo severovýchodní monzun probíhá od poloviny října do poloviny února. Většina Thajska zažívá suché počasí s mírnými teplotami. Léto nebo období před monzunem trvá od poloviny února do poloviny května. Vzhledem ke své vnitrozemské povaze a zeměpisné šířce zažívá severní, severovýchodní, střední a východní část Thajska dlouhé období teplého počasí, kdy teploty mohou v březnu až květnu dosáhnout až 40 ° C (104 ° F), na rozdíl od blízkých do nebo pod 0 ° C (32 ° F) v některých oblastech v zimě. Jižní Thajsko se vyznačuje mírným počasím po celý rok s menšími denními a sezónními výkyvy teplot v důsledku námořních vlivů. Dostává bohaté srážky, zejména v říjnu až listopadu.\nThajsko patří mezi deset zemí světa, které jsou klimatickým změnám vystaveny nejvíce. Zejména je velmi zranitelný vůči stoupající hladině moří a extrémním povětrnostním událostem.\nViz také: Environmentální problémy v Thajsku\nPopulace asijských slonů v thajské divočině klesla na odhadovaných 2 000–3 000.\nThajsko má průměrný, ale zlepšující se výkon v globálním indexu environmentální výkonnosti (EPI) s celkovým hodnocením 91 ze 180 zemí v roce 2016. Environmentální oblasti, kde si Thajsko vede nejhůře (tj. Nejlépe), jsou kvalita ovzduší (167), environmentální účinky zemědělského průmyslu (106) a klimatu a energetiky (93), později hlavně kvůli vysokým emisím CO2 na vyrobenou KWh. Thajsko si vede nejlépe (tj. Nejníže) v oblasti hospodaření s vodními zdroji (66), přičemž do budoucna se očekává několik zásadních zlepšení a v oblasti sanitace (68). Země měla v roce 2019 průměrné skóre indexu integrity lesní krajiny 6,00/10, což ji řadí na 88. místo ze 172 zemí světa.\nPopulace slonů, národní symbol země , klesla ze 100 000 v roce 1850 na odhadovaných 2 000. Pytláci dlouho lovili slony pro slonovinu a kůže a nyní stále častěji pro maso . Mladí sloni jsou často odchytáváni pro použití v turistických atrakcích nebo jako pracovní zvířata, kde se objevují tvrzení o špatném zacházení. Od doby, kdy vláda v roce 1989 zakázala těžbu dřeva , však jejich používání upadlo .\nPytláctví chráněných druhů zůstává velkým problémem. Tygři , leopardi a další velké kočky jsou loveni pro své kožešiny. Mnozí jsou chováni nebo loveni pro maso, které má údajně léčivé vlastnosti. Ačkoli je takový obchod nezákonný, známý bangkokský trh Chatuchak je stále známý prodejem ohrožených druhů. Chov divokých zvířat jako domácích mazlíčků ovlivňuje druhy, jako je asijský černý medvěd , malajský sluneční medvěd , bělošský lar , pilířový gibbon a binturong .\nHlavní články: Organizace vlády Thajska a provincií Thajska\nViz také: Regiony Thajska\nThajsko je unitární stát ; administrativní služby exekutivy jsou podle zákona o národní vládní organizaci, BE 2534 (1991), rozděleny do tří úrovní : centrální, provinční a místní. Thajsko se skládá ze 76 provincií ( จังหวัด , changwat), což jsou správní divize první úrovně . Existují také dva speciálně řízené okresy: hlavní město Bangkok a Pattaya . Bangkok je na provinční úrovni, a proto se často počítá jako provincie. Každá provincie je rozdělena na okresy ( อำเภอ , amphoe) a okresy jsou dále rozděleny na podoblasti ( ตำบล , tambony ). Název hlavního města každé provincie ( เมือง , mueang) je stejný jako v provincii. Například hlavním městem provincie Chiang Mai ( Changwat Chiang Mai ) je Mueang Chiang Mai nebo Chiang Mai . Všichni guvernéři provincií a okresní náčelníci, kteří jsou správci provincií a okresů, jsou jmenováni ústřední vládou. Thajské provincie jsou někdy seskupeny do čtyř až šesti regionů, v závislosti na zdroji.\nKlikací mapa Thajska vystavující své provincie.\nHlavní článek: Zahraniční vztahy Thajska\nKrál Bhumibol Adulyadej na setkání s americkým prezidentem Barackem Obamou , 18. listopadu 2012\nZahraniční vztahy Thajska má na starosti ministr zahraničních věcí.\nThajsko se plně účastní mezinárodních a regionálních organizací. Je to hlavní spojenec mimo NATO a zvláštní zpráva 301 ze Spojených států o prioritním seznamu . Země zůstává aktivním členem Asociace národů jihovýchodní Asie ASEAN . Thajsko si rozvíjí stále těsnější vztahy s dalšími členy ASEAN: Indonésií, Malajsií, Filipínami, Singapurem, Brunejem, Laosem, Kambodžou, Myanmarem a Vietnamem, jejichž ministři zahraničí a hospodářství pořádají výroční schůze. Regionální spolupráce pokračuje v ekonomických, obchodních, bankovních, politických a kulturních záležitostech. V roce 2003 sloužilo Thajsko jako hostitel APEC (Asia Pacific Economic Cooperation). Dr. Supachai Panitchpakdi, bývalý místopředseda vlády Thajska, v současné době slouží jako generální tajemník Konference OSN o obchodu a rozvoji (UNCTAD). V roce 2005 se Thajsko zúčastnilo ustavujícího summitu Východní Asie.\nV posledních letech zaujímá Thajsko na mezinárodní scéně stále aktivnější roli. Když Východní Timor získal nezávislost na Indonésii, přispělo Thajsko poprvé ve své historii vojskům k mezinárodnímu úsilí o udržení míru. Její jednotky tam dnes zůstávají jako součást mírových sil OSN. V rámci svého úsilí o posílení mezinárodních vazeb se Thajsko dostalo k regionálním organizacím, jako je Organizace amerických států (OAS) a Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE). Thajsko přispělo svými vojáky k úsilí o obnovu Afghánistánu a Iráku.\nThaksin zahájil jednání o několika dohodách o volném obchodu s Čínou, Austrálií, Bahrajnem, Indií a USA. Zvláště to druhé bylo kritizováno tvrzeními, že by bylo možné zničit nekonkurenceschopný thajský průmysl.\nThaksin také oznámil, že Thajsko opustí zahraniční pomoc a bude spolupracovat s dárcovskými zeměmi na rozvoji sousedů v subregionu Greater Mekong. Thaksin usiloval o postavení Thajska jako regionálního lídra a zahájil různé rozvojové projekty v chudších sousedních zemích, jako je Laos. Kontroverzněji navázal úzké a přátelské vztahy s barmskou diktaturou.\nThajsko se připojilo k invazi vedené USA do Iráku a vyslalo 423 humanitárních kontingentů. Své vojsko stáhlo 10. září 2004. Dva thajští vojáci zemřeli v Iráku při povstaleckém útoku.\nAbhisit jmenoval vůdcem Aliance pro demokracii Peoples Kasit Piromya ministrem zahraničí. V dubnu 2009 vypukly boje mezi thajskými a kambodžskými jednotkami na území bezprostředně sousedícím s 900 let starými ruinami kambodžského hinduistického chrámu Preah Vihear poblíž hranic. Kambodžská vláda tvrdila, že její armáda zabila nejméně čtyři Thajce a zajala dalších 10, přestože thajská vláda popřela, že by byli zabiti nebo zraněni thajští vojáci. Byli zabiti dva kambodžští a tři thajští vojáci. Obě armády obviňovaly druhou ze střelby jako první a popřely vstup na území toho druhého.\nHlavní článek: Thajské královské ozbrojené síly\nHTMS Chakri Naruebet , An letadlová loď z královského thajského námořnictva\nThe Royal thajské ozbrojené síly (กองทัพ ไทย; RTGS : Kong Thap Thai ) tvoří armádu Thajského království. Skládá se z Thajské královské armády (กองทัพ บก ไทย), Thajského královského námořnictva (กองทัพ เรือ ไทย) a Thajského královského letectva (กองทัพ อากาศ ไทย). Zahrnuje také různé polovojenské síly.\nThajské ozbrojené síly mají dohromady 306 000 aktivních zaměstnanců a dalších 245 000 aktivních rezervních pracovníků. V čele thajských ozbrojených sil (จอมทัพ ไทย, Chom Thap Thai ) je král, ačkoli tato pozice je pouze nominální. Ozbrojené síly jsou řízeny thajským ministerstvem obrany , kterému předsedá ministr obrany (člen kabinetu Thajska ) a kterému velí velitelství královských thajských ozbrojených sil , v jehož čele stojí náčelník obrany Thajské síly . Thajský roční rozpočet na obranu se téměř ztrojnásobil ze 78 miliard bahtů v roce 2005 na 207 miliard bahtů v roce 2016, což představuje přibližně 1,5% thajského HDP v roce 2019. Thajsko se umístilo na 16. místě v celosvětovém indexu vojenské síly na základě zprávy Credit Suisse ze září 2015.\nThajské královské letectvo JAS 39 Gripen\nArmáda má také za úkol humanitární mise, jako je doprovod Rohingů do Malajsie nebo Indonésie, zajištění bezpečnosti a dobrých životních podmínek uprchlíků během uprchlické krize v Indočíně .\nPodle ústavy je služba v ozbrojených silách povinností všech thajských občanů. Thajsko stále používá aktivní návrhový systém pro muže starší 21 let. Jsou vystaveni různým délkám aktivní služby v závislosti na délce výcviku v záloze jako student teritoriální obrany a na jejich úrovni vzdělání. Ti, kteří absolvovali tři nebo více let výcviku v záloze, budou zcela osvobozeni. Tato praxe je dlouhodobě kritizována, protože některá média zpochybňují její účinnost a hodnotu. Tvrdí se, že branci končí jako služebníci vyšších důstojníků nebo úředníci ve vojenských družstevních obchodech. Ve zprávě vydané v březnu 2020 Amnesty International obvinila, že thajští vojenští branci čelí institucionalizovanému zneužívání systematicky utajovaným vojenskými úřady.\nKritici poznamenali, že hlavním cílem thajské armády je vypořádat se spíše s vnitřními než vnějšími hrozbami. Velitelství operací vnitřní bezpečnosti se nazývá politická ruka thajské armády, která má překrývající se sociální a politické funkce s civilní byrokracií. Má také protidemokratické poslání. Armáda je také proslulá četnými korupčními incidenty, jako je obvinění z obchodování s lidmi a nepotismus při podpoře vysokých důstojníků. Armáda je hluboce zakořeněná v politice. Nejnověji jmenovaní senátoři zahrnují více než 100 aktivních a vysloužilých vojáků.\nV roce 2017 Thajsko podepsalo a ratifikovalo Smlouvu OSN o zákazu jaderných zbraní .\nHlavní článek: Vzdělávání v Thajsku\nUniverzita Chulalongkorn , založená v roce 1917, je nejstarší univerzitou v Thajsku.\nThajská míra gramotnosti mládeže v roce 2015 činila 98,1%. Vzdělávání zajišťuje dobře organizovaný školní systém mateřských, základních, nižších a vyšších středních škol, mnoha odborných vysokých škol a univerzit. Soukromý sektor vzdělávání je dobře rozvinutý a významně přispívá k celkovému poskytování vzdělávání. Thajsko má druhý nejvyšší počet anglických středních soukromých mezinárodních škol v národech jihovýchodní Asie . Vzdělávání je povinné až do věku 14 let včetně, přičemž vláda poskytuje bezplatné vzdělávání až do věku 17 let.\nVýuka do značné míry spoléhá na učení na dálku , než na metodiku zaměřenou na studenty. Zavádění spolehlivých a ucelených osnov pro základní a střední školy podléhá rychlým změnám. Otázky týkající se vstupu na univerzitu jsou již několik let v neustálých otřesech. Většina mladších Thajců je počítačově gramotná. Od roku 2020 bylo Thajsko na znalosti angličtiny na 89. místě ze 100 zemí na celém světě. Země je také jednou z mála, která stále požaduje uniformu až do univerzitních let, což je stále předmětem probíhajících debat. Kvalita poskytovaného vzdělání v zemi je často zpochybňována a školy pro nacisty jsou oblíbené zejména pro přijímací zkoušky na vysoké školy.\nPočet vysokých škol v Thajsku v posledních desetiletích silně vzrostl na 156 oficiálně. Dvě nejlépe hodnocené univerzity v Thajsku jsou Chulalongkorn University a Mahidol University . Výzkumný výkon thajských univerzit je stále relativně nízký, přestože se tuzemské časopisy v letech 2011 až 2016 zvýšily o 20%. Nedávné iniciativy, jako je National Research University a University Graduate Research Intensive University: VISTEC , jejichž cílem je posílit národní výzkumné univerzity v Thajsku, nicméně zdá se, že získává trakci.\nThajsko je zemí, kde je školní uniforma povinná .\nStudenti v oblastech etnických menšin dosahují ve standardizovaných národních a mezinárodních testech trvale nižšího skóre. Důvodem je pravděpodobně nerovnoměrné přidělování vzdělávacích zdrojů, slabé vzdělávání učitelů, chudoba a nízké jazykové znalosti thajštiny, jazyk testů.\nOd prosince 2010 do ledna 2011 bylo spravováno 72 780 thajských studentů rozsáhlé celostátní testy IQ . Průměrné IQ bylo 98,59, což je více, než uváděly předchozí studie. Bylo zjištěno, že úrovně IQ jsou v celé zemi nekonzistentní, přičemž nejnižší průměr 88,07 byl nalezen v jižní oblasti provincie Narathiwat a nejvyšší průměr 108,91 hlášen v provincii Nonthaburi . Ministerstvo zdravotnictví obviňuje rozpory o jódu , a jak 2011 kroků vezou požadovat, aby jód být přidány do stolní soli , v praxi běžné v mnoha západních zemích.\nV roce 2013 ministerstvo informačních a komunikačních technologií oznámilo, že 27 231 škol získá přístup k vysokorychlostnímu internetu na úrovni třídy . Vzdělávací infrastruktura země však byla stále nedostatečně připravena na online výuku, protože menším a vzdálenějším školám bránila zejména omezení COVID-19.\nThajsko je třetí nejoblíbenější studijní destinací v ASEAN. Počet studentů mezinárodních diplomů v Thajsku se mezi lety 1999 a 2012 zvýšil o 9,7krát, z 1 882 na 20 309 studentů. Většina zahraničních studentů pochází ze sousedních zemí z Číny, Myanmaru, Kambodže a Vietnamu.\nVědci pracují v laboratoři\nV moderní době thajští vědci významně přispěli v různých oblastech studia. Například v chemii je Krisana Kraisintu známá jako „cikánský lékárník “. Vyvinula jednu z prvních generických kombinací fixních dávek ARV a zasvětila svůj život tomu, aby byly léky dostupnější a dostupnější. Její úsilí zachránilo nespočet životů v Africe , GPO-VIR nyní zvolila Světová zdravotnická organizace jako první režimovou léčbu pacientů s HIV/AIDS v chudých zemích. V Thajsku se tento lék (GPO-VIR) používá v národním programu léčby HIV/AIDS, takže je zdarma pro 100 000 pacientů. zatímco Pongrama Ramasoota, On objevy produkci terapeutických lidských monoklonálních protilátek proti viru dengue a první na světě horečky dengue léků, obsahují DNA vakcíny vývoj pro dengue a psí parvovirus .\nThajsko také významně pokročilo v technologii ve vývoji lékařské robotiky . Lékařské roboty byly v Thajsku používány a propagovány v mnoha oblastech, včetně chirurgie , diagnostiky , rehabilitace a služeb. a jejich využití stále roste. například robot pro péči o seniory vyrobený thajským výrobcem, který japonské pečovatelské domy hojně využívají. V chirurgii, v roce 2019, oddělení lékařských služeb odhalilo thajského robota vytvořeného na pomoc chirurgům v chirurgii mozku u pacientů s epilepsií. v roce 2017 nemocnice Ramathibodi , přední vládní nemocnice v Bangkoku a renomovaná lékařská fakulta, úspěšně provedla první robotickou operaci mozku v Asii . Pro rehabilitační a terapeutické roboty byly vyvinuty s cílem pomoci pacientům s poraněním paže a nohy provádět procvičované pohyby, jimž pomáhají roboti, je vítězem první ceny soutěže i-MEDBOT Innovation Contest 2018 pořádané Thajským centrem excelence pro vědy o životě (TCELS).\nPodle Institutu statistik UNESCO věnovalo Thajsko 1% svého HDP na vědecký výzkum a vývoj v roce 2017. Mezi lety 2014 a 2016 se pracovní síla v oblasti výzkumu a vývoje v Thajsku zvýšila z 84 216 lidí na 112 386 lidí. Thajsko se v roce 2020 umístilo na 44. místě v indexu globálních inovací , což je pokles ze 43. místa v roce 2019. Thajská vláda vyvíjí nová centra růstu tím, že od východního ekonomického koridoru inovací (EECi) zrychluje rozvoj lidských zdrojů a výzkumu. National Development Agency Science and Technology je agenturou vlády Thajska, která podporuje výzkum v oblasti vědy a techniky a její využití v ekonomice Thai .\nV prosinci 2020 se Thajsko stalo s 308,35 Mbit/s světovou jedničkou v oblasti rychlosti širokopásmového internetového pevného internetu, přičemž Švýcarsko a Francie v Evropě na pozicích 5, respektive s USA na pozici 10 s 173,67 Mbit/s.\nHlavní článek: Ekonomika Thajska\nProporcionální zastoupení thajského exportu, 2019\nThajská ekonomika je silně závislá na exportu, přičemž export tvoří více než dvě třetiny hrubého domácího produktu (HDP). Thajsko vyváží ročně zboží a služby v hodnotě přes 105 miliard USD. Mezi hlavní vývoz patří automobily, počítače, elektrické spotřebiče, rýže , textil a obuv, produkty rybolovu, guma a šperky.\nThajsko je rozvíjející se ekonomikou a je považováno za nově industrializovanou zemi . Thajsko mělo v roce 2017 HDP 1,236 bilionu USD (na základě parity kupní síly ). Thajsko je po Indonésii druhou největší ekonomikou v jihovýchodní Asii. Thajsko je na polovině cesty k šíření bohatství v jihovýchodní Asii, protože je to 4. nejbohatší národ podle HDP na obyvatele, po Singapuru, Bruneji a Malajsii.\nThajsko funguje jako kotevní ekonomika pro sousední rozvojové ekonomiky Laosu, Myanmaru a Kambodže. Podle thajského Národního výboru pro hospodářský a sociální rozvoj (NESDB) činila ve třetím čtvrtletí 2014 míra nezaměstnanosti v Thajsku 0,84%.\nEkonomické ukazatele pro Thajsko\nNominální HDP ฿ 14,53 bilionu (2016)\nRůst HDP 3,9% (2017)\nPoměr zaměstnanosti k počtu obyvatel 68,0% (2017)\nNezaměstnanost 1,2% (2017)\nCelkový veřejný dluh ฿ 6,37 bilionu ( prosinec 2017)\nChudoba 8,61% (2016)\nČistá hodnota domácnosti .3 20,34 bilionu (2010)\nNedávná hospodářská historie\nSathorn v Bangkoku je obchodní čtvrť plná mrakodrapů, kde sídlí velké hotely a ambasády.\nThajsko zažilo v letech 1985 až 1996 nejvyšší míru hospodářského růstu na světě - v průměru 12,4% ročně. V roce 1997 zvýšený tlak na baht , rok, ve kterém se ekonomika snížila o 1,9%, vedl ke krizi, která odhalila slabiny finančního sektoru a donutila administrativu Chavalita Yongchaiyudha k plavbě měnou . Předseda vlády Chavalit Yongchaiyudh byl nucen odstoupit poté, co se jeho kabinet dostal do ohně kvůli jeho pomalé reakci na hospodářskou krizi. Baht byl v letech 1978 až 1997 navázán na 25 amerických dolarů. V lednu 1998 dosáhl baht svého nejnižšího bodu 56 k americkému dolaru a v tomto roce se ekonomika snížila o 10,8%, což vyvolalo asijskou finanční krizi .\nThajská ekonomika se začala zotavovat v roce 1999 a v roce 2000 expandovala o 4,2–4,4%, a to především díky silnému exportu. Růst (2,2%) byl tlumen změkčením globální ekonomiky v roce 2001, ale v následujících letech se zrychlil v důsledku silného růstu v Asii, relativně slabého bahtu podporujícího vývoz a zvýšených domácích výdajů v důsledku několika megaprojektů a pobídky premiéra Thaksina Shinawatry , známého jako Thaksinomics . Růst v letech 2002, 2003 a 2004 činil 5–7% ročně.\nRůst v letech 2005, 2006 a 2007 se pohyboval kolem 4–5%. Kvůli oslabení amerického dolaru a stále silnější thajské měny se v březnu 2008 dolar pohyboval kolem hranice 33 bahtů. Zatímco společnost Thaksinomics obdržela kritiku, oficiální ekonomické údaje ukazují, že v letech 2001 až 2011 se HDP Isana na obyvatele více než zdvojnásobil na 1475 USD, přičemž za stejné období se HDP v oblasti Bangkoku zvýšil z 7900 USD na téměř 13 000 USD.\nS nestabilitou obklopující velké protesty v roce 2010 se růst HDP Thajska ustálil na přibližně 4–5%, z maxim 5–7% za předchozí civilní správy. Politická nejistota byla identifikována jako primární příčina poklesu důvěry investorů a spotřebitelů. MMF předpověděl, že se thajská ekonomika v důsledku měnové politiky Thajské banky a balíčku fiskálních opatření silně odrazí od nízkého růstu HDP 0,1% v roce 2011 na 5,5% v roce 2012 a poté 7,5% v roce 2013. stimulační opatření zavedená bývalou vládou Yingluck Shinawatra .\nPo thajském vojenském převratu ze dne 22. května 2014. V roce 2017 společnost Conclusion s informacemi o thajské ekonomice vzrostla o 3,9% po úpravě o inflaci, a to z 3,3% v roce 2016, což je její nejrychlejší expanze od roku 2012.\nThajci mají střední bohatství na jednu dospělou osobu 1 469 USD v roce 2016, což je nárůst z 605 USD v roce 2010. V roce 2016 bylo Thajsko zařazeno na 87. místo v indexu lidského rozvoje a 70. místo v HDI upraveném o nerovnost .\nV roce 2017 činil průměrný příjem domácnosti v Thajsku ,9 26 946 měsíčně. Nejvyšší kvintilní domácnosti měly 45,0% podíl na všech příjmech, zatímco spodní kvintilní domácnosti 7,1%. Bylo 26,9 milionu osob, které měly spodní 40% příjmů vydělávajících méně než ,3 5 344 na osobu za měsíc. Během thajské politické krize v letech 2013–2014 průzkum ukázal, že protivládní PDRC většinou (32%) mělo měsíční příjem více než 50 000 ,, zatímco provládní UDD většinou (27%) mělo mezi ฿ 10 000 a ฿ 20 000.\nV roce 2014 společnost Credit Suisse uvedla, že Thajsko je po Rusku a Indii třetí nej nerovnější zemí na světě. Prvních 10% nejbohatších drželo 79% majetku země. Nejlepší 1% nejbohatší držel 58% aktiv. Thajských 50 nejbohatších rodin mělo celkovou čistou hodnotu 30% HDP.\nV roce 2016 žilo v chudobě 5,81 milionu lidí, nebo 11,6 milionu lidí (17,2% populace), pokud je zahrnuto „téměř chudé“. Podíl chudých na celkovém počtu obyvatel v každém regionu byl 12,96% na severovýchodě, 12,35% na jihu a 9,83% na severu. V roce 2017 požádalo o sociální zabezpečení 14 milionů lidí (byl požadován roční příjem nižší než ฿ 100 000). Na konci roku 2017 činil celkový dluh domácností v Thajsku 76 11,76 bilionu. V roce 2010 byla v úpadku 3% celé domácnosti. V roce 2016 bylo v zemi odhadem 30 000 bezdomovců.\nProporcionální zastoupení thajského exportu\nMezi podstatná odvětví patří elektrická zařízení, komponenty, počítačové komponenty a vozidla. Oživení Thajska z asijské finanční krize v letech 1997–1998 závisí mimo jiné na exportu. Od roku 2012 byl thajský automobilový průmysl největší v jihovýchodní Asii a 9. největší na světě . Thajský průmysl má roční produkci téměř 1,5 milionu vozidel, většinou užitkových.\nVětšina vozidel vyrobených v Thajsku je vyvíjena a licencována zahraničními výrobci, zejména japonskými a americkými . Thajský automobilový průmysl využívá výhod ASEAN Free Trade Area (AFTA), aby našel trh pro mnoho svých produktů. V Thajsku vyrábí pick- upy osm výrobců, pět japonských, dva američtí a indická Tata . Od roku 2012 bylo Thajsko díky svému příznivému zdanění dvoudveřových pick-upů na pouhých 3–12% oproti 17–50% u osobních automobilů druhým největším spotřebitelem pick-upů na světě po USA. V roce 2014 představovaly pick-upy 42% všech prodejů nových vozidel v Thajsku.\nDalší informace: Cestovní ruch v Thajsku\nCestovní ruch tvoří asi 6% ekonomiky země. Podle Světové organizace pro cestovní ruch bylo Thajsko v roce 2013 nejnavštěvovanější zemí jihovýchodní Asie. Odhady příjmů z cestovního ruchu, které přímo přispívají k thajskému HDP ve výši 12 bilionů bahtů, se pohybují od 9 procent (1 bilion bahtů) (2013) do 16 procent. Když to zahrnuje nepřímé efekty cestovního ruchu, údajně to představuje 20,2 procenta (2,4 bilionu bahtů) thajského HDP.\nAsijští turisté navštěvují Thajsko především kvůli Bangkoku a historickým, přírodním a kulturním památkám v jeho okolí. Západní turisté nejen navštěvují Bangkok a okolí, ale navíc mnozí cestují na jižní pláže a ostrovy. Sever je hlavní destinací pro pěší turistiku a dobrodružné cesty s rozmanitými skupinami etnických menšin a zalesněnými horami. Region s nejmenším počtem turistů je Isan . Pro ubytování zahraničních návštěvníků byla v hlavních turistických oblastech zřízena samostatná turistická policie s kancelářemi a nouzovým telefonním číslem.\nPodle Světové rady pro cestovní ruch a cestovní ruch zaujímá Thajsko 5. největší destinaci zdravotní turistiky v oblasti příchozích výdajů na zdravotní turistiku, která v roce 2018 přilákala přes 2,5 milionu návštěvníků. Země je také jedničkou v Asii . Země je populární pro rostoucí praxi chirurgie změny pohlaví (SRS) a kosmetické chirurgie. V letech 2010–2012 cestovalo do Thajska za SRS více než 90% zdravotnických turistů.\nProstituce v Thajsku a sexuální turistika také tvoří de facto součást ekonomiky. Kampaně propagují Thajsko jako exotické, aby přilákaly turisty. Jeden odhad zveřejněný v roce 2003 uváděl obchod na 4,3 miliardy USD ročně nebo asi 3% thajské ekonomiky. Předpokládá se, že nejméně 10% turistických dolarů je vynaloženo na obchod se sexem.\nDalší informace: Zemědělství v Thajsku\nThajsko je dlouhodobě jedním z největších vývozců rýže na světě . Čtyřicet devět procent thajské pracovní síly je zaměstnáno v zemědělství.\nČtyřicet devět procent thajské pracovní síly je zaměstnáno v zemědělství . To je pokles ze 70% v roce 1980. Rýže je nejdůležitější plodinou v zemi a Thajsko je dlouhodobě předním světovým vývozcem rýže, až donedávna zaostávalo za Indií i Vietnamem. Thajsko má nejvyšší procento orné půdy, 27,25%, ze všech národů v podoblasti Greater Mekong . Asi 55% plochy orné půdy se využívá k produkci rýže.\nZemědělství zažívá přechod od metod náročných na práci a přechodných metod k industrializovanějšímu a konkurenceschopnějšímu odvětví. V letech 1962 až 1983 zemědělský sektor rostl v průměru o 4,1% ročně a v letech 1983 až 2007 nadále rostl o 2,2%. Relativní příspěvek zemědělství k HDP klesl, zatímco vývoz zboží a služeb se zvýšil.\nKromě toho je přístup k biokapacitě v Thajsku nižší než světový průměr. V roce 2016 mělo Thajsko na svém území 1,2 globálního hektaru biokapacity na osobu, což je o něco méně než světový průměr 1,6 globálního hektaru na osobu. Naproti tomu v roce 2016 využili 2,5 globálního hektaru biokapacity - jejich ekologickou stopu spotřeby. To znamená, že využívají asi dvakrát tolik biokapacity, než obsahuje Thajsko. V důsledku toho má Thajsko deficit biokapacit.\nDalší informace: Energie v Thajsku\nV roce 2014 je 75% thajské elektrické výroby poháněno zemním plynem . Uhelné elektrárny vyrábějí dalších 20% elektrické energie, přičemž zbytek pochází z biomasy, vodních elektráren a bioplynu.\nThajsko produkuje zhruba třetinu ropy, kterou spotřebuje. Je druhým největším dovozcem ropy v jihovýchodní Asii. Thajsko je velkým producentem zemního plynu s rezervami nejméně 10 bilionů kubických stop. Po Indonésii je největším producentem uhlí v jihovýchodní Asii, ale musí dovážet další uhlí, aby uspokojil domácí poptávku.\nThajsko má rozmanitý a silný neformální sektor práce - v roce 2012 bylo odhadováno, že neformální pracovníci tvoří 62,6% thajské pracovní síly. Ministerstvo práce definuje neformální pracovníci, aby jednotlivci, kteří pracují v neformální ekonomiky a nemají status zaměstnance podle zákona o ochraně práce dané země (LPA). Neformální sektor v Thajsku za posledních 60 let v průběhu postupného přechodu Thajska z ekonomiky založené na zemědělství na průmyslovější a orientovanější na služby výrazně vzrostl. V letech 1993 až 1995 se deset procent thajské pracovní síly přesunulo ze zemědělského sektoru do městských a průmyslových zaměstnání, zejména ve výrobním sektoru. Odhaduje se, že mezi lety 1988 a 1995 se počet továrních dělníků v zemi zdvojnásobil ze dvou na čtyři miliony, když se thajský HDP ztrojnásobil. Zatímco asijská finanční krize, která následovala v roce 1997, tvrdě zasáhla thajskou ekonomiku, průmyslový sektor pokračoval v expanzi pod rozsáhlou deregulací, protože Thajsko dostalo mandát přijmout řadu reforem strukturálních úprav po obdržení finančních prostředků od MMF a Světové banky. Tyto reformy zavedly agendu zvýšené privatizace a liberalizace obchodu v zemi a snížily federální dotace veřejných statků a veřejných služeb, podpory cen v zemědělství a regulace spravedlivých mezd a pracovních podmínek. Tyto změny vyvolaly další tlak na zemědělský sektor a vedly k pokračující migraci z venkovského venkova do rostoucích měst. Mnoho migrujících zemědělců našlo práci v rostoucím thajském zpracovatelském průmyslu a pracovalo v manufakturách a továrnách s několika pracovními předpisy a často vykořisťovatelskými podmínkami.\nTi, kteří nemohli najít formální tovární práci, včetně nelegálních migrantů a rodin venkovských thajských migrantů, kteří následovali své příbuzné do městských center, se obrátili na neformální sektor, aby jim poskytl dodatečnou podporu potřebnou k přežití - podle rozšířené regulace uložené strukturálními úpravy programů, jeden rodinný příslušník pracující v továrně nebo manufaktuře vydělal velmi málo. Vědci tvrdí, že ekonomické důsledky a sociální náklady thajských pracovních reforem v důsledku asijské finanční krize v roce 1997 dopadly spíše na jednotlivce a rodiny než na stát. Lze to popsat jako „externalizaci tržního rizika“, což znamená, že jak se trh práce v zemi stále více dereguloval, břemeno a odpovědnost za zajištění adekvátního živobytí se přesunula ze zaměstnavatelů a státu na samotné pracovníky, jejichž rodiny musely najít práci v neformálním sektoru, aby nahradil ztráty a dotoval mzdy, které pobírají jejich příbuzní ve formálním sektoru. Váha těchto ekonomických změn zvlášť tvrdě zasáhla migranty a městskou chudinu a neformální sektor se díky tomu rychle rozšířil.\nDnes je neformální práce v Thajsku obvykle rozdělena do tří hlavních skupin: subdodavatelé/samostatně výdělečně činní/domácí pracovníci, servisní pracovníci (včetně těch, kteří jsou zaměstnáni v restauracích, jako pouliční prodavači, masérky, taxikáři a domácí pracovníci) a zemědělští dělníci. Do těchto kategorií nejsou zahrnuty ty, které pracují v zábavě, nočním životě a sexuálním průmyslu. Jednotlivci zaměstnaní v těchto aspektech neformálního pracovního sektoru čelí další zranitelnosti, včetně náboru do kruhů sexuálního vykořisťování a obchodování s lidmi.\nObecně je úroveň vzdělání v neformálním sektoru nízká. Studie z roku 2012 zjistila, že 64% neformálních pracovníků nedokončilo vzdělání mimo základní školu. Mnoho neformálních pracovníků jsou také migranti, z nichž pouze někteří mají v zemi právní postavení. Vzdělání a občanství jsou dvě hlavní překážky vstupu pro ty, kteří chtějí pracovat ve formálních průmyslových odvětvích, a těšit se z ochrany práce a výhod sociálního zabezpečení, které přicházejí s formálním zaměstnáním. Vzhledem k tomu, že neformální sektor práce není uznáván zákonem o ochraně práce (LPA), jsou neformální pracovníci mnohem zranitelnější prací vůči vykořisťování a nebezpečnými pracovními podmínkami než ti, kteří jsou zaměstnáni ve formálnějších a federálně uznávaných průmyslových odvětvích. Zatímco některé thajské pracovní zákony poskytují domácím a zemědělským pracovníkům minimální ochranu, jsou často slabé a obtížně vymahatelné. Thajské politiky sociálního zabezpečení navíc nedokáží chránit před riziky, kterým čelí mnoho neformálních pracovníků, včetně pracovních úrazů a odškodnění, jakož i pojištění v nezaměstnanosti a odchodu do důchodu. Mnoho neformálních pracovníků nemá legální smlouvu o zaměstnání a mnozí si nevydělávají na živobytí. V důsledku toho je obchodování s lidmi v regionu běžné a postihuje děti i dospělé, muže a ženy, migranty i thajské občany.\nHlavní články: Doprava v Thajsku a seznam letišť v Thajsku\nBTS Skytrain je zvýšené systém rychlé přepravy v Bangkoku\nStátní železnice z Thajska (SRT) provozuje všechny thajských národních železničních tratí. Bangkokské nádraží ( nádraží Hua Lamphong) je hlavním terminálem všech tras. Phahonyothin a ICD Lat Krabang jsou hlavní nákladní terminály. Jak 2017 SRT měl 4,507 km (2,801 mi) trati, to vše měřidlo rozchodu kromě Airport Link. Téměř vše je jednokolejné (4 097 km), ačkoli některé důležité úseky v okolí Bangkoku jsou dvoukolejné (303 km nebo 188 mi) nebo trojité (107 km nebo 66 mil) a existují plány na jeho prodloužení. Železniční doprava v Bangkoku zahrnuje dálkové spoje a některé denní příměstské vlaky jezdící z a na okraj města během dopravní špičky, ale počet cestujících zůstal nízký. V hlavním městě jsou také tři železniční systémy rychlé přepravy.\nThajsko má 390 000 kilometrů dálnic. Podle BBC má Thajsko 462 133 silnic a mnoho víceproudých dálnic. V roce 2017 mělo Thajsko 37 milionů registrovaných vozidel, z toho 20 milionů motocyklů. Řada nedělených dvouproudových dálnic byla přestavěna na dělené čtyřproudé dálnice. Dálnice Bangkok - Chon Buri (trasa 7) nyní spojuje nové letiště a východní pobřeží . Jen z Bangkoku jezdí na 114 trasách 4 125 veřejných dodávek. Mezi další formy silniční dopravy patří tuk-tuky , taxi-v listopadu 2018 má Thajsko po celé zemi registrováno 80 647 taxíků-dodávky ( minibus ), motorové taxi a songthaews .\nV roce 2012 mělo Thajsko 103 letišť se 63 zpevněnými přistávacími dráhami a 6 heliportů. Nejrušnějším letištěm v kraji je bangkokské letiště Suvarnabhumi .\nHlavní článek: Demografie Thajska\nThajsko mělo v roce 2020 populaci 69 799 978 lidí. Thajská populace je převážně venkovská, soustředěná v oblastech pěstování rýže v centrálních, severovýchodních a severních oblastech. Asi 45,7% thajské populace žilo v městských oblastech od roku 2010, soustředěno převážně v okolí metropolitní oblasti Bangkoku .\nThajský vládou sponzorovaný program plánování rodiny vyústil v dramatický pokles populačního růstu z 3,1% v roce 1960 na přibližně 0,4% dnes. V roce 1970 žilo v thajské domácnosti v průměru 5,7 lidí. V době sčítání lidu 2010 byla průměrná velikost thajské domácnosti 3,2 lidí.\nDalší informace: Etnické skupiny v Thajsku\nHill kmeny dívky na severovýchodě Thajska\nThajští státní příslušníci tvoří většinu thajské populace, 95,9%v roce 2010. Zbývajících 4,1%populace jsou Barmané (2,0%), ostatní 1,3%a blíže neurčeno 0,9%.\nPodle zprávy Thajské královské vlády o zemi za rok 2011 Výboru OSN odpovědnému za Mezinárodní úmluvu o odstranění všech forem rasové diskriminace , který je k dispozici na odboru podpory práv a svobod thajského ministerstva spravedlnosti, je oficiálně uznáno 62 etnických komunit v Thajsku. V době dokončení údajů o etnolingvistických mapách Mahidolské univerzity z Thajska (1997) tvoří dvacet milionů středo thajských (spolu s přibližně 650 000 thajskými Khoraty) přibližně 20 650 000 (34,1 procenta) obyvatelstva 60 544 937 národa .\nZpráva Thajska o zemi z roku 2011 uvádí počty obyvatel horských národů („horských kmenů“) a etnických komunit na severovýchodě a výslovně hovoří o svém hlavním spoléhání na údaje o etnolingvistických mapách Thajska na univerzitě Mahidol. Ačkoli tedy jen 3,288 milionu lidí na severovýchodě nebylo možné kategorizovat, populace a procenta jiných etnických komunit kolem roku 1997 jsou známé pro celé Thajsko a představují minimální populaci. V sestupném pořadí jsou největší (rovnající se nebo vyšší než 400 000) a) 15 080 000 Lao (24,9 procenta) skládající se z thajského Lao (14 milionů) a dalších menších laoských skupin, konkrétně thajského Loei (400–500 000), Lao Lom (350 000), Lao Wiang/Klang (200 000), Lao Khrang (90 000), Lao Ngaew (30 000) a Lao Ti (10 000; b) šest milionů Khon Muang (9,9 procenta, nazývaných také severní Thajci); c) 4,5 milionu Pak Tai (7,5 procenta, nazývané také jižní Thajci); d) 1,4 milionu Khmer Leu (2,3 procenta, také nazývaných Northern Khmer); e) 900 000 malajských (1,5%); f) 500 000 Nyaw (0,8 procenta); g) 470 000 Phu Thai (0,8 procenta); h) 400 000 Kuy/Kuay (také znám jako Suay) (0,7 procenta), a i) 350 000 Karen (0,6 procenta). Thajští Číňané , kteří mají významné čínské dědictví, tvoří 14% populace, zatímco Thajci s částečným čínským původem tvoří až 40% populace. Thajští Malajci představují 3% populace, zbytek tvoří Mons , Khmers a různé „ horské kmeny “. Oficiálním jazykem země je thajština a primárním náboženstvím je théravádový buddhismus, který vyznává přibližně 95% populace.\nRostoucí počet migrantů ze sousední Myanmaru, Laosu a Kambodže, jakož i z Nepálu a Indie tlačil celkový počet cizinců z jiných zemí na zhruba 3,5 milionu v roce 2009, což je nárůst z odhadovaných 2 milionů v roce 2008 a přibližně 1,3 milionu v roce 2000. V Thajsku žije asi 41 000 Britů a 20 000 Australanů .\nDalší informace: Seznam měst v Thajsku\nNejvětší obce v Thajsku\n1 Bangkok Bangkok 5 686 646 11 Město Pattaya Chonburi 117,371\nMěsto Pak Kret Hat Yai City\n2 Město Nonthaburi Nonthaburi 255,793 12 Město Nakhon Si Thammarat Nakhon Si Thammarat 104948\n3 Město Pak Kret Nonthaburi 189 258 13 Město Nakhon Sawan Nakhon Sawan 84,122\n4 Město Hat Yai Songkhla 159 627 14 Město Laem Chabang Chonburi 82 960\n5 Město Chaophraya Surasak Chonburi 132,172 15 Rangsit City Pathum Thani 81,084\n6 Město Nakhon Ratchasima Nakhon Ratchasima 131,286 16 Phuket City Phuket 78,923\n7 Město Udon Thani Udon Thani 131,192 17 Město Nakhon Pathom Nakhon Pathom 77 651\n8 Město Chiang Mai Chiang Mai 131,091 18 Město Ubon Ratchathani Ubon Ratchathani 77 306\n9 Město Surat Thani Surat Thani 130,114 19 Město Chiang Rai Chiang Rai 74,226\n10 Město Khon Kaen Khon Kaen 120 045 20 Město Phitsanulok Phitsanulok 68,898\nHlavní článek: Thajské jazyky\nEtnolingvistická mapa Thajska.\nSilajaruek of Sukhothai Kingdom jsou stovky kamenných nápisů, které tvoří historický záznam o období.\nOficiálním jazykem Thajska je thajština , jazyk Kra – Dai, který je úzce spjat s Lao , Shan v Myanmaru a mnoha menšími jazyky, kterými se mluví obloukem od Hainanu a Yunnanu na jih k čínským hranicím. Je to hlavní vzdělávací a vládní jazyk, kterým se mluví po celé zemi. Standard je založen na dialektu centrálních Thajců a je napsán v thajské abecedě , abugidském skriptu, který se vyvinul z khmerské abecedy .\nKrálovská thajská vláda uznala šedesát dva jazyků. Pro účely národního sčítání existují čtyři thajské dialekty; ty se částečně shodují s regionálními označeními, jako je jižní Thajsko a severní Thajsko .\nNejvětší z thajských menšinových jazyků je laoský dialekt isanštiny, kterým se mluví v severovýchodních provinciích. Ačkoli je někdy považován za thajský dialekt, je to laoský dialekt a region, kde se tradičně mluví, byl historicky součástí laoského království Lan Xang . Na dalekém jihu je hlavním jazykem malajských muslimů Kelantan-Pattani Malay . O odrůdách Číňanů hovoří také velká thajská čínská populace, přičemž nejlépe je zastoupen dialekt Teochew .\nMluví se také mnoha kmenovými jazyky, včetně mnoha austroasijských jazyků, jako jsou Mon , Khmer , Viet , Mlabri a Orang Asli ; Austronéské jazyky jako Cham a Moken ; Čínsko-tibetské jazyky jako Lawa , Akha a Karen ; a další tchajwanské jazyky jako Tai Yo , Phu Thai a Saek . Hmong je členem jazyků Hmong -Mien , který je nyní považován za vlastní jazykovou rodinu.\nHlavní článek: Náboženství v Thajsku\nNáboženství v Thajsku (2018)\nNejrozšířenějším náboženstvím země je Theravada buddhismus , který je nedílnou součástí thajské identity a kultury. Aktivní účast v buddhismu patří k nejvyšším na světě. Thajsko má po Číně druhý největší počet buddhistů na světě. Podle sčítání lidu z roku 2000 se 94,6% a 93,58% v roce 2010 populace země identifikovalo jako buddhisté tradice Theravada.\nSamanera z théravádského buddhismu , nejpraktičtějšího náboženství v Thajsku.\nMuslimové tvoří druhou největší náboženskou skupinu v Thajsku, která v roce 2018 zahrnuje 5,4% populace. Islám je soustředěn převážně v nejjižnějších provinciích země: Pattani , Yala , Satun , Narathiwat a část Songkhla Chumphon , které jsou převážně malajské , většina kdo jsou sunnitští muslimové . Křesťané představovali v roce 2018 1,13% (2018) populace, přičemž zbývající populaci tvořili hinduisté a sikhové , kteří žijí převážně ve městech země. V Thajsku existuje také malá, ale historicky významná židovská komunita sahající až do 17. století.\nÚstava nejmenuje oficiální státní náboženství a stanoví svobodu vyznání. Ani úřad formálně neregistruje nové náboženské skupiny, které nebyly přijaty, a omezuje počet misionářů, neregistrovaných náboženských organizací i misionářů, kterým je umožněno svobodné působení. Neexistují žádné rozšířené zprávy o společenském zneužívání nebo diskriminaci na základě náboženského přesvědčení nebo praxe. Thajské právo oficiálně uznává pět náboženských skupin: buddhisté, muslimové, bráhmanští hinduisté, sikhové a křesťané. Některé zákony se však inspirují buddhistickými praktikami, například zákaz prodeje alkoholu o náboženských svátcích.\nHlavní články: Zdraví v Thajsku , Zdravotnictví v Thajsku a nemocnice v Thajsku\nSiriraj nemocnice v Bangkoku, nejstarší a největší nemocnice v Thajsku.\nThajsko je na 6. místě na světě a v Asii na 1. místě v globálním indexu zdravotního zabezpečení 2019 z hlediska schopností globálního zdravotního zabezpečení ve 195 zemích, což z něj činí jedinou rozvojovou zemi na světové první desítce. Thajsko mělo 62 nemocnic akreditovaných společností Joint Commission International. V roce 2002 se Bumrungrad stal první nemocnicí v Asii, která splnila standard.\nNa zdravotnictví a lékařskou péči dohlíží ministerstvo veřejného zdraví (MOPH) spolu s několika dalšími nevládními vládními agenturami, přičemž celkové národní výdaje na zdraví v roce 2009 dosáhly 4,3 procenta HDP. Hlavní zátěž představují nepřenosné nemoci nemocnost a úmrtnost, přičemž infekční choroby včetně malárie a tuberkulózy a dopravní nehody jsou také důležitými otázkami veřejného zdraví. Současným ministrem veřejného zdraví je Anutin Charnvirakul .\nV prosinci 2018 prozatímní parlament odhlasoval legalizaci užívání konopí ze zdravotních důvodů. Rekreační využití zůstalo nezákonné. Národní zákonodárné shromáždění mělo 166 hlasů pro novelu zákona o omamných látkách, hlasování nebylo žádné a 13 členů se zdrželo hlasování. Díky hlasování je Thajsko první zemí jihovýchodní Asie, která umožňuje užívání léčebného konopí .\nHlavní článek: Kultura Thajska\nThajské ženy nosí sabai , Jim Thompson House\nThajská kultura a tradice zahrnují velký vliv Indie, Číny, Kambodže a zbytku jihovýchodní Asie. Thajské národní náboženství, Theravada buddhismus, je ústředním bodem moderní thajské identity . Thajský buddhismus se v průběhu času vyvinul a zahrnuje mnoho regionálních přesvědčení pocházejících z hinduismu , animismu a také uctívání předků. Oficiální kalendář v Thajsku je založen na východní verze buddhistické éry (BE). Dnes Thai identita je sociální konstrukt z Phibun režimu v 1940s.\nNěkolik etnických skupin zprostředkovalo změnu mezi jejich tradiční místní kulturou, národními thajskými a globálními kulturními vlivy. Zámořští Číňané také tvoří významnou část thajské společnosti, zejména v Bangkoku a okolí. Jejich úspěšná integrace do thajské společnosti jim umožnila zastávat pozice ekonomické a politické moci. Thajské čínské podniky prosperují jako součást větší bambusové sítě .\nLidé plovoucí vorem Krathong během festivalu Loi Krathong v Chiang Mai, Thajsko\nÚcta ke starším a nadřízeným (podle věku, postavení, mnichů nebo určitých profesí) je thajská mores . Stejně jako u jiných asijských kultur je respekt k předkům nezbytnou součástí thajské duchovní praxe. Thajci mají silný smysl pro sociální hierarchii, což se odráží v mnoha třídách honorifiků . Starší podle tradice vládli v rodinných rozhodnutích nebo obřadech. Wai je tradiční thajský pozdrav a obvykle jej nejprve nabídne osoba, která je mladší nebo nižší v sociálním postavení a postavení. Starší sourozenci mají povinnosti vůči mladším. Thajci mají silný smysl pro pohostinnost a velkorysost.\nK tabu v thajské kultuře patří dotýkání se něčí hlavy nebo ukazování nohou, protože hlava je považována za nejposvátnější a chodidlo za nejnižší část těla.\nHlavní článek: Thajské umění\nScéna z Ramakien znázorněná na nástěnné malbě ve Wat Phra Kaew .\nPočátky thajského umění byly velmi ovlivněny buddhistickým uměním a scénami z indické epiky. Tradiční thajská socha téměř výhradně zobrazuje obrazy Buddhy , které jsou velmi podobné ostatním stylům z jihovýchodní Asie . Tradiční thajské obrazy se obvykle skládají z knižních ilustrací a malované výzdoby budov, jako jsou paláce a chrámy . Thajské umění bylo ovlivněno domorodými civilizacemi Mon a dalších civilizací. V období Sukothai a Ayutthaya se thai vyvinul do svého vlastního jedinečného stylu a později byl dále ovlivněn dalšími asijskými styly, většinou Srí Lankou a Číňanem . Thajské sochařství a malířství a královské dvory poskytovaly záštitu, stavěly chrámy a další náboženské svatyně jako zásluhy nebo na památku důležitých událostí.\nTradiční thajské obrazy ukazovaly předměty ve dvou dimenzích bez perspektivy . Velikost každého prvku na obrázku odráží jeho stupeň důležitosti. Primární technikou kompozice je technika rozdělení oblastí: hlavní prvky jsou od sebe izolovány vesmírnými transformátory. Tím byla odstraněna přechodná zem, což by jinak znamenalo perspektivu. Perspektiva byla představena až v důsledku západního vlivu v polovině 19. století. Monk artist Khrua In Khong je dobře známý jako první umělec, který zavedl lineární perspektivu thajského tradičního umění.\nNejčastějšími příběhovými náměty pro obrazy byly nebo jsou: příběhy Jataka , epizody ze života Buddhy , buddhistických nebes a pekel , témata odvozená z thajských verzí Ramayana a Mahabharata, nemluvě o scénách každodenního života. Některé scény jsou ovlivněny thajským folklorem, místo aby dodržovaly přísnou buddhistickou ikonografii .\nHlavní článek: Architektura Thajska\nDvě sochy střežící východní bránu do hlavní kaple Wat Arun .\nArchitektura je nejvýznamnějším prostředkem kulturního dědictví země a odráží jak výzvy života v někdy extrémním klimatu Thajska, tak historicky význam architektury pro smysl komunity a náboženské přesvědčení Thajců. Ovlivněn architektonickými tradicemi mnoha sousedů Thajska, ale také vyvinul významné regionální rozdíly ve svých národních a náboženských budovách.\nHnutí Ayutthaya Kingdom , které probíhalo přibližně od roku 1350 do 1767, bylo jedním z nejplodnějších a nejtvořivějších období v thajské architektuře. Identita architektury v období Ayutthaya je navržena tak, aby zobrazovala sílu a bohatství, takže má velkou velikost a vzhled. Chrámy v Ayutthaya zřídka stavěly okapy táhnoucí se od hlavní hlavy. Dominantou tohoto stylu je sluneční světlo svítící do budov. Během druhé části období Ayutthaya byla architektura považována za vrcholný úspěch, který reagoval na požadavky lidí a vyjadřoval půvab Thainess.\nBuddhistické chrámy v Thajsku jsou známé jako „ wats “, od Pāḷi vāṭa , což znamená ohrada. Chrám má uzavírající zeď, která jej odděluje od světského světa. Wat architektura zažila v Thajsku v průběhu historie mnoho změn. Přestože existuje mnoho rozdílů v rozložení a stylu, všechny dodržují stejné zásady.\nHlavní článek: thajská literatura\nThajská literatura má dlouhou historii. Ještě před vznikem Sukhothai království existovala ústní a písemná díla.\nBěhem království Sukhothai byla většina literárních děl napsána jednoduchou prózou s určitými schématy aliterace. Mezi hlavní díla patří nápis krále Ram Khamhaenga popisující tehdejší život, který je považován za první literární dílo v thajském písmu, ale někteří historici zpochybňovali jeho autenticitu. Trai Phum Phra Ruang , napsaná v roce 1345 králem Mahou Thammarachou I. , odkrývá buddhistickou filozofii založenou na hluboké a rozsáhlé studii s odkazem na více než 30 posvátných textů a lze ji považovat za první výzkumnou práci národa .\nSochy Phra Aphai Mani a Mořská panna z epické básně Phra Aphai Mani , dílo Sunthorn Phu .\nBěhem království Ayutthaya byly vytvořeny nové poetické formy s různými schématy a metry rýmů. Je běžné najít kombinaci různých básnických forem v jednom básnickém díle. Lilit Yuan Phai je narativní báseň popisující válku mezi králem Borommatrailokkanatem z Ayutthaya a princem Tilokkaratem z Lan Na . Jedním z nejkrásnějších literárních děl je Kap He Ruea, kterou v niratské tradici složil princ Thammathibet . Tradičně se verš zpívá během barevného průvodu královské bárky a je vzorem pro následování následujících básníků. Tentýž princ také složil velmi obdivovaný Kap Ho Khlong při návštěvě Than Thongdaeng a Kap Ho Khlong Nirat Phrabat . Přes své krátké období 15 let vytvořil Thon Buri Period Ramakian , veršované drama od krále Taksina Velikého. Tato éra znamenala oživení literatury po pádu Ayutthaya.\nBěhem 18. století Rattanakosin období, které stále bojovalo s Barmánci, mnoho z prvních Rattanakosin děl se zabývají válkou a vojenskou strategií. Některé příklady jsou Nirat Rop Phama Thi Tha Din Daeng , Phleng Yao Rop Phama Thi Nakhon Si Thammarat . V oblasti performing arts, snad nejdůležitější dramatický úspěch je kompletní dílo Ramakian král Rama já . Kromě toho tam byly také veršované recitály s hudebním doprovodem, například Mahori vyprávějící příběh o Kaki , Sepha o příběhu Khun Chang Khun Phaen . Mezi další body odůvodnění patří Sri Thanonchai . Nejvýznamnějším thajským básníkem v tomto období byl Sunthorn Phu (สุนทร ภู่) (1786–1855), široce známý jako „bard Rattanakosin“ ( thajsky : กวี เอก แห่ง กรุง รัตนโกสินทร์ ). Sunthorn Phu je nejlépe známý svou epickou básní Phra Aphai Mani ( thajsky : พระ อภัย มณี ), napsanou v letech 1822 a 1844. Phra Aphai Mani je veršovaný fantasy dobrodružný román, žánr siamské literatury známý jako nithan kham klon ( thajština : นิทาน คำ กลอน ).\nMezi nejznámější moderní thajské spisovatele patří Kukrit Pramoj , Kulap Saipradit , (pseudonym Siburapha ), Suweeriya Sirisingh (pseudonym Botan), Chart Korbjitti , Prabda Yoon a Duanwad Pimwana . Díla měla tendenci být lehkou fikcí.\nHlavní články: Thajská hudba a tanec v Thajsku\nKhon show je nejvíce stylizovanou formou thajského představení.\nKromě lidových a regionálních tanců (například jižní Thajsko Menora (tanec) a Ramwong ) jsou dvě hlavní formy thajského dramatu klasického tance Khon a Lakhon nai . Na začátku byly oba výhradně dvorní zábavou a až mnohem později se populární styl tanečního divadla, podobný tomu , vyvinul jako rozptýlení pro obyčejné lidi, kteří neměli přístup ke královským představením.\nMezi formy lidového tance patří formy tanečního divadla, jako jsou oblíbené , četné regionální tance ( ram ), rituální taneční ram muay a pocta učiteli, wai khru . Ram muay i wai khru se konají před všemi tradičními muay thajskými zápasy. Wai je také každoroční obřad prováděný skupinami thajského klasického tance na počest jejich uměleckých předků.\nThajská klasická hudba je synonymem těch stylizovaných dvorních souborů a repertoárů, které se v současné podobě objevily v královských centrech středního Thajska před zhruba 800 lety. Tyto soubory, které jsou ovlivňovány staršími postupy, jsou dnes jedinečnými thajskými výrazy. Přestože se tři hlavní klasické soubory, Piphat , Khrueang sai a Mahori, významně liší, všechny sdílejí základní instrumentaci a teoretický přístup. Každý z nich používá malé čingové ruční činely a dřevěné tyče k označení primární reference úderu . Thajská klasická hudba měla široký vliv na hudební tradice sousedních zemí. Tradiční myanmarská hudba byla silně ovlivněna thajským hudebním repertoárem zvaným Yodaya (ယိုးဒယား), který byl přivezen z království Ayutthaya . Jak Siam rozšířil svůj politický a kulturní vliv na Laos a Kambodžu během raného období Rattanakosin, jeho hudba byla rychle absorbována kambodžskými a laoskými soudy.\nHlavní články: Kino Thajska a thajská televizní telenovela\nPhanom Yeerum a Lalisa Manoban\nThajské filmy se exportují a vystavují v jihovýchodní Asii . Thajská kinematografie si vytvořila svou vlastní jedinečnou identitu a nyní je mezinárodně uznávána díky své kultuře. Filmy jako Ong-Bak: Muay Thai Warrior (2003) a Tom-Yum-Goong (2005), kde hrál Tony Jaa , se vyznačují výraznými aspekty thajských bojových umění „ Muay Thai “.\nThajský horor měl vždy významné kultovní pokračování, jedinečné pojetí příběhů zpoza hrobu. Více nedávno, horory jako Shutter (2004), byl jeden z nejznámějších thajských hororů a uznávaný po celém světě. Mezi další příklady patří The Unseeable (2006), Alone (2007), Body (2007), Coming Soon (2008), 4bia (2008), Phobia 2 (2009), Ladda Land (2011), Pee Mak (2013), The Promise (2017) a The Medium (2021).\nThajský loupežový thriller Bad Genius (2017), byl jedním z mezinárodně nejúspěšnějších thajských filmů, lámal rekordy v thajském filmu v několika asijských zemích, Bad Genius vyhrál ve 12 kategoriích na 27. národních filmových cenách Suphannahong a také získal porotu Cena na 16. asijském filmovém festivalu v New Yorku s celosvětovou sbírkou více než 42 milionů dolarů.\nThajská televizní dramata, známá jako Lakorn , Lakorn, se stala populární v Thajsku a jeho sousedech. Mnoho dramat má tendenci mít romantické zaměření, například Khluen Chiwit , U-Prince , Ošklivé káčátko , Korunní princezna a televizní dramata pro mladé , například 2 celkem : Série , Nadaný , Dívka odnikud , Hormony: Série .\nOdhaduje se, že zábavní průmysl (film a televize) v roce 2011 přímo přispěl 2,1 miliardami dolarů hrubého domácího produktu (HDP) do thajské ekonomiky. Rovněž přímo podporoval 86 600 pracovních míst. Mezi několika tanečně -popovými umělci, kteří dosáhli mezinárodního úspěchu, lze zmínit „Lisu“ Lalisu Manoban a Tata Young .\nDalší informace: Thajská kuchyně\nThajská kuchyně je jednou z nejoblíbenějších na světě. Thajské jídlo spojuje pět základních chutí: sladkou, kořeněnou, kyselou, hořkou a slanou. Samotné bylinky a koření používané v thajské kuchyni mají léčivé vlastnosti, jako je česnek , citronová tráva , kaffirové vápno , galangal , kurkuma , koriandr , kokosové mléko . Každá oblast Thajska má své speciality: kaeng khiao wan ( zelené kari ) v centrální oblasti, som tam ( zelený papájový salát ) na severovýchodě, khao soi na severu a massaman kari na jihu.\nV roce 2017 se sedm thajských jídel objevilo na seznamu „50 nejlepších potravin světa“ - celosvětové online ankety CNN Travel . Thajsko mělo na seznamu více jídel než kterákoli jiná země. Byli to: tom yam goong (4.), pad thai (5.), som tam (6.), massaman curry (10.), zelené kari (19.), thajská smažená rýže (24.) a mu nam tok (36.).\nZákladní potravinou v Thajsku je rýže, zejména jasmínová rýže (také známá jako hom Mali ), která je součástí téměř každého jídla. Thajsko je předním vývozcem rýže a Thajci ročně spotřebují přes 100 kg mleté rýže na osobu.\nDalší informace: Thajské měrné jednotky\nThajsko obecně používá metrický systém , ale používají se tradiční měrné jednotky pro pevninu a imperiální měrné jednotky se občas používají pro stavební materiály, jako je dřevo a vodovodní instalace. Roky jsou číslovány jako BE ( buddhistická éra ) ve vzdělávacích zařízeních, státní správě, vládě, zakázkách a datových linkách novin. V bankovnictví a stále více v průmyslu a obchodu je však standardní postup počítání v západních letech (křesťanských nebo běžných dob).\nViz také: Thajsko na olympijských hrách , rugbyový odbor v Thajsku , golf v Thajsku , fotbal v Thajsku a seznam sportovních akcí pořádaných v Thajsku\nMuay Thai , thajský podpisový sport\nMuay Thai ( thajština : มวยไทย , RTGS: Muai Thai,[muaj tʰaj] , rozsvícený. „Thajský box“) je bojový sport v Thajsku, který využívá úderů ve stoje spolu s různýmitechnikami skoba . Muay Thai se celosvětově rozšířil na konci 20. až 21. století, kdy westernizovaní praktici z Thajska začali soutěžit vzápasechv kickboxu a smíšených pravidlech a také v zápasech pod pravidly muay thai po celém světě, slavní praktici jako Buakaw Banchamek , Samart Payakaroon , Dieselnoi Chor Thanasukarn a Apidej Sit-Hirun . Buakaw Banchamek pravděpodobně přinesl o Muay Thai větší mezinárodní zájem, než jakýkoli jiný bojovník Muay Thai.\nFotbalová asociace předstihla muay thai jako nejsledovanější sport v současné thajské společnosti. Thajská fotbalová reprezentace hrála šestkrát Asijský pohár AFC a v roce 1972 dosáhla semifinále . V zemi se dvakrát konal Asijský pohár, v roce 1972 a 2007 . Vydání 2007 bylo společně hostováno společně s Indonésií , Malajsií a Vietnamem . Není neobvyklé vidět Thajce fandit svým oblíbeným týmům anglické Premier League v televizi a procházet se v replikové soupravě. Další široce užívanou zábavou a kdysi soutěžním sportem je létání draků .\nVolejbal jako jeden z nejpopulárnějších sportů rychle roste. The ženské družstvo se často podílel se na mistrovství světa , Světový pohár , a World Grand Prix asijském šampionátu . Dvakrát vyhráli mistrovství Asie a jednou Asijský pohár . Úspěchem ženského týmu roste i tým mužů .\nTakraw (thajsky: ตะกร้อ) je sport pocházející z Thajska, ve kterém hráči trefují ratanový míč a smějí se dotknout míče pouze nohama, koleny, hrudníkem a hlavou. Sepak takraw je forma tohoto sportu, která je podobná volejbalu. Hráči musí volit míč přes síť a přinutit jej dopadnout na zem na straně soupeře. Je to také populární sport v jiných zemích jihovýchodní Asie. Docela podobná hra, ale hraná pouze nohama, je buka ball .\nSnooker se v posledních letech těší stále větší oblibě v Thajsku, přičemž zájem o hru je stimulován úspěchem thajského hráče kulečníku Jamese Wattany v 90. letech. Mezi další významné hráče v zemi patří Ratchayothin Yotharuck , Noppon Saengkham a Dechawat Poomjaeng .\nRagby je také rostoucím sportem v Thajsku, kde thajský národní tým rugby stoupá na 61. místo na světě. Thajsko se stalo první zemí na světě, kde se v roce 2005 konal mezinárodní ragbyový turnaj ve welterové váze 80. Národní domácí soutěž Thajské ragbyové unie (TRU) zahrnuje několik univerzit a týmů služeb, jako jsou Chulalongkorn University , Mahasarakham University , Kasetsart University , Prince of Songkla University , Thammasat univerzity , Rangsit University je thajská policie se thajská armáda je Thai Navy a Royal Thai Air Force . Mezi místní sportovní kluby, které také soutěží v TRU, patří Britský klub v Bangkoku, Sportovní klub jižanů (Bangkok) a Sportovní klub Royal Bangkok.\nThajsko bylo nazýváno hlavním městem golfu v Asii, protože je oblíbenou destinací pro golf. Země každoročně přitahuje velké množství golfistů z Japonska, Koreje, Singapuru, Jižní Afriky a západních zemí, kteří si přijdou zahrát golf do Thajska. Rostoucí popularita golfu, zejména mezi středními vrstvami a imigranty, je evidentní, protože v celé zemi existuje více než 200 golfových hřišť světové úrovně a některé z nich jsou vybírány pro pořádání turnajů PGA a LPGA, jako je Amata Spring Country Club , Alpine Golfový a sportovní klub, thajský venkovský klub a golfový klub Black Mountain.\nBasketbal je v Thajsku rostoucí sport, zejména na úrovni profesionálních sportovních klubů. Chang Thailand Slammers vyhrál v roce 2011 mistrovství ASEAN Basketball League . Národní basketbalový tým Thailand měl jeho nejúspěšnější rok v 1966 Asijských hrách , kde získal stříbrnou medaili.\nOstatní sporty v Thajsku pomalu rostou, protože země rozvíjí svou sportovní infrastrukturu. Úspěch ve sportech, jako je vzpírání a taekwondo na posledních dvou letních olympijských hrách, ukázal, že box již není pro Thajsko jedinou medailí.\nBoxerský stadion Lumpinee\nZnámý boxerský stadion Lumpinee původně umístěný na Rama IV Road poblíž parku Lumphini hostil jeho konečné zápasy v boxu Muay Thai dne 8. února 2014 poté, co bylo místo poprvé otevřeno v prosinci 1956. Spravováno Královskou thajskou armádou, stadion byl oficiálně vybrán pro účel záchvatů muay thai po soutěži, která se uskutečnila 15. března 1956. Od 11. února 2014 se stadion přemístí na Ram Intra Road, vzhledem k tomu, že kapacita nového místa pojme až 3500 diváků. Cizinci obvykle platí 1 000 až 2 000 bahtů za zhlédnutí zápasu, přičemž ceny závisí na umístění sezení.\nThammasat Stadium je víceúčelový stadion v Bangkoku. V současné době se používá převážně pro fotbalové zápasy. Stadion pojme 25 000. Nachází se v kampusu Rangsit na univerzitě Thammasat. Byla postavena pro Asijské hry v roce 1998 stavební firmou Christiani a Nielsen, stejnou společností, která postavila památník demokracie v Bangkoku.\nNárodní stadion Rajamangala je největší sportovní arénou v Thajsku. V současné době má kapacitu 65 000. Je v Bang Kapi v Bangkoku. Stadion byl postaven v roce 1998 pro Asijské hry 1998 a je domovským stadionem fotbalové reprezentace Thajska .\nRejstřík článků souvisejících s Thajskem\nMezinárodní žebříček Thajska\nChachavalpongpun, Pavin, ed. Routledge Handbook of Contemporary Thajsko (2020)\nCooper, Robert. Kulturní šok! Thailand: A Survival Guide to Customs and Etiquette (2008)\nLondýn, Ellen. Thailand Condensed: 2000 Years of History & Culture (2008)\nMishra, Patit Paban. Historie Thajska (Greenwood, 2010)\nMoore, Frank J. ed. Thajsko: Jeho lidé, společnost, kultura (HRAF Press, 1974).\nWyatt, David K. Thajsko: Krátká historie (Yale University Press, 2003)\nZawacki, Benjamin. Thajsko: Posun mezi USA a rostoucí Čínou (2. vyd. Bloomsbury, 2021).\nThaigov.go.th - Thajská vláda\nNáčelník státu a členové vlády\nMfa.go.th - ministerstvo zahraničních věcí\nThajské internetové informace - Národní centrum pro elektroniku a výpočetní techniku\nThajsko . The World Factbook . Ústřední zpravodajská služba .\nVstup Thajska do Library of Congress Country Studies . 1987\nThajsko z UCB Libraries GovPubs\nThajsko v Curlie\nThajsko ze zpravodajství BBC\nVstup Thajska do encyklopedie Britannica\nWikimedia Atlas Thajska\nLongdo Map - Thajské mapy v angličtině a thajštině\nKlíčové prognózy vývoje pro Thajsko z mezinárodních futures\n2010 Sčítání lidu v Thajsku úřadem pro ekonomické a sociální statistiky\nThajský úřad pro cestovní ruch - oficiální webové stránky cestovního ruchu\nInformační list země Thajsko z projektu Common Language\nVize jihovýchodní Asie. „Prohlédněte si sbírku vizí jihovýchodní Asie“ . Univerzitní knihovna Cornell.\nTato stránka byla naposledy editována 17. září 2021 v 03:40 (UTC) .


Václav Arnoš (Moravský Písek) - Najisto.cz Klávesové zkratky Na obsah stránky Načítám... Najisto.cz Můj profil menu Přidat firmu zdarma Úvodní strana Hodnocení Najisto.cz Průmysl a výroba Dřevozpracující průmysl Výroba nábytku Václav Arnoš (Moravský Písek) Václav Arnoš (Moravský Písek) Zvintr Výroba nábytku a zařízení interiérů na zakázku. Upravit údaje Je toto moje firma? Ano Ne tel: +420 518 387 590 fax: +420 518 387 590 e-mail: zvintr@seznam.cz web: www.zvintr.cz/ Podhájí 238 Moravský Písek 696 85 mapa volat Hodnocení ***** 0 hodnocení Ohodnotit Navigovat Více informací Napište nám Povinná pole Zpráva:\nSekce a Štítky Výroba nábytku Moravský Písek kancelářské stoly koupelnový nábytek kuchyně na míru Vyzkoušejte také Gastronabytek24.cz – Online prodej nábytku Strážnice Ušetřete čas nákupem nábytku online. V našem e-shopu se ... FANA nábytek – Nábytek na zakázku Váš starý nábytek již není plně funkční a moderní jako kdysi? ... Blanář Nábytek, a.s. Výroba a distribuce postelí a čalouněného nábytku se zaměřením ... Stolařství - Radek Zábranský Naše stolařství působí na trhu od roku 1995, kdy jsme se ... Lamé - výroba nábytku Zabýváme se výrobou, prodejem a montáží kuchyňského nábytku, ... Jaroslav Halamka - Truhlářství – Výroba dřevěných oken Chrudim Jsme rodinná firma, která čerpá ze zkušeností svých předků ... Reklama Zavřít Přihlášení nebo Přihlásit se trvale


Nová Buková je střechou Evropy. Voda odsud teče do Labe i Dunaje - iDNES.cz\n4. ledna 2010 17:37, aktualizováno 17:37\nVoda, jež spadne na sever od Nové Bukové, steče do Labe. Ta, která spadne na jih, se dostane do Dunaje. | foto: Google.com\nŘečeno hodně zjednodušeně: Veškerá voda, jež spadne na sever od této malé obce, steče do Labe a do Severního moře. Voda, která spadne na jih od obce, se dostane do Dunaje a do Černého moře. Obec Nová Buková je jedním z hlavních evropských rozvodí.\nOvšem kdo nepatří k zeměpisným všeználkům, ten to momentálně vůbec nepozná.\nAž donedávna byla drobná cedulka hlásající místo evropského rozvodí vyvěšena ve štítu strážního domku na železniční zastávce. Jenže současný majitel ji na své nemovitosti už nechce - a velice rychle ji sundal. Místní radnice ale nelenila a začala už hledat nové místo, kam cedulku umístí.\nOd příští sezony totiž chce obec právě k ní lákat davy turistů. "Byla by škoda, kdyby cedule úplně zmizela," konstatovala starostka Nové Bukové Marta Kosová.\nRenovovaná cedule bude stát tam, kde to bude pro turisty nejzajímavější - na trase místní cyklostezky. Kde přesně, to se dosud neví.\n"Chceme však, aby cedule byla na svém novém místě nejpozději na jaře roku 2010," dodala starostka Kosová.\nV místní kovářské dílně už začal vznikat stojan, který bude slavnou ceduli po renovaci držet. "Máme takovou představu, že na linii hlavního evropského rozvodí dáme informační kužel. A tuto původní ceduli umístíme na nějaké pěkné místo v obci k cykloturistické stezce," uvedla starostka.\nCedule z dvacátých let\nCeduli odstranil z jejího původního místa ve štítu strážního domku současný majitel nemovitosti, sloužící k rekreačním účelům. Důvod svého postupu neuvedl. Podle starostky Kosové mu mohlo vadit, že se zde turisté zastavovali a turistickou zajímavost si fotografovali.\nStrážní domek v Nové Bukové se nachází na železniční trati mezi Pelhřimovem a Horní Cerekví a postaven byl před přibližně sto lety.\nCedule, o kterou se zasloužili pelhřimovští turisté, pocházela z 20. let minulého století, zastávka zde byla zřízena v roce 1943. Domek byl postaven přesně tak, aby dešťová voda z jedné poloviny střechy stékala do Labe a z poloviny druhé do Dunaje.\nTémata: Pelhřimov, Vysočina, Cyklostezka, Černé moře, Dunaj, Labe, Severní moře, Vysočina


11.8. 2014 Ludmila Musilová Komentáře (0) Články 0.00 x1696\nNeděle 21. září je určena dětem: Na zahradě evangelické fary budou od 15.00 probíhat pro děti hry a soutěže a je pro ně připraveno divadelní představení Tři sestry a jeden prsten. Vstupné je dobrovolné.\nTaké mládež a dospělí diváci se mohou těšit na své „divadlo": V pátek 26. září v 19.00 zveme do evangelického kostela na divadelní hru „Labyrint světa" v provedení divadla Víti Marčíka. Doporučené vstupné je 90 Kč.\nVe čtvrtek 2. října v 19.30 zveme na setkání s hostem reportérem a fotografem Janem Šibíkem. Večer má název PŘÍBĚHY často víc než dramatické z neklidných částí světa a povídání hosta bude provázeno promítáním. V Pastoračním centru sv. Tomáše.\nFestival bude zakončen v sobotu 11. října v 18.00 koncertem známého vokálně instrumentálního souboru LINHA SINGERS v zrcadlovém sále dobříšského zámku. Na programu jsou originálně interpretované lidové písně a soudobé i starší skladby vážné hudby. Vstupné pro dospělé je 150 Kč, pro děti od 5 let a pro studenty 80 Kč, pro děti do 5 let zdarma.\nSrdečně Vás zveme k návštěvě tohoto festivalu a věříme, že Vás připravený program příjemně překvapí. Přijďte a uvidíte!\norganizátoři festivalu DZ 2014