Pet visokih srpskih zvaničnika proglašeno krivim za zločine na Kosovu, jedan oslobođen krivice | Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju\nPet visokih srpskih zvaničnika proglašeno krivim za zločine na Kosovu, jedan oslobođen krivice\nBivši potpredsednik jugoslovenske vlade Nikola Šainović, general Vojske Jugoslavije (VJ) Nebojša Pavković i general policije Srbije Sreten Lukić su svi osuđeni na po 22 godine zatvora za zločine protiv čovečnosti i kršenja zakona i običaja ratovanja.\nGeneral Vojske Jugoslavije Vladimir Lazarević i načelnik Generalštaba VJ Dragoljub Ojdanić, proglašeni su krivim za pomaganje i podržavanje počinjenja po jednom broju optužbi za deportaciju i prisilno premeštanje albanskog stanovništva sa Kosova i obojica osuđeni na po 15 godina zatvora.\nMilan Milutinović, bivši predsednik Srbije, oslobođen je svih optužbi.\nDanašnja presuda je prva koju Međunarodni sud izriče za zločine koje su počinile snage Savezne Republike Jugoslavije (SRJ) i Srbije nad kosovskim Albancima tokom sukoba na Kosovu 1999. godine.\nTužilaštvo je ovu šestoricu teretilo za zločine počinjene tokom kampanje terora i nasilja usmerene protiv albanskog stanovništva na Kosovu početkom 1999. godine. Svaki od optuženih je navodno učestvovao u udruženom zločinačkom poduhvatu koji je imao za cilj izmenu etničke ravnoteže na Kosovu, kako bi se obezbedila dalja kontrola srpskih vlasti. Plan je trebalo da bude izvršen kažnjivim sredstvima, između ostalog deportacijama, ubistvima, prisilnim premeštanjima i progonom kosovskih Albanaca.\nAnalizirajući dokaze izvedene tokom suđenja u vezi sa lokalitetima zločina u 13 opština širom Kosova, Pretresno veće je zaključilo da je postojala široko rasprostranjena kampanja nasilja usmerena protiv civilnog stanovništva kosovskih Albanaca tokom vazdušnih udara NATO na SRJ koji su započeli 24. marta 1999. godine. Ovu kampanju su sprovodile snage vojske i Ministarstva unutrašnjih poslova (MUP) pod kontrolom vlasti SRJ i Srbije, koje su odgovorne za masovna proterivanja civila kosovskih Albanaca iz njihovih domova, kao i incidente ubistva, seksualnog zlostavljanja i namernog uništavanja džamija.\nUtvrđeno je da su takvi zločini počinjeni u sledećih 13 opština na Kosovu: Orahovac/Rahovec, Prizren, Srbica/Skenderaj, Suva Reka/Suharekë, Peć/Pejë, Kosovska Mitrovica/Mitrovicë, Priština/Prishtinë, Ðakovica/Gjakovë, Gnjilane/Gjilan, Uroševac/Ferizaj, Kačanik/Kaçanik, Dečani/Deçan i Vučitrn/Vushtrri.\nPretresno veće je zaključilo da su ovi zločini počinjeni tokom sprovođenja udruženog zločinačkog poduhvata koji je imao za cilj da “se nasiljem i terorom značajan broj kosovskih Albanaca istera iz svojih domova i preko granice kako bi državne vlasti održale kontrolu nad Kosovom”.\nOva “široko rasprostranjena kampanja nasilja uperena protiv albanskog stanovništva Kosova od marta do juna 1999. godine” bila je “vođena na organizovani način, uz upotrebu znatnih državnih snaga”, zaključilo je Pretresno veće.\nPretresno veće je nabrojalo druge elemente koji potvrđuju postojanje udruženog zločinačkog poduhvata. Oni uključuju: “događaje koji su doveli do sukoba; naoružavanje nealbanskih civila na Kosovu i uporedno razoružavanje kosovskih Albanaca; neuspeh pregovora za okončanje kosovske krize i istovremeno kršenje oktobarskih sporazuma od strane vlasti SRJ i Srbije; sakrivanje tela kosovskih Albanaca koje su ubile snage VJ i MUP”.\nPretresno veće je zaključilo da su Nikola Šainović, Nebojša Pavković i Sreten Lukić svi učestvovali u udruženom zločinačkom poduhvatu i značajno doprineli njegovom izvršenju.\nPretresno veće je zaključilo da je Nikola Šainović bio “jedan od najbližih i najpoverljivijih saradnika (Slobodana) Miloševića,” bivšeg predsednika SRJ i “jedan od ključnih učesnika tog zajedničkog (udruženog zločinačkog) poduhvata”.\n“On je bio moćan zvaničnik u vladi SRJ, koji je ne samo saopštavao informacije Miloševiću i prenosio Miloševićeva uputstva onima koji su bili na Kosovu, nego je imao i veliki uticaj na događaje u toj pokrajini i ovlašćenja da donosi odluke”, rekao je sudija Bonomy.\nPremda je bio svestan zločina koje su počinile snage VJ i MUP, Šainović nije iskoristio svoja “široka ovlašćenja na Kosovu” niti vlastitu inicijativu da bi obezbedio da se oni obustave.\nŠainović je proglašen krivim za deportacije, prisilno premeštanje, ubistvo i progon kao zločine protiv čovečnosti i kršenja zakona i običaja ratovanja. Osuđen je na 22 godine zatvora.\nNebojša Pavković je bio zapovednik Treće armije VJ, koja je obuhvatala i Prištinski i Niški korpus, i stoga “imao značajnu de jure i de facto komandna ovlašćenja nad snagama VJ na Kosovu 1998. i 1999. godine”.\n“Nema sumnje da je njegov doprinos udruženom zločinačkom poduhvatu bio značajan, budući da je koristio snage VJ koje su mu bile na raspolaganju za terorisanje i nasilno proterivanje civila kosovskih Albanaca iz njihovih domova”, zaključilo je Veće.\nIzvršenja ubistva, seksualnih zlostavljanja i hotimično uništavanje džamija, od strane snaga VJ i MUP, Pavkoviću su bila logično predvidljiva, pa ipak “ponekad o tome nije slao potpune izveštaje i da je umanjivao teške kažnjive postupke u svojim izveštajima upućenim štabu Vrhovne komande”.\nPavković je proglašen krivim za deportacije, prisilno premeštanje, ubistvo i progon kao zločine protiv čovečnosti i kršenja zakona i običaja ratovanja. Osuđen je na 22 godine zatvora.\nPretresno veće je zaključilo da je Sreten Lukić bio “de facto komandant snaga MUP na Kosovu od sredine 1998. do sredine 1999. godine, te da je bio spona između dejstava MUP na terenu na Kosovu i opštih politika i planova uspostavljanih u Beogradu”. Veće je zaljučilo da je on stoga bio značajan učesnik tog udruženog zločinačkog poduhvata.\nDokazima je utvrđeno da je Lukić posedovao iscrpna saznanja o događajima na Kosovu dok su se oni odvijali, kao i da je obavešten o navodima kažnjivog ponašanja pripadnika MUP na tom području. Međutim, Veće se na osnovu dokaza nije uverilo da je Lukić bio umešan u prikrivanje ovih zločina putem tajnih transporta tela civila sa Kosova u druge delove Srbije.\nSreten Lukić je proglašen krivim za deportacije, prisilno premeštanje, ubistvo i progon kao zločine protiv čovečnosti i kršenja zakona i običaja ratovanja. Osuđen je na 22 godine zatvora.\nŠto se tiče Dragoljuba Ojdanića, Veće je zaključilo da je on, kao načelnik Generalštaba, “rukovodio i komandovao svim jedinicama i organima VJ”.\nPremda je zaključilo da nije imao nameru da protera kosovske Albance iz njihovih domova, Veće je zaključilo da je, “Ojdanić obezbedio praktičnu pomoć, podstrek i moralnu podršku onim pripadnicima VJ za koje je znao da nameravaju da počine deportaciju i prisilno premeštanje. Njegovi postupci imali su bitne posledice po samo počinjenje tih zločina od strane snaga VJ na nekim od lokaliteta navedenih u Optužnici”.\nNa osnovu ovoga, zaključeno je da je pomagao i podržavao počinjenje po jednom broju optužbi za deportaciju i prisilno premeštanje za koje se tereti u Optužnici. On, međutim, nije proglašen krivim za ubistvo i progon.\nOjdanić je proglašen krivim za deportacije i prisilno premeštanje kao zločine protiv čovečnosti. Osuđen je na 15 godina zatvora.\nGeneral Vladimir Lazarević, zapovednik Prištinskog korpusa, nije “učestvovao u procesu donošenja političkih odluka koji se uglavnom odvijao u Beogradu, niti je nu`no bio upoznat s njim, te nije ni prisustvovao tamošnjim sastancima na visokom nivou” zaključilo je Veće. Međutim, Lazarević je podržavao počinjenje zločina širom Kosova od strane snaga Vojske Jugoslavije i policije u široko rasprostranjenom i sistematskom napadu usmerenom protiv kosovskih Albanaca, te je stoga proglašen krivim za pomaganje i podržavanje počinjenja po jednom broju optužbi za deportaciju i prisilno premeštanje navedenih u Optužnici. Lazarević je osuđen na 15 godina zatvora.\nVeće je zaključilo da tužilaštvo nije dokazalo da je bivši predsednik Srbije, Milan Milutinović, dao značajan doprinos sprovođenju udruženog zločinačkog poduhvata, niti da je imao stvarnu kontrolu nad akcijama snaga VJ i MUP na Kosovo.\nMilutinović nije imao neposrednu individualnu kontrolu nad VJ, koja je bila savezna institucija, zaključilo je Veće. “U praksi (Slobodan) Milošević, ponekad nazivan Vrhovnim komandantom, je posedovao stvarna komandna ovlašćenja nad VJ tokom kampanje NATO”.\nMilutinović je stoga oslobođen svih optužbi za koje je terećen po Optužnici.\nSvakom od optuženih će u kaznu biti uračunato vreme već provedeno u pritvoru.\nOsim današnjih zaključaka, Pretresno veće je pozvalo strane u postupku da podnesu svoje podneske u vezi s tri navodna lokaliteta zločina za koja je tužilaštvu bilo naloženo, u skladu s pravilom 73 bis(D), da ne izvodi dokaze tokom suđenja.\nPretresno veće je 11. jula 2006. godine odlučilo – do daljih naloga – da dokaze u vezi sa slučajima u Račku/Reçek, Padalištu/Padalishtë i zatvoru u Dubravi/Dubravë ne treba izvediti da bi se “pospeši[la] ekspeditivnost postupka istovremeno obezbeđujući njegovu pravičnost”. U istoj odluci Veće je zaključilo da “[Odluku] nipošto ne bi trebalo shvatiti kao zaključak … da su događaji na navedene tri lokacije manje značajni ili da uopšte nisu reprezentativni u odnosu na tužiočevu tezu protiv optuženih”.\nPretresno veće je danas pozvalo sve strane u postupku da podnesu eventualne podneske po ovom pitanju u roku od 14 dana.\nSuđenje u predmetu Milutinović i drugi bilo je jedno od najvećih i najkompleksnijih pred Međunarodnim sudom. Suđenje je počelo 10. jula 2006, a završeno 27. avgusta 2008. godine. Tokom suđenja, Veće je saslušalo usmena svedočenja ukupno 235 svedoka, i uvrstilo u spis 4.300 dokaznih predmeta.\nMeđunarodni sud je podigao optužnice protiv ukupno devet najviših zvaničnika Srbije i Jugoslavije za zločine koje su navodno počinile srpske snage na Kosovu 1999. godine.\nBivši jugoslovenski vođa Slobodan Milošević postao je prvi aktuelni šef neke države optužen za ratne zločine kada je Međunarodni sud protiv njega 1999. godine podigao optužnicu za navodne zločine na Kosovu. Sudilo mu se za navedene optužbe kao i za navodne zločine počinjene u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini, od 2002. do 2006. godine, ali je on umro prirodnom smrću pred sam kraj suđenja i pre nego što je izrečena presuda.\nVlajko Stojiljković, visoki policijski zvaničnik blizak Miloševiću, takođe je optužen, ali je izvršio samoubistvo u Beogradu 2002. godine. Vlastimir Đorđević, bivši pomoćnik ministra unutrašnjih poslova Srbije i načelnik Resora javne bezbenosti, bio je u bekstvu do hapšenja u junu 2007. godine. Njegovo suđenje je počelo 27. januara 2009. godine.\nOd svog osnivanja Međunarodni sud je podigao optužnice protiv 161 lica za teške povrede humanitarnog prava počinjene na području bivše Jugoslavije od 1991. do 2001. godine. Postupci protiv 116 lica su okončani.\nCelokupni tekst sažetka presude dostupan je na sledećem linku:


Filip Gordon, pomoćnik državnog sekretara SAD za Evropu i Evroaziju.\nJedan od važnih zadataka američke i diplomatije EU je dovršavanje evroatlantskih procesa u zemljama Zapadnog Balkana, ističe visoki zvaničnik Stejt Departmenta.\nJedan od važnih zadataka američke i diplomatije Evropske unije je dovršavanje evroatlantskih procesa u zemljama Zapadnog Balkana, istakao je visoki zvaničnik Stejt departmenta, Filip Gordon, u svom jučerašnjem izlaganju održanom u uticajnom Atlantskom savetu Sjedinjenih Država.\nGordon je posebno istakao činjenicu da je državna sekretarka Hilari Klinton posetila Bosnu i Hercegovinu, Srbiju i Kosovo, zajedno sa Ketrin Ešton, Visokom predstavnicom Evropske unije za spoljnu politiku i bezbednost, čime je želela da pokaže da transatlantski partneri sprovode identičnu politiku prema regionu:\n“Njihova zajednička poseta potvrdila je našu kontinuiranu predanost integraciji čitavog Balkana u Evropu i Zapad. Mi smo više puta ponovili naše stanovište da Evropa ne može da bude celovita bez integracije celokupnog Zapadnog Balkana,” rekao je Gordon.\nOn je dodao da proces integracije u podjednakoj meri zavisi od spremnosti zemalja regiona da preduzmu reforme da bi ispunili uslove za članstvo u Evropskoj uniji.\nVisoki američki diplomata je posebnu pažnju posvetio odnosima između Kosova i Srbije, ističući da Vašington podržava evroatlantske aspiracije Prištine i Beograda.\n“Kao što znate, poslednjih godinu i po dana, SAD su pružale podršku izgradnji dijaloga između dve strane, pod pokroviteljstvom Evropske unije, radi normalizovanja odnosa te dve susedne zemlje u korist stabilizacije regiona. Uspostavljeni dijalog je doneo konkretne rezultate, uključujući sporazume o slobodi kretanja, uzajamnom priznavanju univerzitetskih diploma i dokumenata o vlasništvu zemlje, zajedničkom upravljanju administrativnim prelazima i učešću Kosova u regionalnim forumima. Mada su poslednje dve stavke usvojene sa zakašnjenjem, mi smo veoma zadovoljni što je nova vlada u Beogradu, izabrana ranije ove godine, preduzela korake da se prevaziđu razlike, izražavajući pri tom svoju predanost evropskoj integraciji.”\nFilip Gordon je naročito naglasio značaj razgovora između premijera Srbije Ivice Dačića i premijera Kosova Hašima Tačija sa Ketrin Ešton u Briselu.\n“Prošlog meseca, prilikom prvog susreta u okviru nove faze dijaloga na premijerskom nivou, predsednici vlada Ivica Dačić i Hašim Tači izrazili su svoju privrženost uspostavljenom procesu i takođe prihvatili da nastave sa takvim sastancima. Sedmog novembra, obojica su se po drugi put sastali sa Visokom predstavnicom Ešton u Briselu, potvrdivši još jednom da žele postizanje sveobuhvatnog dogovora o severu Kosova.”\nGordon je nastavio:\n“Da budem sasvim jasan, SAD snažno podržavaju suverenitet i teritorijalni integritet Kosova, koji priznaje ukupno 90 zemalja širom sveta, kao i velika većina članica Evropske unije. Ni mi, ni Unija, ne očekujemo sada od Srbije da prizna Kosovo, ali Srbija će morati da normalizuje svoje odnose sa demokratskim, suverenim, nezavisnim, multietničkim Kosovom u okviru njegovih sadašnjih granica. Podela nije opcija.”\nPomoćnik državnog sekretara je na kraju još jednom istakao da je američka diplomatija predana rešavanju preostalih pitanja u regionu jer je to od suštinskog značaja za stabilnost Evrope, što je i važan interes Sjedinjenih Država.


Ljetna ‘Ladies In’ sezona obećava drugačije, posebno druženje za poslovne žene – Urban Magazin\nLjetna ‘Ladies In’ sezona obećava drugačije, posebno druženje za poslovne žene\nPred mnogobrojnom ženskom publikom u Narodnom pozorištu Sarajevo održan je 16. “Ladies In by Jana”.\nPredstavom ”Divlje meso’‘ završena je prva sezona “Ladies In” druženja za poslovne žene i najavljena nova, ljetna, koja donosi mnoštvo inovacija i motivirajućih sadržaja za sve gošće, koje su pored sjajne predstave koju su organizatori odabrali samo za njih, ponijele i nezaboravna iskustva i poznanstva zbog kojih im je ovaj događaj postao omiljeni u kalendaru.\n”Iza nas je još jedna odlična ”Ladies In” sezona, koja bilježi sve veći interes poslovnih žena, kako u Sarajevu, tako i širom BiH, i na to smo posebno ponosni. Sinoć smo u Tuzli obilježili naš mali jubilej, godinu dana postojanja projekta u tuzlanskom kantonu, pred više od 300 gošći. Eventi će se i dalje održavati u Sarajevu, Tuzli, Banjaluci i Mostaru, jer ”Ladies In” su sve uspješne poslovne žene koje djeluju u našoj zemlji”, istakla je Samira Muratović, direktorica Altermedije, koja stoji iza organizacije projekta.\nPosljednji majski event održat će se u Mostaru, 31. maja u Hrvatskom narodnom kazalištu.\nKako je navedeno na okupljanju u Sarajevu, “Ladies In” će u novoj sezoni i dalje djelovati s ciljem promocije kulture i ženskog poduzetništva, ali sa malo izmjena i bogaćenjem sadržaja, kako bi svojim gošćama ponudili uvijek novo i drugačije, posebno iskustvo.\nZnačaj projekta prepoznali su i mnogobrojni prijatelji koji svojim sudjelovanjem podržavaju jedinstvene priče kakva je i ”Ladies In”, a to su: Jana, voda s porukom ljubavi, Sarajevski kiseljak, BH Telecom, Le Petit Marseillais, Bingo, Carmen Line, Red Bull, Vinogradi Nuić, Pardon, Beauty House by Ljudmila, Addiko Bank, Modiana, Biba-BiH, Valens, University hotel Dorrah, Migg 99, Urban Home, Catering Restoran ROYAL TUZLA, Junuzović Kopex, Hayat TV, PINK BH, Ekskluziva.ba, Klix, Senzacija.ba, Ladies In Magazine, InStore Magazine, InHOReCa Magazine, Faktor.ba i Business Magazine.


Organizuje se online hakaton za pronalaženje inovativnih rješenja u odgovoru na koronavirus\nCilj online hakatona jeste da se angažuje cijela zajednica u pronalaženju praktičnih rješenja koja će Crnoj Gori pomoći da se prilagodi trenutnoj situaciji, odgovori krizi i oporavi se od posljedica koronavirusa.\nPrvi online hakaton u borbi protiv koronavirusa, Foto: Coronathon.me\nSanja Gardašević, iz organizacije „Coronathon.me“ govorila je za Boje jutra o prvom online hakatonu koji će se organizovati u cilju pronalaska inovativnih rješenja za odgovor na izazove epidemije koronavirusa.\n„Uspjeli smo da okupimo pojedince iz različitih sektora, pa tako u organizaciji hakatona učestvuje Program Ujedinjenih nacija za razvoj - UNDP, Ministarstvo nauke, Ministarstvo kulture, a u saradnji sa DevClub, Alicorn, Digitalizuj.me i Naučno-tehnološkim parkom“, saopštava Gardašević.\nKako kaže, cilj jeste da se angažuje cijela zajednica u pronalaženju praktičnih rješenja koja će Crnoj Gori pomoći da se prilagodi trenutnoj situaciji, odgovori krizi i oporavi se od posljedica koronavirusa.\n„Hakaton će biti organizovan u potpunosti online, od 24. do 26. aprila, a prijave se podnose online putem do 20. aprila, popunjavanjem obrasca na sajtu www.coronathon.me“, prenosi Gardašević, napominjući da u timu moraju biti najmanje dvije osobe, koliko je neophodno da bi se ideja uspjela razviti za 48 časova, koliko će timovi imati na raspolaganju.\nOna ističe da je obezbijeđen nagradni fond za najbolja rješenja u iznosu od 13 hiljada eura, od čega je pet hiljada predviđeno za prvo mjesto, tri hiljade eura za drugo i dvije hiljade eura za treće mjesto, kao i tri dodatne nagrade u iznosu od po hiljadu eura.\n„Odredili smo tri prioriteta za traženje rješenja, i to u oblasti zaštite života i javnog zdravlja, ubrzanja oporavka i obezbjeđivanja održive budućnosti“, kaže Gardašević, dodajući da vjeruje da će hakaton donijeti brojna inovativna i efikasna rješenja.\nBoje jutraKoronavirusRješenjaCoronathon.meHakatonSanja Gardašević\n20:06 h\t301\n19:39 h\t396\n10.04. 20:06 h\t301\t66073\n10.04. 19:39 h\t396\t54958\n10.04. 20:25 h\t11819\n10.04. 20:06 h\t54\t301\n10.04. 19:39 h\t43\t396


Pajtić u Nišu: Stipendije za talentovanu decu i jednake šanse za mlade ljude - Dnevnik Juga\nHome / GRADOVI / Niš / Pajtić u Nišu: Stipendije za talentovanu decu i jednake šanse za mlade ljude\nSrdjan Stamenkovic 26/03/2016\tNiš Leave a comment\nSistem stipendiranja talentovanih učenika državu ne košta gotovo ništa a pruža jednaku šansu mladim ljudima, koji su danas osuđeni na neuspeh ukoliko njihovi roditelji nemaju mogućnosti da im plaćaju privatne časove, rekao je lider DS i istakao da to mora da se promeni, jer to nije pravedna Srbija.\nPredsednik Demokratske stranke Bojan Pajtić u susretu sa građanima u Nišu (Foto servis DS)\nHoćemo da pružimo jednaku šansu svim mladim ljudima, kazao je Pajtić posle razgovara sa Aleksandrom Miljković, studentkinjom druge godine Pravnog fakulteta u Nišu, čiji je otac izgubio posao, a majci je smanjena plata.\nOn je obećao i da će DS obezbediti mladim ljudima koji završe školovanje posao kroz poreske olakšice investitorima, kako bi se realizovali u svojoj zemlji a ne odlazili iz nje.\nSamo ukoliko mladi imaju jednake šanse da se školuju, samo ukoliko imaju jednake šanse da se zaposle, moći ćemo da živimo normalno i da živimo sad, zaključio je Bojan Pajtić.\nPrevious Cvetanović na mitingu: Izadjimo na izbore, 28 dana nas deli od nove velike pobede SNS\nNext Magija virtuelnog „dućana“ Ivane Stojanovske Stanković


Magazin Godine - Penzin\n18.05.2022.18.05.2022. Život i godine\nKarmen Del Orefiče (Carmen Dell’Orefice) trenutno je najstarija manekenka na svetu. Pri tome je i veoma poznata i cenjena tako da je svrstavaju u supermodele.\nDa bi se održao standard starijih građana korisnika penzija, važno je da postoji uređeno usklađivanje penzija. Kada su u pitanju oni stariji koji nisu ostvarili pravo na penziju, govori se o socijalnim penzijama kao načinu da se poboljša njihov položaj.\nGostujući u „Utisku nedelje“ Milan Ćulibrk naveo je da su penzije manje za 3 posto u odnosu na prethodnu godinu. Sa druge strane, sve poskupljuje, a očekuje se i veliko poskupljenje struje.\n06.05.2022.06.05.2022. Život i godine\nMože li se raditi više od pola veka na istom mestu? Može i više. Jedan Brazilac nemačkog porekla radi u istom preduzeću već 84 godine, objavila je Ginisova knjiga rekorda.


VIDEO Slučaj Halilović: 'To je nepojmljivo, nešto tu ne štima!'\n'Greška koju svatko vidi'\nPoznavatelji nogometa složni su u razmišljanju da je Alen Halilović morao ići u Francusku.\n01.06.2016 @ 20:20\n"Za mene osobno je to jedno malo iznenađenje jer mislim da se trebala respektirati njegova sezona u Primeri. A posebno ako uzmemo u obzir da je on vrlo mladi igrač, 20-godišnjak, da je on jedna perspektiva hrvatskog nogometa i da jedno tako veliko natjecanje bi za njega bio jedan veliki benefit, a siguran sam da je i mogao pomoći reprezentaciji u pojedinim utakmicama", smatra Branko Ivanković.\nSlično razmišlja i čovjek kojem je Ivanković bio asistent u Francuskoj na SP-u 1998. - Miroslav Blažević.\n"Ovo odsustvo Halilovića je nepojmljivo za svakog mog kolegu, a za mene osobito. Bit će vrlo teških situacija na Europskom prvenstvu. Taj mali je rođen da bude đoker, da kad ništa ne ide on je u stanju sa svojim kapacitetom eliminirat jednog, dvojicu, napravit haos! I sad on nije mogao ući u taj popis, nešto mi tu ne štima!"\nA da nešto ne štima misli i nogometni analitičar GOL.hr-a Ivica Medo.\n"Što se točno događalo iza kulisa za sada znaju samo Čačić i Halilović. Iz najbliže Halilovićeve okoline dolazile su slutnje i očekivanja da bi to moglo tako završiti. Neki su to tumačili malom paranojom, nesigurnošću možda, ali na kraju se pokazalo da je to bio priično dobar osjećaj."\nČudno je da su Rog i Ćorić ispred Halilovića\nNa popisu putnika za Francusku su Dinamovi Rog i Ćorić, također mladi,perspektivni igrači, no ipak je čudno da su ispred Halilovića.\n"Oni kao igrači nisu sporni. No, ako kompariramo njih i Halilovića onda se dovodi u pitanje zašte se vode oni, a ne Halilović. Halilović ipak igra u najjačoj ligi na svijetu, po mom mišljenju u Sporting Gijonu, a oni u Dinamu. HNL i Primera se ne mogu uspoređivati, oni imaju podjednaku statistiku, ali usporedba HNL i Primera je prilično izlišna, to svi znamo", napominje Medo.\n'Pogreška koju svatko vidi'\nAlen Halilović i njegova obitelj nisu željeli ništa komentirati, a najteže će biti izborniku Čačiću ukoliko se njegova procjena pokaže krivom u nekom ključnom trenutku na Euru.\n"Jer to nije neka banalna pogreška, to je pogreška koju vidi svaki iole poznavalac nogometa u Hratskoj", upozorava legendarni Ćiro.\nNo, izbornik reprezentacije misli drugačije.


Royal Style: Princess Mary of Denmark — Wannabe Magazine\nPoznata je kao nova princeza stila a njenoj eleganciji se dive na svim kontinentima. Princeza Meri od Danske (Mary of Denmark) definitivno je postala internacionalna ikona stila!\nPrinceza Meri je proglašena za jednu od najbolje obučenih žena na listi magazina "Vanity fair"\nPrinceza Meri i princ Frederik uvek imaju usklađene odevne kombinacije\nMerina priča je baš kao iz bajke! Upoznala je i zaljubila se u danskog princa Frederika (Prince Frederik) u Sidneju, tokom Olimpijskih igara 2000. godine. Par je održavao vezu na daljinu, da bi se Meri 2002. godine preselila u Dansku, a verili su se naredne godine. Bračni zaveti razmenjeni su pred stotinama članova porodica, evropskih i azijskih kraljevskih članova i ostalih gostiju, u crkvi u centru Kopenhagena 2004. godine. Princeza Meri hodala je ka oltaru u jednostavnoj ali sofisticiranoj haljini boje slonovače, koja je kombinovala i austalijsko nasleđe i istoriju porodice čiji deo je postala.\nZa poseban dan odabrala je prefinjenu venčanicu boje slonovače, jednostavnog kroja\nGodine 2005. par je proslavio rođenje prvog deteta, princa Kristijana (Christian), a već 2007. dobili su i princezu Izabelu (Isabella). U januaru 2011. godine njihova porodica dobila je dva nova člana – blizance Vinsenta (Vincent) i Džozefin (Josephine).\nPorodica se slikala i za magazin Vogue\nRedovna na danskim modnim revijama, Meri je aktivan pokrovitelj danske modne industrije. Njen modni stil je, bez sumnje, promovisao dansku modu širom sveta, a kažu i da je imao veliki uticaj na dansku “uličnu” modu.\nIako njen stil porede sa stilom Grejs Keli (Grace Kelly), Odri Hepbern (Audrey Hepburn) i Žaklin Kenedi (Jacqueline Kennedy), on je poseban – nežan i ženstven, baš poput nje – princeze koja živi svoju bajku!\nKljučne reči DanskaDenmarkNađa JokanovićPrincess Mary of DenmarkPrinceza Meri od DanskeRoyal Style


Matić: Selo moje lepše od Londona | Novosti.RS\nMatić: Selo moje lepše od Londona\nDSL M. Vrbica\n19. 04. 2014. u 07:30\nNigde mi duša nije ispunjena kao u rodnom mestu. Saigrači iz reprezentacije znaju koliko mi znači, pa u šali kažu da mogu da odem iz Vrela, ali da Vrelo nikad neće izaći iz mene, iskren je Nemanja Matić\nMnogi misle, a većina se slaže, da je trenutno najbolji srpski fudbaler. Nemanja Matić. Biser sa Tamnave, rođen 1. avgusta 1988. godine, u selu Vrelo, nedaleko od Uba. Momak nekima čudne, a opet Srbima tako poznate sudbine, one koja te osudila da uspeš u svetu onda kada te u tvojoj kući nisu hteli. I oni najveći, Crvena zvezda i Partizan, ostali su slepi pored očiju - tri godine u LJutice Bogdana, tri meseca u Humskoj, znali su da je Matićevo umeće, za srpske prilike, u stvari njegov najveći hendikep.\nPreko obala Kolubare odlazi u „tamo neke” Košice, gde priča o Srbinu koga niko ne želi počinje najpre dobijanjem slovačkog pasoša, kasnije i parafom za Čelsi. Neželjenim detetom srpskog fudbala učinio ga je i Siniša Mihajlović, što nas je možda koštalo plasmana na SP u Brazilu, a on za to vreme postaje igrač godine u Portugaliji i definitivno otvara vrata raja. Londonski „plavci” ga drugi put uzimaju, samo sada, posle onih 1,5 miliona funti Košicama, Benfiki plaćaju 22 miliona funti!\nI JA ČEKAM ZVEZDINU TITULU Prati li se Superliga Srbije na Ostrvu?\n- Naravno, koliko mi obaveze dozvoljavaju, a najviše gledam utakmice Crvene zvezde. Moram da priznam da je kvalitet iz sezone u sezonu veći, fudbal bolji, liga izjednačenija nego ranijih godina. Titula? Kako se ono kaže: „I ja čekam titulu”. Voleo bih da je osvoji moja Zvezda, a dogodine neko drugi. Poštovanje i Partizanu, zbog višegodišnje dominacije, ali zanimljivija je i liga kada ima više kandidata za titulu. Zbog toga bi bilo dobro da se naredne sezone pojavi treći klub sa visokim ambicijama - ističe Matić.\nPut od Vrela do Londona, put do najvrednijeg, najskupljeg (po specijalizovanom sajtu „Transfermarkt”) srpskog igrača današnjice...\n- Ja najvredniji!? Nisam znao za taj podatak... Lepo je čuti, ali to su samo brojke. Mislim da je to posledica mog učinka u dresu Benfike, a svakako da je transfer u Čelsi tome mnogo doprineo. Meni je samo bilo važno da svaki trening i utakmicu dajem 100 odsto sebe. U Lisabonu su znali da prepoznaju moju želju, pokazalo se i kvalitet, došao sam zatim u Čelsi i dostigao brojke koje pominjete. Sada je na mlađim igračima da se trude i prestignu na tom planu i mene i Baneta, i još neke iskusnije igrače - kaže Matić u razgovoru za „Sport”.\nDa li ste januara 2011. pomislili da ćete jednog dana ponovo biti stanovnik Londona?\n- Nisam razmišljao u tom pravcu, uvek sam bio fokusiran na obavaze u klubu, ali u jedno sam uvek bio siguran: da imam kvalitet za jednu od tri najjače lige na svetu! Da li špansku, englesku ili nemačku, znao sam da će doći trenutak da biram. Imao sam nekoliko ponuda, pre svih klubova sa Ostrva, a posle novog poziva iz Čelsija, za mene nije postojala dilema. Povratkom u London, verujem da sam ispunio cilj.\nNema mnogo igrača koje Žoze Murinjo toliko hvali kao „pauka” iz Srbije. Koliko to prija?\nRECITE, BIĆE DEVOJČICA Čekajući titulu sa Čelsijem, slavlja u domu Matićevih će svakako biti...\n- Supruga Aleksandra treba da se porodi krajem maja. Svi smo, zbilja, srećni, radujemo se. Imamo sina Filipa, sada će, sa srećom, biti kćerka. Znate kako, „žalili” su se u Vrelu da nam se rađaju samo dečaci, rekao sam da ne brinu... Dajte samo zadatak, biće devojčica. Ma, da dete bude samo dobro i zdravo - kaže, uz osmeh, Matić.\n- Prvo bih apostrofirao Žorž Žesusa, trenera koji je mnogo učinio za mene u Lisabonu. I kada mi nije išlo, govorio mi je da ću biti bolji, da moram da budem strpljiv. Bio je u pravu. A, Murinjo? Šta da kažem, a da nije rečeno? Meni znači što veruje maksimalno u ono što radim na terenu. Imamo veoma dobar odnos, znam šta se traži od mene i sve dok sam pravi na terenu, problema ne može da bude. Drago mi je što ceni moj učinak, vidim da me apostrofirao nekoliko puta, hvalio... Koga Murinjo trenira, taj ima privilegiju. Veliki je pobednik, uvek gladan uspeha, sjajan motivator, perfekcionista. On je jedan od bitnih razloga koji su me vratili na „Stamford bridž”.\nLepo je imati još jednog Srbina na Ostrvu, ali mnogi u Srbiji uspeh naših igrača u svetu mere kroz rezultate A reprezentacije. A nismo otišli u Brazil... Hoćemo li u Francusku?\n- Nema više opravdanja, jednostavno, moramo da se plasiramo na Evropsko prvenstvo. Start u Jermeniji je mnogo važan i treba ići od meča do meča. Imamo kvalitet da se plasiramo u Francusku, a lično mislim i da nešto značajnije napravimo na šampionatu. Ali, prvo da se plasiramo... Nemamo pravo nikome da pretimo, mi smo 30. selekcija na listi FIFA i sigurno je da nismo favoriti u grupi. Pustimo druge da se hvale, a mi da se fokusiramo na teren i rezultat koji nas vodi na EP.\nNa kraju, priča s početka, put od Vrela do Londona. Za razliku od mnogih igrača koji ne pričaju mnogo o korenima, vi ne krijete koliko vam znači rodno mesto...\nDRULOVIĆ DA OSTANE Nije, kaže, njegovo da bira selektora, ali ne beži od odgovora na pitanje o selektoru:\n- Sa Drulovićem smo kratko, ali dok sam igrao u Portugaliji mnogo sam slušao o njegovim kvalitetima. Bio je veliki igrač, kao trener postigao je uspeh sa omladincima i sigurno da ima potencijala za to što radi. Lično, voleo bih da ostane na klupi A selekcije.\n- Znači mi puno, ali ne bih mnogo da govorim o porodici i prijateljima, ni oni, kažu, ne vole mnogo da se eksponiraju. Nikad, međutim, nisam krio da jedva čekam svaki slobodan trenutak da odem u Vrelo, jer nigde mi duša nije ispunjena kao u rodnom mestu. Osećam se prelepo, sve me opušta i dok drugi idu na neka elitna mesta da se odmore, ja idem u moje Vrelo. Tamo sam proveo detinjstvo, tamo je moj život, tamo sam se rodio i tamo ću jednog dana da se vratim. Znaju i saigrači iz reprezentacije koliko mi znači boravak u rodnom mestu, šale se, kažu da mogu da odem iz Vrela, ali da Vrelo nikad neće izaći iz mene... Znate kako, život čine porodica i prijatelji, oni su najveće bogatstvo. Može čovek da ima sve, ali ako nema uz sebe najbliže, one koje voli, ceni i poštuje, bojim se da onda nema ništa. Zato je meni i Vrelo toliko u srcu - poručuje Nemanja Matić, najcenjeniji srpski fudbaler današnjice.\nODLUKA NA „ENFILDU”\nČelsi nije hteo da čeka leto, već je požurio da ga dovede u januarskom prelaznom roku, a jedan od razloga je osvajanje Premijer lige...\n- Zaostajemo za Liverpulom, a očekuje nas međusobni duel na „Enfildu”. Možda će upravo to da presudi. Ipak, verujem da će odluka da padne u poslednja dva kola. Ne treba zaboraviti da i Siti ima iste ambicije - kaže Čelsijev „pauk“.\nTo sto spominjete nase velike klubove da su bili slepi kod ociju je interesantno ali to je normalna pojava u njima zato sto su klubovi niciji I za ove propuste u vezi Matica I njemu slicnih niko nije odgovarao koliko dobrih igraca prodje a oni ne vide zato sto im u skautingu rade stari I istroseni ljudi koji ne kapiraju danasnji fudbal a nece da se pomere jer nemaju gde I bice tako dokle se klubovi ne privatizuju I dok pojedinci ne budu snosili posledice za svoje propuste.\nbilo bi lepo da sredis onaj teren u vrelu,stvarno je u veoma losem stanju.\nVidi se da momak nije sa asfalta.Selo hrani ljude dusevnom i moralnom hranom.Uporan,veliki radnik i dobara covek.Nije vazno za koga navija,ciji je dres nosio.Kad bi imali takvih momaka na terenu i takvih navijaca na tribinama gde bi nam bio kraj.Veliko postovanje.\nDragan bajker iz Kosica\nMatic je super ne samo kao igrac nego i osoba.\nTako je Matiću! Sa druge strane imamo Anu Ivanović i Kebinu kćerku, koje nekim drugim "mozgom" razmišljaju...\nPa sto onda ne ides u svoje selo.;)\n@zile - uvek se nadje neko kao ti da pokvari ovako lep intervju. zivota ti, iz koje si ti price? poruka dezurnom novinaru: ne stavljaj ove zlurade komentare , ne mora uvek da bude samo psovka da bi se nesto zabranilo. bruka.\n@zile - Zato što Murinjo i Abramovič ne žale novce da ga vide u svojim redovima. Čelsi ne može bez njega.\nSretan Uskrs Nemanja\nmnogo fin i lepo vaspitan decko. malo je falilo da napusti fudbal zbog velikih "znalaca" fudbala sa uba kojima ni zigic nije valjao. imamo dva momka, racu petrovica i nemanju, koji su uz dzaju naravno uradili za ub vec mnogo toga.\nMatić čeka Titulu ...\nRespect !Aj nadji nekog ko ce da kupi neki nas klub i od njega napravi Chelsea na Balkanu.


Novorođenoj bebi zlatnik i novac\nGradonačelnik Banjaluke Igor Radojičić i vršilac dužnosti generalnog direktora Univerzitetskog kliničkog centra /UKC/ Republike Srpske Vlado Đajić darivali su danas prvu bebu rođenu u Banjaluci u Novoj godini.\nPonedjeljak, 01.01.2018. | 13:17\nRadojičić je Jeleni Sredić /35/, majci muške bebe, koja je rođena dvadeset minuta iza ponoći, uručio zlatnik i novčani poklon od 1.000 KM, a Đajić u ime Komercijalne banke poklon karticu sa iznosom od 500 KM.\nRadojičić je poželio da bude više djece i da, kako je naglasio, u Banjaluci imaju optimalne uslove za život.\n"Treba najprije da žive u miru, a onda da se normalno školuju, zaposle, budu zadovoljni u životu i oni i njihovi roditelji", rekao je Radojičić novinarima nakon darivanja.\nOn je dodao da Banjaluka već niz godina održava tradiciju da se prvom novorođenčetu uruči simboličan poklon i da se time skrene pažnja na natalitetnu politiku i mlade koji dolaze.\nRadojičić je dodao da se na ovaj način pokazuje da se mladima posvećuje pažnja tokom čitave godine.\nVršilac dužnosti generalnog direktora UKC Republike Srpske Vlado Đajić naveo je da je poslovodstvo Komercijalne banke odlučilo da daruje sa 500 KM prvu bebu rođenu u ovom centru čime pokazuju da im je, osim ekonomskog razvoja, stalo i do povećanja nataliteta u Srpskoj.\nPrvorođena beba, koja će se najvjerovatnije zvati Dušan, teška je 3,12 kilograma, a duga 51 centimetar.\nU prethodna 24 časa u Banjaluci je rođeno osam beba - sedam dječaka i jedna djevojčica.\nTvoja obaveza je da sacuvas zemljiste Poljoprivredne skole (vrijednost vise desetina miliona KM) i da Grad ili Univerzitet dobije onih 7.5 miliona od Miskovica za Banjalucko polje, a ne neka privatna firma iz Laktasa. Tada ce biti i za djecu i za toplanu.\nČovjek te iste bebe ostavlja bez grijanja u njihovom rodnom gradu. Nekad su govorili da je kuga najveća pošast koja je kosila narod a sad su to ove mizerije od političara.\nVidi crnogorcine sto radipa narodne pare ne bi li svom SNSD rejting nabio, mars u crnu goru jadu\nNadam se da ce dodji bolja vremena i da ce gradjani u nasoj drzavi Republici Srpskoj biti vrijedni,radni ,posteni i bogati i zivjeti kao sto zive gradjani recimo u Norveskoj ili Svicarskoj\nKAKVU POLITIKU VODITE TI I TVOJ SNSD, BOJIM SE DA NEĆETE USKORO IMATI KOME POKLANJATI JER ĆE VAM SVI OTIĆI IZ OVE TAJKUNSKE DRŽAVE PA POKLANJAJTE JEDNI DRUGIMA, FUKARE, IZGUBILI STE SPOR OD 400 MILIONA MARAKA ZA ZEMLJIŠTE POLJ. ŠKOLE, LJUDI VAM GINU NA NAPLATNIM KUĆICAMA U GLAMOČANIMA, PODIŽETE CIJENE GORIVA I SVAČEGA A TI I TVOJ GAZDA GLUMITE HUMANITARCE, DABOGDA VAMA SKUPLJALI ZA LIJEČENJE, ALI ZA VAŠU BOLEST NEMA LIJEKA...\nPravi si dokaz da mali ljudi iz SzP znaju samo da kmeče poVazdan na sve i svakoga. To je jedina uspješno stvar koju znate da radite, kmečanje....\nOvaj sto spominje SZP je stvarno idiot. Cinjenice su da je privreda propala, banke propale, rafinerija propala, zdravstvo, skolstvo, izglasali akcize i podstakli jos veci odlazak mladih ljudi, itd. Stvarno nece imati kome dodijeliti zlatnik. O tom se radi. Stanje je vise nego alarmantno!\nRE OPET JA, OPET TI LJIGAVI, KAD TE PUSTIŠE IZ DUPETA, JADO\nzivo i zdravo bilo za poklon cestitke\nVidi vidi Djajic sa Radijcicem. Bas interesantno ko ce sada tu kome da se privije i onda kicmu savije???\nSto bar casaf niste promijenuli?Nego poderan pred gradonacelnika i dir klinickog centra.Bruka Miljenko


Publika oduševljena: Amira Medunjanin priredila nezaboravan koncert u Kraljevskom pozorištu (FOTO) | Kodex.ME\nNada se ponovnom pozivu u Crnu Goru\nPrije nego što je i zapjevala uz pratnju pijaniste Bojana Zulfikarpašića, svojom toplinom i sarajevskom neposrednošću, svjetski priznat izvođač sevdalinki Amira Medunjanin, osvojila je ljude koji su došli na njen koncert u Zetski dom, koji je bio do poslednjeg mjesta ispunjen.\n18. 05. 2018 - 14:23 Autor: Kodex\n“Raduje me da smo svo troje tu, da smo dobili poziv za koncert, velika je čast nastupati u ovakvom pozorištu. Zetski dom prekrasno izgleda , ovo je najstarije pozorište u Crnoj Gori. Radujem se, čula sam da više karata nema, jako mi je drago.Prvi put sam tu, sve troje smo prvi put na Cetinju. Znajući istoriju ovog grada, imam još veće uzbuđenje”, kazala je Medunjanin uoči koncerta .\n„Kafu mi draga ispeci“, „Snijeg pade na behar na voće“… Bosanska pjesma, emotivna da emotivnija ne može biti i njen snažan vokal poveli su publiku na putovanje i kroz druge muzičke tradicije ovih prostora. Gledajući sa galerije Kraljevskog pozorišta, moglo se vidjeti da se brišu suzne oči, iz torbi vade maramice, pjeva bez ustezanja, saopštili su iz Kraljevskog pozorišta Zetski dom.\nKako se navodi, aplauz je zaslužila svaka pjesma, a Amirina obraćanja podstakla su oduševljenu publiku da bez ustezanja razgovara sa publikom, Na njenu radost i oduševljenje svih u pozorištu, javljali su joj se sa riječima: “Amira, imam jednu muzičku želju”.\n“Najvećim dijelom izvodimo kombinaciju pjesama sa prethodnih albuma, možda nešto novo sa novog albuma koji radimo u čuvenom studiju u Londonu,u kome su snimali Bitlsi. Tu ćemo pjesmu izvesti premijerno.Ustvari nas dvoje volimo da improvizujemo na koncertu, nikad ne znamo u kom ćemo pravcu otići, zavisi od publike koja sjedi tu, nerijetko se desi da neko dobaci koju bi pjesmu želio, onda se šalim da sam kao neki džuboks. Volim tu direktnu komunikaciju sa ljudima koji dođu na koncert, volim da učestvuju. Volim da se družimo. Pozorište kao što je ovo, je najljepši prostor za koncert”, ispričala je Amira Medunjanin.\nKazala je da su imali nedavno koncert u Sava centru u Beogradu, takođe na otvorenoj sceni na Trafalgar trgu u Londonu, ali, kako kaže, ti veliki prostori su mnogo zahtjevniji po pitanju kontakta sa ljudima. Opet, manji i intimniji prostori su teži za sam performans, kaže Amira.\n"Kada imate kontakt očima sa ljudima, možete vidjeti ako neko nije zadovoljan i to vas može poremetiti. Ja se najčešće fokusiram na njih, ali kad dobijem na kraju osmijeh, to je za mene veliki uspjeh. Voljela bih na ljeto imati koncert na jednom prekrasnom prostoru u Herceg Novom, na Kanli kuli, to mi je jako drago mjesto, ponovo doći na Cetinje. Ova manja mjesta su meni puno draža, tu se dogode neka lijepa druženja i prijateljstva se tu rode, ostanem u kontaktu sa ljudima preko društvenih mreža, čiji sam veliki fan, priznajem . Volim taj direktan kontakt sa ljudima, nadam se ponovnom pozivu u Crnu Goru", dodala je Amira.


Javni sektor u Zrenjaninu definisan je kao skup Gradske uprave i svih javnih preduzeća i ustanova čije direktore imenuje Skupština grada Zrenjanina. Ispitivan je ceo skup, a ne uzorak, što implicira da rezultati ispitivanja imaju 100% pouzdanost. Kao indikator efikasnosti javnog sektora korišćen je način odgovora gradske uprave, javnih preduzeća i javnih ustanova na zahtev za pristup informaciji od javnog značaja (brzina, ispravnost i zakonitost). Ovaj indikator je uzet jer Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja postoji od 2004. godine, što znači da je javnom sektoru poznat već punu deceniju pa se sa sigurnošću može tvrditi da je postupanje po tom propisu rutina.\nNa svih dvadeset adresa javnog sektora u Zrenjaninu (prilog 1) istog dana (4. januara 2014. godine) upućen je istovetan Zahtev za pristup informaciji od javnog značaja koji je formulisan prema preporučenom obrascu Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti (prilog 2)\nSamo jedan organ vlasti - (Gradska toplana) odgovorio je efikasno, ispravno i zakonito na zahtev za pristup informaciji od javnog značaja. Jedan organ vlasti (Turistički centar) odgovorio je efikasno i sadržajno ispravno, uz nezakonito uslovljavanje ispunjenja zahteva avansnom uplatom kompletnih troškova kopiranja dokumentacije. Čak 18 organa vlasti je postupilo neefikasno i nezakonito - ili potpunim ignorisanjem zahteva ili neispravnim odgovorom na zahtev (slanjem odgovora u obliku eseja, a ne slanjem kopija tražene dokumentacije).\nNakon podnetih žalbi Povereniku za informacije od javnog značaja, od 18 organa vlasti koji su na zahtev odgovorili nezakonito, 12 ih je poslalo odgovor koji je sadržajno ispravan, 5 ih je poslalo sadržajno neispravan odgovor, a 1 uopšte nije odgovorio. Oni koji su prvobitno na zahtev odgovorili neispravno (bez slanja kopije dokumenata), nakon žalbe su postupili po zakonu i poslali ono što je traženo. Oni koji su potpuno ignorisali zahtev (osim jednog) su nakon žalbe poslali sadržinski neispravan odgovor (bez kopije dokumenata), zbog čega se pojavila potreba da se Povereniku pošalje i drugi kontigent žalbi.


Dorijan Nuaj - Bafomitras: 2016-04-10\nMesijanski demijurg istorije I (mistično ludilo i prosvetiteljski razum)\nO mesijanstvu Šabataja Cvija deo I\nHoćemo li biti pravoverni zato što smo otpadnici ili ćemo biti otpadnici zato što smo pravoverni? Jesu li norme religijskog, moralnog ili politički korektnog života upravo te klipotske zmije koje muče naše napaćene mesijanske duše, koje pritiskaju našu unutrašnju mikrokosmičku mesijansku Zmiju, sve dok se ona ne probudi i ne poruši sva pravila, ne da bi svest i svet gurnula u anarhiju i haos, nego da bi uspostavila novi revolucionarni poredak. A šta je novi poredak nego novo tumačenje starog Zakona! Čitanje stare i večne knjige u novom ključu, jer taj novi ključ je formula novog modaliteta svetske energije i makrokosmičkih intencija. Zakon heksagrama ima svoje puteve i načine funkcionisanja mašine sveta kroz razna vremenska razdoblja i istorijske epohe, a Zmija je ta koja će spojiti pentagram sa heksagramom.\nPoslednja karta u nizu velikih arkana tarota je XXI Univerzum, odnosno Svet. Alister Kroli kaže da je lik Univerzuma zapravo lik device koja predstavlja poslednje slovo Tetragramatona, i dalje:\n„Na karti o kojoj je reč ona je predstavljena kao lik koji pleše. U rukama se poigrava i upravlja blistavom spiralnom silom, aktivnom i pasivnom, a obe poseduju dvostruku polarnost.“\nTa blistava spiralna sila je Zmija. Devica koja ima apsolutnu kontrolu nad Zmijom je Duša Sveta, Anima Mundi, a to je duša Mesije, najčistija, devičanski čista, čedna u sred orgija i luč u sred tame. Njena atribucija je hebrejsko slovo tau koje znači krst, planetarna priroda Saturn. U eri Vodolije, čiji je vladar takođe Saturn, dolazi do razrešenja mesijanske drame, do pobede nad zmijama klipota od strane mesijanske Zmije, čiji ples, kako to Kroli objašnjava, spaja slovo alef, koji je atribucija prve karte 0 Luda, sa XXI Univerzumom, tj slovom tau – u reč At, odnosno alef-tau, što znači „suština“. Ta suština je po Krolijevom tumačenju Ništavilo u potpunom rasprostiranju, odnosno beskraj Ain-Sofa.\nZmije koje muče Mesijinu dušu i tamnica bezdana u koju je ona zatvorena u velikoj meri asocira i na izgnanu i mučenu dušu jevrejskog naroda, koji umesto da bude svetlost sveta, posađen na mesto odakle će kao odabrani narod zrakasto širiti slavu Božju po zemlji, zapravo bitiše kao lutalica i prokletnik Kajin koji je ubivši svoga brata Avelja, kažnjen da do kraja vremena ne nađe mira. Izlazak iz te tamnice i pobeda nad zmijama-klipotima jeste eshatološka obnova Izraela pod Mesijom o čemu govore starozavetni proroci. Jevrejstvo deli sudbinu svog Mesije. Govoreći o mesijanskom očekivanju lurijanske kabale Šolem kaže da je koncepcija oslobađanja imala praktičnu ali i istorijsku konotaciju, da ne kažem političku. Takođe, podsetimo se očekivanja zilota od Isusa da kao Mesija povede jevrejski ustanak protiv Rimljana. Šolem izvodi zaključak o preobražaju narodnog shvatanja mesijanstva i nacionalne obnove u kosmičku dramu, čime se ističe sličnost između hrišćanstva i šabatajstva, s tom razlikom što su obojica umesto cionizma, jevrejskom narodu ponudili – Isus: eshatološke parabole, a Šabataj: antinominalizam – u cilju čije su razmere univerzalne. Objašnjavajući taj mesijanski univerzalizam, Šolem kaže:\n„Iskupljenje prestaje da na prvom mestu bude oslobađanje iz ropskog jarma progonstva i postaje preobražaj suštine stvaranja. Ono se poima kao proces koji se odvija kroz sve vidljive i skrivene svetove, jer upravo je to tikun, obnova one velike harmonije... Iskupljenje povlači korenitu promenu strukture univerzuma. Značaj mu nije najpre u tome što će okončati progonstvo začeto razaranjem Hrama, već u tome što će obeležiti završetak unutarnjeg progonstva svih stvorenja koje je započelo kada je otac ljudskog roda isteran iz raja. Kabalisti su duhovnu prirodu iskupljenja naglašavali daleko više od njegovih istorijskih i političkih aspekata.“\nKad smo kod istorijskih i političkih aspekata, mala digresija, pade mi napamet da je u smislu težnji jevrejskog naroda, veći mesijanski učinak imao Teodor Hercl kao ideolog cionizma i formiranja države Izrael, nego pobornici mističnog mesijanstva. To jeste bio čin obnove, ali je po formi bio sekularan, moderan, racionalan, nacionalistički, nikako mistički. Upravo je razvoj tog sekularnog, modernog, racionalnog i nacionalističkog dobrim delom posledica mističnog ludila te kao takvo potpada pod zakone i ritmove upravo tog ludila. Stoga, imajmo na umu sledeće:\n„Činjenica da su verski i mistički pokreti imali važnu ulogu u razvoju racionalizma XVIII veka danas je, što se tiče hrišćanstva, opšte priznata... Na primer, već je gotovo opšte mesto da radikalni pijetisti, anabaptisti i kvekeri spadaju među mističke pokrete čiji je duh, iako pothranjivan čisto verskim pobudama, stvorio atmosferu u kojoj je racionalistički pokret, uprkos sasvim različitom poreklu, mogao da raste i da se razvija, tako da su na koncu delovali u istom pravcu. Mutatis mutandis, isto važi za judaizam... nastojanje jedne manjine da neke nove duhovne vrednosti, u sazvučju s novim verskim iskustvom, odbrani pred progonima i ruženjima, olakšalo je prelaz na nov judaistički svet u razdoblju emancipacije.“\nŠabataj Cvi, Natan od Gaze, Jakov Frank\nU tom smislu je upravo šabatajstvo vesnik modernog emancipovanog jevrejstva XIX veka. Tako su, po rečima Geršoma Šolema, sledbenici Jakova Franka, kao naslednici šabatajstva, nakon Francuske revolucije u mnogim jevrejskim krugovima svojim uticajem presudno pomogli pokret za reformu, liberalizam i prosvećenost. Tako je vladavina Razuma poduprta pretpostavkama ludila, ali ne bilo kakvog ludila, nego mesijanskog ludila koje stoji u korenu revolucionarnog ludila i žara. Revolucionarno ludilo je sekularni izraz mističnog zanosa mesijanskog ludila. Iz perspektive baštinika načela vladavine razuma koje pretpostavlja sekularni društveni sistem, izgleda groteskno odakle podrška takvom poretku sve dolazi, često puta od strane onih koji uronjeni u magijsku ili mističnu svest, u sekularnom i demokratskom poretku vide slobodu za sebe – slobodu od klerikalnog ugnjetavanja. Ta vrsta uronjenosti za razumne, sekularne i ateističke ljude ne može biti ništa manje ludilo od pobornika klerikalnih dogmi kojima se podupiru autoritarni vlastodršci protiv kojih su bila usmerena revolucionarna delovanja buržoaske emancipacije.\nTakođe, revolucionarno ludilo ima svoje simptome i izvan nekog konkretnog revolucionarnog vremena te teži da se legitimiše kao trajno i normalno stanje ideološkog i političkog delovanja. Otud razni oblici voluntarizma i aktivizma. Otud ideja revolucionarne infiltracije (oblik mimikrije tipičan za šabatajce i frankiste) i permanentne revolucije koja je nužno svetska, čiji je protagonista bio Lav Trocki. Nije li to izopačeni i sekularni odraz načela oslobađanja lurijanske kabale? Tako pervertirana kabala oslobođenja, u trockističkoj i voluntarističko-ideološkoj redukovanoj formi jeste formula za stvaranje svetskog haosa. Dakle, to su sve sekularne refleksije mističnog zanosa i ekstatičnih pokreta. Poput mistika, tako i savremeni voluntaristi i aktivisti, večiti reformisti i popravljači svega što postoji, veruju u svoju moralnu i gotovo mističnu ispravnost koja svoj legitimitet crpi iz višeg znanja, odnosno iz razuma poduprtog naukom ili zloupotrebom iste. Njihov zanos je zapravo ideološka i politička ostrašćenost i jednodimenzionalna idejna fiksacija. To crpljenje iz višeg znanja ima svoje uzore u pokretu prosvetiteljstva, koje je takođe derivacija mesijanskog ludila, odnosno njegova racionalizacija.\nIsto se može reći i za pokret bavarskih Iluminata koji predstavlja zanimljivu smesu okultizma, prosvetiteljstva, racionalizma i revolucionarnog misticizma, koji se borio da oslobodi društvo od stega pre svega katoličke crkve. Adam Vajshaupt (1748-1830), vođa bavarskih iluminata, istakao je krug sa tačkom u središtu kao simbol njegovog Reda osnovanog 1. maja 1776. godine. O Iluminatima piše Kenet Grant na sledeći način:\n„Među iniciranima u Red Iluminata bili su grof Kaljostro i Anton Mesmer. Kaljostro je iniciran u Frankfurtu 1781. godine, uz odobrenje „Velikih Majstora Templara“ – drugi naziv za Iluminate. Kaljostro je od Vajshaupta primio uputstva i velike svote novca. Vajshaupt ga je potom poslao u Francusku sa posebnim zadatkom da prosvetli francuske masone. Vajshaupt, čije je prvo naukovanje bilo pod uticajem Jezuita, osnovao je Red Iluminata – kao i Blavatska Teozofsko društvo – sa osnovnom namerom da uguši kobne uticaje organizovanog hrišćanstva. Vajshaupt je tvrdio da se koristio „istim sredstvima u dobre svrhe kao što su to Jezuiti činili u loše. Oslanjajući se na Ignjacija Lojolu (1491-1556), Vajshaupt je uveo obavezu bezuslovnog pokoravanja Statutu ovog Reda. Tako su Iluminati – kako ih je svrstao Vajshaupt – bili ustrojeni po ugledu na Jezuitski Red, mada je njihov plan rada bio dijametralno suprotan. I pored toga što je Red Iluminata bio ugušen 1786. godine, Vajshaupt i unutrašnji krug adepata nastavili su da rade tajno iza vela slobodnog zidarstva sa kojim se Red povezao 1778. godine. Vajshaupt je ustrajavao na tome da su Iluminati manje Red a više Struja, koja može uspešnije da dela pod štitom nečeg drugog: pod drugim imenima i drugim zanimanjima… Iluminati su postupno sticali kontrolu nad svim značajnijim redovima, dok konačno, nije stvorena iluminatska mreža okultnih društava.“ (Kenet Grant, Magijski preporod, iz poglavlja Povratak Feniksa, Esotheria, Beograd)\nIstog je porekla i učenje Ogista Konta (1798–1857), oca tzv nauke o društvu, odnosno sociologije, koji je zastupao vladavinu naučnog i tehnokratskog „sveštenstva“, sociokratiju. Kontova sociologija učila je da bi društveni procesi trebalo da budu pod kontrolom tzv društvenog razuma pomognutog naukom o društvu. Njegov neposredan uzor Anri de Sen Simon (1760–1825) formulisao je glavne teorijske pretpostavke koji će se kasnije naći u Kontovoj sociologiji. Pre njega bio je Kondorse (1743–1794) koji je u Francuskoj revoluciji video oličenje duge pripreme za novo doba civilizacije itd. To sve takođe ima svoje uzore u Platonovoj utopiji vladavine filozofa kao preteči organizovane vladavine Razuma, s tom razlikom što je vreme njihove pojave bilo doba revolucija i modernosti, dok je Platon delovao iz još uvek snažnog okrilja mitologije. Razum i Ludilo su oduvek nadopunjavali jedno drugo, ali je Ludilo vazda bilo temelj, ona utopistička osnova na kojoj je zidan hram boginje Razuma. Međutim, ponekad je i Razum hranio Ludilo. Bez racionalnosti jednog Cvinglija teško je razumeti ludilo anabaptista, amiša, menonita, kvekera. Ideja o vladavini filozofa ili tehnokrata nije ništa više razumnija od ideje vladavine sveštenstva. I filozofi i sveštenici svoj legitimitet crpu iz Ludila, bilo da je reč o verskoj objavi ili mističnom zanosu racionalnog utopizma. Razum je lažni Mesija, a ta lažnost očigledna je u stavu koji bi da popravlja prirodu, pretpostavljajući sebi viši nivo savršenstva. Tako razum sebe stavlja u poziciju božanskog uma – Logosa.\nSvaka revolucija, verska ili ideološka, u jednom trenutku dolazi do tačke odakle se javlja rascep u pogledu načina delovanja, odnosno daljeg vođenja revolucionarnog pokreta. Sukobljavaju se sa jedne strane neonominalisti, tj birokrate revolucije, njeni sveštenici, koji bi da uspostave novi poredak, definišu nove procedure, standarde, norme i da malo uspore čitavu stvar, lokalizujući je na određeni prostor – i radikalni antinominalisti, čija je pozicija proročka, mistička i više mesijanska. Staljin i Trocki bi bili lep primer takvog razvoja događaja. Staljin je hteo da izgradi državni sistem, moć države i da legitimiše sovjetsku revolucionarnu republiku u neprijateljskom buržoaskom svetu, dok je Trocki bio za permanentno globalno delovanje, pošto bi svaki zastoj, makar i taktički, bio poguban po revolucionarni projekat. Drugi primer, u okviru šabatajske verske revolucije, Šolem opisuje kao račvanje umerenog i ekstremnog šabatajstva koje je obeleženo pitanjem da li bi Mesijini postupci trebalo da služe verniku kao uzor ili su takvi postupci i ponašanja ipak samo privilegija Odabranog a ne i njegovih sledbenika? Odnosno, mogu li se i sledbenici ludirati i prenemagati na isti način, sledeći mesijanski uzor, ili bi iz ograničene udobnosti nominalizma i tradicionalnih pravila trebalo samo da gaje veru u moć Mesijinog poslanja? Šolem tu dilemu opisuje ovako:\n„Smatrali su (umerenjaci) da je paradoks novog religijskog života ograničen na mesijinu ličnost. Mesija usamljen stoji na raskrsnici gde stare vrednosti više ne obavezuju i sam mora prokrčiti tegobni put kroz svet zla i to je znak njegovog poslanja. Njegovi postupci nisu primeri koje je trebalo slediti; naprotiv u prirodi im je da sablažnjavaju.“\nI zaista, šta bi bilo da su recimo Isusovi sledbenici krenuli u svemu da ga imitiraju sa žarkom željom da na kraju završe na krstu? Naravno, to ne znači da hrišćanstvu nisu poznati oni koji su težili da noseći Hristovo ime, ponesu malo i od težine njegovog krsta. Pa ipak, znamo da je u hrišćanstvu pobedu odnela birokratska struja tvoreći od religije i prvobitnog mesijanskog zanosa istorijske eklezijastičke tvrđave. Šolem dalje navodi Natana iz Gaze koji o antinomizmu Šabataja Cvija kaže:\n„Jer kad ne bi bio Iskupitelj, ta skretanja mu ne bi ni pala na pamet; kad ga Bog obasja svojom svetlošću, on čini razna dela koja su u očima sveta neobična i izazivaju čuđenje, i time dokazuje da govori istinu.“\nIza ovog Šolem zaključuje kako istinski činovi iskupljenja ujedno izazivaju najveću sablazan. U nekoj daljoj refleksiji, tu leži koren opravdanja revolucionarnog nasilja, koje ne samo što je nužno neophodno nego je i deo mesijanskog proviđenja revolucionarnih vođa. Sa druge strane, umerenjaštvo se odlikuje stavom da:\n„U životu vernika nema mesta za nihilističke tendencije sve dok okončanje tikuna ne preobrazi spoljašnji svet, i dok se Izrael nalazi u progonstvu.“\nFormalno Izrael više nije u progonstvu, jer formiranjem jevrejske države tamo gde je nekada bila ona stara, biblijska, ta epoha je završena. Sa druge strane, moderna jevrejska država, za razliku od one stare, nije Božja država, nije sveto kraljevstvo, nego sekularna demokratska republika, pa je otud moguće reći kako ona zapravo predstavlja tek simulakrum obnove onog duhovnog Izraela koji bi u punoj slavi trebalo da bude obnovljen od strane Mesije a ne nekakvog nacionalističkog pokreta. Dakle, progonstvo još uvek traje...\nRevolucionarne pretpostavke lurijanske kabale i Revolucionarno šabatajstvo i iluminizam\n Alister Kroli, Knjiga Tota, Esotheria, Beograd, 1996, str. 121.\n Kroli, Knjiga Tota, str. 119.\n Geršom Šolem, Glavni tokovi jevrejskog misticizma, Gradac, Beograd, 2006 str. 276-277.\n Šolem, isto, str. 273.\n Šolem takođe pominje duhovnog vođu jevrejskih mistika iz Praga Jonasa Velea (kraj XVIII – početak XIX veka) čiji spisi sadrže „zapanjujuću mešavinu mistike i racionalizma.“\n Šolem, isto, str. 284.\n Šolem, isto, str. 285\nОбјавио Dorijan Nuaj у 5:19:00 PM Везе ка овој поруци\nОзнаке: Adam Vajshaupt, Alister Kroli, Geršom Šolem, iluminizam, istorija, Isus Hrist, Jakov Frank, jevreji, kabala, Kenet Grant, klipot, mesija, Natan od Gaze, racionalizam, razum, revolucija, Šabataj Cvi, univerzum, zmija\nDominacija senke na svetskom nivou\nNabrajajući načine pomoću kojih se dizanje unutrašnje mistične zmijske snage u čoveku (kundalini) može potaknuti, Kenet Grant navodi koncentraciju mentalne energije, konzumaciju droga i alkohola, šok ili bilo kakvo iznenadno oslobađanje podsvesne energije, ekstazu uz pomoć muzike ili ritma, brzinu ili ples, magijsku usmerenost seksualne aktivnosti, potpuno saosećanje, estetsko oduševljenje, religiozni zanos i – nasilje! Po Grantu, nasiljem koje vodi do vrhunca bezumlja, bilo mazohističkog ili sadističkog, oslobađa se iskonski atavizam, čije ponovno oživljavanje vodi direktno do najstarijeg, tj izvornog stanja svesti koje je kosmičko, bezgranično, budući da je čisto. Ovo sveto nasilje leži u korenu pokolja u ime Boga, u korenu kulture i civilizacije koja se gradi tako što njeni osnivači doživljavaju određeno i spontano dizanje svesti u zanosu svetog klanja. Potom se tako podignuta energija ugrađuje u mentalne obrasce, norme, društvene konvencije i ljudske odnose, u snove i imaginaciju, stvarajući fantome koji opterećuju kolektivnu psihu.\nSenka koju baca kundalini (aura uzdignute kundalini – Grant), dignuta nasiljem, puna je demonskih formi i psihizama koji tako stiču novi život i teže da ponove stanja svesti koja su ih izazvala. Tako se stvara i hrani tzv kultura nasilja, ali i kultura podložnosti svesti tzv infernalnim psihizmima koji izviru iz Senke. Ipak, to ne znači da je nasilje samo po sebi loša stvar, nego kažu – ne ubij! – da ljudi ne bi spoznali vrednost uzbuđenja uzrokovanog nasiljem. Naravno, hirovito ubijanje vodi ka raspadu zajednice ili društva, ali tabu oduzimanja života važi za volove a ne i za Jupitera. Jupiter ubija kad mu se prohte a volovi mogu onda kada im to Jupiter dozvoli. Reč je prosto o ustanovljavanju, legalizovanju i legitimisanju monopola nad nasiljem. Oligarhija to danas radi na globalnom nivou čime sama najviše doprinosi stvaranju klipotičnog omotača ili kupole iznad čovečanstva uronjenog u vlažne i krvave snove istorijski generisane astralne demonije. To je jedan od mehanizama uranjanja kolektivne svesti u vreme i njeno potčinjavanje trendovima. Ti trendovi su skopčani sa samim načinom života modernog čoveka stešnjenog u velikim gradovima u kojima se vodi surova borba za opstanak i u kome vlada levijatanski Hobsov zakon po kome je čovek čoveku vuk. Veliki prirodnjak Konrad Lorenc napominje: „Utorenost mnoštva ljudi na najužem prostoru dovodi ne samo posredno, iscrpljivanjem i zapuštanjem međuljudskih odnosa, do pojava obesčovečavanja; ona i sasvim neposredno izaziva agresivno ponašanje... Opšta neljubaznost koja može da se posmatra u svim velegradovima stoji u jasnoj proporciji prema gustini ljudskih mnoštava sjaćenih na određenim mestima.“\nNasilje poprima sveopšte dimenzije, jer po Konradu Lorencu ekologija čoveka se menja mnogo brže od ekologije svih drugih živih bića. Otud ljudsko delovanje teško da može izbegnuti uništenje ekosistema u kojima i od kojih živi. Na delu je opšte i galopirajuće otuđenje ljudi od prirode pri suludom ritmu neverovatno brzih promena koje čak ni jedna generacija ne može ispratiti. Neko to zove napretkom, razvojem evolucijom... Reč je o ludilu, o nerazumnoj i protivrazumnoj sumanutoj žurbi koja, kako Lorenc kaže, ljudima ne ostavlja vremena da ispitaju i razmisle pre nego što deluju. Lorenc ističe da ubrzano ljudsko otuđenje od prirode snosi veliki deo krivice zbog estetskog i etičkog izopačenja civilizovanih ljudi. Otud se Lorenc s pravom pita kako da čovek, odrastajući, stekne poštovanje prema bilo čemu ako je sve što ga okružuje veoma banalno i ružno delo ljudskih ruku? Takvo stanje prirodno vodi do stava čiji je jezički izraz sasvim adekvatan svesti koja ga je formulisala – sve je sranje! Ljudsko prisustvo je poput tumora, zahvatilo čitavu biosferu, gonjeno infernalnim psihičkim motivacijama, a što je očigledno čak i u prostornom organizovanju čovekovog protivprirodnog nadiranja.\nLorenc navodi primer tipičnog nemačkog grada koji ima uređeno, arhitektonski i estetski skladno gradsko jezgro i ružna uniformisana predgrađa, blokove ili industrijske zone koje razjedaju okolni predeo. On pravi paralelu između oblika tog urbanog prostiranja u odnosu na okolinu sa histološkom slikom zdravog tkiva i tkiva zahvaćenog tumorom: „Naći ćemo začuđujuće analogije! Objektivno posmatrano i prevedeno sa jezika estetike na jezik brojki, ova razlika u biti počiva na gubitku informacije. Ćelija zloćudnog tumora razlikuje se od normalne telesne ćelije pre svega time što je izgubila onu genetsku informaciju koja joj je potrebna da bi igrala svoju ulogu kao koristan član u interesnoj zajednici tela... Histološka slika potpuno uniformnih ćelija tumora siromašnih strukturama očajnički liči na snimak iz vazduha nekog modernog predgrađa sa njegovim jednoobraznim zgradama, za koje su bez mnogo promišljanja i u takmičarskoj žurbi planove izradili kulturno osiromašeni arhitekti.“\nMakrokosmički i ekološki tumor pandan je mikrokosmičkom haosu i tumoru tela. Zašto nas onda čudi svojevrsna epidemija kancerogenih oboljenja? I unutar ljudskog društva postoje socijalni tumori u obliku parazitski nastrojenih pojedinaca ili čitavih klika i organizacija poput raznih finansijskih korporacija koje žive na račun drugih a same ne stvaraju ništa. Nivo parazitizma je poprimio ogromne razmere. Naša civilizacija je ružna, etički i estetski unakažena, a to sasvim jasno ukazuje na njenu prirodu i odnose moći. Za stanovnika soliterskog blokovskog naselja, koje opisuje kao baterije korisnih ljudi, Lorenc kaže da za održanje ljudskog samopoštovanja stoji samo jedan put: „On se sastoji u tome da iz svesti potisne postojanje mnoštva istovrsnih sapatnika i da se, učaurivši se, čvrsto ogradi od bližnjeg. Kod mnogih serijski izrađenih stanova, između balkona pojedinačnih stanova umetnuti su pregradni zidovi koji susede čine nevidljivim... Estetska i etička osećanja su očito veoma tesno međusobno povezana, pa ljudi koji moraju da žive pod upravo opisanim uslovima sasvim očigledno trpe atrofiju i jednih i drugih. Da bi čovek opstao duhovno i duševno zdrav, očigledno su potrebne i lepota prirode i lepota kulturne okoline koju je sam stvorio. Totalno slepilo duše za sve što je lepo, koje danas tako rapidno na sve strane uzima maha, jeste bolest duha koja mora da se shvati ozbiljno već zbog toga što ide rukupo druku sa neosetljivošću prema onom što je etički škodljivo.“ Na delu je haos u duhu, haos u umu, haos u prostornom izrazu, haos u estetici, haos u kulturi, haos u psihi, haos u telu, haos u međuljudskim odnosima, haos kao posledica dominacije Senke kao lunarnog svojstva, na kolektivnom nivou čovečanstva.\nIz ideje o suverenitetu čoveka kao mikrokosmosa, odnosno njegove volje, potiče i ideja o ljudskom pravu, tj. prirodnom pravu čoveka, a iz doktrine ljudskih prava vuče koren aktuelna glorifikacija seksualnih sloboda. Načelno, kao da će davanjem prava čoveku koji nema svest o sebi kao mikrokosmosu, koji nema svest o svojoj volji i njenom suverenitetu – taj beslovesni čovek postići tu svest, suverenitet, volju. Neće postići ništa, (jer čovek nije ono što za sebe smatra da jeste, a to što smatra da jeste običan je otpad, tj. senka istinskog sopstva, onog koje – kako kaže Grant – on objektivizuje i obožava kao stvarno). Teoretski, to mogu samo adepti. Koncept ljudskih prava samo je iskrivljena idejna slika metafizičkog postulata hermetizma o prirodi čoveka, a što je najbolje iskazano na početku Krolijeve Knjige Zakona da je svaki muškarac i svaka žena – zvezda! To je zaista volšebna ideja te se kao takva nalazi u oštroj opoziciji spram aktuelne bede svakodnevnog ljudskog bitisanja svedenog na podljudsko.\nDanas je na delu gigantski proces dehumanizacije, koji, kako kaže Lorenc: „osnažuje pseudodemokratska doktrina koja kaže da socijalno i moralno ponašanje čoveka uopšte ne određuju organizacija njegovog nervnog sistema i njegovih čulnih organa, evoluirani tokom filogeneze, nego da na njega isključivo utiče uslovljavanje njegove kulturne okoline kojem on podleže tokom svoje ontogeneze.“ Reč je o ideologizaciji bihejvioralne teorije koja je majka tzv. konstruktivizma, pseudonaučne mode po kojoj je sve konstrukcija, pa shodno tome podleže dekonstrukciji i rekonstrukciji, a što sve zavisi od procesa uslovljavanja. Takvo gledište u suštini za svaku devijaciju okrivljuje nekakve nepovoljne društvene ili porodične uslove, nikako ne uzimajući u obzir zločinački karakter nekog pojedinca ili njegovu genetsku prirodu. Stav da je svaki čovek zvezda ukazuje na ljudsku prirodu a ne na nekakve društvene uslove.\nIdeja o čoveku kao mikrokosmosu je suprotna stavu koji tvrdi da se ljudsko biće rađa kao tabula rasa, prazan list hartije koji će život ispisati. To važi za iskustvo koje će duša tokom života steći, ali ne i za svojstvo i prirodu čoveka koja određuje načine i mogućnosti sticanja tog iskustva. Samim tim što je zvezda, ljudsko biće je preodređeno svojom prirodom, budući da zvezde imaju drugačiji put od bića koja nisu zvezde. Naši geni su naša sudbina. Govoreći o pojavljivanju boginja ili žena, kao oličenja sudbinskih sila, u trenutku nečijeg rođenja, Erih Nojman ukazuje na: „Znanje rođeno iz iskustva da čovek na svet dolazi sa određenim darovima i predispozicijama, koji su mu, kako se to kaže, dati u kolevci.“ Sa ovim možemo izvesti paralelu u sledećoj Lorencovoj misli: „Ubeđenje, koje je postalo religija, da su svi ljudi rođeni jednaki i da se sve karakterne i moralne mane zločinca mogu objasniti samo grehovima koje su njegovi vaspitači počinili na njemu – vodi do uništenja svakog prirodnog osećanja prava, pre svega i kod samog izgrednika, koji sebe pun sažaljenja vidi kao žrtvu društva.“ „Jedna od mnogih aporija u koje je manevrisanjem zapalo savremeno čovečanstvo je da i ovde opet zahtevi čovečnosti prema pojedincu stoje u protivurečnosti sa interesima čovečanstva. Naše sažaljenje prema asocijalnom izgredniku, čija manja vrednost podjednako može da bude izazvana i nepopravljivim oštećenjima u ranom detinjstvu (hospitalizacija!) i naslednim manama, sprečava da se štite oni koji nemaju takve mane.“\nDakle, ako sledimo Lorenca u njegovom zaključivanju onda ćemo se složiti da aktuelna dehumanizacija, masovan gubitak ljudskosti, fenomeni i procesi koji su apsolutno poželjni od strane svetske oligarhije i njenih lokalizovanih filijala. Dehumanizacija olakšava masovnu manipulaciju ljudima, a podložnost ljudi uslovljavanjima svih tipova takođe je poželjna u najvećoj mogućoj meri. Lorenc ne negira etički imperativ prava ljudi na jednake razvojne mogućnosti, ali: „Ovu istinu moguće je isuviše lako izokrenuti u neistinu da su svi ljudi potencijalno jednake vrednosti. Bihejvioristička doktrina ide još korak dalje tvrdeći da bi svi ljudi postali jednaki jedni drugima ako bi mogli da se razvijaju pod jednakim spoljašnjim uslovima; i to bi postali sasvim idealni ljudi ako bi samo ti uslovi bili idealni. Stoga ljudi ne mogu, bolje rečeno: ne smeju da poseduju nikakve nasleđene osobine, pre svega ne takve koje određuju njihovo socijalno ponašanje i njihove socijalne potrebe.“\nLjudsko ponašanje oni će oblikovati. Ljudske potrebe oni će ustrojiti. Reč je o izvrtanju stare ezoterijske ideje o prisutnosti celokupne ljudske prirode u svakoj jedinki. Međutim, ta se priroda u svakom čoveku izražava na vrlo različite načine, u zavisnosti od vlastitih osobina koje pripadaju svakom pojedincu. To specifično izražavanje celokupnosti zajedničke svim ljudima u nekom konkretnom čoveku, u kombinaciji sa specifičnošću samog tog čoveka, kao jedinstvene i neponovljive pojave, tvori svojevrsnu esenciju pojedinca, suštinu njegove prirode. Otud je svako ljudske biće jedinstveno u odnosu na sve ljude koji postoje, koji su postojali i koji će ikada postojati. Sve to negira duh vremena onako kako taj duh uobličava oligarhija, jer, kako kaže Lorenc: „Na zabludi da od čoveka – pod pretpostavkom da je pravilno „uslovljavan“ – baš sve može da se očekuje, d aod njega baš sve može da se napravi, zasnivaju se mnogi smrtni grehovi koje civilizovano čovečanstvo čini protiv prirode, pa i protiv čovekove prirode i protiv čovečnosti. Ako je jedna ideologija, što obuhvata ceo svet, zajedno sa politikom koja proizilazi iz nje, zasnovana na laži, to naprosto mora da ima najopakija dejstva.“\nShvatanje nazvano društveni determinizam je posledica pobede ludila prosvetiteljstva čime se pokazuje kako je težnja ka vladavini razuma zapravo nerazumna. Njihovo iracionalno racionalno sa gotovo rasističkim prezirom tretira racionalno u tradicionalnom iracionalnom. Ko je protiv toga odriče mu se pravo građanstva, ne smatra se punopravnim u svojem pripadanju čovečanstvu. Sa tih diskriminatornih visina oni propisuju lek egalitarizma i opšteg poboljšanja totalnim uslovljavanjem. Imajući sve ovo u vidu, kako onda uživanje, makar deklarativno, nekakvog ljudskog prava namenjenog suverenim zvezdama-mikrokosmosima, poboljšava položaj podljudskog bića? Uostalom kakva su to gromopucatelna ljudska prava namenjena robovima, bićima sužene svesti, podložnih manipulacijama, slabo razvijenih mentalnih i okultnih moći? Neko će možda reći da je to idealna mera namenjena vaspitanju i građenju novog društva, novog čoveka, kome pristupamo po metodi korak-po-korak, a što bi u nekoj budućnosti rezultiralo promenjenoj svesti i njenom razvoju. Ako je to cilj, kako to da u eri plime ljudskih prava, barem na Zapadu, taj isti Zapad nije deo sveta nastanjen ljudima-bogovima, suverenim mikrokosmosima, genijima, nego masovno uvozi varvare ne bi li uopšte bio kadar funkcionisati? Umesto toga imamo milione zavisnika od proizvoda farmaceutske industrije čija je suštinska svrha da za novac (i stečenu zavisnost) ublaže bol i pomognu čoveku da izbegne patnju.\nKonrad Lorenc primećuje sve veću osetljivost modernih ljudi prema situacijama koje izazivaju neprijatnost i sve manje osetljivosti prema onim koje izazivaju prijatnost, stvarajući od savremenog civilizovanog čoveka mekušca i apatičnu individuu sve manje sposobnu da uživa. Ta apatična individua više nije u stanju ni da se raduje (a upravo je osećaj radosti jedna od temeljnih poruka Knjige Zakona, s obzirom da je stanje radovanja skopčano sa dizanjem kundalini). Zašto se ustanovljava svetski sistem zasnovan na takvom apsurdu? Je li to zato što vlast lunarne oligarhije (u magijskom smislu) na savršen način krivotvori metafizičke koncepcije čime pokazuje da ih suštinski ne razume nego prosto prilagođava nasleđenu ili kidnapovanu agendu izbavljenja ljudi iz podljudske kostreti? Oni kao rade posao za čovečanstvo, služe čovečanstvu, zapravo ga porobljavaju. Oni poput Meseca, na Zemlju, u ljudski svet, reflektuju i tako iskrivljuju životnu solarnu svetlost metafizike. Oni imitiraju posedovanje ključeva tajni života i smrti jer da ih zaista imaju svet bi ovaj drugačije izgledao. Opšte obaranje vitalnosti, maskuliniteta, inteligencije, spoznajnih i stvaralačkih moći čovečanstva jeste jedan od primarnih zadataka oligarhijskih krugova i organizacija. Oni su kontrarevolucionarni i kontrainicijacijski jer teže kidnapovanju mesijanskih i revolucionarnih intencija delovanja ljudskih genija. Oni su podeljeni na dve strane u formi lažnog neprijateljstva – jedni drže tvrđave protiv kojih revolucionari jurišaju, dok se drugi nalaze u redovima samih jurišnika – sabotirajući i sputavajući oslobodilačku intenciju onih koji nose baklju čovečanstva. Reč je o svojevrsnom globalnom crnom bratstvu. I prirodno, ovde se nameće pitanje šta je njihova svrha? Čemu oni na ovome svetu u ovom vremenu? Na delu je opadanje maskuliniteta oligarhije, čime se automatski, među ostalim pitanjima, nameće pitanje kako je do tog deficita uopšte došlo? Te naposletku, šta će se zbivati dalje sa čovečanstvom u kandžama oligarhije pa i sa samom oligarhijom?\nGlorifikacija seksualne razuzdanosti kao jednog od oligarhije podsticanih trendova, utemeljen je u psihi same oligarhije koja teži da deficit sopstvenog maskuliniteta prenese na opšti nivo, a što je jedan od uslova daljeg održavanja njihove moći. Poplava medijske produkcije koja aktuelizuje velike reptile, gmazove, izumrle dinosauruse, poklapa se sa kulminacijom korišćenja nafte i gasa čije se poreklo objašnjava (ulje zmajeva) procesom razgradnje njihovih tela (u šta lično baš i ne verujem). To je jedan od primera masovnog podsticanja atavizma čija je formula moći u suštini monstruozna. Paralelno sa tim javnost je inficirana svojevrsnom oralnom fiksacijom, odnosno fokusiranošću estetskog ideala na usta i njihovu grotesknu koketnost kroz pućenje i poplavu hirurških zahvata radi povećanja njihovog volumena i naglašavanja senzualnosti. Samim tim i oralni seks dobija na većem značaju – u svim njegovim vidovima koji se mogu proučavati na menijima pornografskih portala. Brbljivost i dominacija besmislenog ćaskanja, virtuelnog četovanja, takođe su obeležje današnjeg trenutka. Ta kakofonija je izopačenje simbolizma usta kao mesta gde nastaju dah i reči, jer usta su – kako kaže Erih Nojman – materica pomerena naviše koja porađa Logos.\nErih Nojman ističe da destruktivna strana ženskog, ona razorna i smrtonosna materica, najčešće se javlja u arhetipskom obliku iskeženih usta. Plaženje jezika, danas tako popularno i potpuno besmisleno u nameri da bude provokativno, fosil je drevnog gesta moći. Zapravo, jezik je u ulozi seksualnog organa, prosta zamena za penis ili klitoris, čije javno pokazivanje, barem za sada, još uvek nije u domenu društvene konvencije. Istovremeno imamo oživljavanje vampirske fantastike u umetnosti, književnosti i kinematografiji, animiranoj produkciji itd. Nojman ističe usta kao simbol agresivnosti, kidanja i proždiranja, što nepogrešivo ukazuje na karakter današnjeg vremena koje upravo usta uzima za jedan od svojih simbola. Po Nojmanu, usta su karakteristična za opasni negativni elementarni karakter Ženskog. Usta, otvor, materica, kapija, ždrelo, zdela, pehar, sva ta svojstva Skerletne Žene, odnosno Velike Boginje Majke, u ovom vremenu dobijaju mračan prizvuk i ovaploćenje, što je posledica vekovnog gomilanja neravnoteže, da se tako izrazim. To su uglavnom klipotični aspekti lunarne i venuzijanske prirode.\nNojman ukazuje i na povezanost seksualne sa prehrambenom simbolikom, pa otud i ne možemo a da ne primetimo epidemiju gojaznosti i kult prežderavanja, koji idu uporedo sa naglašenom i vulgarnom seksualizacijom mentaliteta kroz afirmaciju seksualne uloge usta. I dalje, usta navode na sukubizam, odnosno drevnoj boginji-demonici Lilit, o kojoj neki kabalisti kažu da je prva Adamova žena. Poplava pornografije i manijakalne masturbacije u današnje vreme, posledica je reaktuelizacije i oživljavanja Lilit, odnosno prve sukubi koju je stvorio Adam. Banalno govoreći, Adam ju je stvorio tako što je, dok je bio usamljen u rajskom vrtu, bez družice, masturbirao zamišljajući pogodan fizički oblik koji bi stimulisao njegovu seksualnu uzbuđenost. Lilit je proizvod Adamove frustracije pa je zato demonske prirode i pripada Senci. Eva je kasnije stvorena od Adamovog rebra, odnosno iz njegovog uzdignutog falusa, na osnovu slike koju je imao u umu dok je masturbirao. To su sve simptomi dominacije elemenata Senke na nivou kolektivne svesti.\nLjudi su postali detinjasti i podložni sugestiji, poplavi raznih ponuda i izbora, a muškarci podložni ženskom uticaju, čime gube na muškosti, bivajući sve manje sposobni za biološku i psihološku ulogu muškarca, oca i autoriteta. Upravo je ta infantilnost, ta težnja ka ostajanju u stanju mladosti, produžavanje mladosti, jedno od osnovnih svojstava lunarne muškosti, odnosno lunarizacije ljudske svesti. U određenim vidovima to je indikator retardacije, a što nagoveštava katastrofičnu budućnost sličnu onoj opisanoj satiričnim SF filmom Idiokratija. Naravno, infantilnost ne mora nužno biti negativna pojava, ali pored toliko negativnih trendova i izopačenja, zašto sumnjati da bi i infantilnost imala pozitivnu ulogu.\nZa Lorenca je detinja naivnost važna, potrebna i plemenita osobina čoveka, ali on takođe izražava bojazan da bi genetsko podetinjavanje moglo poprimiti nezaustavljivi patološki pravac. Nezrelost odraslih je, kako to navodi Lorenc, poput zloćudnog tumora, čije simptome opisuje kao: „Nestrpljivo zahtevanje trenutačnog zadovoljenja poriva, nedostajanje svake odgovornosti i svakog obzira prema osećanjima drugih, tipični su za malu decu i kod nje su potpuno oprostivi. Strpljiv rad usmeren na postizanju dalekih ciljeva, odgovornost za sopstveno delanje i obzir prema udaljenijima su norme ponašanja karakteristične za zrelog čoveka.“ I tačno tako, želim sve i to želim sada. Baš me briga za druge. Nije li to dobar recept za pretvaranje u društvenog parazita? Ta vrsta parazitizma je najgora jer smatra prirodnim da se, kako to kaže Lorenc, društvo prema njima ponaša poput njihovih roditelja, odnosno da ih trpi i izdržava. Takvo stanje svesti je još i donekle oprostivo kada su sebični pojedinci u pitanju, ali primećujemo da takav stav dele i ljudske organizacije, institucije, države, čitava društva. Ta vrsta opšte detinje bezglavosti mnogo asocira na veliku tarot arkanu 0 Luda, koja zaluđena svojim teretom, mislima i željama, bahato korača ka provaliji. Hristova poruka da budemo kao deca, u naše vreme doživela je potpuno ovaploćenje ali u prilično izopačenoj formi. Eon Deteta, odnosno eon boga Horusa u svojstvu deteta, kako to najavljuje Krolijeva Knjiga Zakona, u svom izopačenom vidu kroz tzv abortuse novog eona, najavljuje doba opšte senilne infantilizacije, odnosno lunarizacije maskuliniteta kao opšti pad nivoa solarnosti, odnosno involuciju, budući da su za evolutivne pomake kroz lunarizaciju sposobni samo adepti i eventualno oni koji slede autentične ezoterijske doktrine, dakle veoma ograničen broj ljudi.\n Konrad Lorenc, Osam smrtnih grehova civilizovanog čovečanstva, Obelisk, Beograd, 1998 str. 21.\n Konrad Lorenc, isto, str. 26-27.\n Konrad Lorenc, isto, str. 28.\n Konrad Lorenc, isto, str. 90.\n Erih Nojman, Velika Majka, Fedon, Beograd, 2015, str. 276.\n Konrad Lorenc, isto, str. 49.\n Konrad Lorenc, isto, str. 51\n Konrad Lorenc, isto, str. 78.\n Konrad Lorenc, isto, str. 79.\n Američki film iz 2006, Idiocracy, Mike Judge.\n Konrad Lorenc, isto, str. 55.\nОбјавио Dorijan Nuaj у 4:55:00 PM Везе ка овој поруци\nОзнаке: boginja, civilizacija, čovečanstvo, dekadencija, demon, determinizam, Erih Nojman, Kenet Grant, Knjiga zakona, Konrad Lorenc, kundalini, ludilo, Mesec, mikrokosmos, oligarhija, revolucija, senka, zvezda\nMerkur-Mesija-Hrist i Sveti Duh\nČudo bi bilo da se na kraju ispostavi, ako to bude ikad, da dugo očekivani Mesija bude žensko ili – još čudesnije – androgin, što kao simbol odgovara prirodi hermetičkog Merkura, mada sam lično uveren da Mesija u užem smislu mora biti muškarac, ali da taj muškarac poseduje izraženi ženski pandan koji je neophodan radi ostvarenja mesijanske uloge.\nIsus Hrist i njegova preteča, njegov prorok Jovan Krstitelj, kao binarni fenomen, u tradiciji hermetizma, označeni su znakom Merkura. Takođe, po analogiji a ne doslovno, Merkur je Hermes, a Hermes je Tot. Isus je Merkur. Ponavljam, ne u doslovnom smislu, nego po osnovnim svojstvima, a to su oni koji donose gnozu ljudima i menjaju njihov svet. Merkurova priroda je hermafroditna, što bi značilo da je mesijanska priroda takođe hermafroditna, odnosno ima izraženu i mušku i žensku komponentu. Samim tim Mesija je neprihvatljiv standardnoj ortodoksiji bilo kog usmerenja. Mesija je u najmanju ruku otpadnik i paćenik. O tome biblija kaže:\n„Prezren beše, odbačen od ljudi, čovek vičan patnji i bolu, kao neko od kog lice svoje svaki zaklanja. Ipak nam on patnje naše nosi i bolove naše na se uze; i mi ga za kažnjenog posmatrasmo, uniženog i od Boga pogođenog. Al’ je on za naše grehe ranjen za naše je bezakonje slomljen; kazna koja mir nam daje na njega pade i ranom njegovom mi se iscelismo.“\nDanijel Gunter daje za ovu temu ključan navod Krolijevog Opus II Pariskih Radova:\n„U početku beše Reč, logos, koji je Merkur, i stoga bi trebalo da bude poistovećen sa Hristom. Oba su glasnici; misterije njihovog rođenja su slične; nestašluci njihovog detinjstva su slični. U „Viziji Univerzalnog Merkura“ Hermes je viđen kako se spušta na more, što se odnosi na Mariju. Raspeće predstavlja kaducej; dva lopova, dve zmije; stena u Viziji Univerzalnog Merkura je Golgota; Marija je jednostavno Maia sa solarnim R u materici... uporedi Hristovo spuštanje u pakao sa Hermesovom funkcijom vodiča mrtvih. Takođe, Hermes izvodi Euridiku, a Hrist uzdiže Jairovu kći. Za Hrista se kaže da je uskrsnuo trećeg dana, jer su planeti Merkur potrebna tri dana da ponovo postane vidljiva nakon što se odvoji sunčeve sfere... Primeti, Hrist kao Iscelitelj, i takođe njegove vlastite izjave: „Sin Čovečji dolazi kao lopov u noći“; takođe i ovaj stih „Jer kao što munja izlazi na Istoku i sija sve do Zapada, takav će biti i dolazak Sina Čovečjeg“. Primeti takođe Hristov odnos prema razmenjivačima novca, njegove česte parabole, i činjenicu da je njegov prvi učenik bio poreznik. Primeti takođe da je Merkur Prometejev izbavitelj. Jedna polovina simbola Ribe takođe je zajednička Hristu i Merkuru, ribe su svete Merkuru... Mnogi Hristovi učenici su bili ribari, a on je uvek izvodio čuda vezana uz ribu. Primeti takođe Hrista kao posrednika: „niko ne dolazi Ocu osim po Meni“, i Merkur kao Hokmah kroz koji jedino možemo prići Keteru.“\nHrist je, (poput jevrejskog samozvanog mesije iz XVII veka Šabataja Cvija) Mesija koji pati. Povezan je sa simbolikom Ribe, vode i dubina. Zar to nisu i actečki Kecalkoatl („pernata zmija“) i grčki Atlas? Obojica, poput Hrista, nose teret čitavog sveta, odnosno grehe čovečanstva. Dimitrij Mereškovski navodeći veliku sličnost između meksičkog i grčkog božanstva, između ostalog, obraća pažnju i na sličnost njihovih imena: KecalkoATL i ATLas, gde tlao na grčkom označava patnju, a atl na jednom od jezika drevnog Meksika znači voda. Dakle, imamo vodu i patnju kao važne elemente mesijanstva. Upravo je to onaj element čiji je beskrajni mračni i zastrašujući ponor čuva ali i drži zatočenu Mesijinu dušu, koja obitavajući najniže i najdublje pretenduje na ono najviše na drugom kraju spektra.\nU drevnom Meksiku imamo dva mesijanska lika: Uicilopoktlija i Kecalkoatla. Uicilopoktlija je rodila devica oplođena pernatom lopticom sa nebesa (sličnost sa Svetim Duhom hrišćanskog mita). On je sin majke ogrnute zmijama, njegov skiptar je zmija, okružen je zmijama, ima doboš od zmijske kože. Erih Nojman kaže da se u figuri Uicilopoktlija ističe veza između Sunca, zmije i vetra i podvlači sličnost između njega i Kecalkoatla kao nosioca rađajućeg svetlosnog principa. Uicilopoktli je: „kao bog-kukuruz, i ubijen, žrtvovan, pojeden i vaskrsao. I on je poput svih drugih muških božanstava svetlosti, morao postati kosti, to jest morao je umreti.“ Ovo ukazuje da je mesijanska formula zapravo formula umirućeg boga, dok recimo Krolijeva formula izražena Knjigom Zakona negira tu formulu suprotstavljajući joj formulu Deteta, kao novi oblik mesijanskog delovanja. Kecalkoatl, kao drugi meksički mesijanski lik, nema nameru da preobražava ili spašava svet, već kroz ispaštanje preobražava samog sebe, upravo onako kako Šabataj Cvi prolazi kroz preobražaj uz patnju u svetu zmija. Kecalkoatl takođe umire i vaskrsava, ali je, poput Merkura, donosilac kulture, bog znanja te, kako kaže Nojman, božanski zastupnik principa svetlosti i ljudskosti. Njegov simbol je spiralna kula koja se uzdiže u visinu. On je zmija sa podignutom glavom! Nojman ističe da je Kecalkoatl ujedinjujući simbol, princip coniunctio (merkurovska priroda) sam po sebi, jer kao ptica predstavlja nebo, a kao zmija zemlju, a što ukazuje na dublji simbolizam Goluba i Zmije. On je svojevrsni Hrist–Lucifer te poput Horusa – bog dva horizonta čiji je simbol Venera, kao Večernjača i kao Danica. Svi ti principi predstavljeni su simbolikom Ruže i Krsta, budući da Ruža cveta iz središta Krsta te predstavlja pobedu nad smrću, vaskrs, postignuće mikrokosmosa na Krstu elemenata. Kecalkoatl je pobeđen od strane demonskih sila, a njegov greh, pripisan Veneri, koji je doveo do uništenja raja, jeste uživanje u seksu i opojnim napicima, što asocira na konzumiranje jabuke i seksualnog sagrešenja Adama i Eve. Po legendi, Kecalkoatlu su demoni podveli bludnicu Sočikecal koja je načelo Skerletne Žene (paralela sa Adamom i Lilit).\nSveti Duh kao agens mesijanske revolucije\nNojman pominje i to da se Kecalkoatl dovodi u vezu sa pernatom zmijom kao simbolom istoka, koja je aspekt vetra-ruaha-duha. Naravno, to je stvar istovetna Svetom Duhu koji će ostati na raspolaganju ljudima sve do drugog Hristovog dolaska. Sveti Duh, odnosno ruah hakodeš jeste tajanstvena božanska sila, koja je istovremeno i svojstvo duše, po tom učenju jeste jedini instrument u rukama i srcima kako Jevreja, tako i hrišćana do pojave Mesije. U kabalističkom smislu, to znači da su za ljudsku svest zatvorena dva viša nivoa od četiri: acilut i brijah te da se ona može kretati samo između prva dva, odnosno asijaha i jeciraha. Jecirah je zapravo lokacija ruah hakodeša. Kabalista Arjeh Kaplan na jednom mestu govori kako je Mojsije bio uzdignut do aciluta, ali je ono što je video bilo pokriveno brijahom, odnosno, on je acilut – božansku ravan – posmatrao okularima brijaha. Zapravo, u brijahu je posmatrao odraz aciluta, jer acilut niko ne može videti i ostati živ. Po Kaplanu, recimo prorok Jezekilj – vidilac merkave (Božjeg prestola), bio je na nižem nivou vizije od Mojsija, pa je gledao acilut prekirven svetlošću brijaha i jeciraha. Kaplan kaže da:\n„Posle ovoga, svetla aciluta i brijaha se više uopšte nisu otkrivala. To je značenje učenja koje kaže da se posle smrti Aheja, Zaharije i Malahije prorokovanje približilo kraju, i da je ostao samo ruah hakodeš.“\ngolub - simbol Svetog Duha\nIdeja o vladavini svetog duha, ima svoje milenarističke i mesijanske korene, čiji je tipičan predstavnik Joakim od Fjore (1135–1202) sa svojim učenjem o tri doba: doba Oca, predstavljeno u Starom Zavetu; doba Sina (od pojave Isusa Hrista do 1260) te naposletku, doba Svetog Duha, doba slobode – od 1260 godine pa nadalje – u kojem će ljudi imati direktan kontakt sa Bogom (što znači da je crkvena hijerarhija u tom dobu posve nepotrebna). Na prvi pogled, reklo bi se da je reč o izrazu mističke nade ili ludila pomešanog sa neobuzdanim optimizmom, ali Joakim od Fjore je zapravo bio dalekovid, najavljujući neko novo doba medijumske i slične komunikacije ljudi sa vanzemaljskim, demonskim ili božanskim entitetima. Imajmo na umu da su se od tog vremena pojavili Džon Di i Edvard Keli, Imanuel Svedenborg, Alister Kroli, Rudolf Štajner i mnogi drugi. Mirča Elijade, ocenjujući Joakimove ideje, rekao je da su one bile:\n„U suprotnosti s teologijom Povesti koju je prihvatila Crkva nakon svetog Avgustina. Prema vladajućoj doktrini, nakon što se dostigne savršenstvo na Zemlji putem Crkve, nema više mesta za renovatio u budućnosti. Jedini će odlučujući događaj biti dolazak Hrista i Poslednji Sud. Joakim od Fjore ponovo uvodi u hrišćanstvo nekadašnji mit o sveopštem obnavljanju. Jasno, ne radi se o povremenom obnavljanju koje se može u beskonačnost ponavljati. Nije manje istinito ni da je treće doba Joahim zamislio kao carstvo Slobode, pod vladavinom Duha Svetoga, što implicira prevladavanje istorijskog hrišćanstva, i kao poslednju konsekvencu, rušenje postojećih pravila i institucija.“\nUčenje Joakima od Fjore je jedna posve iluminatska ideja. Eto klice revolucionarnog mesijanstva koje traži izlaz iz perspektive kraja istorije koji je proglasila Crkva, pečateći sobom i konzervirajući istorijski proces do dolaska Mesije. Suštinski problem klerikalnih pozicija oduvek je bilo nepristajanje na ništa manje od čuda – iza čega se očekivano krije težnja za očuvanjem moći. Iz krajnje sebičnog razloga Crkva previđa i propušta rad na pripremi dolaska Mesije, već kako je to pokazao Dostojevski u Velikom inkvizitoru – ona ga i ne želi. Time crkva odriče sebi pravo na prisustvo i posedovanje Svetog Duha, jer taj duh nije duh institucije, duh učauren među skutima izopačenog sveštenstva, nego pre svega duh slobode i promene.\nNije li upravo ovde izrečena suštinska intencija evolutivnog pravca ljudskih bića, usuđujem se reći prosvetljene manjine? U tom smislu moja je misao elitistička i suprotstavljena je univerzalističkim i mesijanskim pogledima koji obuhvataju većinu čovečanstva ili pak nekog odabranog naroda, ali prihvatam mesijanske formule. Nije li to paradoks? Čovečanstvo može voditi samo prosvetljena manjina koja poseduje više znanje, ezoterijsko znanje nepristupačno masama. Sa druge strane, ukoliko bi svako ljudsko biće posedovalo tu vrstu znanja, onda ne bi bilo moguće govoriti o čovečanstvu, niti o narodima, nego o čarobnjacima, o zajednici čudesnih ljudi čije međusobne odnose i poglede na svet nismo kadri da razumemo. Međutim, ono što je sigurno, u toj situaciji ne bismo mogli računati na prisustvo milijardi ljudi na ovom svetu, nego na drastično manji broj. Prosvetljenost, samim tim što je retka u masi, retka je apsolutno. Masa nikako ne može biti prosvetljena, ali može biti podignuta zanosom. Jedna od mesijanskih uloga jeste upravo opijanje mase zanosom koja se reflektuje u masu putem opčinjavajuće harizme. Tako i Šabataj Cvi. On kao ličnost nije imao nikakav poseban kvalitet, niti je imao poseban fizički izgled, niti elokvenciju, obrazovanje, neku posebnu mudrost, niti je iza njega ostalo hvale vredno pisano zaveštanje ili mnoštvo mudrih izreka. Ništa od toga. Pa ipak, taj čovek je za kratko vreme zračio u delu jednog naroda i jednom istorijskom trenutku. Dakle, nema pravila za mesijansko isijavanje. Harizma ne podleže zakonima razuma. Ona je sazdana od strasti i snage, a to je upravo poruka tarot arkane XI Strast. To je suštinska priroda mesijanske Zmije.\nMesija nije mudrac, nije avatar. Pre će biti da je budala (karta 0 Luda). Budala nije sve vreme prosvetljen. Zapravo više vremena provede u tami, a onda naprasno zasija. Zato je njegova sudbina tragična, a sudbina pokreta koji oko njih nastanu krvava. Zato je potrebno da svaki Mesija ima pri sebi nekog čija prosvetljenost ne dostiže takve ekstatične visine, ali zato ne pada u najdublje ponore. Banalno govoreći, ludaku je potreban neko normalan, nego stabilan i učen, neopterećen mesijanskom harizmom i ludilom, ne bi li uravnotežio ili artikulisao mesijansku energiju koju isijava njen nosilac. Zato su kartama XI Strast i 0 Luda neophodni IX Pustinjak i I Mag. Šabataju je bio potreban Natan iz Gaze, Isusu apostol Pavle (ne njemu lično, ali je za rađanje hrišćanstva Pavlova uloga bila od suštinskog značaja), Kroliju Viktor Nojburg u njegovoj pustinjskoj avanturi, a Edvardu Keliju – Džon Di. Ovo poslednje poređenje možda nije baš sasvim prikladno, jer niti je Keli - Mesija, niti je Džon Di nešto slično apostolu, ali ovaj primer uzimam radi naglašavanja proročke prirode Mesije. On jeste uzvišeni medijum, prorok i avatar, ali sve to zajedno uzev a ne pojedinačno. Mesija može delovati i poput proroka, ali nije samo prorok, nego je osim toga i prvosveštenik i kralj te je često predmet proročkih objava. Starozavetni proroci su grmeli protiv skretanja elite ili masa odabranog naroda, i na njih izlivali gnev Božji, bacajući strašne kletve, ali su i najavljivali mesijansko delovanje Boga posredstvom određenih ličnosti i manifestacija, a ta delovanja su neretko bila destruktivna, svakako u službi Božje kazne za moralna i verska nepočinstva izabranog naroda ili nekog drugog naroda koji se našao na Jahveovom nišanu.\n Isaija 53:3-5 (prevod Lujo Bakotić).\n Gunter, Inicijacija u Aeon Deteta, Alef, Beograd, 2015, str. 89.\n Vidi Dimitrij Mereškovski, Tajna Zapada, Metaphysica, Beograd, 2002, str. 106-107.\n Erih Nojman, Velika Majka, Fedon, Beograd, 2015, str. 243.\n „Ako podignem glavu ja i moja Nuit smo jedno. Ako spustim glavu, i izbacim otrov, tada je to naslada zemlje, i ja i zemlja smo jedno.“ Knjiga Zakona, II:26.\n Po učenjima zapadnog ezoterizma i kabalizma svet postoji kroz deset sefira, posuda isijavanja božanske tvoračke svetlosti, dok se tih deset sefira reflektuje na četiri nivoa egzistencije. Najviši je acilut, čiji je atribut element vatre, ispod njega je brijah – voda, zatim jecirah – vazduh te naposletku asijah – zemlja, odnosno materijalni svet koji je zapravo smeša svetlosti asijaha i klipota. Klipoti egzistiraju na materijalnoj ravni, ali imaju i svoj poseban svet.\n Arjeh Kaplan, Meditacija i biblija, Esotheria, Beograd, 2007, str. 61.\n Godinu 1260, Joakim od Fjore je uzeo kao početak novog doba Svetog Duha, na osnovu Jovanovog otkrivenja, stihovi 11:3 i 12:6 u kojima se pominje broj od 1260 dana.\n Mirča Elijade, Mit i zbilja, Matica hrvatska, 1970, str. 161-162.\nОбјавио Dorijan Nuaj у 11:12:00 AM Везе ка овој поруци\nОзнаке: Alister Kroli, Arjeh Kaplan, crkva, Dimitrij Mereškovski, hermafrodit, Hermes, Isus Hrist, jevreji, Joakim od Fjore, kabala, Kecalkoatl, krst, Merkur, mesija, Mirča Elijade, revolucija, ruža, Šabataj Cvi, sveti duh\nMesijanski demijurg istorije I (mistično ludilo i ...\nO mesijanstvu Šabataja Cvija - deo I\nO mesijinom prestolu


Đukanović: Beograd naseda na žalopojke, SPC istrajno podriva nezavisnost Crne Gore - 22.12.2018, Sputnik Srbija\nPredsednik Crne Gore Milo Đukanović ocenio je da je u poslednjih godinu došlo do zaoštravanja odnosa Srbije sa komšijama — Zagrebom, Prištinom, pa i Podgoricom... 22.12.2018, Sputnik Srbija\nKo slusa ili cita ovog cara.\n- Sama odrednica "Srpska" u nazivu Crkve u Crnoj Gori je, za gospodara Mila, ono što podriva crnogorsku nezavisnost. Taj naziv tačno govori koji narod oduvek tamo živi. Zato se, iz sve snage, trude da stvore neku novu crnogorsku koja nikad nije postojala. Crna Gora je geografska odrednica a Montenegrini su nešto što treba stvoriti i što treba da je poreklom, recimo, sa Marsa.\n08:14 22.12.2018 (Osveženo: 03:51 26.08.2021)\nĐukanović je u intervjuu u emisiji „Živa istina“ na crnogorskom Javnom servisu ocenio takođe da nije dobar pristup pojedinih zemalja Unije da Zapadni Balkan u paketu uđe u EU, prenosi RTCG.\n„Ako se opredelimo za takav pristup, onda favorizujemo poslednjeg. Čini mi se da taj pristup ipak nije odneo prevagu u politici EU“, kazao je Đukanović.\nPrema njegovom mišljenju, EU je već izvesno korigovala sopstveni model i tempo proširenja.\n„Crna Gora je otvorila 32 poglavlja, a Srbija 16, i ako EU bude dosledna u tom novom pristupu, to znači da bi mi četiri godine trebalo da čekamo Srbiju. Ne mislim da je to racionalno“, poručio je Đukanović.\n„Verujem da je posredi nasedanje Beograda na te žalopojke i ulogu lažnih žrtava i da se ulazi u pokroviteljsku ulogu i finansiranje aktivnosti koje su otvoreno usmerene na destrukciju države Crne Gore“, smatra Đukanović.\n„Određeni krugovi u Srbiji, nosioci vlasti, mediji i Srpska pravoslavna crkva (SPC) su se veoma trudili da zaoštre svoj odnos prema Crnoj Gori. Jedan deo javnosti u Srbiji osporava pravo Crnoj Gori da donosi odluke u sopstvenom interesu. Mi ne donosimo antisrpske, već odluke u crnogorskom interesu“, poručio je Đukanović i dodao da ne može da razume čemu kvarenje odnosa Srbije sa susedima.\nĐukanović je, govoreći o odnosu sa mitropolitom Amfilohijem, rekao da nije zaboravio da je Amfilohije u vreme referenduma o nezavisnosti 2006, uprkos potpuno različitim stavovima, odigrao konstruktivnu ulogu i doprineo da se jedno važno pitanje reši na miran način.\n22 Oktobar 2018, 11:33\n„SPC vrlo istrajno podriva crnogorsku nezavisnost. Smatram da treba utemeljeno nastaviti posao na obnovi autokefalne Crnogorske pravoslavne crkve i država će se time baviti i ima odgovornost za to“, poručio je Đukanović.\nNa pitanje zašto je samo četvorici srpskih „šovinista“ zabranjen ulazak u Crnu Goru, a nije patrijarhu SPC Irineju i lideru Dveri Bošku Obradoviću, koji su „davali mnogo gore izjave prema Crnoj Gori“, Đukanović je kazao da, u principu, nije pristalica takvih mera, zato što se marginalcima daje publicitet mnogo veći nego što ga imaju i zaslužuju.\n„Šta bi značili neki Mirović i Raković da im nije zabranjen ulaz u Crnu Goru? Najveća briga jednoga od njih je da li će mu Crna Gora prihvatiti posmrtne ostatke — da li mi uopšte treba da se bavimo time“, rekao je Đukanović.\n22 Decembar 2018, 10:40\n22 Decembar 2018, 14:00


Kako je javljeno iz bolnice u Otočcu, pored dvojice teško povređenih učesnika, petorica su zadobila lakše povrede.\nĐOKOVIĆ SAZNAO RIVALE U DUBAIJU! Četiri puta je Srbin uništavao rivale na ovom turniru, a ovo ko će sada biti NAJVEĆA PREPREKA, a ko potencijalna "KOST U GRLU"!


S Box WM-106 B bežični miš cena, cene Srbija, prodaja Beograd Novi Sad Niš\nS Box WM-106 B bežični miš cene\nS BOX mi&š WM 106 B, 6D optički bežični mi&š SBOX, Rezolucija: 800 do 1600 DPI promenjiva, Domet: 10m, Micro USB prijemnik, Priključak: micro USB prijemnik: USB 2,0, Kompatibilan sa: Windows XP/Vista/7/8/10 i Mac OS, Plug and Play, Dim.: 103 mm x 60 mm x 25 mm, Boja: Crna,... specifikacija\ncena od 990,00 do 10.490,00 din | prodavnica (4)\nS BOX mi&š WM 106 B, 6D optički bežični mi&š SBOX, Rezolucija: 800 do 1600 DPI promenjiva, Domet: 10m, Micro USB prijemnik, Priključak: micro USB prijemnik: USB 2,0, Kompatibilan sa: Windows XP/Vista/7/8/10 i Mac OS, Plug and Play, Dim.: 103 mm x 60 mm x 25 mm, Boja: Crna\nEPonuda nije internet prodavnica već Vam omogućava da brzo i lako nađete S Box WM-106 B bežični miš po najjeftinijoj ceni. Naš cilj je da kupci budu što bolje informisani o ponudi S Box bežični miš WM-106 B na tržištu Srbije. Vrlo lako nalazite željeni proizvod za kategoriju Bežični miševi cene, ne morate da lutate od sajta do sajta za S Box Bežični miševi, sve Vam je na jednom mestu. Naši operateri svakodnevno ažuriraju cene ali je potrebno da proverite cenu i dostupnost za S Box WM-106 B bežični miš sa PRODAVCEM. EPonuda ne može da garantuje potpunu tačnost specifikacije i slika za S Box WM-106 B bežični miš. Pre kupovine, podatke za S Box bežični miš WM-106 B proverite na sajtu PROIZVOĐAČA.