D@dalos - Održivi razvoj: Osnovni kurs 1\n"Da li se možemo pouzdati u to da će se u kratkom roku uspjeti promijeniti dovoljan broj ljudi kako bi se spasio savremeni svijet? Ovo pitanje se često postavlja, ali kako god da glasi, odgovor mogao bi dovesti do pogrešnih zaključaka. Potvrdan odgovor bi mogao dovesti do samodopadljivosti, a odričan do očajanja. Poželjno je da se traženje odgovora na pitanje ostavi po strani i da se fokusiramo na rad."\n[Fritz Schumacher (Fric Šumaher), Eko-filozof i jedan od osnivača ekološkog pokreta, autor knjige koja se pojavila 1975. godine "Small is Beautiful"]\nPregled Osnovnih kurseva\nOsnovni kurs 1: Šta znači održivi razvoj? Osnovni kurs 2:\nKako da djelujem u pravcu održivog razvoja? Osnovni kurs 3:\nKako funkcionira lokalna Agenda 21? Osnovni kurs 4:\nKako možemo da zaštitimo klimu?\nOsnovni kurs 5:\nKoji problemi stoje na putu održivom razvoju?\nOsnovni kurs 1: Šta znači održivi razvoj?\n"Zamislimo da je Zemlja ogromni svemirski brod. Sa svim ljudima koji žive na zemlji ovaj brod putuje svemirom. Veze sa njihovim matičnim planetama su prekinute. Nema povratka. Putnici moraju da se zadovolje zalihama hrane, vode, kisika i energije koje su preostali na brodu. S porastom ljudi na brodu smanjuju se zalihe. Istovremeno se povećavaju količine otpada i štetnih materija. Život postaje sve teži, zraka za disanje je sve menje. Neke od putnika ovog svemirskog broda hvata panika. Oni predviđaju skori dolazak smrti uzrokovan gušenjem, nedostatkom vode i hrane, smrzavanjem. Ostali troše zalihe koje se bliže svom kraju i ne obaziru se na upozorenja. Oslanjaju se na to da će nekom nešto u posljednjoj minuti pasti na um, što će dovesti do spasenja svih."\n"Za čitanje teksta 'Svemirski brod Zemlja' trebao Vam je otprilike jedan minut. Tokom jednog minuta ... ... desi se emitovanje ugljen-dioksida u ukupnoj količini od 38.000 tona.\n... ljudi unište 3,5 kvadratnih kilometara šume.\n... proizvedemo preko 15.000 tona smeća. ... 90 novih automobila dodatno optereti našu životnu sredinu.\n... oko 60.000 tona zemlje biva naplavljeno\n... broj stanovnika na zemlji se poveća za 165.\n... skoro jedan kvadratni kilometar prirodnih površina se izgubi gradnjom ili ograđivanjem. ... oko 40 ljudi umire od gladi."\nPojam "održivi razvoj" (sustainable development)\nUkoliko održivi razvoj shvatimo ozbiljno, rezlutat toga će biti drastični zahtjevi za promjenom u gotovo svim oblastima života. Ne samo da se moraju promijeniti naše potrošačke navike, što je samo po sebi već dovoljno teško, već mora doći do promjene svijesti u oblastima ekonomije, društva i politike. "Nakon konferencije o životnoj sredini i razvoju održane u Rio de Žaneiru u ljeto 1992. godine, pojam „Sustainable Development“ postao je vodeći pojam u oblasti politike o životnoj sredini. To svakako predstavlja napredak za ekološku politiku, jer se na taj način pojašnjava veza između ekoloških, ekonomskih i socijalnih problema unutar koje se moraju postaviti problemi zaštite životne sredine, ako želimo da ih riješimo stručno i na društveno prihvatljiv način. (…) Velike promjene u ekonomskoj, socijalnoj i političkoj oblasti biće neophodne. U oblasti ekonomije se moraju uvesti novi načini privređivanja koji prilikom proračunavanja cijene uzimaju u obzir faktor prirode kao faktor dalje proizvodnje. Pritom se ne postavlja samo pitanje na koji način bi ovo trebalo da se ostvari u pojedinačnim slučajevima političkim ili administrativnim upravljanjem ili samim ekonomskim obavezama, već se razgovara i o tome kolika je mogućnost da se ekonomija prilagodi decentraliziranom svjetskom tržištu ako se već ne mogu dogovoriti koraci na putu održivog razvoja na međunarodnom nivou. U oblasti socijalnog postavljaju se sasvim novi izazovi principima i praksi pravedne raspodjele - i to sa tri stanovišta: osnovna slika održivog razvoja koja potiče iz razvojno-političke debate je, prije svega, stvaranje jednakih prilika za razvoj u okviru problematike Sjever-Jug. Nadalje, radi se održivosti ekološke modernizacije unutar društva koja je povezana ne samo sa novim mogućnostima, već i sa mnogobrojnim opterećenjima. Kako se može garantirati da će životne, radne i potrošačke mogućnosti biti bar djelimično pravedno raspoređene?\nOve dvije oblasti proširuju se i trećom, koja se može nazvati "integrativna pravednost prilikom raspodjele". Tokom današnje raspodjele prilika i mogućnosti mora se misliti na interese budućih generacija. Dakle, misao vodilja mora da bude to da je naša sadašnjost neizbiježno prošlost budućih generacija i da se o njihovim mogućnostima u toj budućnosti odlučuje već danas. No, odlučujuće pitanje tiče se spremnosti društva da utiče na ekonomiju i na svakog pojedinca u smislu promjene ponašanja, konzumiranja i promjene životnog i produkcionog stila. To, opet, znači da se najveća promjena očekuje u oblasti politike:\nVeć i samo formulisanje ciljeva održivog razvoja pokazuje karakteristike kojima nisu dorasli sadašnji politički sistemi programirani na kratkoročni uspjeh na izborima i trajno povećavanje blagostanja, a sve u cilju održanja moći. Prilikom implementiranja ovih ciljeva očituje se velika potreba za promjenom u oblasti politike, jer novi sistem vrijednosti i novi stil života se ne mogu propisati nikakvim administrativnim aktima, niti se mogu politički usvojiti. Oni se samo mogu prenositi komunikacijom između ljudi. Tokom debate o primjeni "održivog razvoja" došlo se do zaključka u kojem su svi jedinstveni, veće učešće građana predstavlja preduslov za uspjeh ove ideje. To znači da je i za formulisanje cilja, ali i za sprovođenje ciljeva neophodna nova "kultura dijaloga". Ona podrazumijeva spremnost odgovornih u politici i u društvu da zajednički sa angažiranim pojedincima, grupama i savezima razrade ciljeve i strategiju i načine njihovog sprovođenja. (...) Politika održivog razvoja zahtijeva od svakog pojedinca dovoljno odgovornosti da prepozna šta bi se sve moglo izvesti i ostvariti kada taj pojedinac prepozna da su njegovi interesi neodvojivo povezani sa interesima zajednice. Zbog toga ideja održivog razvoja zavisi od kvalitativnog skoka učešća građana i od modernizacije demokratije. Ne radi se više o učešću u politički ili administrativno iniciranim planiranjima, odlukama i mjerama, već se radi o savjesnom i odgovornom sudjelovanju na "savjetovanju o zajedničkim pitanjima" (Aristotel), o sudjelovanju u određivanju zadataka politike.\nTo znači da građani kao akteri moraju preuzeti veliku odgovornost za sprovođenje politike održivog razvoja, što sa sobom povlači strukturalne, institucionalne i financijske posljedice."\n[Horst Zilleßen, Von der Umweltpolitik zur Politik der Nachhaltigkeit. Das Konzept der nachhaltigen Entwicklung als Modernisierungsansatz; in: Aus Politik und Zeitgeschichte 50/1998, S. 3-5 u. 8]\nje istovremeno jednostavan i kompliciran. S jedne strane intuitivno razumijemo o čemu se tu radi: "Ne smijemo zaklati kravu od koje sutra očekujemo da nam daje mlijeko," kaže se u narodu. Sa druge strane teško nam je da zamislimo društvo koje zaista ide putem održivog razvoja, jer bi se u tom slučaju sve moralo promijeniti, pa i mi sami. "Mnogo zavisi od toga, da li će nam uspjeti da izoštrimo ovaj pojam i da razvijemo ideju, da u igru uvedemo njen potpun potencijal i spektar. Održivi razvoj predstavlja mnogo više od tehnokratskog pojma za inteligentno preraspoređivanje resursa, mnogo više od pojmova Svjetska banka ili UN. Ova ideja će dobiti svoju pokretačku snagu onog momenta kada se napravi novi civilizacijski nacrt, nacrt koji zapravo već postoji u našoj tradiciji i u ljudskoj psihi. Tradicija i inovacija ne moraju predstavljati dvije sukobljene strane. Zajedničko razmišljanje o vrijednostima, idejama i snovima su važni kulturni resursi."\n[Ulrich Grober, Die Idee der Nachhaltigkeit als zivilisatorischer Entwurf; in: Aus Politik und Zeitgeschichte 24/2001, S. 3,\nDefiniciju "održivog razvoja" koja se najčešće upotrebljava dao je Lester Brown (Lester Braun), osnivač Worldwatch Instituta. Ona je navedena i u izvještaju "Our Common Future" Brundtlandove komisije:\n"Održivi razvoj je razvoj koji zadovoljava potrebe sadašnjice, a istovremeno ne ugrožava mogućnost budućih genaracija da zadovolje svoje potrebe." [World Commission on Environment and Development (WCED), Our Common Future, Oxford 1987, p. 43]\nOva definicija jeste općeprihvaćena, no ona ne kazuje mnogo. Zbog toga je poznati naučnik i istraživač Fritjof Capra (Kapra) predložio sljedeću operacionalizaciju: "Ključ za funkcionionalnu definiciju ekološkog razvoja je shvatanje da ne moramo nanovo izmisliti ljudsku zajednicu, već da je moramo organizirati ugledajući se na prirodne ekosisteme, a to su održive zajednice biljaka, životinja i mikroorganizama. Kako smo vidjeli, najvažnija karakteristika zemaljskog budžeta je njegova stalna sposobnost da održava život. Zbog toga bi održiva ljudska zajednica trebalo da bude organizirana tako da njen način života, njene ekonomske i fizikalne strukture i tehnologije ne smetaju stalnoj sposobnosti prirode da se održava, već da joj u tome pomognu. Održive zajednice svoj način života razvijaju u stalnoj interakciji sa drugim ljudskim i neljudskim živim sistemima. To ne znači da "održivi razvoj" negira promjenu odnosa i stvari. To nikako nije statično stanje, već dinamičan proces koevolucije." [Fritjof Capra, Verborgene Zusammenhänge. Vernetzt denken und handeln - in Wirtschaft, Politik, Wissenschaft und Gesellschaft, Bern u.a. 2002, S. 298]\n"Debata o održivom i budućem razvoju usmjerena je ka postizanju društvenog koncenzusa o novom razvoju s druge strane industrijskog porasta, zaboravljanja prirode i tehnoloških fantazija oslonjenih na zapadnjačke civilizacije. Ovdje se mnogo više radi o razvoju inovativne slike budućnosti društvenog razvoja u smislu regulativne ideje, kao što su na primjer demokratija, sloboda, pravednost itd." [Thomas Jäger/Michael Schwarz, Das sozial-ökologische Innovationspotential einer nachhaltigen, zukunftsfähigen Entwicklung auf betrieblicher und kommunaler Ebene; in: Aus Politik und Zeitgeschichte 50/1998, Bonn, S. 23]\n"Obrazovanje radi održivog razvoja" ne predstavlja "puko proširenje ekološkog obrazovanja na socijalne i ekonomske aspekte", već bi trebalo da predstavlja jaku vezu između političkog obrazovanja, globalnog učenja, ekološkog obrazovanja i zdravstvenog odgoja." [Willi Linder, Hohe Ansprüche; in: umwelt & bildung 3/2004, S. 3]\n"Cilj UN-ove dekade je da spoji različite inicijative počev od političkog do ekološkog obrazovanja, od globalnog učenja do mirovnog odgoja, a sve sa ciljem postizanja održivog razvoja." [Johannes Tschapka; zitiert nach: ökolog Netzwerkzeitung 3/2004 "Nachhaltigkeit leben (und) lernen"; in: umwelt & bildung 3/2004]\n... dalje do Osnovnog kursa 2: Kako da djelujem u pravcu održivog razvoja? [Autor: Ragnar Müller]


Šokirana nasiljem, srpska javnost je pogrešila i prebacila krivicu na žene iz tramvaja - VICE\n"Ko predstavlja opasnost po društvo, žene u tramvaju ili nasilnik?"\n26 Oktobar 2018, 9:11am\nSkrinšot sa Jutjuba\nBrojne nevladine organizacije u Srbiji konstantno skreću pažnju na problem nasilja nad ženama ali i na nebezbednost okoline, kao i to da su zbog različitih životnih okolnosti žene i devojke primorane da se kreću u nebezbedno vreme, nebezbednim putevima i nebezbednim prevoznim sredstvima.\n- U Srbiji od juna 2017. kada je usvojen Zakon o seksualnom uznemiravanju, do kraja godine bilo je 25 prijava i samo dve osude - izjavila je Bobana Macanović iz Autonomnog ženskog centra za VICE.\nA onda se u Srbiji, u Beogradu, 2018. godine desio slučaj u kome nasilnik napada devojčicu u tramvaju zbog koga je cela javnost skočila na noge, što je rezultiralo i brzim odgovorom policije. Ali je nekako, i pored gore navedenih činjenica javnost bila šokirana i svetlo je sa nasilnika upereno na žene koje "nisu odreagovale".\n- Pravo pitanje je ko predstavlja opasnost po društvo. Žene u tramvaju ili nasilnik. Dakle, na koga treba usmeriti društvenu akciju. Drugo pitanje je zašto te žene nemaju nikakvu moć da reaguju. Pretpostavljam da su uplašene i da su najverovatnije i one bile žrtve sličnog ili drastičnijeg nasilja u tim godinama. I na kraju, ne smemo njega da oslobodimo odgovornosti prozvavši ga manijakom od koga se to očekuje. To je vrlo svestan nameran čin koji je proizvodi ideje da na to ima pravo. Mi moramo njemu i sličnima da poručimo da na takvo ponašanje nema pravo i da ono nije društveno prihvatljivo. U suprotnom šta ćemo sa situacijama gde ne sede tri žene u blizini - jasno ističe Bobana Macanović.\nPodsetimo, na snimku se mahom vide starije žene, i snimak nema originalan zvuk, te niko ne može tvrditi da se neka od njih nije verbalno suprotstavila ili barem rekla da treba pozvati policiju. A možda nisu uradile ništa od navedenog, možda su se sve samo zaledile od straha.\nPodsećamo još da smo se u tekstu Seksizam i Beograd: Koliko je naš grad planiran i za žene? detaljno bavili problemom sveukupnog osećaja bezbednosti žena u Srbiji u Beogradu i drugim mestima. Tamo se navodi da je u okviru istraživanja koje je sprovao Autonomni ženski centar, svaka deseta ispitanica je navela da se ne oseća bezbedno u mestu u kom živi. U okviru istog istraživanja pominje se da je 80,8 odsto žena navelo da same brinu o svojoj bezbednosti, a njih 13,1 kao službu koja brine o tome vidi policiju.\n"Evropska povelja o rodnoj ravnopravnosti takođe naglašava da žene u većoj meri koriste javni prevoz "zbog faktora kao što su primanja, starateljske obaveze ili radno vreme"(Član 26) i da potpisnice moraju biti svesne različite mobilnosti i načina korišćenja javnog prevoza.\nKako bi se poboljšalo iskustvo žena u korišćenju javnog prevoza, Brazil je recimo, uveo dodatno osvetljenje u svim vozovima i autobusima, dok u određenim gradovima Indije i Japana postoje prevozi rezervisani isključivo za žene", navodi se još u članku.\nDakle umesto brzoplete osude i bacanja svetla i krivice na zaleđene žene, možda bi trebalo osvetleti ulice ovog grada, i uvesti bezbedonosnoe sisteme u prevoz kako se ovakve stvari više ne bi ponavljale.\nAutonomni ženski centar Beograd


Čačanska košarkašica Sofija Todorović među najboljim kadetkinjama Srbije - PressLider.rs\n5. juna 2020. 27. juna 2020. Duško Radišič\t2 Comments Čačak, Sofija Todorovič, ŽKK "ČA BASKET"\nČačak – Ženski košarkaški klub „ČA BASKET“ tokom svog postojanja i rada iznedrio je nekoliko izuzetno talentovanih i uspešnih igračica.\nOvoga puta u pitanju je mlada Čačanka Sofija Todorović (2006) koja se našla na spisku najboljih kadetkinja Srbije koje će u Banji Koviljači od 08. do 23. juna boraviti na pripremama za predstojeće Evropsko prvenstvo.\n„Sofija je još jedna je u nizu igračica iz našeg kluba koja je dobila poziv Košarkaškog saveza Srbije za predstojeće reprezentativne aktivnosti. Svakako, to predstavlja još jedno priznanje za sve nas i potvrdu o uloženom trudu i radu sa sopstvenim kadrom, a za Sofiju izazov da se dokaže među najboljiima u svojoj generaciji“, rekli su za PressLider u ovom košarkaškom klubu.\n← Igračima koji se SPREMAJU na ŠTRAJK GLAĐU FK „BORAC“ ISPLATIO 1,4 MILIONA EVRA\nŽelezničar zadržao mesto u Drugoj muškoj ligi →\n2 komentara o “Čačanska košarkašica Sofija Todorović među najboljim kadetkinjama Srbije”\n13. juna 2020. at 08:29\nSvaka cast, cestitamo i podrzavamo mlade talente i njihove trenere!!\n23. jula 2020. at 22:37\nKlub je bitan, ali još je važnije lično zalaganje i velika upornost.\nSamo napred draga Sofija


Lijanović i Knežiček u GIKIL-u\nU sklopu radne posjete Vlade FBiH Tuzlanskom kantonu (TK), dopremijer Federacije BiH i federalni ministar poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva Jerko Ivanković Lijanović, zajedno je danas, s ministrom industrije, energetike i rudarstva TK-a Željkom Knežičekom posjetio Global Ispat Koksnu Industriju Lukavac (GIKIL).\nDetaljne informacije koje se tiču poslovanja i najvažnijih ostvarenja kompanije koja je najveći izvoznik u Tuzlanskom kantonu i jedan od najvećih u BiH, gostima su predstavili članovi Uprave GIKIL-a na čelu s generalnim direktorom Guntupalli Jagannadhamom.\nOrganizirana je i posjeta GIKIL-ovoj tvornici za proizvodnju gnojiva kako bi se ministar Ivanković-Lijanović i njegovi suradnici na licu mjesta informirali o stanju proizvodnje i visoko kvalitetnom brendu GIKIL-a, umjetnom gnojivu "KAN".\n"S obzirom na to da dolazim iz svijeta biznisa u potpunosti razumijem kako je teško poslovati na tržištu. Zato smo došli ovdje vidjeti što možemo učiniti da poslujete još bolje u interesu kapitala i radnika", kazao je Ivanković-Lijanović.\nMinistar Ivanković-Lijanović je predložio da se u sljedeća dva mjeseca pripremi program u kojem bi bilo definirano što se to može uraditi kako bi se pokušali riješiti problemi s kojima se GIKIL susreće.\nZadužio je i članove svog tima za izradu plana aktivnosti koji bi omogućio da na tržištu BiH imamo najveći mogući plasman domaćeg proizvoda, umjetnog gnojiva "KAN" iz GIKIL-a.\n"Jako cijenim kada kompanija sačuva jedno radno mjesto, a vi ih čuvate više od tisuću što dokazuje da ste veoma važan gospodarski subjekt u BiH. Mi smo se opredijelili da stvaramo bolji ambijent za gospodarstvo ove zemlje i zbog toga ćemo vam pomoći onoliko koliko Vlada Federacije BiH to može učiniti kako bi poslovali još bolje", istaknuo je ministar Ivanković Lijanović.


2001/05/28 09:49 Prekinut dialog izmedu Sofije i Pakta za stabilnost\nMON, 28 MAY 2001 09:49:09 GMT\nPrekinut dialog izmedu Sofije i Pakta za stabilnost\nOdnosi se razja�njavaju preko medija\nKoordinator Pakta za stabilnost Bodo Hombah stra�no se naljutio bugarskoj vladi. Pona�anje kabineta u Sofiji prema Paktu za stabilnost nedopustivo je i ne odgovara evropskim standardima, negodovao je po�etkom maja biv�i savetnik nema�kog kancelara Gerharda �redera i uputio o�tre optu�be protiv vlade premijera Kostova koje su bez presedana.\nBez diplomatskih okoli�enja, u intervjuu radiju Doj�e vele on je sasvim nedvosmisleno izjavio da je sna�no iritiran ne�eljom vlade u Sofiji da sudeluje u razradi dva programa od kojih je jedan antikorupciona inicijativa Pakta.\nPre no �to je Hombah izrazio svoju razdra�enost, biv�i savetnik za spoljnu politiku bugarskog predsednika i sada�nji nacionalni koordinator Pakta za stabilnost Vladimir Filipov dao je niz intervjua bugarskim medijima u kojima je o�tro kritikovao Pakt. On je �ak lansirao ideju da se promeni ime Pakta za stabilnost po�to su se realnosti u regionu promenile.\nPrema Filipovu, u ekonomskoj sferi stvari zaostaju. Njegovo je mi�ljenje da investitori izbegavaju region po�to nema bezbednosti. A bezbednosti nema zato �to je Pakt zaboravio na investicije u ekonomski razvoj regiona, pa je stoga situacija u Makedoniji donekle rezultat usporavanja velikih me�unarodnih projekata, posebno u oblasti infrastrukture.\nSa svoje strane je Hombah u spomenutom intervjuu radiju Doj�e vele nazvao Filipova "koordinatorom koji ne koordini�e ve� unosi pometnju" i po�eleo je da se "to promeni".\nTe�ko da bi Filipov koji je biv�i diplomata, dozvolio sebi da izra�ava sli�na mi�ljenja o Paktu da pre toga isto mi�ljenje nije izrazio premijer Ivan Kostov. Za vreme svoje vizite SAD on je izjavio da je Pakt zami�ljen kao instrument za razvoj regiona, ali u kontekstu Jugoslavije iz vremena Milo�evi�a. Prema Kostovu, po�to je diktatura u Beogradu zamenjena demokratskom vla��u, sledilo bi da kompletna inicijativa bude preispitana.\nIzgleda zaista �udno da je komunikacija izme�u Hombaha i nacionalnog koordinatora za Bugarsku po�ela da se ostvaruje preko medija. Ali pre no �to je do�lo do takvog "dijaloga" Hombah je takti�no izrazio svoju zbunjenost opre�nim signalima koji su dolazili iz Sofije. Za vreme svog susreta sa predsednikom Petrom Stojanovim u Bukure�tu 1. maja on je nagovestio da se �ef dr�ave i predsednik vlade razilaze u svom odnosu prema inicijativi za Jugoisto�nu Evropu �iji je on koordinator. Tada je on istakao da je izdvojen novac za drugi most izme�u Bugarske i Rumunije na Dunavu, ali je ujedno stavio do znanja da �e on biti dodeljen pod uslovom da Sofija izbistri svoje odnose sa Paktom.\nZa Hombaha, pa i za posmatra�e sa strane je neshvatljivo kako je mogu�e da se vlada Ivana Kostova distancira upravo od antikorupcione inicijative Pakta za stabilnost. Mogu�e je da na taj na�in premijer �eli da sugeri�e kako je korupcija strana njegovoj vladi, ali te�ko da bi ba� na taj na�in ubedio bilo koga. Tim vi�e da su prisutne sumnje upravo u obrnuto.\nU antikorupcionom programu jasno se navodi da pre no �to se finansiraju projekti u sklopu Pakta za stabilnost, mora biti jasno da se ne�e zloupotrebiti sredstvima. On predvi�a niz akcija u sklopu suzbijanja korupcije, uklju�uju�i stvaranje upravne grupe uz u�e��e slu�benika Pakta, predsedni�tva EU, zemalja regiona i specijalizovanih me�unarodnih karika za suzbijanje korupcije.\nTo nije jedini slu�aj kada bugarska vlada baca strele po Paktu za stabilnost. Pro�le jeseni je �ef parlamentarne Komisije za spoljnu politiku Asen Agov koji je ina�e predstavnik vladaju�eg Saveza demokratskih snaga (SDS) zapretio je da �e Bugarska istupiti iz Pakta ukoliko ne bude izostavljena iz negativnog viznog spiska. Tim povodom je u znak protesta protiv nekorektne "upotrebe" Pakta tada�nji nacionalni koordinator Nikola Karadimov podneo ostavku. Tada je njegovo mesto zauzeo Vladimir Filipov.\nAko su tada napadi na adresu Pakta bili diktirani �eljom da se privu�e pa�nja na vizni problem, danas u kritikama premijera Kostova i njegovih slu�benika ne mogu se otkriti nikakvi razumni argumenti. Tim vi�e da je Zapad pru�io uveravanja da ne namerava da uklju�uje Bugarsku u neku regionalnu �emu, jer su takva strahovanja bila prisutna pro�le jeseni. Mo�da je najre�itiji dokaz toga bilo ukidanje �engenske barijere za Bugare.\nIstina je da prema procenama niza posmatra�a Pakt za stabilnost ima dosta mana od kojih je najve�a tromost kod pokretanja infrastrukturnih projekata. Ali kada jedna zemlja kriti�ki postavlja pitanje da li Pakt radi dobro ili ne, trebalo bi da se vidi �ta je ona uradila, kakav je njen doprinos da neka inicijativa uspe�no funkcioni�e. I kada se povla�i iz jednog ili drugog programa, nastaju sumnje u pogledu ozbiljnosti sa kojom odre�ena metropola gleda na ideje Pakta.\nOsim toga Pakt nije panaceja i zemlje Jugoisto�ne Evrope ne bi trebalo da ra�unaju jedino na njegove projekte, kategori�ni su posmatra�i procesa u regionu. Njegovi osnovni ciljevi su da zemlje Jugoisto�ne Evrope budu demokratizovane, da se dalje ekonomski razviju i da budi politi�ki stabilne. Ta tri cilja idu za jednim strate�kim ciljem - ubrzati pripremu svih zemalja regiona za njihovo �to skorije pristupanje Evropskoj Uniji.\nU tom smislu napadi na adresu Pakta najvi�e �tete odnosima Bugarske sa EU i u krajnjoj liniji evropskim perspektivama Sofije.\nJer je Pakt pre svega sporazum o saradnji izme�u zemalja regiona, s jedne, i onih koji dobrovoljno �ele da mu pomognu u re�avanju problema, s duge strane. A osnova te saradnje je u dijalogu.\nNaravno, mediji su zna�ajan faktor za intenziviranje dijaloga, ali te�ko da bi se mogli koristiti kao posrednik u tom dijalogu. On treba da se vodi neposredno, poslovno i dobronamerno. I ako Sofija uspe da ga obnovi, od toga �e dobiti i Pakt, i region, i Bugarska.


Autorsko veče Nine Perović u Modernoj galeriji Muzeja i galerija Podgorice\nPonedjeljak, 13.11.2017 | 13:35\nU okviru novoformiranog KIC-ovog ciklusa “Mlade crnogorske kompozitorke” organizovaće autorsko veče Nine Perović u četvrtak, 16.novembra, u Modernoj galeriji Muzeja i galerija Podgorice (ul. Marka Miljanova br. 4), sa početkom u 20 sati.\nDjela će izvoditi: violinistkinja Ana Živković, Quarteto Montengro (Marko Radonjić, Katarina Pavlović - violina; Uroš Lapčević - viola; Dmitri Prokofiev - violončelo), vokalni ansambl “Luča”, sopranistkinja Olivera Tičević i autorka.\nKompozitorka Nina Perović je završila osnovne i specijalističke studije kompozicije na Muzičkoj akademiji na Cetinju u klasi profesora Žarka Mirkovića. Uporedo je studirala klavir: diplomirala je u klasi profesora Aleksandra Serdara, a specijalističke studije je završila u klasi profesora Vladimira Bočkarjova. Zahvaljujući stipendiji Basileus nastavila je studije kompozicije na Muzičkoj akademiji u Ljubljani, u klasi profesora Uroša Rojka, gdje je stekla diplomu Master. Doktorske studije kompozicije je završila u klasi profesora Srđana Hofmana na Fakultetu muzičke umetnosti u Beogradu. Usavršavala se na brojnim kursevima u inostranstvu kod renomiranih internacionalnih kompozitora kao što su Klaus Lang, Piter Ablinger, Dmitrij Kourliandski, Vinko Globokar, Najdžel Osborn i drugi. Za kompoziciju Gusle dobila je nagradu za kompoziciju koju dodjeljuju društvene i kulturne institucije u okviru Internacionalne ljetnje akademije Prag Beč Budimpešta 2011. godine (Kompositions-Preis gestiftet vom Soziale und Kulturelle Einrichtungen - 21. Internationale Sommerakademie Prag Wien Budapest).\n„Pepeljugino maslo“ sjutra u Gradskom\nUtorak, 16.10.2018 | 11:08\nPredstava „Pepeljugino maslo“, sa Večernje scene Gradskog pozorišta, biće izvedena u srijedu 17. oktobra, u 20 sati, u sali Dodest KIC-a „Budo Tomović“. Prema kolumnama hrvatske dramske spisateljice Tene Štivičić predstavu je režirala Alisa Stojanović. Izbor kolumni iz knjiga „Vrag ne spava“ i „Pepeljugino maslo“ dramatizovala je Milica Piletić.\nBogdanović uputio TELEGRAM saučešća povodom smrti Milene Dravić: Veliki gubitak i za crnogorsku kulturu\nPonedjeljak, 15.10.2018 | 14:49\nPovodom smrti velike dramske umjetnice Milene Dravić, ministar kulture Aleksandar Bogdanović uputio je telegram saučešća Vladanu Vukosavljeviću, ministru kulture i informisanja Republike Srbije, u kojem se, između ostalog, navodi:


(EKSKLUZIVNI VIDEO) POGLEDAJTE TAJNI SNIMAK IZ ŠILEROVE: Ovde su orgijali KRIMOSI, ESTRADA I POLITIČARI! | Crna Hronika | Kurir\nMARTINA SU ZLOČINCI MALTRETIRALI I RANIJE: Deda ubijenog mladića: Ista 34\t373\nOVO JE MARTIN (17) KOGA SU VRŠNJACI PRETUKLI DO SMRTI: Šutirali ga nemilosrdno 74\t2.5k\nJEZIVO! NOVI DETALJI VRŠNJAČKOG NASILJA U NOVOM KNEŽEVCU: Tri rođena brata 15\t99\nZAPALJEN AUTOMOBIL POLICAJCU ALBANCU IZ PREŠEVA: Zbog opasnosti slučaja, 27\n(EKSKLUZIVNI VIDEO) POGLEDAJTE TAJNI SNIMAK IZ ŠILEROVE: Ovde su orgijali KRIMOSI, ESTRADA I POLITIČARI!\n08.05.2018. 22:05h 09.05.2018. 08:37h\nPetnaest godina pošto je u policijskog akciji Sablja srušena kuća Dušana Spasojevića Šiptara Kurir je došao u posed ekskluzivnih snimaka kako je iznutra izgledao zamak Zemunskog klana!\nNa ovom snimku se vidi velelepno dvorište, sa velikim, održavanim travnjakom i popločanim stazama. Dvorište je ukrašeno i velikom kaskadnom fontanom, a u njemu se ističe i skupoceni bazen, za koji se pričalo da je bio mesto provoda izvesnih srpskih političara i estradnih zvezde.\nNa dnu bazena je naslikan delfin. Na snimku se takođe može videti da su unutrašnji zidovi ograde vile Zemunskog klana bogato ukrašeni gipsanim ukrasima, dok dvorište ulepšavaju i lepo ukrašeni stubovi...\nPOGLEDAJTE NIKAD VIĐENI TAJNI SNIMAK!\nEKSKLUZIVNO NA KURIR.RS\nZABRANJENO PREUZIMANJE SNIMKA BEZ ODOBRENJA REDAKCIJE KURIRA!\nŠilerovabazenrušenjezemunski klanŠilerova ulicaDušan Spasojević Šiptar\nMARTINA SU ZLOČINCI MALTRETIRALI I RANIJE: Deda ubijenog mladića: Ista grupa brutalno ga pretukla pre mesec dana, a onda se vratili i TUKLI DO SMRTI 34\t373\nJEZIVO! NOVI DETALJI VRŠNJAČKOG NASILJA U NOVOM KNEŽEVCU: Tri rođena brata i njihov brat od strica batinama usmrtili Martina (FOTO) 15\t99\nPROJEKTIL SUME OBELEŽIO 161. VEČITI DERBI: Pogledajte golove Partizana za trijumf protiv Crvene zvezde (VIDEO) 964\nPREUZMITE ODGOVORNOST ZA TO ŠTO STE VASPITALI NASILNIKA! DR PANOVIĆ UPOZORAVA: Roditelji, ako je vaše dete agresivno prema vršnjacima, OVO je JEDINA ispravna stvar koju ODMAH treba da uradite! 21\t606


Apple telefoni preko paketa u Srbiji! - PametniTelefoni.rs\nHome / Vesti / Zanimljivosti / Apple telefoni preko paketa u Srbiji!\nZanimljivosti | 22. novembar 2014 | Marjan Stojanović\nPonuda iPhone telefona kod nas i upoređivanje paketa! Takođe donosimo vam pojedinačne recenzije portala PhoneArena.com!\nPošto je iPhone groznica zahvatila Srbiju, od kako je krenuo da se prodaje kod nas preko paketa, red bi bio da vas obavestimo gde to možete pogledati telefon i kupiti ga bez redova, nervoze i čekanja.\nSvuda u svetu se stvore ogromni redovi kada izađe novi model iPhone telefona. Prvo se dugo čeka da Apple predstavi svoj najnoviji premium telefon, zatim se dugo čeka da stignete na red da ga kupite. Čekanje ispred prodavnice zna da potraje i po dan, dva, ali opet zaljubljenicima se to isplati. Uvek su dobro opremljeni šatorima, termosima, konzervama hrane i zamenom za čekanje u red. Bizarno je to kampovanje, ali istinito! Malopre smo pomenuli “premium” zato što je Apple prošle godine u septembru predstavio slabiju varijantu iPhone 5s-a, iPhone 5c. Stvar je perspektive kako ljudi gledaju na to, nama je nekako Apple ostavio utisak da je u jednom trenutku pomislio da hoće na tržište telefona srednje klase.\nDok se svuda u svetu čekaju redovi da se kupi novi iPhone koji je predstavljen nekoliko dana ranije, kod nas se čekaju redovi da se kupi iPhone koji je predstavljen čak i nekoliko godina ranije. Jeste da smo dočekali tek iPhone 6, ali opet je bolje nego 7,8,9, ili kako već.\nTelenor i MTS su prvi koji imaju u ponudi iPhone na pretplatu, uz pakete vezane za modele iPhone 5s, iPhone 5c iPhone 6 i iPhone 6 Plus. Mi smo zato pripremili tabele na kojima se lako mogu uporediti pretplate i doplate. Još uvek se čeka i ponuda VIP operatera koja bi trebalo da stigne narednih nedelja. Kad budemo saznali šta VIP nudi bićemo u mogućnosti da uporedimo i sve tri ponude za vas. Do tada pogledajte upoređivanje za tri Apple modela koja su trenutno dostupna.\nAko ne znate šta navedeni paketi daju u okviru svoje pretplate, slobodno kliknite na ime paketa na listi kako bi ste saznali sve što vas interesuje.\nPrenesi i Surfuj XXL\nKako bi ste tačno znali koji je iPhone model najbolji za vas, mi smo pripremili nekoliko video recenzija. Dobićete sva objašnjenja i odgovore na pitanja koja vas zanimaju. Recenzije su najkorisnije alatke pre kupovine željenog telefona. Nekada je ipak bolje tri puta meriti pa onda preseći!\nRecenzija i saveti:


Završena izvanredna sjednica Zastupničkog doma Parlamenta FBiH, usvojen proračun\nYou are at:Home»Bosna i Hercegovina»Završena izvanredna sjednica Zastupničkog doma Parlamenta FBiH, usvojen proračun\nBy Glavni urednik on\t 17. siječnja 2018. Bosna i Hercegovina\nZastupnički dom Parlamenta Federacije BiH okončao je izvanredno zasjedanje na kojem je odobrio ovogodišnji proračun Federacije uz popratni akt – predloženi zakon o izvršenju proračuna. Podržan je zaključak da se prilikom izrade rebalansa navedenog proračuna u obzir uzmu svi predloženi amandmani.\nUsvajanjem Prijedloga zakona o dopuni Zakona o proračunima u FBiH, Zastupnički dom odobrio je da se gradonačelniku Mostara, uz suglasnost načelnika za financije, omogući utvrđivanje proračuna Grada za 2018. godinu i odluke o njegovom izvršenju. Osim na ovogodišnje financijske planove Zavoda za zapošljavanje FBiH, Zavoda zdravstvenog osiguranja i reosiguranja, Federalnog fonda solidarnosti, zastupnici su dali suglasnost na financijski plan Zavoda mirovinsko-invalidskog osiguranja.\nTom prilikom, direktor Zavoda MIO Zijad Krnjić rekao je da su sredstva predviđena za plaćanje ocjene radne sposobnosti onih kojih se prijave za umirovljenje na osnovu invalidnosti. – Ljudi koji su stekli pravo na mirovinu po kantonima čekaju od šest do 12 mjeseci, pa koliko ćemo još čekati sa 1.200.000 KM – upitao je šef Kluba SDP-a BiH Elvir Karajbić. Krnjić je odgovorio da je županijama dostavljena planirana dinamika, te istakao da će se za oko 10.000 ljudi vršiti vještačenje s obzirom na cijenu o medicinskom vještačenju. Zatupnici SBB-a Azri Hadžić uputio je obećanje da će joj dostaviti tražene podatke o točnom broju umirovljenja po županijama.\nDonošenjem odluke o davanju suglasnosti na financijski plan Federalnog fonda solidarnost usvojen je zaključak, kojim su Vlada, Federalno ministarstvo zdravstva, Zavod zdravstvenog osiguranja i reosiguranja odnosno Federalni fond solidarnosti zaduženi da uvaže predložene sugestije u vezi s liječenjem oboljelih od melanoma, te argumente Udruženja oboljelih od melanoma i ponude hitno financijsko rješenje kako bi ova kategorija oboljelih dobila mogućnost adekvatnog liječenja. Također, dana je suglasnost i na financijski plan Regulatorne komisije za energiju (FERK) za 2018. godinu. Navedene akte razmatrat će Dom naroda Federalnog parlamenta na sjednici zakazanoj u petak.


Pogledaj se s klupe, patko - Tarzanija\nPogledaj se s klupe, patko\nPosted on 15/08/2015 18/08/2015 by Ox in Objašnjavanje\nSvakako će zvučati nadrealno i pomalo patetično pa ću napisati odmah: sedeo sam na obali jezera i posmatrao patke, a onda su došle guske i u nekoliko minuta demonstrirale koliko patke malo drže do sebe.\nElem, prvo su bile samo patke. Raštrkane po travi u debelom hladu nekoliko hrastova, patke su jednostavno ležale u svojim govnima i nisu radile ništa posebno. Tu i tamo bi neka zadigla krilo da se kljunom počeše pod pazuh ili ustala da protegne noge i prebaci svoju guzicu na neko drugo mesto koje joj se valjda učinilo još ugodnijim. Pokoja patka bi ulazila u vodu i zaranjala, brčkala se bez ikakvih ambicija i opet izlazila da se pridruži drugim patkama u jednoličnom obitavanju. Da, patke su naprosto postojale, ni posebno zadovoljne ni nezadovoljne, glasne tek kad se malo sporečkaju koja je kojoj zauzela zgodno mesto u senci ili eventualno kad dvojica pataka bace oko na istu patku. No svaka graja bi uvek utihnula naprasno kako se i pojavila, i patke bi se vraćale rutini u kojoj se ne dešava ama baš ništa, osim što se obitava u sopstvenim govnima i povremeno brčne.\nOnda su došle guske, njih nekoliko, doplivale sa druge obale jezera da prodrmaju pačiji status kvo. Samouvereno su stupile u pačiju hladovinu, prilazile manjim pticama sve bliže i bliže. Patke su se prvo nevoljno sklanjale sa puta računajući valjda da pametniji treba da popusti. No nisu znale da je sa njihovim obitavanjem i topljenjem u bezbrižnosti svršeno, makar dok se ne uspostave neka nova pravila igre – guščija pravila. Prve među guskama već su počele grozno da šište, a prve među patkama da panično napuštaju svoje male zabrane u hladovini. Sada su već guske, osokoljene tako lakim napredovanjem, svojim velikim kljunovima i dugim vratovima ciljale određene patke, sve dok sasvim nisu pročistile koridor do obližnje uzvišice gde su se guske ponovo grupisale da analiziraju lako izvojevanu pobedu.\nŠta ćeš, guske su veće, a i pusti ih u pizdu materinu, mislile su patke, one uostalom i nisu očekivale mnogo od života osim da ponovo što pre legnu u svoja govna i povremeno brčkaju pernate glavice u jezeru. To su patke i učinile, i na tren je delovalo da se svet vratio u pređašnje stanje. Osim što su guske još uvek bile na uzvišici.\nJedna od gusaka je onda rešila da se okupa, a njen body language je jasno govorio da nema nameru da deli svoj komad vode sa bezvrednim, malim i nemoćnim patkama. Ubrzo su guske ponovo rasterivale patke iz hladovine, a ove pomirljivo napuštale travnjak pred došljacima. Samo se jedan mladi patak – doduše, ne tvrdim pouzdano da je mlad, ali volim da tako mislim o njemu – da kažemo prokurčio. Kvakao je na guske, čak je na jednu i skočio i zalepetao krilima u okviru svojim skromnih mogućnosti. Štrčao je taj patak iz pačijeg jata kao nekakva budala, hazarder, kao neki avanturista što ne zna da je oportuno držati jezik za kljunom i sklanjati se guskama sa puta. Hrabar je bio, taj mali patak, praćen zabezeknutim pogledima svoje vrste i ljutitim šištanjem gusaka.\nNa kraju je mladi patak sasvim proteran iz hladovine, na kaldrmisano šetalište što je od travnjaka odvojeno nekakvom ogradom od lanaca. Nije tamo hteo da sedne, samo je stajao na upeklom suncu i gledao kako se na travnjaku sve vraća prividnom prirodnom poretku – njegovi pačiji rođaci su ponovo pronašli mestašca na kojima će leći u svoja govna, pazeći da ne naljute dugovrate guske.\nGuske su sada već sasvim uspostavile hijerarhiju u svom malom svetu na obali jezera, poredak u kojem su one na vrhu – iznad njih samo nebo, a ispod patke i govna. Zadovoljno su gakale na uzvišici. Sada su na miru mogle da se prepuste međusobnoj borbi za prevlast i pobedio je, mogu ti reći, jedan naročito veliki i ratoborni gusan. No dole, među patkama, sve su guske bile vlasne da remete pačiju svakodnevicu, biraju sebi najbolja mesta na travi i određuju kada je čije vreme za brčkanje.\nA patke? Pomirene sa situacijom i dalje traže mesto u hladu, i živahno deluju tek ako tu i tamo mogu da zabrboče glavu u vodu. Ćuti, kažu njihovi pačiji pogledi, moglo bi da bude i gore.\nOno što patke ne vide – ali ja sa klupe dobro vidim – je da je pataka pedeset, a gusaka pet. I tako malo im treba, samo mrva solidarnosti, pa će patke moći da oteraju guske i kroje svoju sudbinu pa makar se ona sastojala u slobodnom izboru mesta na kojem će leći u sopstvena govna. Te mrve solidarnosti plaše se i guske, dugovrata stvorenja koja sa visine dobro vide da su brojčano slabija i zato grabe svaki pedalj hladovine i kap vode dok još mogu. Cinik bi rekao, ko jebe patke kad su glupe kao kurac. A tako malo im treba.\nguske i patkepatke i guske\nOx-e kakva te je spopala nevolja teno kukas kao kukavica i topis se u Arielove nesrece…\nПатке – незаинтересовани, самодовољни, у свом блату и чамотињи уваљени, докони Срби. Гуске – долазећи, одлучнији, бахати, окупирајући, за сада још у мањем броју од патака (читај Срба) крај језера (читај Србије), мигранти. Мали патак – неко кога нема у стварности међу Србима ко би се побунио против очигледне предаје земље и мењања њене демографије.\nOx pise, Arijel diktira…\nPromašio si. Kakva bre prodaja zemlje!? Kakvi migranti!? U tekstu se govori o plebejcima i patricijima. Doduše, može da se preslika na mnogo situacija gde postoji mala organizovana skupina koja vlada većom neorganizovanom, glupljom skupinom. Ono što je sigurno, nema veze sa migrantima i Srbijom. To je samo tvoj ekstremistički pogled na svet.\nМогло би без проблема и на ситуацију с мигрантима да се примени. Зашто екстремистички, здраворазумски је то поглед на свет, конкретно на тај проблем. Можда је твоје тумачење мог коментара и оцењивање истог као екстремистичког, управо екстремистичко.\nA što da mi srbi, legende, božiji narod ne ispadnemo legende i sveci kaki se tripujemo da jesmo pa ne ispružimo ruku i kažemo eo kod men u selo ima neobrađena zemlja, udri ili doktor kaeš, mali kurtanovići te trebaju Hasane, stolar, izvolte pa u fabriku ili gde god. Nećeš, molim lepo, par makaza za armaturu svakom (ipak smo srbi majku mu :) ) pa da vidi ugar da mu džaba ograde, srbin uvek metne kurac de treba. Silni smo mi dok ne treba nekom da se pomogne stvarno, predrasude nam jebu keve. Ne isključujem sebe…\nПример за тебе шта се десило другима када су мигрантима/азилантима пружили руку, град Малме у Шведској, трећи по величини у тој земљи, има сада више миграната него домаћег становништва. Затим, сл. пример, име Мухамед је најдаваније име новорођеним бебама у Енглеској, онда својеврсна гето насиља у великим градовима широм западне Европе где влада шеријатски закон и где полиција не сме да крочи а камо ли неки цивил не-муслиман итд. Пример колико хоћеш која доказују лоше искуство оних који су им пружили уточиште и трајно/привремено их населили. Таман посла да смо силни, легенде, божији народ и свеци, заправо смо бушан куртон као и границе што су нам бушне.\nKakvi crni migranti.\nGuske su političari, oni koji (bahato) vladaju, znaju da su u suštini nemoćni da se odbrane u slučaju pobune naroda (pataka), ali isto tako znaju da je narod (tj. patke) prilično nezainteresovan ili nespoban da se organizuje ili pobuni uopšte.\nMigranti nikako ne mogu da budu guske jer nisu oni nikakav faktor. Naravno da bi države tipa Švedska, Nemačka… mogle da ih se reše i da više nema “geto nasilja” i “malih Muhameda”, “delova grada gde policija ne sme da kroči”, ali… khm, politička korektnost… šta će ljudi reći… itd.\n“Политичка коректност”, нешто најгоре, најодвратније и најлицемерније што је дошло са Запада…и наравно јако добро се запатило код нас!\nneverovatno alegorija o drustveno-ekonomskim okolnostima srbije.cenim da je sasa markovic mladi nakurceni patak sto dobi batine\nSlažem se, “politička korektnost” mi se penje na ganglije\nNa slici su labudovi, a ne guske. A guske smo ocigledno mi, koje jasu svakodnevno i sateruju u sve manju misju rupu. Radimo za sve manje pare, sve duze radno vreme, ne smes da pisnes, da se pobunis, ako neces, ima sto njih koji hoce. A zakopan si kreditima, porodica koju treba da izdrzavas, sagni glavu dublje i samo klimaj njom.\nEvo jos primera. https://youtu.be/3KSJY0c8QWw\nPre će biti da si ti samo glup ko kurac.\nGuske nisu imigranti sami po sebi, već ta čivutska “elita” koja stoji iza svega, od bombardovanja 1999, preko zatupljujuće masovne kulture, bankarske pljačke , pederizacije i na kraju sad ovog arapskog talasa .\nPatke nisu samo Srbi, već uopšte evropski narodi, kupljeni time što povremeno mogu da leže u sopstvenim govnim ai brčkaju se u blatu , ali hronično oboleli od kukavičluka .\nPrirodan proces koji se dešavao uvek i dešavaće se uvek. Društvo postane razvijenije, padne natalitet, porastu apetiti. Neće više niko da radi dosadne i loše plaćene poslove. Zafali radne snage. Onda uvezeš radnu snagu. Onda posle ona neće da ode. Tako su i Sloveni došlu u Vizantiju. A za geta nemaš pojma, video si ih samo u filmovima. Bio, video, šetao, jes beda, jes prljavo, al daleko od toga da ne sme da se ide tuda.\nMa mnogo si mi ti pametan.\nSereš ne ko patka, nego ko foka Srbodlače . Prirodan proces uvoz imigranata u zemlju gde su ljudi srećni ako dobiju posao na crno za 200 e mesečno. Neće niko da radi dosadne i loše poslove …\nRadi se prosto o čivutskom planu uništavanja belog čoveka, a Srbija će ko i obično da najebe najviše . Naravno, smradovi kao ti će da pričaju kako je sve normalno i kad ovde bukvalno počnu da odsecaju glave. Nadam se samo da će i tebe malo da “kulturno obogate” ti koje ovde podržavaš .\nMa ti sereš ko nilski konj, em si rasista, em si antisemita, verovatno si neki nezaposleni selja koji je jedva srednju školu završio, pročitao dve knjige u životu, najdalje u životu putovao do Čanja s 100kg paradajza i krompira u gepeku, pa se onda učlanio u Dveri, pa je sad sav ponosan što je beo i pravoslavan. Nije ista situacija ovde i u zapadnoj Evropi nikako. Ovde su imigranti u prolazu da bi pokušali da stignu tamo. Znaju da nema leba od posla u Srbiji, ko što i mi znamo. Ili samo troluješ možda :) ?\nA ti si najverovatnije “zaposlena” pičkica sa FPN ili nekog takvog drugog soft fakulteta, pre podne radiš kao “volonter” u nekoj gej NGO, uveče primaš kurac od svojih čivutskih gazda, a dve najveće želje su ti da ti keva rikne i ostavi gajbu, i da se Čivuti smilostive i pošalju te na neki seminar do ne daj Bože Nemačke , jer inače ne možeš ni do Grčke da svratiš .\nE moj ti, ja sam ETF zavrsio pre 7 god, isao sam od Amsterdama do Kijeva (pre onih sranja tamo), idem uskoro za Las Vegas… A posao mi je da pravim ovaj ubogi Internet da bi ti mogao da kenjas po njemu i pokazujes celom svetu kol’ko si glup. I malkice sam bogatiji nego ti.\nNego, ne rece mi, jesam pogodio za Dveri i obrazovanje? :D\nOvaj tekst ima ustavi mnogo dublje znacenje nego sto bi neko na prvi pogled zakljucio. Mi, narod, smo usrane patke.\nSrbodlak ti si KRALJ hahahah


Čubrilović: Od početka oprečna mišljenja o Markalama | Banjaluka.net\nČubrilović: Od početka oprečna mišljenja o Markalama\nPredsjednik Narodne skupštine Republike Srpske Republike Srpske Nedeljko Čubrilović ocijenio je kao populističku najavu predsjedavajućeg Predsjedništva BiH Bakira Izetbegovića o mogućem pokretanju revizije postupka po tužbi BiH protiv Srbije.\nTvrdi da za to nema osnova.\n– Nismo mogli ništa drugo ni očekivati nego takvu jednu poruku u vrijeme kada gotovo ništa ne štima u BiH, prije svega o pitanju političkih dogovora i gledanja na budućnost – naveo je Čubrilović u izjavi novinarima u Banjoj Luci.\nPolitičke partije na bilo kojem nivou se, kaže, teško dogovaraju, pa jedna takva izjava može samo da “dobro dođe pred lokalne izbore”.\nMeđunarodni sud pravde je u februaru 2007. kao neutemeljenu odbacio tužbu BiH protiv SRJ, odnosno Srbije za agresiju i navodni genocid, a ujedno je ostavljena mogućnost BiH da u roku od deset godina pokrene postupak njene revizije ukoliko u tom razdoblju prikupi i podnese nove dokaze kojima bi poduprla svoju tužbu.\nNa tvrdnje Sudskog vijeća u Hagu da postoji sumnja da su Bošnjaci u Sarajevu u nekim slučajevima, tokom rata u BiH, granatirali svoj narod i međunarodne organizacije, Čubrilović je ustvrdio da su u „slučaju Markale“ od „samog početka bila oprečna mišljenja te da su ljudi od struke izražavali sumnju u iskaze navodnih svjedoka tog događaja“.


Kurs Adobe Illustrator CC upoznaće vas sa osnovama programa Adobe Illustrator CC. Na početku kursa fokus će biti na najosnovnijim stvarima, kao što su izgled radnog prostora, kreiranje novih dokumenata. Nakon toga, upuštaćete se u rad sa komplikovanijim alatima.\nNakon završetka kursa, znaćete kako da koristite opcije za crtanje, bojenje, postizanje raznih efekata, transformaciju i uređivanje vektorskih objekata, kao i unos i obradu teksta i rasterskih dokumenata. U toku rada naučićete i razne prečice na tastaturi pomoću kojih ćete postajati sve efikasniji u radu. U video-lekcijama moći ćete da saznate kako to sve izgleda u praktičnom radu.\nKurs Adobe Illustrator CC – opis i cilj\nTokom kursa koji možete pohađati online a koji je deo pripadajućih programa, upoznaćete se sa svim potrebnim detaljima rada u programu Adobe Illustrator CC.\nCilj kursa je da upoznate sve mogućnosti programa Adobe Illustrator CC, koje će vam pomoći da istaknete svoju kreativnost i da se umetnički i dizajnerski „izražavate” crtajući vektorsku grafiku. Po završetku kursa, polaznici će poznavati alate programa i biti osposobljeni za kreiranje raznih kreativnih dokumenata namenjenih za štampu ili veb.\nZa ovaj kurs nije potrebno nikakvo stručno ili profesionalno predznanje; ovo je jedan od osnovnih kurseva na programu.\n60 h 38 min.


Poslednje prijavljivanje: 24.10.20. 10.05.30\nKlikom na dugme, podići ćeš Elodythopson na prvu poziciju na glavnoj stranici na 60 sekundi. Tokom ovog vremena, čet soba ovog modela će postati mnogo vidljivija i neverovatno popularna! Notifikacija o tvojoj akciji će se pojaviti u četu i biće vidljiva modelu i drugim korisnicima. Elodythopson će zasigurno ceniti ovaj gest i biti ti neizmerno zahvalna!\nVažni detalji o Elodythopson


wild | TAMOiOVDE\nDIVLJI KONJI – POSLEDNJI ČUVARI SUVE PLANINE…\n17. septembra 2017. by TAMOiOVDE\nU selima sa obe strane Suve planine sada žive uglavnom starci, a na pašnjacima je tek po koje stado ovaca, i tek po koje krdo krava i konja.\nTokom letnjih meseci na planini još i ima života, tu su planinari koji pohode njene vrhove, tu su i radnici „Srbijašuma“ koji brinu o stoletnim bukovim šumama, ima lovaca, kao i ljubitelja prirode i avanturizma. Na jesen, kada krenu kiše i snegovi, na Suvoj planini ostaju samo konji, njih stotinak.\nUz vest Bete. Foto Sasa Djordjevic\nWild horses coming to graze on Suva mountain, some 50km. east of Nis in Serbia on 16. September 2016. For centuries ago, in villages on this Suva mountain, there were extremely many tamed horses and the whole area was famous for a great number of these horses. Later, people started moving to other places, so they let the horses into the wilderness. Spending much time there, the horses became wild and that is how you can see a herd of wild horses on Suva mountain which is almost uninhabited nowadays. Horses have been reproduced for years in the wilderness so this herd now consists of a few dozens of horses. Nobody takes care of them and it is very difficult to reach this herd, very rare in Serbia.\nDo pre tri godine do „Rakoša“ moglo se stići jedino pešačkim stazama i zemljanim putem koji od Bele Palanke vodi preko sela Bežita do Rakoša, a onda je probijen i zemljani put iz sela Mali Krčimir koji pripada opštini Gadžin Han.\nDirektor Turističke organizacije Gadžin Han Zoran Dimitrijević rekao je da je je ovaj put vratio je nadu stanovnicima čitave opštine da bi Suva planina ponovo mogla da oživi.\n„Sada putem uz planinu mogu samo terenska vozila, ali ukoliko uspemo da obezbedimo sredstva da ga naspemo tucanikom, netaknuta priroda na Suvoj planini biće dostupna svim ljudima“, kazao je Dimitrijević.\nPrema njegovim rečima želja lokalnog rukovodstva je da prizemnu zgradu na visu „Tri lokve“ u kojoj se nekada proizvodio sir dobije na korišćenje od „Srbijašuma“, kako bi od nje postao planinarski dom. Sa mestom gde bi ljudi mogli da prenoće, podvukao je Dimitrijević, Suva planina ne bi opustela sa prvim snegovima već bi imala bi posetioce tokom čitave godine.\nIzvor: Živeti sa prirodom / 7 meseci pre\nPosted in Uncategorized.\tOznačeno beauty, divlji, Dry mountain, education, edukacija, gde, guards, horses, how, hrana, kako, konji, krda, lepota, life, nature, planina, priroda, riznica, Serbia, Srbija, Suva, treasury, vreme, weather, where, why, wild, zašto, život, čuvari\n15. oktobra 2015. by TAMOiOVDE\nIstinite priče o ljudima koji su odrasli sa vukovima, psima, pa čak i kokoškama\nFotografije nagrađivane nemačke autorke Džulije Fulerton-Baten izgledaju kao iz bajke, ali sudbine koje predstavljaju su stvarne. Ona je na dramatičan način ilustrovala odrastanje „divlje dece“ koju su, umesto roditelja, odgajale životinje u šumi ili džungli.\n(FOTO: Julia Fullerton-Batten) Kliknite za uvećanje (+)\nOksana Malaja (Ukrajina 1991)\nOva fotografija ilustruje slučaj ukrajinske devojčice koja je pronađena u boksu za pse, kada je imala osam godina. Pretpostavlja se da je šest godina provela gotovo bez kontakta sa ljudima.\nNjeni roditelji su bili alkoholičari i jedne večeri su je ostavili napolju. Da bi se ugrejala, ona je ušla u boks i to joj je spaslo život.\nKada su je pronašli, kretala se na sve četiri, a jedine reči koje je znala bile su „da“ i „ne“. Oksana sada živi na klinici u Odesi i radi sa domaćim životinjama.\nŠamdeo (Indija 1972)\nDečak je pronađen sa četiri godine kako se igra sa mladuncima vuka u šumi.\nImao je tamnu kožu, oštre zube i dugačke nokte. Kosa mu je bila zamršena, a dlanovi i kolena puni žuljeva. Hranio se pilićima koje je lovio u čoporu.\nNikada nije progovorio, ali je naučio znakovni jezik. Preminuo je 1985. godine.\nMarina Čepmen (Kolumbija 1959)\nKnjiga o Kolumbijki Marini Čepmen, koju su kidnaperi kao petogodišnju devojčicu ostavili u džungli, inspirisala je Džuliju Fulerton-Baten da započne fotografski projekat „Divlji“.\nMarina se hranila korenjem i bananama koje su brali majmuni, a spavala u šupljinama drveća.\nDanas živi u Jorkširu sa mužem i dvoje dece.\nDžon Sebunja (Uganda 1991)\nOva fotografija ilustruje slučaj dečaka koji je pobegao od kuće kao trogodišnjak, nakon što je video kako mu otac ubija majku.\nPronađen je u džungli tri godine kasnije i odveden u sirotište.\nNaučio je da govori i postao član hora.\nMnogi nisu verovali u njegovu priču, ali oni koji su imali prilike da porazgovaraju s njim, kažu da govori istinu.\nMadina (Rusija 2013)\nMala Ruskinja je od rođenja živela sa čoporom pasa, sa kojima se igrala, spavala i delila hranu.\nKada su je socijalni radnici pronašli u napuštenoj kući 2013, kretala se gola na sve četiri i režala kao pas. Majka ju je napustila kao bebu, ubrzo nakon što je otac odlučio da ode iz kuće.\nUprkos teškim uslovima u kojima je odrastala, lekari su ustanovili da je fizički i psihički potpuno zdrava.\nSudžit Kumar (Fidži 1978)\nOsmogodišnji dečak pronađen je nasred jednog seoskog puta, godinama nakon što je njegova majka izvršila samoubistvo.\nPonašao se kao kokoška – mahao je rukama, kokodakao i kljucao hranu. Deda koji je preuzeo brigu o njemu godinama ga je držao u kokošinjcu.\nSada Sudžit živi pod okriljem jedne humanitarne organizacije za ugroženu decu.\nIvan Mišukov (Rusija 1998)\nIvan je pobegao od kuće sa četiri godine i postao vođa čopora pasa lutalica. Na ulici je proveo dve godine, sve dok nije smešten u hraniteljsku porodicu. Nije poznato šta ga je nateralo da napusti svoje roditelje.\nBBC/I. A. Foto: Julia Fullerton-Batten |\nPosted in Uncategorized.\tOznačeno analiza, animals, body, children, Colombia, deca, destiny, divlja, duh, fenomeni, Fidži, Fiji, foto, gde, health, how, India, Indija, Julia Fullerton-Batten, kako, ko, Kolumbija, life, nature, phenomena, priroda, priče, psiho, psychoanalysis, Rusija, Russia, social, socio, spirit, stories. photo, sudbine, telo, Uganda, Ukraine, Ukrajina, when, where, why, wild, zašto, Zdravlje, život, životinje\nMA KOLIKO DIVLJA I HIROVITA BILA, OČARAĆE VAS…\n17. jula 2015. by TAMOiOVDE\nKanjon, na pojedinim mestima dubok i hiljadu metara, treći je po veličini u svetu. Silina vode ukroćena je izgradnjom brana, a najpoznatija jezera su Višegradsko, Zvorničko i Perućac\nDivlja i pitoma, brza i spora, neukrotiva i poslušna, vijugava i ravna. Drina.\nAli, ma koliko nepredvidiva i hirovita bila, jedno je izvesno – očaraće vas!\nReka sa hiljadu lica ima moć da, kako je rekao književnik Isak Samokovlija, zanosi kao živo, božanstveno biće. Začarala je i Roberta De Nira kada je 1967. putujući auto-stopom prespavao jednu noć na livadi kraj Drine, da bi nekoliko godina kasnije ćerku nazvao imenom, po mnogima, najlepše reke na Balkanu.\nGde je Drina najlepša, pitanje je koje će izazvati žučnu raspravu među njenim obožavateljima. Jedni je najviše vole tamo gde je brza, snažna i neumoljiva – u planinskim predelima gde useca kanjone i prolazi kroz klisure. Drugi više vole njeno pitomije lice, pa im je draži deo niže od Ljubovije gde se pretvara u ravničarsku reku.\nNastala spajanjem crnogorskih reka Pive i Tare na Šćepan polju, teče silovito Bosnom i Hercegovinom, kroz Foču, Goražde, Višegrad, nastavlja kroz Srbiju, da bi se smirila i kapitulirala pred Savom kod Sremske Rače. Duž celog toka od 346 kilometara smenjuju se klisure, šume i pejzaži koji oduzimaju dah. Kanjon Drine, na pojedinim mestima dubok i hiljadu metara, drugi je po veličini u Evropi i treći u svetu, posle Kolorada i Tare.\nU davnoj prošlosti bila je Drina granica između Zapadnog i Istočnog rimskog carstva, u nešto bližoj prostor gde su se u Prvom svetskom ratu vodile bitke između Srbije i Austrougarske, a danas je linija razdvajanja Srbije i Bosne i Hercegovine. Znala je Drina da poplavi okolna naselja, 1896. odnela je Ljuboviju i poplavila most u Višegradu.\nNjena silina zato je ukroćena izgradnjom brana, a najpoznatija jezera su Višegradsko, Zvorničko i Perućac. Ali, i dalje važi ona „ko nauči da pliva u ćudljivoj Drini, bezbedan je u vodi do kraja života“.\nKada zaplovite kanjonom od Višegrada do Bajine Bašte, smenjivaće se nestvarni predeli krečnjačkih litica i golih stena koje kao da je vajar isklesao, sa tek ponekim borom koji štrči iz kamena.\nIzolovani od civilizacije, ušuškani između dve obale koje su u pojedinim delovima tako blizu da ćete imati utisak da možete da dohvatite drveće, čućete tišinu. Na poslednjoj stanici sačekaće vas najčešće fotografisan prizor na Drini – kuća na steni u sred reke, ovekovečena i fotoaparatom Nacionalne geografije.\nU blizini je letnja turistička atrakcija, akumulaciono jezero Perućac. Nastalo je kad je Drina pregrađena branom dugom 460 metara i visokom 90 metara. Jezero „čuva“ planina Tara koja nestvarnu zelenu boju Drine čini još čarobnijom.\nAtrakcija Perućca je i Vrelo, jedna od najkraćih reka na svetu, dugačka samo 365 metara, zbog čega je meštani zovu „godina“. Manjak u dužini, Vrelo nadomešćuje u atraktivnosti, jer u Drinu utiče stropoštavajući se sa velike visine praveći moćan i efektan vodopad.\nNastavlja dalje Drina ka Ljuboviji, Malom Zvorniku, Banji Koviljači, Loznici, da bi se kod Sremske Rače ulila u Savu. Zahvaljujući ratvoju turizma, poslednjih godina sve je veći izbor smeštaja.\nEtno selo Vrhpolje, nedaleko od Ljubovije, biser je azbukovačkog kraja u kom Drinu zovu reka života. U kućicama nalik starim brvnarama doživećete Srbiju s početka 19. veka jer se duh prošlih vremena oseća na svakom koraku, od petrolejki, do tronožaca.\nU kompleksu Sunčana reka u Banji Koviljači jedno naselje nosi ime po Robertu de Niru, u znak zahvalnosti što je Drinu predstavio svetu. Nije De Niro jedini filmadžija koji se ovde zaustavio. Plaža u blizini nosi naziv Šotrina jer je poznati reditelj tu snimao pojedine scene popularnih serija „Greh njene majke“ i „Nepobedivo srce“.\nUšla je Drina i u Nobelovim priznanjem ovenčanu književnost. Najpoznatiji most, a Drina ih ima mnogo, opisao je Ivo Andrić. Ćuprija u Višegradu, zadužbina Mehmed Paše Sokolovića, izgrađena je 1571. godine kao delo Mimara Sinana, jednog od najvećih arhitekata tog doba. Nisu ga srušile prirodne nepogode, izdržao je nalete ljudskog besa, pa nema razloga da ne poverujemo Andriću da će trajati večno. Kao i moćna reka koja plovi ispod njega.\nSPLAVARENjE DO OKTOBRA\nDrinska regata održava se tradicionalno u julu u Bajinoj Bašti kako bi sačuvala uspomenu na splavare koji su krajem 19. i početkom 20. veka svakodnevno savladavali talase plahovite reke. Kada je u Perućcu izgrađena hidroelektrana, najveća na Drini, splavari su morali da napuste reku, ali tradicija je ostala. Ove godine, najposećenija letnja manifestacija u zapadnoj Srbiji održava se od 15. do 19. jula.\nStart revijalne regate, koja se organizuje pretposlednjeg dana, je u Perućcu, a cilj je Rogačica. Osim centralnog događaja, spuštanja plovila niz Drinu, program čine i egzibicioni skokovi sa mosta u Rači, koncerti Bijelog dugmeta, Van Goga, benda Dejana Petrovića, takmičenje u pripremanju riblje čorbe, nadmetanja mladih i pionirskih trubačkih orkestara sa područja zapadne Srbije. Inače, spuštanje čamcima aktuelno je tokom cele sezone, od aprila do oktobra.\nDrina je dom za oko 30 vrsta riba, od kojih su najpoznatije pastrmka, som, lipljan. San svakog ribolovca je mladica, koju zovu i kraljicom Drine. Najteže ju je uhvatiti, ali strpljenje i upornost se isplate jer su neki primerci teški i do 30 kilograma.\nPoslednjih godina, nažalost, mogu se „upecati“ i flaše, plastične boce, limenke, pa i poneki stari šporet. Ovi primerci ljudskog nemara kvare bistrinu Drine koja se ubraja među najčistije reke u Srbiji.\nIme je dobila po Drinosu, mitološkom paganskom božanstvu kome su prinosili i ljudske žrtve. Dugo su je u narodu zvali i Zelenika, zbog nestvarne smaragdne boje. Ima, ipak, trenutaka, posebno leti, kad Drina postaje plavičasta kao more, pa i kristalno prozirna zimi. Za kameleonske promene, tvrde upućeni, zaslužni su planktoni. Ne menja Drina samo boju, već i pravac, naročito na potezu od Višegrada do Zvornika. Otuda i izreka „ne ispravljaj krive Drine“ kao upozorenje da je reč o uzaludnom poslu.\nPosted in Uncategorized.\tOznačeno Bajina, bašta, beauty, blue, boja, brzina, canyon, Colorado, disregarded, divlja, Drina, emerald color, face, fishing, garden, how, jezero, kako, Kanjon, Kolorado, lepota, lice, Ljubovija, nature, Perućac, plava, power, priroda, raft, reka, ribolov, river, Robert De Niro, smaragd, Snaga, speed, splav, Tara, Višegrad, why, wild, zašto, Zvornik, Zvornik Lake Perucac\nDIVLJI KONJI SA SUVE PLANINE…\n18. februara 2015. by TAMOiOVDE\nDivlji konji sa Suve planine odlaze u legendu?\nKrda divljih konja koja krstare nepreglednim prostranstvima Suve planine mogla bi ubrzo da odu u legendu jer je od nekadašnjih nekoliko desetina divljih konja, sada ostalo možda svega nekoliko, a najveći broj grla divljih konja je ubijen od strane lovokradica.\nLicencirani planinarski vodič iz pirotskog Planinarskog kluba „Vidlič“ Robert Ilić kazao je Tanjugu da je deo Suve planine na kome pretežno borave i divlji konji zbog nepristupačnosti i surovog terena retko posećen.\n„Obišli smo mesto zvano Divna gorica, na nekoliko sati penjanja od najbližeg sela i asfaltnog puta, nedaleko od koga smo pre par godina videli krdo divljih konja koje je tada imalo 12 grla. Sada, nažalost, nismo uspeli da ih vidimo“, kazao je Ilić Tanjugu.\nKako je Tanjugu izjavio predsednik Lovačkog društva „Jastreb“ iz Bele Palanke Dušan Jovanović, divljih konja ostalo je veoma malo.\n„Nemamo tačnih podataka o tome koliko ih je ostalo ali je to sigurno veoma mali broj u odnosu na nekoliko desetina, koliko ih je nekada bilo. Vekovima unazad, u belopalanačkom kraju bilo je izuzetno mnogo pitomih konja i ceo kraj bio je poznat upravo po velikom broju ovih životinja.\nVremenom, ljudi su konje pustali u divljinu jer su im sve manje bili potrebni. Konji su godinama boraveći u prirodi podivljali i odatle i krdo divljih konja na Suvoj planini.\nOni su se u divljini razmnožavali i bilo je pravo zadovoljstvo da vidite veliko krdo divljih konja u galopu. Nažalost, zbog ljudske gluposti sada je ta brojka svedena na možda svega nekoliko primeraka“, kaže Jovanović za Tanjug.\nBelopalanački lovci iz „Jastreba“, kako bi pomogli divljim konjima da prežive, tokom jakih zima i mrazova, ostavljaju hranu i so po bespućima Suve planine gde pretpostavljaju da bi konji mogli da budu.\nSuva planina prostire se od Niške Banje, preko Gadžinog Hana, Bele Palanke do Babušnice.\nNajviši vrh ove planine je Trem koji se nalazi na 1.810 metara nadmorske visine.\nUdaljena je pedesetak kilometara od Stare planine, koja je i mnogo poznatija u javnosti.\nPosted in Uncategorized.\tOznačeno beauty, divlji, drustvo, food, gde, hawk, horses, hrana, hunting, jastreb, konji, legend, legenda, lepota, lov, mountains, nature, planina, priroda, society, Suva, svet, time, trem, vreme, where, wild, world


Privucite energiju obilja: 7 ličnih uverenja koje pomažu da steknete više NOVCA — Life Coach — Stranica 1 od 2 — Lovesensa.rs\nEvo kako da privučete novac - 7 uverenja koja pomažu da zarađujete više...\nEnergija obilja je svuda oko nas, a mnogi se pitaju - Zašto još uvek nije postala deo mog života? Postoje određena uverenja i načini razmišljanja koja nas udaljavaju od novca i uspeha. Neki od njih su usvojeni još u detinjstvu ("genetsko siromaštvo"), a neke sami razvijamo suviše kritičnim i lošim mišljenjem o sebi.\nEvo kako da se se slobodite pogrešnih uverenja i privučete novac:\n1. Novac postoji u neograničenom obilju\nNije istina da neki ljudi zaslužuju obilje, a vi ne. Svako može dobiti parče kolača iz materijalnog sveta, ali je potrebno da usvojite pravi stav i pogled na energiju obilja.\nOdmah nakon što to uspete da se oslobodite ovakvih verovanja, postaćete potpuno ravnodušni prema onome šta drugi ljudi rade. Na kraju, svi zarađuju na svoj način, a drugi ljudi nikad neće uspeti da rade ono što vi radite. Da biste ovladali razmišljanjem o izobilju, morate da verujete da ne morate da se takmičite sa drugima, već isključivo samo sa sobom.\n2. Ukažite drugima na svoje kvalitete kroz dela\nKada nešto kupite, novac ne plaćate samo bez razloga. Kupujete ovu stvar jer ima određenu vrednost koja je povezana sa iznosom koji ste platili za nju.\nOsvestite druge da ste osoba koja ima određene sposobnosti i nemanegativne stereotipe, anročito ne u polju karijere. Kroz svoja vredna dela, ljubaznost i trud stuičite samopoštovanje i poštovanje drugih.\nKombinacija poštovane osobe, stručnjaka i činjenica da stalno usavršavate svoje sposobnosti, omogućiće vam da privučete više novca.\n3. Verujte da zaslužujete finansijsko obilje\nAko sebe ne smatrate osobom koja je vredna obilja, onda ne možete obilje ni da dobijete. Da biste postigli više, trebalo bi da se redovno usavršavate i na razne moguće načine pomažete drugima.\nSvako ko pruža usluge zaslužuje da za to dobije novac, a što više iskustva imate, to više vrede vaše veštine!\nPodsetite se da imate neograničen potencijal. Svaki put kada neko ukaže poštovanje prema vašim veštinama, za korak ste bliže ostvarenju svojih ciljeva.\nSvi koji rade na svom talentu i koriste ga za pomoć drugima zaslužuju naknadu za to!\n4. Novac je, uglavnom, vredan napora da ga dobijemo\nMnogi ljudi misle da ih težnja za više novca čini nemoralnom ili materijalistom. Jedina istina je da je novac nagrada za vaša dela i da ga vi zaslućujete.\nPrvi korak ka spoznaji da zaslužujete novac je prihvatanje da u tome nema ništa loše. Biti bogat nije samo živeti život materijaliste koji misli samo na gomilanje novca. Uz više novca, možete voditi kvalitetniji životni stil, podići posao na viši nivo, početi više vremena da posvećujete svojim hobijima...


Recept za brzo mršavljenje: ZA VEČERU JEDITE OVU KAŠU; NAKON 7 DANA BIĆETE ODUŠEVLJENI - Radio Balkan Seher Mahala\nNakon 7 dana primijetit ćete da vam je struk tanji, stomak ravniji. Ova kaša je odličan probiotik, savršeno izbacuje toksine iz organizma.\nZa one koji žele brzo da se riješe kilograma, savjetujemo da večeru zamijene ovim obrokom koji ima svojstvo laksativa. Međutim, veoma je bitno da ovo ne koristite duže od 7 dana.\nPOTREBNI SASTOJCI: 1 šolja kefira, 1 jabuka, 1 kašika cimeta.\nIzrendajte jednu jabuku, dodajte joj šolju kefira i cimet. Pojedite ovo uveče umjesto večere.\nNakon par dana primijetit ćete da vam je struk tanji, stomak ravniji. Ova kaša je odličan probiotik, savršeno izbacuje toksine iz organizma.\nMeđutim, da biste smršali za ovih 10 dana, morate da jedete zdravo: izbacite slatkiše, testa i grickalice! Takođe, naša preporuka je brzo hodanje u trajanju od pola sata svaki dan! (RBSM_RADIO)\nRelated Topics:KILOGRAMIRBSM RADIOVEČERU


"Lion pub", mesto koje se ne zaobilazi\n„Lion pub“, mesto koje se ne zaobilazi\nObjavljeno 14.10.2012. u 06h\nKraj letnje i početak sezone „u zatvorenom“, bila je prilika da porazgovaramo sa Zoranom Gutešom, vlasnikom jednog od najposećenijih i svakako jedinstvenog mesta u gradu, Lion pub-a. Teme su se otvarale jedna za drugom od njegovog ličnog mišljenjao uspehu ovog zrenjaninskog paba, do planova koje će realizovati tokom narednih meseci, među kojima će biti i novih vrsta piva. Dotakli smo se i utiska sa Oktobar festa.\n– Zadovoljan sam letnjom sezonom. Mi sve ove godine ređamo u istom fazonu, što bi se reklo, sa živom pop i rok muzikom četvrtkom, petkom i subotom i ljudi su to prepoznali, navikli smo ih. Ove godine smo proširili i prostor tako da može mnogo više ljudi da stane, što se ispostavilo kao pun pogodak. Pored brojnih vrsta piva, tu su i razne promocije a mesto bez rezervacije teško da može da se nađe, kaže Guteša.\nVeć bogata ponuda dodatno je pojačana novim pivskim brendovima – Erdinger, Leikeim, Krombacher, Bitburger i Corona, tako da sada ljubitelji piva mogu da biraju između 25 različitih vrsta.\n– „Oktobar fest“ i „Dani piva“ ne mogu nikako da se porede. Taj festival postoji 200 godina i samo jedna od petnaest hala može da primi oko 10.000 ljudi. Tamo ima svega i sve je posvećeno pivu. Utisci su neverovatni. Ove godine je išlo nas deset iz Zrenjanina a ja se nosim mišlju da za sledeću godinu organizujem autobus u saradnji sa nekom turističkom agencijom, ali o tome kada dođe vreme, nastavlja Guteša.\nOn kaže da uprkos našim manjim potencijalima, ima i pojedinih stvari koje bi bile primenjljive, a to bi mogli biti celodnevni kulturno umetnički događaji sa tradicionalnom muzikom, hranom i običajima, a sve u čast piva. Na našoj manifestaciji je imao tri štanda, i uprkos hladnijem vremenu zadovoljan je ishodom zahvaljujući upravo velikom izboru piva, a kako kaže – sledeće godine očekuje bolji program.\nDa li će prilikom naredne organizacije zrenjaninskih „Dana piva“ biti uvaženi neki od njegovih predloga i sugestija, ostaje da vidimo. A do tada, rezervišite na vreme svoje mesto u Lion pub-u i uživajte u dobroj muzici, pivu i koktelima…\nLION PUB se nalazi na uglu magistrale i ulice Cara Dušana.\nRezervacije se obavljaju putem broja 063 531 578.\nTagovi:lion pub, Oktobar fest, pab, pivo, Vodimo Vas, zoran gutesa


Alternativa Istine, odgovornosti i pomirenja\nU organizaciji radija B2-92, a pod pokroviteljstvom fondacije »Hajnrih Bel« iz Berlina i kancelarije OEBS-a iz Podgorice, u Ulcinju je od 17. do 19. marta odrzana medjunarodna konferencija »Istine, odgovornosti i pomirenja«. »Istine« se odnose na »rdjavu proslost«, odnosno na ratove 1991–1999. na terenu bivse Jugoslavije i zlodela u njima pocinjena; »odgovornosti« – na pojedinacnu, ili kolektivnu, odgovornost, ili krivicu, za te ratove i ta zlodela; a »pomirenja« – na mogucnost unormaljivanja zivota u regionu i na uslove od kojih eventualno pomirenje medju zavadjenim narodima nekadasnje Jugoslavije zavisi\nNa konferenciji je ucestvovalo preko sezdeset gostiju iz Austrije, Bosne, Crne Gore, Ceske, Finske, Holandije, Hrvatske, Izraela, Nemacke, Poljske, Srbije i Sjedinjenih Americkih Drzava, a prisustvovalo joj je i oko trideset novinara iz zemlje i sveta.\nUlcinjski skup odrzan je nesto vise od mesec dana posle sarajevske konferencije »Istina kao imperativ bosansko-hercegovacke buducnosti« (2–6. februar 2000), posvecene obrazovanju komisije za istinu u Bosni i Hercegovini. To bi moglo da govori o rastucoj osetljivosti regiona za pitanja krivice i odgovornosti, i njihov znacaj za oblikovanje buducnosti. Organizatori ulcinjskog skupa imali su u vidu prvenstveno srpsku krivicu i neophodnost njenog tematizovanja u danasnjoj Srbiji, ali i cinjenicu da proces suocavanja s rdjavom prosloscu, kako bi se zaista ostvario, mora otpoceti i u ostalim sredinama u kojima su se zlocini odigravali. »Problem krivice« – kaze se u programu konferencije – »postavlja se pred srpsku javnost od samog pocetka ratova u bivsoj Jugoslaviji. Toponimi Vukovar, Dubrovnik, Sarajevo, Srebrenica, Kosovo... postali su metafore surovog obracuna pripadnika srpske etnicke zajednice sa nesrpskim stanovnistvom u razlicitim krajevima bivse zajednicke zemlje. Na drugoj strani, Gospic, Medacki dzep, Pakracka poljana, i u poslednjim mesecima jos jednom Kosovo, postali su metafora surovog obracuna pripadnika nesrpskih etnickih zajednica sa srpskim stanovnistvom. Razmere zlocina nisu iste – srpski zlocini nad nesrpskim stanovnistvom, pogotovu u Bosni i na Kosovu, najbrojniji su – ali kvalitet zlocina jeste«. Cilj konferencije, medjutim, nije bio da se problem krivice, odnosno odgovornosti, tematizuje samo u kontekstu ratnih zlocina, nego i u kontekstu drustvenih procesa koji su do ratova i zlocina doveli. Ulcinjska debata zamisljena je kao podsticaj za siroku javnu raspravu i kao prvi korak u postavljanju pojmovnog okvira i osnovnih koordinata za nju.\nStrah od istomisljenistva\nU okviru konferencije odrzana su tri panela – »Istine«, »Odgovornosti« i »Pomirenja«. Svaki panel imao je 4 do 5 uvodnicara, od kojih se ocekivalo da naznace osnovne tematske punktove. Svaki od uvodnicara imao je na raspolaganju 10–15 minuta. Izlaganja su bila usmena. Nije, dakle, bilo citanja referata, koje je, koliko god uobicajeno za slicne skupove, uvek zamorno i neizbezno monolosko. U diskusiji koja se oslanjala na uvodna izlaganja, ali je u istoj meri otvarala i nove perspektive, ucestvovali su prakticno svi ucesnici konferencije.\nKako su iz postjugoslovenskih zemalja u Ulcinj dosli ljudi koji pripadaju kritickoj alternativi, medjusobno se dobro poznaju i o nacionalistickim politikama i ratovima koji su iz njih proistekli misle sasvim srodno, na samom pocetku konferencije izrazena je bojazan da ce i ulcinjska debata biti samo jos jedno u nizu »zaverenickih domundjavanja istomisljenika« (Zlatko Dizdarevic, Sarajevo). Bojazan je, medjutim, bila neosnovana. Ucesnici iz regiona su, zajedno sa izvanredno podsticajnim ucesnicima iz sveta, dva dana vodili intenzivan dijalog razlicitih uverenja, stanovista i interpretacija. Ako su polazista i bila srodna, eksplikacije problema i njihova resenja bili su veoma razliciti.\nU jednome su ucesnici iz post-yu zemalja bili jedinstveni: istina je u svakoj od njihovih respektivnih drzava podjednako nedobrodosla. Nebojsa Popov, glavni urednik casopisa Republika iz Beograda, izneo je da su, u Srbiji, razgovori kakvi se u Ulcinju vode marginalizovani, ali da ta marginalizacija ne potice samo od rezima, vec da su i institucije, pogotovu obrazovne, a u istoj meri i mediji, »odbojni prema ovim temama«. Snjezana Milivojevic, analiticar medija iz Beograda, pokazala je, na temelju istrazivanja prezentacije Albanaca na RTS za vreme NATO-intervencije, permanentni trend rezimske »kolonizacije javne svesti«, odnosno drasticnog udaljavanja gradjana od istine. Ni demokratizovana Hrvatska nije sklona otvaranju teskih istina, pokazali su Srdjan Dvornik i Vesna Terselic (oboje iz Zagreba) pominjuci slucaj generala Blaskica, haskog osudjenika, kojeg su predstavnici najvisih hrvatskih vlasti proglasili nevinim. Zlatko Dizdarevic (Sarajevo), pozivajuci se na dosadasnje neuspehe da se u BiH obrazuje komisija za istinu, objasnio je i zasto je istina toliko nepopularna: »Predsjednistvo Bosne i Hercegovine sacinjavaju (...) gospodin Radisic, koji je lutkica na koncu Slobodana Milosevica (...); gospodin Jelavic, koji je dozivotni cuvar zivota i djela i groba Franje Tudjmana; i gospodin Alija Izetbegovic, koji je realizovao svoj projekt islamske deklaracije, koju je napisao pre 15–20 godina. Dakle, kako ocekivati da ova trojica ljudi daju saglasnost za formiranje komisije za istinu, ciji osnovni cilj treba da bude denunciranje i rusenje njih takvih kakvi su?« Dizdareviceve reci opste su primenljive: vlasti na razlicitim stranama problematicnog regiona s dobrim razlogom smatraju istinu opasnom po zivot.\nO korisnosti istine\nBas zato, rekao je Vehid Sehic (Tuzla), istina je imperativ buducnosti, i to svih ovih, a ne samo bosansko-hercegovackih prostora, jer se jedino pomocu nje mogu srusiti nacionalisticke oligarhije u post-yu drzavama.\nO znacaju istine govorili su i Jirzi Dinstbir, specijalni izvestilac Ujedinjenih nacija za ljudska prava, i Bil Stubner clan Vasingtonskog instituta za mir. Obojica su naglasila da bez istine nema pomirenja, a da se smislen dijalog sukobljenih strana moze zapoceti samo posto svako pogleda svoja sopstvena dela.\nNiko od ucesnika nije se zalagao da istinu treba precutati. Ali, kao sto je na samom pocetku ustanovljeno da ne postoji jedna jedina istina (»treba imati u vidu cinjenicu o mnostvu istina, o nekoliko miliona istina« – Nebojsa Popov), tako su odnos prema istini i metodologiju suocavanja s njom razni ucesnici videli razlicito. Razlike su proizlazile mozda ne toliko iz razlicitosti polazisnih geografsko-politickih kontekstâ, koliko iz slozenosti problema, koju je rasprava o istinama vanredno dobro osvetlila.\nProblem istine verovatno je najkomplikovaniji u Srbiji. Ucesnici iz Srbije imali su, s obzirom na to, jasnu svest o dvema vaznim stvarima. Na jednoj strani, da je suocavanje s istinom neophodno Srbiji radi preko potrebne politicke transformacije temeljno upropascenog drustva; a na drugoj, da radikalni zahtevi za »univerzalnom moralnoscu« (Mladen Lazic), koje isuvise cesto postavlja medjunarodna zajednica, ili pak za bezuslovnom »denacifikacijom« i hitnom »katarzom« naroda, na kojoj gotovo totalitarno insistira jedan deo srpske alternative, donose vise stete nego koristi, kako za rasvetljavanje istinâ, tako i za njegove mogucne efekte. Kontekst u kojem se mora odvijati i srpsko suocavanje s istinom predstavlja »specificna populisticka revolucija, ciji su osnovi postavljeni jos u starom rezimu«, smatra Nebojsa Popov. Kao mogucni model za Srbiju Drinka Gojkovic uzima posleratnu Nemacku, u kojoj su (nasuprot dosta rasprostranjenom uverenju medju delom srpske alternative) na delu bile cetiri stvari: izrazit i izricit politicki prekid s epohom i nasledjem hitlerizma; upadljivo izbegavanje posleratne nemacke politike, pogotovu Adenauerove, da kopa po rdjavoj proslosti hitlerizma; privredni preporod; i otvaranje javnog prostora za siroku intelektualnu raspravu o prirodi i zlodelima nacionalsocijalizma. I Mladen Lazic je povukao razliku izmedju politicke i intelektualne istine i usprotivio se, u ovom trenutku, traganju za »beskompromisnom istinom«, zato sto su gotovo sva zarista iz kojih su se pre vise od decenije razvili sukobi jos uvek ziva; za aktuelan svakodnevni zivot u ovom trenutku prikladnija je partikularna, pragmaticka istina, koja treba da omoguci koegzistenciju, prakticnu buducnost; dok je dugorocan, temeljan rad na intelektualnoj istini zapravo projekt unutrasnje transformacije drustva. Kako Srbiji politicka promena tek predstoji, a svaki ozbiljan rad na proslosti moze da pocne tek posle nje, intelektualno traganje za istinom pokazuje se, za sada, i kao jedino moguce. Rezultati tog rada, naglasilo je nekoliko ucesnika iz Srbije, obavezivace svaku vlast koja bude smenila postojecu. Veran Matic, direktor ANEM-a, rekao je da je vazno iznositi u javnost cinjenice o ratovima i naglasio da se novinari moraju posebno edukovati za ovaj deo posla.\nI inostrani ucesnici bili su skloniji deradikalizaciji odnosa prema istini. Arie Nadler, profesor socijalne psihologije na univerzitetu u Tel Avivu, smatra, na prvom mestu, da ne postoji samo jedna istina i da fiksiranje jedne istine otvara put novim sukobima. Nadler dovodi u pitanje ideju zapadne civilizacije, delom religijski zasnovanu, i preuzetu u modernom dobu u terapeutskoj praksi, da istina isceljuje, prema modelu: naci istinu i izreci je znaci stici do isceljenja. Naprotiv, istina sluzi da se uspostavi veza s krivicom: pronaci istinu znaci pronaci krivca. Medjutim, iskustvo konflikta na Srednjem istoku, za koji mu se cini da u velikoj meri nalikuje onom u regionu bivse Jugoslavije, ne omogucava konsenzus o pitanju ko je kriv – obe strane su istovremeno i krivci i zrtve. Konstantin Gebert, novinar Gazete Viborce, zalagao se sasvim direktno za »konstruktivnu hipokriziju«; Gebert je saopstio poljsko iskustvo »konstruktivne lazi«, koju je, posle II svetskog rata, nametnuo prethodni, totalitarni rezim proglasivsi doskorasnje neprijatelje – Ruse, Ukrajince, pa i Nemce, makar samo istocne – za prijatelje i bracu. Gebert veruje da ni zrtve ni pocinioci ne mogu da pretenduju na »luksuz istine«, jer postoje problemi koji se mogu resavati tek kad oni koji su ih stvorili vise nisu medju zivima. Americki novinar Majkl Montgomeri, autor dokumentarnog filma o pripadnicima srpskih snaga na Kosovu, istakao je da je vazno »da se cuju i glasovi onih koji su ucestvovali« i sugerisao da i »veterani«, koji najvise znaju o procesima brutalizacije, budu ukljuceni u buduce rasprave. Finac Mati Vuori, clan evropskog parlamenta i jedan od tvoraca juznoafricke komisije za istinu, izneo je, oslanjajuci se na juznoafricko iskustvo, da traganje za istinom predstavlja »trajnu humanisticku proceduru« (»ongoing human procedure«) iz koje istina izranja ne kao koherentna slika, nego kao mozaik.\nPolazeci od pitanja »Kakve nam istine trebaju?« Srdjan Dvornik je postavio zanimljiv projekt: umiriti konflikte medju zajednicama, time sto ce se mnogo sta zaboraviti, ali produbiti konflikte unutar zajednicâ, time sto ce se, unutrasnjim nastojanjem na beskompromisnoj istini, iz javnog zivota, i sa slobode, eliminisati »kriminalci«.\nZlatko Dizdarevic je napomenuo da »pokusaj pokretanja projekta istine« smatra veoma teskim, jer je »veliki drzavni projekat sirenja neistine u potpunosti uspeo« (kao primer naveo je dve etnicki razlicite grupe mladih ljudi, polaznika novinarske skole u dva razlicita kraja Bosne, koji na istovetan nacin gaje nepoverenje prema drugoj etnickoj zajednici). On ne veruje da se bilo kakav rezultat protiv respektivnih drzavnih oligarhija moze postici »ovako kako smo to do sada radili, nekakvim malim, sitnim bockanjima i peckanjima, dobrim knjigama, dobrim tekstovima«, nego iskljucivo »jednim projektom koji ce biti zajednicki« i koji je nazvao »globalizacijom istinizacije«.\nJednu vaznu stvar napomenuo je Stanko Cerovic, novinar Radio France Internationale iz Pariza: nijedan narod ne prihvata rado negativnu istinu o sebi, ali je na nekadasnjim jugoslovenskim prostorima na svim stranama i tokom svih ratova postojao nimalo zanemarljiv krug ljudi spremnih da govore i najteze istine o vlastitom narodu. Odnos medjunarodne zajednice prema istini je, naprotiv, »daleko inferiorniji«, pogotovu ako se ima u vidu tretman rata NATO-a na Kosovu. Medjunarodnu zajednicu kritikovao je i Jirzi Dinstbir, specijalni izvestilac UN za ljudska prava, zbog njene sklonosti da se oslanja samo na cinjenice koje osnazuju uproscenu podelu na »dobre« i »lose« momke. Frajmut Duve, OEBS-ov savetnik za medije, konstatovao je da je najveca greska medjunarodne zajednice sto je prihvatila etnicki princip.\nCija i kakva, krivica ili odgovornost?\nI na ulcinjskoj konferenciji je jedno od najdramaticnijih pitanja bilo: kome pripisati odgovornost za strahote koje su se dogodile u proteklim ratovima, odnosno: postoji li kolektivna odgovornost, pa i vise od toga – kolektivna krivica? Ucesnici u raspravi cesce su se sluzili pojmom odgovornosti, jer je krivica, prema mnogim tumacenjima, krivicno-pravna kategorija.\nNenad Dimitrijevic, profesor Centralnoevropskog univerziteta u Budimpesti, odbacio je kolektivnu odgovornost, jer je tek diskurs srpskog nacionalizma pretvorio naciju, koja nije nikakvo kolektivno bice sa vlastitim subjektivitetom, u »neku vrstu misticnog bioloskog entiteta«. Umesto o kolektivnoj, Dimitrijevic je zato govorio o pojedinacnoj moralnoj odgovornosti ljudi koji pripadaju srpskoj naciji. Iako je nacionalnu pripadnost oznacio kao »slucajnost«, on smatra da »niko od nas pojedinaca koji smo po nacionalnosti Srbi nema pravo da izbegne suocavanje sa sopstvenom moralnom odgovornoscu«, jer »slucajnost moje nacionalne egzistencije« prestaje tamo gde je u ime te nacije pocinjen zlocin: »Zlocin, bez obzira na moj moralni stav prema zlocinu, postaje deo mog individualnog identiteta«. Mladen Lazic, naprotiv, ne misli da je takvo tumacenje licne moralne odgovornosti mogucno: »Niko me ne moze dezindividualizovati time sto ce uciniti nesto protiv moje volje«. Da li, medjutim, protiv »moje volje«? Mirjana Miocinovic, teatrolog iz Beograda, smatra da je srpska vlast imala punu saglasnost gradjana Srbije za sva svoja nedela, jer su je oni izabrali »na osnovu jednog principa zla«. Advokat iz Pristine Baskim Hisari izneo je potresnu evidenciju o zlocinima izvrsenim na Kosovu tokom intervencije NATO-a. Odgovornost za njih, prema njegovom uverenju, snosi srpski narod: »Nije kriv ceo srpski narod, ali su svi odgovorni zato sto nisu reagovali na takve zlocine. Molim Vas, ni ovde nema reagovanja, nema zahteva za odgovornost za takva zlodela«. Za Dejana Anastasijevica to je pitanje koje ga suocava sa vlastitom odgovornoscu: »Krivicno sasvim sigurno nisam kriv, ali se ipak osecam neprijatno kad mi se postavi takvo pitanje«.\nDa li je zaista postojao konsenzus za zlo? Dusan Janjic tvrdi da Milosevic nije dobio konsenzus da vodi ratove. Prvi Milosevicev rat odigrao se devetog marta u Beogradu. »Probao je s tenkovima, nije prosao, otisao je u Karadjordjevo, dogovorio podelu Bosne, i jurnuo. To su cinjenice.« Punu saglasnost Srba dovela je u pitanje i Drinka Gojkovic, napominjuci da je rezim pridobio glasace igrajuci ne na kartu zla, nego na ideologiju zrtve, a da, sto se pune svesti o pocinjenim zlodelima tice, u samoj Srbiji sve do danas vlada potpuna konfuzija – poluznanje, slucajno i namerno neznanje, potiskivano znanje, voljno neznanje, ukratko sve drugo, samo ne jasan uvid u cinjenice. Nesto slicno rekao je i Dejan Anastasijevic, kad je utvrdio da u Srbiji trenutno ne postoje osnovni uslovi za javnu debatu o zlocinima pocinjenim u Hrvatskoj, Bosni i na Kosovu.\nTvrdnji da se u Srbiji niko nije bunio protiv zlocina izricito se usprotivio Nebojsa Popov. Podsetio je da su pripadnici alternative iz Beograda sve vreme trajanja rata na razlicite nacine javno protestovali, a da se protiv terora na Kosovu moglo citati i znatno pre NATO-intervencije, kako u Republici, ciji je on urednik, tako i u drugim nezavisnim medijima. Reci »niko«, prema njegovom misljenju, nije namerno nepoznavanje cinjenica, nego »deo ideoloske borbe«.\nDa kolektivna krivica postoji, i da ni moralno, ni politicki nije besmisleno govoriti o njoj u javnom zivotu, bio je stav Stanka Cerovica. Iako mu nije blisko »nikakvo moralisanje oko krivice«, nikakav imperativni zahtev za priznanje, Cerovic kolektivnu krivicu i odgovornost izvodi iz jednog primarno emocionalnog dozivljaja: covek shvata sta je sve u ratu upropasceno i uvidja da svekoliko zlo koje se u njemu dogodilo ima veze s njim samim, jer on zivi »u tom vremenu, s tom istorijom i govori taj jezik«.\nSa druge strane, nevezano za moralnu dimenziju, ideji o kolektivnosti odgovornosti prikljucio se i Srdjan Dvornik, podvlaceci, »sasvim cinicno i pragmaticno«, da, »kad se nesto dogodi, neko posle placa racune«. Na istoj liniji razmisljanja bio je i Vojin Dimitrijevic: »Ako dam nekom svoj auto da ga vozi, sto god da se desi s tim autom, ja sam odgovoran«.\nObavezujuca dimenzija pocinjenog zla\nDa je rasprava o krivici i odgovornosti pre svega unutarsrpska, nije bilo sumnje. Ako nije dovela do jasne distinkcije izmedju ova dva pojma i njihovih kolektivnih i licnih aspekata, ona je svakako pokazala da postojanje patoloske politicke situacije, koja proizvodi zlocin, obavezuje. Vojin Dimitrijevic ovako vidi tu obavezu: »Ako vec sada ne mozemo da promenimo rezim, mozemo bar da pripremimo da novi rezim bude bolji«. Za tu pripremu je, opet, misli Nebojsa Popov, vazno da se odreknemo iskljucivosti, koja porice sve rezultate kritickog misljenja i ponasanja u Srbiji tokom poslednjih deset godina. Ukoliko bi se sistematizovali rezultati ovog kritickog rada, Popov veruje da bi mogla da se stvori i ozbiljnija nego do sada, zajednicka platforma »ljudi koji drze do nekih univerzalnih vrednosti«.\nO teskocama, stavise o nemogucnosti pomirenja u ovom trenutku, govorila su oba ucesnika sa Kosova, advokati Mustafa Radonici i Baskim Hisari. Obojica su napomenula da veliku prepreku za stvaranje atmosfere pomirenja predstavlja i to sto ni srpska opozicija, a ne samo srpska vlast, nije priznala kakvi su se zlocini odigrali na Kosovu za vreme NATO-intervencije. Baskim Hisari smatra da se zlocini koje danas cine Albanci kriminalci, radi profita, a ponegde mozda i zbog osvete, ne mogu uporedjivati sa zlocinima koje su cinile srpske vlasti. Za normalizaciju zivota neophodno je utvrditi status Kosova, organizovati privredu, stvoriti civilno zakonodavstvo i obezbediti povratak izbeglica: »Kada govorimo o atmosferi poverenja, treba da kazemo da nema sigurnosti za povratak izbeglica. Molim vas, ako se oni ne vrate, o kakvom se poverenju moze govoriti?« Mustafa Radonici govorio je o desetogodisnjem periodu obespravljivanja kosovskih Albanaca: »Najbolje mi je jedan sudija opisao to vreme, rekavsi da su se tada svi Srbi i Crnogorci slozili s tim sto srpska vlast cini na Kosovu: Nama je sve to bilo prijatno, jer smo dosli do radnih mesta koja mozda nismo zasluzivali«. Radonici ne veruje da do pomirenja moze doci pre nego sto se iznesu cinjenice o prosloj represiji i doskorasnjim nedelima i dok se srpski narod ne izvini albanskom narodu na Kosovu.\nPitanje izvinjenja i inace je bilo jedna od cesto pominjanih tema konferencije. Koliko je izvinjenje efikasno i sta je njegova svrha? Mladen Lazic odbacuje ne samo efikasnost, nego i vrednost izvinjenja. Umesto toga, zalaze se za iznosenje cinjenica u javnost, za shvatanje njihove tezine i za njihovu osudu. »Nuzno je da se osude upravo oni koji su to ucinili u kolektivno ime.« Sinan Gudzevic, u kontekstu zahteva za izvinjenjem, postavlja pitanje »da li se djela pocinjena mogu opravdati rijecima, pa dalje, da li se jezikom mogu prikrivati misli«. Hipokriziju cina izvinjenja on ilustruje primerom pape, koji je prosle godine trazio oprostaj od judejskog naroda, ne rekavsi za sta, a ove, opet, najpre dao oprost, a onda ga zatrazio, opet ne rekavsi za sta.\nAleksandar Vidojkovic, koji je na konferenciji predstavljao vladiku Artemija, citirao je reci oca Save Janjica »da nas za ovo« – misli se na zlocine pocinjene na Kosovu – »nece postedeti ni bog«, koje se, prema njegovom misljenju, mogu tumaciti kao jedan vid izvinjenja. »Mozda to nije dovoljno, ali je za pocetak nesto sto sigurno treba imati u vidu.«\nVladimir Ilic, predstavnik Helsinskog odbora Srbije, rekao je, u kontekstu pomirenja i izvinjenja, da ima smisla govoriti o desovinizaciji, pa i defasizaciji Srbije, ali i otvoriti pricu o defasizaciji Kosova. Za ekstremnog sovinistu koji je blizak fasistima, kaze on, veci je neprijatelj los pripadnik vlastite nacije nego etnicki rival. Fasistoidni Srbin vidi veceg neprijatelja u losem Srbinu, nego u Albancu ili Hrvatu. Na isti nacin, »kada albanska nevladina scena pocne da osudjuje ne samo zlocine nad Srbima i ostalim nealbanskim stanovnistvom Kosova, nego i pritiske, ugrozavanja ljudskih prava nad onim Albancima koji ne dele zajednicka opsta mesta albanskog sovinizma, tada ce se reci da je uspesno krenuo proces desovinizacije i defasizacije na Kosovu. Mutatis mutandis vazi i za Srbiju«.\nDusan Janjic iz Foruma za etnicke odnose istakao je da se mora imati svest o regionu. Kako sukob nije zavrsen, niti je sklopljen mir, potrebno je uciniti sto se moze da bi se izbeglo njegovo sirenje i vec sada traziti mogucne aktere pomirenja. Potrebno je iznova otvoriti prostor »umerenjacima« na obe strane, koji posle intervencije NATO-a vise ne mogu da komuniciraju. Upravo bi umerenjaci trebalo da ucestvuju u izgradnji paralelnih institucija i prociscavanju zakonodavstva od diskriminacionih normi, za dva bazicno paralelna sveta koji postoje na Kosovu. Pre pomirenja, Kosovo mora najpre da stigne do potpisivanja mirovnog sporazuma i do uspostavljanja koegzistencije; neka nova integracija samo bi vodila u dalje sukobe.\nI Biljana Kovacevic-Vuco iz Jugoslovenskog komiteta pravnika konstatovala je da je rano govoriti o pomirenju, jer ni rat jos nije zavrsen. Projekt amnestije dezertera i svih politickih osudjenika, koji je Komitet preduzeo, nuzno je propao upravo iz tog razloga – u Kumanovskom sporazumu nema govora o amnestiji. Ne postoje nikakvi politicki uslovi za pomirenje. Represija u Srbiji sve vise uzima maha i zacudjuje sto se o tome tako malo govori.\nO odsustvu politickih uslova, ali sada u Bosni, govorila je i Svetlana Broz. Na osnovu visegodisnjeg istrazivanja »dobrih ljudi u vremenu zla« (iz kojeg je nastala i knjiga pod istim naslovom), ona je iznela »pozitivne primere« ljudske komunikacije i uzajamnog pomaganja i u najgorim ratnim uslovima. U susretima s mnostvom ljudi najtragicnijih sudbina dozivela je da joj jedan bivsi logoras kaze: »Preziveo sam Omarsku, Keraterm i Manjacu. Ubili su mi zenu i cerku. Ali svuda ima dobrih ljudi. Hvala Vam sto govorite da se u Bosni i Hercegovini moze ziveti zajedno«. To je, medjutim, kaze Svetlana Broz, individualna ravan, kojoj na putu stoje aktuelni politicki uslovi. Bez njih, tesko da moze biti pravog institucionalnog rada na dosezanju istine, odgovornosti i pomirenja.\nVazan momenat u raspravi o pomirenju istakla je Vesna Terselic. Zajednica nece sazreti za pomirenje dok ne prodje kroz proces isceljenja, u kojem se mrznja, kao talog traume, rastace i gradi se poverenje. I njega je potrebno institucionalno graditi. Prema njenom saznanju, celih 90% stanovnistva, recimo, Bosne i Hercegovine, potrebuje permanentnu podrsku bas u procesu isceljenja. Iskustvo, medjutim, pokazuje da je za projekte mentalnog zdravlja strahovito tesko dobiti novac od medjunarodne zajednice, pa se lako moze ispostaviti da se ocekuje pomirenje za koje ljudi na terenu uopste nece biti sposobni.\nJednakost kao kljuc\nOdista nov teorijski koncept pomirenja, zasnovan na dva razlicita tipa iskustva, ponudio je Arie Nadler.\nNadler smatra da se, za razliku od sukoba i razresavanja sukoba, o pomirenju zapravo malo zna. Ideja pomirenja cesto je zasnovana na pretpostavci da je covek racionalni donosilac odluka, sto u praksi nije slucaj. Ljudi se cesto nalaze u zacaranom krugu razlicitih tumacenja iste istorije, osvetnickih osecanja itd. Pomirenje pocinje po zavrsetku sukoba, ne pre, i njegova funkcija moze biti integrativna ili separaciona. U prvom slucaju, pomirenje se odigrava u kontekstu u kojem je ustanovljeno ko je bio agresor, ko je postao pobednik, ko je dobra, a ko losa strana u sukobu. Po zavrsetku sukoba, uspostavlja se novi sistem i pocinje integrativno pomirenje. Drugi slucaj podrazumeva situaciju u kojoj dve strane odluce da okoncaju sukob i da koegzistiraju, jedna pored druge, dakle da se odvoje. Te dve strane ne takmice se za ulogu pobednika, nego za ulogu legitimne zrtve. Ova dva razlicita modela podrazumevaju i dva tipa pomirenja: socijalno-emocionalni, odnosno realisticki. Socijalno-emocionalni podrazumeva da se osvetnicka osecanja zamene izvinjenjem, pri cemu bi onaj kome se izvinjenje upucuje morao da dâ oprostaj. Ovo je rizican proces, jer izvinjenje ne mora da bude uzvraceno oprostajem, sto komplikuje proces pomirenja. U realistickom pomirenju nije rec ni o izvinjenju, ni o oprostaju, nego o saradnji na terenu, u prakticnom zivotu i na prakticnim projektima, ali saradnji koja podrazumeva jednakost dveju strana. Jednakost u partnerstvu je kljuc pomirenja u ovom slucaju.\nKoliko je vredeo razgovor\nUlcinjska konferencija okupila je sa ex-jugoslovenskog prostora sve aktere iz vremena proslih ratova. Svaki od ratova, i svaki od medjuetnickih sukoba koji stoje iza njih, ima svoju osobenost. Utoliko je i rasprava koja se odnosi na istine o njima, odgovornosti za njih i pomirenja posle njih morala da bude heterogena. Da je bila iskljucivo srpska, ona bi svakako izgledala drugacije. To tek predstoji. Srbija ce, kako je receno, tek morati da se suoci sa sobom. Dobro je, medjutim, sto je prva rasprava o ovim teskim pitanjima vodjena u ex- i post-jugoslovenskom kontekstu, i uz prisustvo gostiju iz zapadnoevropskih zemalja i Sjedinjenih Drzava. To je pomoglo da se Srbija ogledne u vise nego jednom ogledalu, sto moze da bude samo dobro za njenu buducu internu tematizaciju istinâ, odgovornosti i pomirenjâ.\nPovodom konferencije u Ulcinju, casopis Rec, Samizdat/FreeB92, objavio je obiman temat o krivici, u kojem se pored tekstova domacih autora (Nenad Dimitrijevic, Vojin Dimitrijevic, Dasa Duhacek, Drinka Gojkovic, Branko Vucicevic), pojavilo i 10 tekstova nemackih (Zan Ameri, Hana Arent, Helmut Dubijel, Ralf Djordano), britanskih (Timoti Garton Es) i americkih (V. L. Hamilton, Lik Hojze i Herbert Kelman) autora. Tematski spektar, koji pocinje domacom raspravom o srpskoj krivici, pokriva raspon od epohe nacizma, preko posleratne Zapadne Nemacke, do Amerike i Vijetnama.\nU istoj ediciji Samizdat/FreeB92 objavljen je jesenas i kapitalni esej Karla Jaspersa Pitanje krivice, tekst koji mora imati u vidu svako ko zeli ozbiljno da razmislja o nasoj predratnoj i ratnoj proslosti i o posleratnoj buducnosti.


OD SUTRA SUSJEDI UVODE POLICIJSKI SAT | Hayat.ba\nOD SUTRA SUSJEDI UVODE POLICIJSKI SAT\nCrnogorske zdravstvene vlasti odlučile su da se restriktivne mjere uvedu u pet gradova u crvenoj zoni po broju zaraženih koronavirusom, a odluka o mogućem zatvaranju Podgorice donijet će se nakon što stignu rezultati 200 uzoraka iz Njemačke.\nOd ponedjeljka se policijski sat od 22 do 5 sati uvodi u Budvi, Ulcinju, Cetinju, Kolašinu i na Žabljaku, uključujući zatvaranje škola, vrtića i ugostiteljskih objekata, rekao je direktor crnogorskog Instituta za javno zdravlje Boban Mugoša za televizijske vijesti.\nDodao je da se mjere uvode jer je stopa zaraze u tim gradovima viša od 800 na 100.000 stanovnika.\nU Podgorici je stopa manja, no Mugoša vjeruje da će kada stignu rezultati i glavni grad Crne Gore prijeći u crvenu zonu pa će se i ondje od ponedjeljka primijeniti restriktivne mjere.\nNakon što je u septembru počeo naglo rasti broj oboljelih, vlasti su uvele tzv. semafor po kojem se lokalne mjere uvode ovisno o broju oboljelih, piše Hina.\nU posljednja 24 sata registrovano je 146 novozaraženih i troje umrlih. Broj aktivnih slučajeva u zemlji trenutno je 4428, ili 703 na 100.000 stanovnika.