Вам все оплатять: подорожі в Туреччину, Німеччину і ще дві країни | Дирижабль – інтернет-видання про Ямпіль\nЄ програми, завдяки можна задешево мандрувати Україною, і ви про них вже знаєте. Так само можна подорожувати за кордон: вам оплатять дорогу проживання, харчування, ще й дадуть коштів на кишенькові витрати.\nПро такі можливості «Дирижабль» регулярно розповідатиме ямпільчанам. Ми дуже хочемо, аби ви бачили світ і поверталися додому з крутими ідеями для рідного міста. Тому наша команда радо допоможе заповнити анкету, скласти мотиваційний лист чи розібратися з іншими документами, яких вимагаються від учасників. Звертайтеся до нас у соціальних мережах “Вконтакті”, “Однокласники” або Facebook.\nРятувати черепашок в Туреччині\nМорське узбережжя, черепашки, нічні прогулянки пляжем… У романтичному варіанті цей проект виглядає саме так. Це екологічна програма, яка триватиме з 20 травня до 17 липня 2016 року в селищі Казанли (15 кілометрів від Мерсина). Для неї шукають двох волонтерів, які готуватимуть презентації на екологічні теми, влаштовуватимуть флеш-моби і займатимуться прибиранням пляжів, де черепахи відкладають яйця.\nВолонтери працюватимуть групами вночі, десь до третьої. Решта часу на відпочинок і розваги.\nТреба буде слідкувати за мамами-черепахами: повертати їх до води та прибирати сміття, аби це не зашкодило тваринам.\nОрганізатори оплачують все: проживання, проїзд, харчування, медичне страхування, кишенькові гроші, місцевий транспорт, інтернет і навіть мовні курси.\nНатомість вимоги не такі вже й високі: достатньо знати англійську на початковому рівні, мати від 18 до 30 років і готовність багато ходити. Кажуть, дев’ять кілометрів щоночі. Але ж це не так і страшно, якщо йдеш у компанії друзів та черепах морським узбережжям.\nЗаявку треба надіслати до 28 березня: резюме та аплікаційну форму англійською на електронну скриньку apply.iskra@gmail.com. Форми усіх документів знайдете ось тут.\nТиждень у Німеччині\nЩе один екологічний проект, але на коротший термін, пропонує організація «Youth Euroclub». Шукають команду з чотирьох людей, які готові 13-22 травня поїхати у німецьке місто Постдам.\nПрограму обіцяють цікаву і смачну: куштування вегетаріанських, екзотичних, фруктових страв, поїздки до еко-поселень, спілкування з активістами інших країн (будуть учасники з Боснії та Герцеговини, Великої Британії, Єгипту, Іспанії, Туреччини, Німеччини, Македонії).\nЩе будуть тренінги про культуру споживання, здорове виробництво, відповідальний шопінг. Якщо ви не знаєте, про що йдеться, не критично.\nОрганізатори уточнюють: знання теми не грає жодної ролі. Головне, мати бажання взяти участь, пояснити це в мотиваційному листі і мати більше шістнадцяти років. І, як завжди, не провтикати дедлайн та встигнути заповнити аплікаційну форму до 30 березня. Про решту подбають організатори: оплатять дорогу, проживання, харчування, витрати на візу.\nНа рік у Словенію\nЦе для більш сміливих, бо волонтерський проект триватиме рік. З 1 вересня 2016 до 1 вересня 2017 року. Традиційно, оплачують все. У тому числі візу. Ті, хто їздили на подібні програми, розповідають, що кишенькові гроші навіть вдасться відкладати на подорожі Європою.\nЗавданням волонтера буде організовувати і проводити молодіжні заходи, які стосуватимуться прав людей. Подавати заявки можуть хлопці та дівчата від 18 до 30 років, які розмовляють англійською (можна не ідеально, курси теж передбачені протягом проекту). Треба встигнути до 4 квітня надіслати на пошту natasa.kalin@mc-brezice.s написані англійською резюме та мотиваційний лист (сторінка). У мотиваційці пояснити, чим вас зацікавив цей проект, чим хочете займатися, що вас цікавить, чого можете навчити інших. У темі листа варто вказати «EVS Candidate, Youth NGO Iskra, Ukraine».\nДетальніше у цьому файлі. Він англійською, але хай це вас не зупиняє, бо не щодня випадає можливість пожити рік на Балканах.\nАбо у Чехію\nАле вже не на рік, а на 10 місяців: від 29 серпня 2016 до 20 червня 2017 року. Стільки часу можна буде прожити в чеському місті Пелхрімов, допомагаючи громадській організації «FOKUS Vysocina». Центр опікується людьми з особливими потребами: психологічними та фізичними, допомагає їм соціалізуватися, організовує культурні, розважальні, освітні заходи.\nТематика і сфера діяльності волонтера схожа на словенську – організація подій. Щоправда, цей проект більше стосується соціально незахищених верств населення: потрібно буде працювати з літніми людьми та дітьми.\nПереліт, проїзд, проживання, їжу, всі витрати на візу й страхування оплачують організатори. Головне, не відкласти на останній день і не забути про дедлайн – 10 квітня.\nЗаявку у формі резюме та мотиваційного листа на сторінку треба надсилати на електронку evs.stella@gmail.com. У темі листа не забудьте вказати “EVS in Czech Republic”.\nСловом, подавайтеся – для участі в багатьох програмах не потрібні якісь особливі навички чи знання, треба тільки пожертвувати кількома годинами свого часу, щоб заповнити анкету.\nІ зробіть закордонний паспорт, якщо досі його не маєте.\n«Найбезглуздіше, що може статися в юності, це жити так, аби тобі стало нудно.\nЯ до цього «докотилася» на третьому курсі університету у далекому 2011-му, — розповідає журналістка Оля Клінова. Тоді вона вирішила, що час здорових авантюр прийшов, і поїхала на місяць волонтерити в Польщу.\n«Подруга розповіла про організацію Union Forum, завдяки якій безліч студентів щоліта їздять волонтерити в різні країни. Умови мене влаштовували: їдеш за кордон на 3-4 тижні, самостійно оплачуєш дорогу і робиш внесок у фонд організації — близько 1000 гривень. В обраній країні виконуєш суспільно корисну роботу безкоштовно, а тебе забезпечують житлом та харчами”.\nВибір Олі зупинився на Польщі, бо недалеко й недорого. Там вона разом з волонтерками з Італії, Чехії, Квебеку (франкомовна провінція в Канаді) та Японії викладала англійську дітям.\n«З дітьми класно проводити час. Ми дивились англомовні мультики і перекладали їх на польську, малювали, бавилися у спортивні ігри, влаштовували англомовні квести в лісі. Усі разом їздили на екскурсію до Вроцлава, а згодом для нас, волонтерок, організували й окрему поїздку до Кракова. Було барбекю, співи під гітару, готували національні страви, каталися на старих велосипедах та конях. Сказати, що це незабутні враження і чудовий досвід — не сказати нічого».\nАнастасія Гайдук за однією з волонтерських програм їздила в Грузію на півтора місяці – теж викладала англійську. Організатори оплатили їй проживання, проїзд і дали 100 доларів на витрати. Тоді Насті було 20, а всі студенти мінімум на кілька років старші. Один із них закохався в дівчину й цілий місяць не давав їй спокою любовними смсками.\n«Я мала жити з дівчинкою-оргом в одній квартирі, ділити з нею одне ліжко протягом місяця. У Грузії вона зустріла мене гімном України. Потім ходили з нею в тбіліський ботанічний сад, гуляли історичними райончиками, сміялися, куштували найсмачніші хачапурі в місті. Та й узагалі весь час мене знайомили мене з грузинською культурою, влаштовували екскурсії. Ще я встигла з’їздити в Батумі і навіть побачити столицю сусіднього Азербайджану — Баку.\nТакі проекти дозволяють побути «нетуристом» у чужій країні, дізнатися щось більше і глибше про людей. Те, що ти не побачиш, просто живучи в готелі і пройшовшись музеями».\n«Дирижабль» регулярно розповідатиме про подорожні можливості, освітні програми та волонтерські проекти, тому слідкуйте за нашими анонсами.\nЗнайти схожі статті:Ініціативи, Можливості, Молодь, Подорожі\nТурецкий сериал «Три копейки 15 серия« смотреть онлайн на русском языке\nСериал: Три копейки 15 серия русская озвучка с субтитрами в высоком качестве Жанр: Турция, Триллер Озвучка Три копейки 15 серия русская озвучка Три копейки 15 серия смотреть онлайн турецкий сериал ...\nAll my go-to, because I appreciate them — this one — offers large white-colored blooms on it. I produced myself it’s the sav design dress and maintain watching because later ...


ТЦ Алатир в м. Єкатеринбург.\n"Алатир" - популярний торгово-розважальний комплекс для всієї родини, який розмістився в центрі Єкатеринбурга, на стику двох вулиць (вул. Московська - вул . Малишева). У грудні 16 числа торговий центр відзначив свій День народження - рік з дня відкриття. ТЦ "Алатир" налічує більше 70 магазинів з різними видами товарів і послуг, кінотеатр, фітнес-клуб, парк розваг, кафе і ресторани.\nМагазини в ТЦ "Алатир"\nВеличезна кількість магазинів торгового центру "Алатир" своїм асортиментом порадує будь-якого покупця. Найбільшими торговельними точками є гіпермаркет "Карусель", який орендує майже весь перший поверх, і перший на Уралі мегамагазін сучасної електроніки та побутової техніки "Media Markt", розташований на третьому поверсі. Колосальний асортимент "Media Markt" - це 45 000 видів побутової техніки.\nЦі ж магазини є головними орендарями компанії "Алатир". Крім того, в торговому комплексі представлені кілька торгових точок парфумерії та косметики, такі як:\nМагазини прикрас та аксесуарів:\nУ магазинах подарунків і сувенірів "Презент", "Червоний куб", "Арт-дизайн" можна знайти все, що завгодно, для поздоровлення винуватця торжества.\nНа першому і другому поверхах ТЦ знаходиться безліч магазинів різної брендового одягу та взуття:\nА в дитячих магазинах "Буде малюк", "Danicks", "В гостях у казки "і" Розумний малюк "мами і тата виберуть небудь корисне для своєї дитини.\nКінотеатр в ТЦ" Алатир "\nНа четвертому поверсі торгового комплексу" Алатир "розташований новітній 3D-кінотеатр популярної національної компанії" Сінема Парк ". Сучасний космічний інтер'єр залу, розроблений відомим італійським дизайнером Саурою Сермегі, заворожує з першої секунди. У кінотеатрі 9 залів на 1300 посадочних місць. З них - два зали підвищеної комфортності, де можна дивитися фільми, лежачи на зручному дивані, і три кінозалу з можливістю перегляду кінострічок у форматі 3D. Всі зали забезпечені системою клімат-контролю. У кінотеатрі продумано все до дрібниць: тут можуть відпочити і насолодитися переглядом кінофільму і люди з обмеженими можливостями, і слабо чують глядачі, для яких розроблені спеціальні пристосування. Ціни на квитки варіюються в межах 80-500 рублів - все залежить від залу, якому віддали перевагу. Крім того, кінотеатр надає знижки та спеціальні ціни для інвалідів і пенсіонерів, студентів і дітей шкільного віку. У барі кінотеатру можна купити смачний попкорн із спеціального аргентинського зерна та американської карамелі.\nЗамовити квитки можна завчасно, зателефонувавши за безкоштовної лінії єдиного центру бронювання квитків за телефоном: 8-800-7-000-111. Дізнатися розклад кінотеатру "Сінема парк" в ТЦ "Алатир" можна на сайті:\nБоулінг в ТЦ "Алатир"\nНа п'ятому поверсі торгового центру знаходиться розважальний комплекс "HIPPO", що пропонує відпочинок для всієї родини. Особливою популярністю користується боулінг, який вважають найсучаснішим в Росії CubicaAMF. Шістнадцять доріжок, нові яскраві кульки і приємна обстановка допоможуть розслабитися і відпочити від трудових буднів. Всі доріжки обладнані автоматичними дитячими бортиками. Над ними розміщені монітори, які транслюють результати і різні ролики під час захоплюючої гри в кеглі.\nАдреса ТД "Алатир"\nТоргово-розважальний центр "Алатир" розташований за адресою:\nр. Єкатеринбург, вул. Малишева, 5.


Замовлення корпусних підшипників » Металургпром\nГоловна / Прес-релізи / Замовлення корпусних підшипників\nЗамовлення корпусних підшипників\n9 квітня 2021, 22:26\nКорпусні підшипники користуються широкою популярністю в різних сферах. Про їх застосуванні доцільно говорити для експлуатації в гірничодобувній, металургійній, сільськогосподарській галузі та інших. Якщо перед вами стоїть завдання купити корпусний підшипник, можна звернути увагу на пропозиції інтернет-магазину «Termopolis». На цьому сайті представлений великий вибір корпусних підшипників різноманітних видів і модифікацій.\nПереваги експлуатації корпусних підшипників\nОсновними параметрами, що характеризують корпусні підшипники, можна назвати внутрішній діаметр, розміри, виробник, масу, статичне навантаження та інші. В основі матеріалів лежить сталь і нержавіюча сталь. Для тих моделей, які регулярно піддаються впливу високих температур, наноситься відповідна мастило. Також вони доукомплектовуються спеціальними ущільнювачами.\nМожна відзначити наступні переваги корпусних підшипників:\nВисока міцність. Даний показник досягається завдяки наявності в складі чавуну, який протистоїть утворенню сколів і пошкоджень.\nСтійкість до корозії. Вона досягається за рахунок нанесення лаку, використовуваного для надійного захисту від перепадів температур і вологи.\nМожливість експлуатації в умовах агресивних чинників середовища.\nПростота і висока швидкість монтажу.\nТакож можна віднести до переваг підшипників і зручність обслуговування. На корпусі розміщені спеціальні отвори, що дозволяють надходити всередину мастильної рідини.\nЗамовлення корпусних підшипників на сайті Termopolis\nКрім машинобудівної, сільськогосподарської сфери, підшипники можуть використовуватися як комплектуючі для промислового обладнання в лініях конвеєрів, будівельній техніці, різних транспортних засобах.\nЯкщо вам необхідно оформити замовлення на поставку підшипників в широкому асортименті, можна звернути увагу на пропозиції сайту. Тут представлена зручна форма пошуку виходячи з країни виробника, бренду і внутрішнього діаметра. Для вибору і замовлення моделей можна звертатися на сайт інтернет-магазину.\nКласифікаційний і розмірний онлайн каталог підшипників\nПортативні рації в магазині "Центр СПб"


Шкіра рук вважається найбільш вразливою ділянкою тіла, оскільки вона містить набагато менше вологи, ніж, приміром, шкіра обличчя. Шкіра на руках практично позбавлена сальних залоз, а вони могли б утворювати захисний шар і виділяти змащення. Саме шкіра на руках в найпершу чергу піддається лущенню, висушуванню, на ній виникають тріщини. Досить часто догляд за руками тільки зводиться до живлення їх кремом на ніч. Однак цього недостатньо, оскільки наші руки піддаються агресивному впливу ззовні щодня.\nЯк вберегти руки від негативного впливу\nОсобливо шкіра на руках страждає від холоду взимку, від земляних робіт у літній сезон вона грубіє і часто тріскається. Менш агресивний, однак також негативний вплив роблять і препарати побутової хімії – очищуючий і пральний порошок, рідина, гель для миття посуду та ін. Тому наші руки вимагають додаткового захисту. Домашні роботи, які пов’язані із застосуванням хімічних препаратів, потрібно проробляти в захисних гумових рукавичках. Це допоможе вберегти шкіру від сухості і можливих алергічних дерматитів. Трудячись на дачній ділянці на землі, руки також потрібно захистити трикотажними рукавичками або нанести шар спеціального захисного крему. Виходячи на вулицю взимку, обов’язково потрібно надягати рукавички, не можна використовувати зволожуючий крем перед виходом на мороз.\nЩо робити, коли шкіра на руках почала тріскатися?\nЯк скоріше привести шкіру рук в порядок, щоб вона знову стала молодою і еластичною ?\nПотрісканій шкіри рук допоможуть відновлюючі і живильні креми і маски, особливо ефективні парафінова і гліцеринова. Також можна довіритися фахівцям і скористатися допомогою косметичного салону або провести лікувальні процедури самостійно.\nМаски для потрісканої шкіри рук\nКоли тріскається шкіра на руках, добре допомагають спеціальні маски, виготовлені зі звичайних харчових продуктів – сметани, меду, картоплі, фруктів, овочів. Маски насичують шкіру вологою, відбілюють, пом’якшують її, володіють загоюючими якостями. У більшості випадків одна процедура займає до 15-20 хвилин. Для ефективності, процедури потрібно проводити регулярно, причому не менше двох разів на тиждень. Для економії часу, маски робити можна, наприклад, в процесі перегляду телевізора. Попередньо руки бажано обробити пілінгом або зробити ванночку. Після закінчення процедури шкіру рук потрібно змастити кремом.\nКартопляна маска добре зволожує шкіру, роблячи її оксамитовою. Для її приготування візьміть дві відварені картоплини і розімніть їх. Додайте трохи соку лимона, сметани або оливкової олії. Сметана і масло живлять, пом’якшують шкіру, а лимонний сік має відбілюючу дію. У теплому вигляді картопляну маску нанесіть на руки. Така маска буде повільніше остигати, якщо зверху її накрити плівкою, потім рушником.\nМедова маска омолоджує шкіру рук і робить її еластичною. Вона сприяє загоєнню дрібних тріщин на руках.\nМолочно – вівсяна маска – живильна маска. Вона якнайкраще підходить для потрісканої шкіри рук. У сильно критичних випадках цю маску слід робити через день, тримати на руках близько години. Головним компонентом маски є вівсяне борошно. На кавомолці або блендері перемелюють вівсяні пластівці. Три великих ложки вівсяної муки буде потрібно для однієї маски, також необхідні: по одній ложці ( столовій) молока, оливкової олії і маленька ложка меду. Компоненти потрібно розтерти до отримання однорідної маси, потім нанести на руки. Коли маска вбереться, можна надіти на руки м’які рукавички саме з натуральної тканини.\nВанночки, рекомендовані, коли тріскається шкіра на руках\nСпеціальні ванночки для рук є ефективною процедурою, яка дозволяє привести шкіру на руках в ідеальний стан. Можна робити їх з додаванням лікарських трав ( відварів з них). Ромашка, липовий цвіт, кропива, шавлія знижують роздратування, почервоніння, заспокоюють шкіру. Для приготування ванночки з трав, потрібно ложку сухої сировини (столову) залити літром кип’яченої води і дати настоятися. Через деякий час, коли вода трохи охолоне, опускають у неї руки хвилин на 15. Якщо шкіра на руках сильно потріскалася, то найкращу відновлюючу властивість нададуть гліцеринові, парафінові і крохмальні ванночки.\nКрохмаль вважається найбільш доступним, а також ефективним інгредієнтом для таких ванночок.\nКрохмаль сприяє загоєнню дрібних тріщин, ранок, повертає шкірі рук еластичність. Столову ложку крохмалю розчиніть в склянці теплої води. Після об’єм рідини доведіть до літра – долийте ще теплої води. Опустіть кисті рук в готову ванночку на 15-20 хвилин. Потім змийте проточною водою і змастіть живильним кремом.\nПарафінові ванночки приготувати нескладно, потрібно виділити дві невеликі ємності, куди будуть поміщатися кисті рук і запастися спеціальним косметичним парафіном. Потрібно близько двох кілограмів парафіну. Можна його використовувати багаторазово, тільки нагріваючи і розплавлюючи перед майбутньою процедурою.\nПомістіть парафін в будь-який посуд і розплавте на водяній бані до рідкого стану. Розлийте у дві ємності і дайте йому охолонути, щоб шкіру не обпекти. Руки за цей час потріть скрабом і змастіть зволожуючим кремом.\nНа 5 секунд опустіть руки в рідкий парафін, дайте шару трохи застигнути. Потім ще раз опустіть секунд на десять. Повторіть це раз 5, щоб утворився на руках товстий парафіновий шар. Причому цей шар обов’язково повинен бути теплим. Потім зверху надіньте поліетиленові рукавички, а поверху теплі рукавиці. Тримайте маску – компрес хвилин 20-25. Після парафін зніміть, руки витріть серветкою і нанесіть живильний крем.\nПарафінові ванночки прекрасно відновлюють шкіру на руках за короткий термін. Їх в профілактичних цілях проробляйте раз на два тижні. У морозну погоду трохи частіше. Повірте, тоді ваші руки завжди матимуть доглянутий вигляд.\nВанночки із сироватки допомагають боротися з дрібними тріщинами і шорсткістю шкіри рук. Нагрійте 0,5 літра молочної сироватки і опустіть в неї на руки на 20 хвилин. Після промокніть рушником або серветкою і нанесіть крем.\nГліцеринові ванночки готуються наступним способом. В 1,5 літрах досить гарячої води змішують ложку (столову) гліцерину і нашатирний спирт (чайна ложка). Туди додайте склянку молока або настою ромашки. Руки опустіть в цілющу рідину на 15 хвилин. Після промокніть серветкою і змастіть зволожуючим кремом.\nПозначки:ванночки для рук, крем для рук, маски для шкіри рук, шкіра рук


Дмитро Панкін - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Міністри\nДень народження: 06.10.1957 року\nЗаступник міністра фінансів РФ, колишній директор департаменту державного боргу Мінфіну.\nНародився 6 жовтня 1957, російська.\nПісля закінчення школи до 1976 року працював на заводі «Російський дизель» технічним перекладачем.\nУ 1981 році закінчив економічний факультет Ленінградського державного університету (ЛДУ).Жданова. Закінчив аспірантуру ЛДУ. Кандидат економічних наук. Тема дисертації — «Внутрішній борг країни».\nПрацював у Промбудбанку СРСР.\nЗ 1987 по 1990 рік — викладач політекономії в Ленінградському сільськогосподарському інституті, потім — в Інституті театру, музики і кінематографії.\nЗ 1990 по 1991 рік — начальник відділу Комітету з економічної реформи виконкому Ленсовета.\nУ 1991-92 роках — начальник відділу Міжнародного центру соціально-економічних досліджень «Леонт’євський центр» (1991 році президент центру був Анатолій Чубайс).\nУ 1992 році — заступник начальника головного фінансового Управління виконкому Ленсовета.\nУ 1992-94 роках — заступник голови Комітету економіки і фінансів мерії Санкт-Петербурга (голова — Олексій Кудрін). Разом з Путіним і Кудріним фігурував у скандалі, пов’язаному з фірмою «Двадцяте трест» Сергія Никешина (Панкін, як і Кудрін «…ставив свій підпис на платіжних дорученнях, за якими видавалися гроші» — The New Times, 11.06.2007).\nВ квітні 1994 по липень 2003 року був головою правління Санкт-Петербурзького банку реконструкції і розвитку (СпбРР; голова наглядової ради банку в 1994-96 рр. — перший віце-мер Санкт-Петербурга Володимир Путін).\nЗ серпня 1999 по серпень 2000 року — одночасно начальник казначейства РАО «ЄЕС Росії».\nЗ 2004 року — заступник директора Департаменту міжнародних фінансових відносин, державного боргу і державних фінансових активів Міністерство фінансів РФ (міністр — А. Кудрін)\nЗ липня 2004 року — член Наглядової ради Російського банку розвитку (РосБР).\nЗ 2004 року — член Наглядової ради ВАТ «Агентство по іпотечному житловому кредитуванню».\nЗ квітня 2005 року — член ради директорів ВАТ «Фінансова лізингова компанія».\n31 жовтня 2005 змінив на посаді директора департаменту державного боргу Міністерства фінансів Сергія Сторчака, призначеного на посаду заступника міністра фінансів.\nЗ 2005 року — член ради директорів Росексімбанку .\nУ червні 2006 року був призначений заступником керуючого «Чорноморським банком торгівлі та розвитку» від Росії.\nУ листопаді 2007 р. був заарештований заст. міністра фінансів С. Сторчак — безпосередній начальник Д. Панкіна. У грудні 2007 року Д. Панкін був названий в якості можливого наступника Сторчака в тому випадку, якщо Кудріну не вдасться домогтися його звільнення.\n26 квітня 2008 призначений замість С. Сторчака на посаду заступника керуючого від Росії в Європейському банку реконструкції та розвитку.


Блазень є блазень - Іменка\nГоловна Сторінка » Блазень є блазень\nАртем Поліщук 14.06.2020\t 08.10.2017\nКожного разу, коли патріоти здіймають хвилю стосовно чергової “зірки”, що десь там в Московії співає і не вбачає в цьому нічого поганого, згадую мамині слова: “Ніколи не варто очікувати від блазня хоч-якоїсь громадянської позицій… так було в усі часи”.\nЗавдяки батькам з дитинства в мене не було кумирів… слухав дуже багато і різного, але кумири так і не окупували мій мозок. Не носив футболок (окрім однієї подарованої… і то не довго) з назвами груп і з “ідолами”, слухав лише те, що подобається, без прив’язки до особистостей. Тому мене не дивували навіть хитання Шевчука та Макаревича впродовж десятиліть. Це далеко не перший випадок, коли піднімаю тему “Не створи собі кумира“.\nУкраїнці вперто очікують, шукають, вигадують та створюють собі месій… піднімають їх на трон і пізніше так само щиро ненавидять та рішуче скидають з трону… і це стосується не лише “зірок”. І ось вкотре ставлю риторичне питання, може на варто зачаровуватися, що б постійно не прибувати у похміллі чергового розчарування!?!\nТематичне відео щодо “нєсущіх любовь”… на рік варто звернути увагу, ню й на зміст також:\nДжерело та деталі: Блазень є блазень


Храм святого Миколая в Перемишлянах проголошено Прокатедральним храмом Стрийської єпархії | Матеріали | Синод Єпископів Української Греко-Католицької Церкви\nХрам святого Миколая — прокатедральний храм Стрийської єпархії\n«Цього року минуло 135 років від дня народження та 10 років від проголошення покровителем душпастирів УГКЦ блаженного священномученика Омеляна Ковча, капелана УГА, праведника України. Цей великий син своєї Церкви і Народу душпастирював близько двадцяти років у парафії святого Миколая м. Перемишляни. Бажаючи виділити це святе місце, проголошую парафіяльний храм Святого Миколая м. Перемишляни Прокатедральним храмом Стрийської єпархії УГКЦ. Нехай цей святий Прокатедральний храм, за посередництвом святого Миколая, архиєпископа Мир Лікійського, чудотворця та блаженного священномученика Омеляна Ковча і надалі засвідчує віру українського народу, його відданість своїй Українській Греко-Католицькій Церкві та його любов до своєї Батьківщини», — йдеться у Декреті.\n«Радість приносить не сам дар, а сприйняття любові та щедрості дарувальника»\nЗвертаючись до присутніх з проповіддю, владика Тарас зазначив: «День святого Миколая для всіх, а особливо для дітей є пов’язаний з переживанням подвійної радості. Це радість від отримання подарунку і радість з можливості обдарувати іншого. Але коли лише натяк на формалізм увірветься у це дарування та отримання — радість зменшиться. Радість приносить не сам дар, а сприйняття любові та щедрості дарувальника. Давати та отримувати — це велике мистецтво, якого маємо вчитися. У цьому відношенні св. Миколай є добрим вчителем. Він прославився своєю благодійністю. Її джерелом була любов, яка була чуйною потреби інших. Тому його дари мали силу змінити людське життя. Коли ми шукаємо коріння милосердя цього великого святого, то неминуче досягаємо Бога, який є найбільшим і найщедрішим добродійником. Маємо визнати цей факт, оскільки нас оточують Божі дари. Наше життя саме по собі є великим Божим даром, як і люди та речі, які нас оточують. Але Бог обдаровує безперервно. Це свідчення Євангелії. Ісус Христос обдаровував усіх, хто приходив до нього. І його подарунки змінили людське життя».\nБоже обдарування продовжується в житті кожного\nЗа словами єпископа, «Боже обдарування продовжується в житті кожного. Дар зцілення, прощення та покликання — чи то через таїнства, чи Слово Боже — торкається та змінює наше життя. Святий Миколай усвідомлював Божу щедрість і прагнув наслідувати цього Божественного дарувальника у своєму житті. Коли це стане для нас моделлю наслідування Божої доброти, то не тільки матеріальні речі, але і все наше життя буде таким подарунком для інших, який торкнеться їхнього життя та змінить його».\nНаслідувати Бога, Який дарує\nПродовжуючи проповідь, владика Тарас наголосив, що «ми маємо силу змінити якість життя наших ближніх, коли наслідуємо Бога, який дарує. Однак, прикро коли через подарунки починається безумство, яке розпалює торгівля. Це спонукає нас витрачати гроші, тому що ми повинні дати подарунок тому і тому, бо він також подарує нам подарунок. Втрачається суть краси обдарування, яка проказує подарунком іншому увагу, пошану та взаємну радість».\n«Тому не завжди це мають бути матеріальні подарунки. Ми повинні приносити Божий мир там, де панує неспокій та конвульсійна суєта; де люди страждають, бо не можуть знайти справжнього спокою для свого серця. З іншого боку, ми також повинні приносити здорове занепокоєння там, де все занадто занурене у добробут, де є обманний спокій, бо люди задоволені собою і почуваються самодостатніми без Бога. Багато разів потрібен подарунок у формі слова, яке заохочує, прощає, радує, радить, виявляє співчуття та участь», — саме такі дарунки на думку проповідника відіграють велику роль у житті людини.\n«Дарувати справжні подарунки — це мистецтво щедрості одітої в мудрість», — владика Тарас Сеньків\n«І все ж дарувати справжні подарунки — це мистецтво щедрості одітої в мудрість. Щедрість, яка допомагає негайно, має вигляд милостині, їжі, одягу, грошей. Щедрість, яка обдаровує на все життя, має подобу виховання. Щедрість, яка збагачує назавжди, — це супровід до Бога. Святий отче Миколаю, випроси у Бога для нас ласки, щоб ми мали мудрість та мужність дати людям, яких ми зустрічаємо в житті, те, що вони справді потребують!», — сказав єпископ завершуючи проповідь.\nВарто зазначити, що під час богослужіння єпископ рукоположив у диякони випускників Львівської духовної семінарії Святого Духа Ігоря Попка та Романа Стойка. Також єпископ вручив подячні грамоти митцям Львівської Академії Мистецтв, які прикрасили храм чудовими розписами. У свою чергу, парох храму о. Віктор Мельник подякував владиці Тарасу за візит, спільну молитву та глибокі слова духовного повчання.\nВладика Тарас Сеньків, Стрийська єпархія, Парафія, Літургійне життя, Духовність, Священномученик Омелян Ковч\nПаризька єпархія оголосила онлайн-збірку на підтримку парафій


Главная База знаний "Allbest" Кулинария и продукты питания Харчові добавки\nВелику групу небезпечних чинників складають харчові добавки.\nХарчові добавки в широкому розумінні цього терміну використовуються людьми протягом століть, а в деяких випадках навіть тисячоліть.\nНаприкінці кам'яного віку, з розвитком сільського господарства стали застосовуватися перші харчові добавки. Серед основних харчових добавок була кухонна сіль. Перші згадки про кухонну сіль як добавку приготування їжі відносять до 1600 р. до н.е. (Древній Єгипет). Її широко використовували також римляни для консервування свинини і рибних продуктів. За часів середньовіччя для соління м'яса зазвичай використовувалася суміш селітри і кухонної солі. Цей процес поступово розвинувся в сучасну технологію соління м'яса з використанням натрію чи калію нітриту.\nСпеції також дуже давно використовують як харчові добавки. Торгівля спеціями в часи Римської імперії і Середньовіччя була важливим політичним фактором. Велике значення надавалося екзотичним спеціям - перцю, мускатному горіху, кориці і ін. - для надання специфічного смаку і аромату харчовим продуктам.\nБагато інших, менш відомих харчових добавок, також мають давню історію використання. Древні китайці спалювали керосин для прискорення дозрівання бананів і зеленого горошку, хоча продукти згорання, які потрапляли в банани і горошок, не можна вважати харчовими. Історія використання меду як замінника цукру простежується в Древнього Єгипту.\nШироке використання харчових добавок розпочалося лише на кінці 20 століття і швидко досягло максимального поширення в наші дні в усіх країнах світу. Це пов'язано з зростанням населення та концентрацією його у містах, що викликало збільшення об'ємів виробництва продуктів харчування, удосконалення традиційних технологій з використанням досягнень хімії та біотехнології.\nІснує багато визначень поняття "харчова добавка". Це пояснюється тим, що вони виконують різноманітні функції. Згідно з Законом України "Про якість та безпеку харчових продуктів і продовольчої сировини" (редакція від 24.10.2002 р.) "Харчова добавка - природна чи синтетична речовина, яка спеціально вводиться у харчовий продукт для надання йому бажаних властивостей".\nЗа визначенням Всесвітньої організації охорони здоров'я "Харчова добавка -- це речовина, що не використовується для їжі у чистому вигляді і не є типовим інгредієнтом продуктів харчування незалежно від того, має ця речовина поживні властивості чи ні, а яка навмисно вводиться до харчових продуктів в технологічних цілях (включаючи органолептичні) в процесі їх підготування, оброблення, виготовлення, пакування, транспортування чи зберігання, або яка може безпосередньо чи опосередковано забезпечити потрібний результат і вплинути на характеристики таких продуктів»\nСьогодні можна виділити декілька причин широкого використання харчових добавок виробниками продуктів харчування. До них відносяться:\n- сучасні методи торгівлі в умовах перевозу продуктів харчування (в тому числі і швидко псуючих та швидко черствіючих) на великі відстані, що зумовило використання харчових добавок, що збільшують термін зберігання;\n- швидкозмінна уява сучасного споживача про продукти харчування, зокрема смак і привабливий зовнішній вигляд, невисоку собівартість, зручне використання, що зумовило застосування ароматизаторів, барвників);\n- створення нових видів продуктів, які відповідають сучасним вимогам науки про харчування (низькокалорійні продукти, аналоги м'ясних, молочних та рибних продуктів), що зумовило використання покращувачів консистенції;\n- удосконалення технології виготовлення традиційних продуктів, створення нових, в тому числі функціонального призначення.\nХарчові добавки вводять з метою:\n- вдосконалення технології підготовки і переробки харчової сировини, виготовлення, транспортування, зберігання харчових продуктів;\n- збереження природних якостей харчових продуктів;\n- покращення органолептичних властивостей або структури харчових продуктів та збільшення їх стабільності при зберіганні.\nІснує декілька класифікацій добавок, в яких класифікаційними ознаками використовують мету, призначення, основні функції.\nВ залежності від мети та призначення харчові добавки поділяють на прямі та біологічно активні. Прямі харчові добавки -- це речовини, які поліпшують поживні, органолептичні та технологічні функції продуктів харчування. Біологічно активні добавки -- це спеціальні харчові продукти, призначені для вживання або введення в межах фізіологічних норм до раціонів харчування чи харчових продуктів з метою надання їм дієтичних, оздоровчих, профілактичних властивостей для забезпечення нормальних та відновлення порушених функцій організму людини. Вони використовуються в технології виробництва харчових продуктів спеціального призначення: низькокалорійних, дієтичних, лікувальних, спеціальних.\nВідповідно до виконуваних функцій всю сукупність харчових добавок, яка налічує понад 500 індивідуальних речовин, поділяють на чотири групи і 45 технологічних класи:\n1. Речовини, які поліпшують колір, аромат та смак продуктів. До цієї групи входять добавки дев'яти технологічних класів, у тому числі: барвники та стабілізатори кольору, ефірні олії та ароматизатори, підсилювачі смаку та аромату, харчові кислоти та кислотоутворювачі, підсолоджувачі та цукрозамінники.\n2. Речовини, які регулюють структуру та консистенцію продуктів. До них відносяться добавки шести технологічних класів, а саме: емульгатори, піноутворювачі, загусники, драглеутворювачі, стабілізатори та наповнювачі.\n3. Речовини, що подовжують терміни придатності харчових продуктів. Ця група включає харчові добавки десяти класів, у тому числі: консерванти, антиокислювачі та їх синергісти, вологоутримуючі агенти, стабілізатори замутніння та інші.\n4. Речовини, що прискорюють та полегшують ведення технологічних процесів (технологічні добавки). До цієї групи відносяться добавки двадцяти технологічних класів, серед яких: регулятори кислотності, піногасники, емульгуючі солі, фільтрувальні агенти, освітлювачі, екстрагенти, розчинники і розріджувачі, засоби для зняття шкірочки плодів і овочів, диспергенти, каталізатори, ферменти та ферментні препарати тощо.\nЗа класифікацією Комісії ФАО/ВООЗ Кодекс Аліментаріус, харчові добавки поділяють відповідно до їх функцій на 23 класи, більшість з яких включає декілька підкласів. Проте жодна з існуючих класифікацій не є досконалою, оскільки вони ґрунтуються на технологічних функціях. Адже відомо, що значна частина добавок можуть виконувати декілька функцій. Так, деякі консерванти виявляють антиоксидантні властивості, загусники -- властивості драглеутворювачів, емульгатори -- функції стабілізаторів тощо.\nЗ метою гармонізації використання Європейською Радою розроблена раціональна система цифрової кодифікації добавок з літерою «Е». Індекс «Е» спеціалісти ототожнюють як зі словом Європа так і з абревіатурами EG/EV , а також зі словами ebsbar/edible, що означає «їстівний». Кожній харчовій добавці присвоєний цифровий три- або чотиризначний номер. Він підтверджує, що дана сполука перевірена на безпечність, для неї встановлені критерії чистоти і вона відповідає цим критеріям, для неї встановлені гігієнічні нормативи в харчових продуктах (максимально допустимі рівні, допустима добова доза, допустиме добове споживання тощо).\nНаявність харчової добавки повинно бути вказане на етикетці. При цьому вона може бути позначена як індивідуальна речовина (лимонна кислота і ін.) або як представник конкретного функціонального класу (бензоат натрію або консервант Е211).\nЗгідно системі цифрової кодифікації харчових добавок, їх класифікація виглядає так:\nЕ100-182 - барвники\nЕ300 і далі - антиоксиданти\nЕ400 і далі - стабілізатори консистенції\nЕ450 і далі, Е1000 - емульгатори\nЕ500 і далі - регулятори кислотності, розрихлювачі\nЕ600 і далі - посилювачі смаку і аромату\nЕ700-Е800 - запасні індекси\nЕ900 і далі - глазуруючі агенти, покращувачі хліба\nхарчовий добавка барвник емульгатор\nРечовини, які покращують колір, аромат і смак продуктів\nВ умовах сучасних харчових технологій, які включають різні види термічної обробки , а також при зберіганні продукти харчування часто змінюють своє забарвлення, а інколи набувають неестетичного вигляду, що робить їх непривабливими, негативно впливає на апетит та процес травлення. Особливо змінюється колір при консервуванні овочів та фруктів. Але разом з тим барвники використовують інколи для фальсифікації харчових продуктів (для підфарбовування їх для імітування високої якості). Найбільш широко барвники використовуються при виробництві маргарину, напоїв, кондитерських виробів, сухих сніданків, сирів та морозива.\nВикористовують природні та синтетичні (органічні та неорганічні) барвники.\nПриродні барвники - це ті, які вилучають з рослинної або тваринної сировини суто фізичними методами(екстракція, дистиляція, розчинення тощо). Сировиною для виробництва природних барвників є листя, квіти, ягоди, коріння Вміст природних барвників у сировині коливається в широких межах, але є відносно низьким у порівнянні з основними компонентами складу сировини. До того ж на вміст барвників дуже впливають численні фактори: сортові, ґрунтові, кліматичні, агротехнічні тощо. Тривалий час проблемою виробництва природних барвників була стандартизація їх складу та барвних властивостей, але сучасні технології дозволяють успішно долати цю проблему.\nЗа хімічною природою вони відносяться до різних класів: каротиноїди, антоціани, флавони, флавоноїди, хлорофіли, бетаніни, карміни, халкони, рибофлавіни. До природних барвників відносять і цукровий колір -- барвник, який отримують хімічною модифікацією цукру. Найбільшого поширення серед природних барвників набули: Е 100 куркумін, Е 160а каротини, Е140 хлорофіли та Е141 мідні комплекси хлорофілів, Е161аs ксантини, Е 160d лікопін, Е 16 в лютеїн та інші. Всі вони рослинного походження. Виключенням є Е 120 карміни -- барвники червоного кольору, які отримують з комах (кошеніль).\nПереваги природних барвників -- їхня безпека, широкий спектр кольорів, різноманіття і доступність сировинних ресурсів, поєднання у багатьох з них барвних властивостей з біологічною активністю, бактерицидною дією, впливом на смак і аромат продуктів. Проте їм притаманні і суттєві недоліки: виділення та очищення багатьох з них є технологічно складним процесом, тому вони відносно дорогі; їх склад і властивості важко стандартизувати: вони нестійкі до дії кислот, лугів, температури, кисню повітря, мікроорганізмів; багато з них нерозчинні у воді, що звужує сферу їхнього використання. Цих недоліків позбавлені штучні (синтетичні) органічні барвники.\nШтучними (синтетичними) органічними барвниками вважають сполуки, які в природних об'єктах не зустрічаються, їх отримують методом органічного синтезу. За хімічною будовою їх поділяють на азо- та діазобарвники, триарилметанові, ксантанові, хінолінові, антрахінонові, індигоїдні та інші. На підміну від природних вони дешеві, водорозчинні, менш чутливі до факторів технологічної переробки і зберігання, легше стандартизуються за складом і властивостями, виробляються і зберігаються у концентрованих розчинах, порошках або гранулятах (вміст основної речовини 80--85%). Але вони сторонні (чужорідні) для організму людини, а тому потенційно небезпечними. Тому їх вміст в продуктах контролюється і нормується.\nСеред штучних барвників набули поширення: Е102 тартразін, Е104 хіноліновий жовтий, Е 110 жовтий "сонячний захід", Е 122 азорубін (кармуазін), Е 124 пунцовий та інші.\nВсі штучні барвники та деякі природні утворюють нерозчинні комплекси з іонами металів, частіше всього з алюмінієм. Вони отримали назву алюмінієвих лаків і використовуються для забарвлення сипких, гранульованих та дражованих продуктів, для утворення фарбованих покрить таблеток, пастилок тощо. В окремих випадках у якості барвників харчових продуктів використовують мінеральні пігменти і метали: Е 170 -- карбонат кальцію, Е 171 -- двоокис титану, Е 172 -- оксид заліза, Е 173 -- алюміній, Е 174 -- срібло, Е 175 -- золото. Для надання чорного кольору використовують вугілля (Е 153) та рослинне вугілля (Е 152).\nПри використанні барвників вихідні концентровані препарати попередньо розчиняють (або диспергують) у невеликій кількості продукту або одного з його компонентів, а потім вводять в основну масу продукту. Технологія використання кожного з барвників має свої особливості, але можна виділити деякі типові для більшості з них, а саме:\n· при роботі з барвниками не можна використовувати алюмінієвий та оцинкований посуд, оскільки вони утворюють з цими металами нерозчинні сполуки (лаки); рекомендується використання емальованого, пластмасового посуду або з нержавіючої сталі;\n· колір та його відтінки у природних барвників (і деяких штучних) залежать від рН середовища;\n· зберігання (особливо тривале) на освітленні змінює та послаблює забарвлення продуктів. Особливо це притаманне природним барвникам, тому їх не рекомендується використовувати для продуктів тривалого зберігання;\n· природні барвники, на відміну від штучних, не витримують підвищених температур обробки продукту;\n· в продуктах засіяних сторонньою мікрофлорою, а також в кисломолочних продуктах барвники, особливо штучні, можуть швидко втрачати або змінювати колір;\n· при збільшенні вмісту жирів і утворенні піни інтенсивність забарвлення продуктів зменшується.\nПриродні і штучні харчові барвники застосовують переважно для надання кольору плодоовочевим консервам, напоям, молочним, м'ясним та рибним продуктам, кондитерським виробам, харчовим концентратам, продуктам швидкого приготування.\nЗабороненими до використання в Україні є цитрусовий червоний 2 (Е121) і амарант (Е123). Дуже небезпечними, при порушенні умов використання, можуть бути барвники: Е 102 тартразін, Е 110 жовтий "сонячний захід", Е 124 пунцовий 4К, Е127 ерітрозін\nСтабілізатори (фіксатори) кольору -- це речовини, додавання яких в продукти харчування дозволяє зберегти їх природне забарвлення або уповільнити його зміни. Вони використовуються при виробництві як рослинних, так і тваринних продуктів. Так, при очищенні, нарізанні, протиранні, сушінні, пресуванні багатьох плодів і овочів, термообробці молочних, яєчних, м'ясних продуктів, тривалому зберіганні вин, соків з білого винограду, цукрових сиропів тощо відбуваються різного роду хімічні та біохімічні зміни, що супроводжуються втратою або погіршенням природного забарвлення. Для запобігання цим змінам і використовують стабілізатори (фіксатори) кольору.\nПри виробництві ковбасних виробів та м'ясокопченостей роль стабілізатора кольору виконують нітрит калію (Е 249) і натрію (Е 250), а також нітрат натрію (Е 251). За рахунок реакції з білком міоглобіном вони попереджують утворення під час термообробки сірого кольору. Додавання в посолочну суміш разом з нітритом відновлювачів типу аскорбінової кислоти (Е 300), її солей (Е301-Е303) та ефірів, ізоаскорбінової кислоти (Е315) та її солей (Е316-Е318), SН- вмісних амінокислот посилює стабілізуючу дію нітриту та прискорює процес. Для попередження зміни зеленого кольору овочів при температурній обробці використовують фосфати натрію (Е339), калію (Е340), кальцію (Е341), амонію (Е342), магнію (Е343), сульфат міді (Е519) і карбонат магнію (Е504).\nФерментативне та неферментативне побуріння плодів і овочів, молочних та яєчних продуктів під час їх переробки попереджають діоксид сірки (Е220), сульфіти, гідро- та піросульфіти натрію, калію, кальцію (Е221-Е228), деякі кислоти та комплексоутворювачі: лимонна кислота (ЕЗЗО); цитрати натрію, калію і кальцію (Е331-ЕЗЗЗ); винна кислота (Е334).\nПриродні ефірні олії та екстракти -- це природні багатокомпонентні суміші летких органічних сполук (ароматичних, аліциклічних та аліфатичних спиртів, кислот, ефірів тощо), які синтезуються в рослинах і обумовлюють їх запах. До складу більшості ефірних олій входять десятки і навіть сотні сполук різної хімічної природи, однак домінуючими в формуванні запаху є обмежена кількість або окремі речовини.\nТак, у трояндовій олії виявлено понад двохсот сполук, однак близько двох третин маси олії приходиться на гераніол і цитронелол; з більш як ста компонентів олії м'яти перцевої половину маси складає ментол; до 85% лемонграсової олії приходиться на цитраль, до 90 % анісової олії складає анетол і т.ін. Сировиною для виробництва ефірних олій є ефіроолійні рослини, які містять ароматичні сполуки у вільному стані або у вигляді глікозидів. Ці запашні речовини накопичуються в насінні, квітках, корінні, стеблах, листі, корі та деревині, їх вміст може коливатися від сотих часток відсотка до десятків відсотків.\nВилучають ефірні олії з сировини відгонкою з водяною парою або холодним пресуванням. Екстракти (олеогуми) одержують шляхом екстрагування сировини органічними розчинниками (спиртами, ефірами, бензинами), рослинними оліями або жирами і рідкою вуглекислотою (СО2-екстракти). Ефірні олії являють собою прозорі безбарвні або забарвлені рідини з густиною менше одиниці. Вони нерозчинні у воді, але добре розчиняються в оліях і жирах. На повітрі під дією світла і кисню швидко окислюються, змінюючи свій запах і колір. Оскільки ефірні олії дорогі, непоодинокі випадки їх фальсифікації шляхом розведення рослинними оліями, дешевими природними та синтетичними ефірними оліями або їх компонентами.\nХарчові ароматизатори -- це багатокомпонентні суміші запашних речовин, які містяться в продуктах харчування і утворюються в них під час вирощування сировини, її технологічної обробки та дозрівання. До складу цих сумішей входять органічні речовини різних класів: альдегіди, кетони, спирти, кислоти, ефіри, меркаптани, сульфіди, піразини, тіазоли, оксазоли, тіофени, фурани, гетероцикли та інші. Кількість складових сумішей може налічувати десятки і сотні речовин. Так, запах свіжеспеченого хліба обумовлюється більш як 200 ароматоутворюючими сполуками, чорного байхового чаю -- понад 300, вин -- близько 400, смаженої кави -- близько 500 речовин.\nУ зв'язку з цією обставиною цифрові коди ароматизаторам не присвоюються. Кількість запропонованих до використання харчових ароматизаторів перевищує 5000, тому їх класифікують за походженням на три групи: природні, ідентичні природнім та штучні.\nПриродними називають ті харчові ароматизатори, які містять у своєму складі тільки природні ароматичні речовини та їх суміші. Вилучають їх з харчових продуктів і продовольчої сировини за допомогою фізичних методів (екстракція, дистиляція, пресування) або отримують біотехнологічними методами. Одним з різновидів таких ароматизаторів є природні харчові есенції -- водні, спиртові, водно-спиртові або дистиляти летких речовин. Через високу вартість, обмеженість доступних ресурсів сировини, нестабільність аромату у часі використання природних ароматизаторів дуже обмежено.\nІдентичними природним називають ті харчові ароматизатори, які містять у своєму складі хоча б один компонент, ідентичний натуральному. Такими компонентами вважаються хімічні сполуки, які за своєю структурою і властивостями ідентичні (тотожні) тим, що містяться в природній сировині і продуктах, але отримані хімічним синтезом або виділені за допомогою хімічних методів.\nБільшість харчових ароматизаторів, які зараз використовують у виробництві продуктів, відносяться до цієї групи. При цьому частина компонентів або навіть вся суміш може бути отримана штучним шляхом. Але ці речовини не є для організму людини сторонніми. Проблема лише в тому, що компоненти, отримані хімічним синтезом, можуть мати (і, як правило, мають) шкідливі вихідні або проміжні речовини, від яких складно позбавитися. Проте, на відміну від природних, ідентичні природним ароматизатори мають високу стабільність, інтенсивний аромат і дешеві.\nШтучними харчовими ароматизаторами вважаються такі, які мають у своєму складі хоча б один не ідентифікований до цього часу в природній сировині компонент. Вони можуть мати у складі суміші поряд з тими ароматичними речовинами, яких не існує в природній сировині, як природні, так і ідентичні природним компоненти. Штучні ароматизатори відзначаються високою стабільністю до технологічних та інших факторів, інтенсивністю аромату та дешевизною, а тому набули великої популярності у виробників харчових продуктів. Наприклад, харчовики усього світу використовують штучний ароматизатор етилванілін (арованілон) для надання аромату морозиву, кондитерським виробам, молочним концентратам, борошняним напівфабрикатам тощо. Він має аромат в 3--4 рази інтенсивніший за природний ванілін та в сотні разів дешевший.\nХарчові ароматизатори набули великого поширення тому, що вони дозволяють:\n· створити необмежений асортимент однотипної продукції: кондитерських виробів, морозива, напоїв, йогуртів, соусів, желе, жувальної гумки тощо;\n· поновити або підсилити смак та аромат, частково втрачені під час технологічної обробки (пастеризації, стерилізації, заморожування, концентрування та ін.);\n· стандартизувати смакоароматичні характеристики харчових продуктів незалежно від коливань якості вихідної продовольчої сировини;\n· надати аромат продукції, яка його не має (продукти переробки сої);\n· позбавити продукцію небажаних та неприємних відтінків запахів та присмаків. Але обов'язковою є вимога неприпустимості використаних харчових ароматизаторів з метою фальсифікації продуктів та маскування їх псування.\nЗа характером аромату і смаку ароматизатори умовно поділяють на дві групи: гострі (пряні) та солодкі. Пряні мають аромат і смак спецій, прянощів, овочів, трав, квітів, м'яса, риби, молока, вершків, сирів, диму і т.ін. До солодких відносяться -- фруктові, ягідні, цитрусові, шоколадні, ванільні, кофейні, медові тощо.\nЗа агрегатним станом ароматизатори можуть бути рідкими (розчини або емульсії), пастоподібними та у вигляді сухих порошків. Рідкі отримують розчиненням араматизатора або їх суміші в спирті, 1,2-пропіленгліколі, триацетині або інших спеціальних розчинниках. Від вибору розчинника залежить якість, стійкість та галузь використання ароматизатора. Рідкі ароматизатори використовують переважно при виробництві напоїв, морозива, цукристих та борошняних кондитерських виробів, молочних та олієжирових продуктів.\nЕмульсійні та пастоподібні ароматизатори одержують за допомогою спеціального обладнання, емульгаторів та наповнювачів. Сферою їх застосування є виробництво ковбасних, м'ясних і рибних продуктів та напівфабрикатів, пастоподібних молочних і олієжирових продуктів.\nСухі ароматизатори виробляють різними технологіями. Стійкі до окислення і нелеткі ароматизатори наносять на відповідний порошковий носій (сіль, цукор, нативний або модифіковані крохмалі тощо) і ретельно перемішують. Нестійкі та леткі ароматизатори піддають мікрокапсулюванню за допомогою гідроколоїдів типу желатин, мальтодекстрини, смоли акації та ін. з наступним розпилюючим сушінням. Такі сухі ароматизатори знайшли використання у ковбасному, м'ясоконсервному, м'ясному, рибопродуктовому та харчоконцентратному виробництвах,\nДля ароматизації напоїв, кондитерських виробів, морозива, молочних продуктів широко використовують так звані "реакційні" ароматизатори, їх виготовляють за допомогою реакції Майяра, яка відбувається між амінокислотами або білковими гідролізаторами та редукуючими цукрами при нагріванні відповідної суміші.\nОсобливу групу складають ароматизатори копчення, які отримують шляхом абсорбції коптильного диму водою та наступним очищенням препаратів. Вони набули популярності у виробництві м'ясних, рибних, ковбасних виробів, плавлених сирів. За останні роки набувають поширення біотехнологічні методи виробництва харчових ароматизаторів. За допомогою мікроорганізмів або їх ферментів можливо одержати як окремі ароматичні сполуки, так і різноманітні їх суміші, що використовують при створенні відповідних ароматизаторів.\nДозування ароматизаторів, природних ефірних олій або екстрактів визначається необхідною інтенсивністю аромату, органолептичними властивостями та технологією виробництва продукту, їх вносять як у концентрованому, так і у розбавленому вигляді. Розчинниками служать вода, спирт, олія, частина продукту або його компонент. Як правило, ароматизатори вносять на прикінцевих стадіях виробництва, після чого продукт ретельно перемішується.\nПідсилювачі смаку і аромату (смакові речовини) -- це речовини, які завдяки своїм властивостям впливати на смакові рецептори людини можуть підсилювати, відновлювати або модифікувати сприйняття смаку і аромату харчових продуктів. Добре відомо, що свіжі продукти: м'ясо, риба, плоди, овочі, гриби мають чітко виражений і більш "повний", "насичений" смак і аромат, який досить швидко стає не таким яскравим по зі зменшенням вмісту нуклеотидів -- сполук, які входять до складу нуклеїнових кислот. При зберіганні, особливо при переробці вміст нуклеотидів в продуктах і сировині знижується, що і приводить до послаблення і збіднення їх смаку і аромату. Ще у 1908 р. співробітник Токійського університету К. Ікеда встановив, що глутамат натрію (сіль глутамінової кислоти) підсилює смак різних харчових продуктів, особливо м'ясних, рибних та морепродуктів. Зараз ця амінокислота та її сіль є однією з популярних добавок, її виробляється щорічно до 0,2 млн т.\nНа відміну від глутамінової кислоти (Е620) і глутамату натрію (Е621), інозинова (Е630) і гуанілова кислоти (Е626) та ї.\_ солі (Е631-Е633, Е627-Е629) мають значно більшій спектр смаків і ароматів, які вони підсилюють. До того ж їхня "смакова сила" в десятки і сотні разів перевищує підсилюючу дію глутамату. Тому їх часто використовують у вигляді суміші "мурінат". Здатність підсилювати смак деяких продуктів виявлена і у інших амінокислот та рибонуклеотидів. Так, гліцин (Н640) додають в напої для посилення їх смаку і аромату. Лізіна гідрохлорид (Е642) використовують у пивоварінні та виробництві інших напоїв. Лейцин (Е641) служить модифікатором смаку і аромату супів, бульйонів, кулінарних виробів, продуктів швидкого приготування.\nПідсилювачами солодкого смаку і фруктових ароматів є мальтол (Е636) і етилмальтол (Е637). Вони знайшли широке застосування у виробництві жуйок, майонезів, йогуртів тощо. Модифікатором молочного і вершкового аромату є діацетил,\nЗвичайна кухонна сіль і цукор також є модифікаторами смаку. Сіль підсилює відчуття солодкого смаку і маскує гіркий та "металевий" присмаки. Цукор нівелює присмаки та підсилює аромати фруктово-ягідних соків і напоїв.\nПідсилювачі смаку і аромату використовують у вигляді розчинів або порошків залежно від виду продуктів. Оскільки вони термостійкі, то їх можна вносити в склад продукту на любій стадії перед перемішуванням. У зв'язку з тим, що вони підсилюють сприйняття солоного смаку, вміст солі при їх використанні необхідно знижувати на 10 % від передбаченого рецептурою.\nХарчові кислоти та кислотоутворювачі -- речовини, які обумовлюють кислий смак харчових продуктів. Це переважно органічні кислоти та їхні солі, хоча в деяких випадках використовують і неорганічні кислоти.\nКрім надання кислого смаку більшість органічних кислот виконують також функції регуляторів кислотності, комплексоутворювачів, консервантів, антиоксидантів, стабілізаторів тощо. Так, оцтова кислота (Е260), її натрієва (Е262) та калієва (Е261) солі, молочна кислота (Е270) і лактати натрію (Е325), калію (Е326), кальцію (Е327) широко використовують в консервуванні плодів, овочів, грибів, м'яса, риби і як харчові кислоти (смакові добавки). Лимонна (Е330), винна (Е334), яблучна (Е296), аскорбінова (Е300), янтарна (Е363) кислоти та їхні солі використовуються як смакові добавки, сінергісти антиоксидантів, комплексоутворювачі, регулятори кислотності у виробництві плодоовочевих консервів, безалкогольних напоїв, соків, сухих сумішей для напоїв, кондитерських виробів, морозива, молочних десертів та інших.\nДіоксид вуглецю (Е290) завдяки його здатності утворювати з водою дуже слабку і нестійку вугільну кислоту знайшов використання для сатурації (насичення) шипучих вин, пива, безалкогольних напоїв та мінеральних вод. Солі вугільної кислоти -- карбонати натрію (Е500), калію (Е501), амонію (Е503) застосовують як регулятори кислотності, розпушувачі, стабілізатори або як добавки, що попереджують злежування та грудкування сипких продуктів.\nНеорганічні кислоти -- соляну (Е507), сірчану (Е513), ортофосфорну (Е338) використовують як регулятори кислотності, каталізатори інверсії та гідролізу, їхні солі: хлориди (Е509-Е510), сульфати (Е514-Е516, Е521-Е523), фосфати (Е339-Е343) є складовими буферних сумішей, які підтримують необхідне рН середовище і знаходять застосування у виробництві м'ясних та рибних продуктів. Крім того, фосфати в м'ясопереробці виконують функції водоутримуючих агентів, текстураторів та емульгаторів.\nПідсолоджувані та цукрозамінники додають в харчові продукти для надання їм солодкого смаку. Традиційний солодкий компонент -- цукор, крім високої вартості і енергетичної цінності, має, при надмірному вживанні, здатність сприяти карієсу, цукровому діабету, ожирінню, серцево-судинним захворюванням. Тому при виробництві низькокалорійних, дієтичних та інших продуктів спеціального призначення його замінюють на інтенсивні підсолоджувачі та цукрозамінники. В переважній більшості їх солодкість значно вище ніж у сахарози, яка прийнята за еталон солодкого смаку (9%-й розчин).\nДля порівняння інтенсивності солодкого смаку різних підсолоджувачів прийнята відносна величина -- коефіцієнт солодкості (Ксол), яка показує у скільки разів треба взяти менше підсолоджувача, щоб досягти еталонного смаку.\nІнтенсивні підсолоджувачі -- це речовини нецукрової природи, що мають інтенсивно солодкий смак (К від десятків до сотень і навіть тисяч разів). За походженням їх поділяють на натуральні і синтетичні. До натуральних відносяться тауматін (Е957), гліцирізін (Е958) і ін. Хоча вони є природніми речовинами і в сотні разів солодші за цукор, вони не знайшли широкого використання через обмеженість ресурсів та неоднорідність складу. Використовують їх переважно при виробництві кондитерських виробів, безалкогольних напоїв, ароматичних сумішей.\nДуже поширеними є синтетичні інтенсивні підсолоджувачі. Вже більше двох століть у харчових виробництвах використовують сахарин (Е954) або його солі (натрію, калію та кальцію). Він в 300--500 разів солодший за цукор, не викликає карієсу, не засвоюється організмом, добре розчинний у воді, стійкий до факторів технологічного процесу, дешевий, легко синтезується. Недоліком сахарину є специфічний гірко-металевий присмак, тому його більше використовують у сумішах з іншими підсолоджувачами.\nЦикламова кислота та її солі (Е952) мають помірну солодкість (20--30 разів), приємний смак, добре розчинні у воді, стійкі до нагрівання та зміни рН середовища. Проте тривале споживання продуктів з добавками цикламатів небезпечне для здоров'я, тому в Україні вони не дозволені до використання.\nДо "нового" покоління синтетичних підсолоджувачів, що набули популярності, відносяться аспартам і ацесульфам калію. Аспартам (Е951) в 200 разів солодший за сахарозу. Є дипептидом фенілаланіну і аспарагінової кислоти, тому в організмі людини легко метаболізується. У виробництві відомий також під торговими марками "Нутрасвіт" і "Санекта". Аспартам здатний підсилювати природний смак і аромат фруктів, особливо цитрусових. Його солодкість підсилюється в присутності кухонної солі, глутамату натрію, оцту. Основною сферою його застосування є виробництво безалкогольних напоїв на фруктовій, молочній основі та ароматичних сумішей, різноманітних десертів, жуйок, морозива, джемів, варення, мармеладу, фруктових та овочевих консервів і пресервів, рибних маринадів і консервів, продукції.\nНедоліками аспартаму є нестійкість до термічної обробки і тривалого зберігання, особливо при підвищених температурах. Крім того, продукти з аспартамом протипоказані хворим на фенілкетонурію, про що повинно бути вказано в маркуванні цих продуктів. Останнім часом активно проводиться пошук нових високоефективних підсолоджувачів на основі аспартаму.\nАцесульфам калію (Е950) відноситься до класу ароматичних сульфоспиртів. Відомий під торговою маркою «Сунете». На відміну від аспартаму він досить стійкий до технологічних факторів, до зберігання, добре розчиняється у воді, хімічно інертний, не засвоюється, а тому не дає калорій, не виявлено його шкідливої дії на організм. Солодкість його в 180--200 разів вища за сахарозу. Використовується практично у всіх продуктах.\nСинтетичні підсолоджувачі виявляють синергізм у сумішах між собою, з цукрами, з цукрозамінниками, смаковими речовинам. Комбінуючи склад сумішей, можна сформувати різні профілі смаку і досягти суттєвої економії цих компонентів. Тому у харчовій промисловості широко використовують саме суміші, а не індивідуальні добавки.\nЦукрозаміниики -- це речовини, які надають продуктам солодкого смаку, а також виконують й інші технологічні властивості цукру (маса, вміст сухих речовин, в'язкість та ін.). їх додають з метою здешевлення продукту шляхом заміни цукру або для усунення негативного впливу цукру на організм людини. В першому випадку найбільш поширеними замінниками є фруктоза, глюкозо-фруктозні і фруктозні сиропи, солодові екстракти. Ці замінники не вважаються харчовими добавками, тому що є традиційними компонентами продуктів. У другому випадку цукор замінюють частіше за все багатоатомними спиртами (поліолами): сорбітом, манітом, ізомальтітом, мальтітом, лактітом і ксилітом, їх засвоєння в організмі не потребує інсуліну, тому вони сприйнятливі для хворих на цукровий діабет. За ступенем солодкості вони близькі до сахарози або трохи поступаються їй. Суттєвим їх недоліком є обмежена розчинність у воді та відносно висока вартість. Крім смакових властивостей вони беруть участь при формуванні консистенції, тому що виявляють функції емульгаторів, текстураторів, водоутримуючих агентів, комплексоутворювачів, добавок.\nРечовини, які регулюють структуру і консистенцію продуктів\nЯк і будь-які інші фізичні тіла, харчові продукти мають повну структуру. Під час виробництва та використання продуктів структура визначає їхню консистенцію. Ця реологічна характеристика, поряд зі смаком, ароматом та кольором, вважається споживачем найбільш важливою і вирішальною при виборі продукту. Для створення та збереження необхідної структури при виробництві продуктів широко використовуються різноманітні структуроутворюючі харчові добавки: емульгатори, піноутворювачі, стабілізатори, драглеутворювачі, загусники, наповнювачі та інші.\nЕмульгатори, піноутворювачі та стабілізатори\nДо цієї групи відносяться харчові добавки, які мають властивості поверхнево-активних речовин, а тому вони здійснюють різноманітний вплив на структуру продуктів: забезпечують рівномірний розподіл фаз та запобігають їх розділенню, формують консистенцію, в'язкість, пластичність. Якщо основною метою внесення добавки є розподіл не змішуваних одна в одній рідин, її називають емульгатором; в разі розподілу газової фази в рідині або твердій фазі -- піноутворювачем; твердої фази в рідині -- стабілізатором суспензії. Якщо ж метою внесення добавки є попередження руйнації емульсії або піни -* стабілізатором емульсії або піни. Найбільш чисельною групою є емульгатори, їх поділяють на натуральні, натуральні модифіковані та синтетичні.\nСеред натуральних емульгаторів найбільше поширення мають лецитини і сапоніни. Лецитини (Е322) є природною сумішшю різних фосфоліпідів. Вони входять до складу олії, олійного насіння, яєчного жовтка, молочного жиру. Отримують переважно з соняшникової, соєвої або рапсової олії. Використовують у кондитерському виробництві, хлібовипічці, виготовленні морозива, жуйок. Недоліком натуральних лецитинів є їх здатність змінювати колір (темніти) при термічній обробці та схильність до гідратації (замутніння). Для усунення цих недоліків лецитини піддають хімічній модифікації переетерифікації оцтовою, лимонною та молочною кислотами. Модифіковані лецитини мають більш широкий спектр застосування. Сапоніни є основною складовою відвару мильного кореня, який використовується при виробництві халви.\nДо синтетичних емульгаторів відносяться моно- та дигліцериди жирних кислот, ефіри гліцерину, жирних та органічних кислот, амонійні солі фосфатиду, ефіри поліоксиетм-ленсорбітану, ефіри сорбітану, ефіри сахарози та жирних кислот, ефіри полігліцерину та жирних і рицинових кислот. Вони можуть використовуватися як індивідуально, так і в сумішах між собою, з натуральними та модифікованими. Завдяки явищам адитивності та синергізму, які виявляються у сумішах, вдається отримати бажаний ефект при менших витратах.\nМоно- та дигліцериди жирних кислот (Е471) використовують при виробництві харчових жирів, маргаринів, майонезів, кондитерських кремів, жирових та шоколадних глазурей, морозива, десертів та інших продуктів як у сумішах з лецитинами, так і самостійно. Крім емульгуючої дії вони проявляють також функції стабілізаторів піни, пластифікаторів, водоутримуючих агентів.\nЕфіри гліцерину, жирних та органічних кислот (оцтової, молочної, лимонної та винної) (Е472 а--f) використовують як емульгатори, синергісти антиоксидантів, піноутворювачі, плівко- та глазуроутворювачі, пластифікатори, водоутримуючі агенти, їх додають при виробництві сосисок, варених ковбас для стабілізації жирової емульсії; морозива, десертів, соусів і сухих вершків -- для стабілізації піни; хліба та хлібобулочних виробів -- для підвищення пористості.\nЕфіри поліоксиетиленсорбітану (Е432--Е436) відомі ще під назвами "Твіни 20...80" або "полісорбати". Вони також є поліфункціональними добавками. В залежності від продукту вони можуть бути емульгаторами, стабілізаторами, піноутворювачами, антиспінювачами тощо. Основною сферою їх використання є виробництво маргаринів, харчових жирів, жиророзчинних ароматизаторів, морозива, десертів, кондитерських виробів.\nЕфіри сорбітану (Е491--Е496) відомі також під назвою "Спени 20...80". Вони використовуються переважно при виробництві збитих продуктів, соусів, майонезів, маринадів, маргаринів, харчових жирів, шоколаду і шоколадних глазурей, борошняних кондитерських виробів, харчових ароматизаторів.\nЗагусники та драгле утворювачі\nЗагусниками називають добавки, які підвищують в'язкість харчових продуктів, а драглеутворювачами -- ті, які при певних умовах утворюють гель (драглі). За хімічною природою ці добавки є полімерами з лінійною або розгалуженою структурою і великою кількістю гідрофільних груп (частіше за все гідроксильних). У середовищі, де є вільна вода, вони набухають і сользатуються -- утворюють гідратні оболонки з діполей молекул води навколо своїх полярних груп. Тобто вони є типовими гідроколоїдами. Знижуючи рухомість молекул води, вони суттєво збільшують в'язкість продукту. У випадку драглеутворювачів окрім сольватації відбувається ще й утворення тримірної просторової сітки з молекул полімера. Вода в такій сітці зовсім втрачає рухомість, а консистенція продукту стає замість рідкої пружною.\nЗа походженням вони переважно полісахариди наземних рослин або морських водоростей. Виключенням є ксантанова та геланова камеді (мікробного походження) і желатин (тваринний білок). Гідроколоїди полісахаридів за будовою їх молекул поділяють на три групи: нейтральні, кислі з залишками уронової кислоти та кислі з залишками сірчаної кислоти. Перші дві групи більше виявляють властивості загусників, стабілізаторів та емульгаторів, а остання -- стабілізаторів і гелеутворювачів (желюючих агентів).\nДо найбільш поширених загусників відносяться камеді (захисні смоли та борошно насіння деяких рослин), модифіковані крохмалі та целюлоза. В якості желюючих агентів частіше використовують пектини, желатин, агари, альгінати, карагенани та деякі камеді.\nНативні крохмалі (картопляний, кукурудзяний, пшеничний, рисовий) не відносяться до харчових добавок, оскільки є традиційними компонентами харчових продуктів. Завдяки набуханню та клейстеризації вони ефективно підвищують в'язкість. Вони безпечні, добре засвоюються, не мають власного смаку і запаху, технологічні, добре утримують вологу. Суттєвий недолік крохмалів -- їх погана розчинність у воді і висока калорійність. Тому їх модифікують. Запропоновано близько двадцяти модифікатів: розчинні (Е1400...Е1402, Е1405), фосфатні (Е1410, Е1412, ЕІ413), оксидовані (Е1404), ацетильовані (Е1414, Е1420...Е1423), оксипропільоваиі (Е1440, 1-1442, Е1443) та інші (Е1450, Е1451).\nЦелюлоза (Е460) та її модифікати (Е461--Е465, Е467) на відміну від крохмалів не засвоюються організмом, а тому є основними згущувачами для низькокалорійних продуктів. Вони добре розчинні, стійкі, технологічні. Основною сферою їх використання є виробництво хліба та хлібобулочних і кондитерських виробів, морозива, десертів, желе, майонезів, соусів, кремів, м'ясних, рибних продуктів, напоїв. Завдяки здатності стабілізувати емульсії і суспензії, утримувати вологу, запобігати злежуванню та грудкуванню сипких продуктів модифікати целюлози все більше замінюють модифікати крохмалю.\nКамеді отримують зі смоли або з насіння деяких рослин. До смол відносяться камеді: арабіногалактан (Е409), трагакант (Е413), гуміарабік (Е414), карайї (Е416), гхатті (Е419). Ці камеді утворюються при пошкодженнях рослин і являють собою захисні колоїдні виділення (ексудати).\nДо камедей з насіння відносять камідь рожкового дерева (Е410), вівсяну камідь (Е411), гуарову (Е412) і тара камедь (Е417). Їх отримують розмелюванням насіння, бобів, зерна відповідних рослин. Борошно містить до 70--85 % галактомананів -- полісахаридів, що утворюються переважно з В-форм галактози і маннози в різних співвідношеннях. Водні розчини цих камедей, навіть при дуже малих концентраціях (від 0,02 до 0,5 %), мають високу в'язкість або виявляють псевдопластичні та драглеутворюючі властивості. Тому основна сфера їх застосування -- виробництво продуктів з пластичними властивостями: плавлених сирів, сиркових і творожних мас, майонезів, маргаринів, консервів тощо. Найбільш поширеними з них є камідь рожкового дерева, гуарова та тара камідь. Вони добре розчиняються у воді, не засвоюються організмом, а тому не дають калорій, недорогі, стійкі до впливу технологічних факторів, виявляють синергізм у сумішах з іншими структуроутворюючими добавками.\nКамідь рожкового дерева (Е410) отримують розмелюванням бобів вічнозеленої середземноморської рослини. Гуарову камідь (Е412) отримують розмелюванням бобів рослини гуару, що культивується в Індії та Пакистані. Замінником або наповнювачем камеді рожкового дерева і гуару може слугувати камідь тари (Е417), яку отримують з борошна насіння перуанського чагарника. Вівсяну камідь (або глікан) отримують з вівсяного м'якуша. Ксантанову (Е415) і геланову камеді (Е418) отримують шляхом мікробіологічного синтезу.\nСеред драглеутворювачів (желюючих агентів, гелеутворювачів) найбільш популярними вважаються желатин, пектини, агар, карагенам і фурацелеран, альгінова кислота та її солі (альгінати).\nЖелатин (без індексу Е) має білкову природу на відміну від інших структуроутворюючих добавок. Його отримують термічним гідролізом колагеновмісної сировини (шкуркісток, хрящів). При замочуванні у холодній воді він набухає, а при підігріванні до 65--70°С -- повністю розчиняється. При охолодженні нижче 35°С розчини желатину утворюють прозоре еластичне желе, яке легко плавиться при підвищенні температури. Пружність і міцність гелю залежить від типу желатину, його концентрації, температури, терміну зберігання, рН, наявності солей та інших факторів. Комбінуючи ці фактори, можна отримувати гелі від пастоподібного "ніжного" до пружного "гумоподібного".\nЖелатин добре засвоюється організмом, а тому в країнах ЄС він вважається не добавкою, а харчовим продуктом. Харчова цінність його невисока через відсутність в його складі незамінної амінокислоти триптофану. Але желатин має здатність підвищувати харчову цінність інших білків, особливо білків м'яса. Тому його вміст у харчових продуктах не обмежується.\nВ залежності від сировини желатин поділяють на два типи - А і В. Тип А отримують кислотним гідролізом свинячих шкур, а тип В -- лужною обробкою кісток великої рогатої худоби. Розчини желатину типу А мають більш низьку в'язкість і кращу формоутворюючу здатність. Недоліком желатинових драглів є їхня плавкість при підвищенні температури і швидкий синрезіс при зберіганні.\nЯк структуроутворююча добавка, желатини широко використовуються у виробництві м'ясних і рибних продуктів (консервів, пресервів, сальтисонів, холодців, м'ясокопченостей), соусів, желюючих заливок, для приготування фруктових желе, мармеладів, морозива, кремів, десертів, жуйок, кондитерських виробів, харчових концентратів (желе, пудингів) та інших продуктів. Крім цього, желатини використовують як стабілізатори піни, для виготовлення їстівних покрить харчових продуктів та капсулювання лікувальних засобів, для освітлення та стабілізації вина, фруктових соків, як загущувачі, флокулянти, живильні середовища.\nПектини (Е440) переважно використовують як желюючі агенти, хоча вони можуть бути й емульгаторами, стабілізаторами і загущувачами. За хімічною природою пектини с поліметоксигалактуроновою кислотою з різним ступенем полімеризації і етерифікації. Значний вплив на властивості пектинів має ступінь етерифікації. За цією ознакою розрізняють високоетерифіковані (понад 50% карбоксильних груп етерифіковані) і низькоетерифгковані (менше 50%).\nПектини є обов'язковим компонентом рослинної клітини, тому дуже поширені в природі. Для промислового використання їх отримують з відходів переробки плодів і овочів, цукрових буряків, соняшнику. Найбільш популярними у харчовиків є яблучний, цитрусовий і буряковий пектини. Менш поширені абрикосовий, чорносмородиновий, морковний пектини. Останнім часом значна увага приділяється виробництву соняшникового пектину через те, що він дешевший, високомолекулярний, низькоетерифікований, має низьку зольність і добре очищується. Соняшниковий пектин може утворювати міцні еластичні гелі при значно менших концентраціях цукру і більш високих значеннях рН (5,5--6,0), що дає можливість використовувати його для виробництва низькокалорійних продуктів з нейтральним (не кислим) присмаком.\nВ організмі людини пектини не засвоюються, але вони виконують важливу функцію харчових волокон. Вони адсорбують холестерин, чим заважають його засвоєнню, виявляючи тим самим антисклеротичні властивості. Низькоетерифікопані пектини мають чітко виражену комплексоутворюючу здатність, завдяки якій вони сприяють виведенню з організму важких металів, токсинів, радіонуклідів. Тому добавки пектинів використовують для виготовлення низькокалорійних дієтичних, лікувально-профілактичних та спеціальних харчових продуктів.\nАгар (Е406), який часто ще називають агар-агаром, є висо-комолекулярним полісахаридом, що входить до складу тихоокеанських червоних водоростей роду анфельція і гелідіум. В холодній воді він не розчиняється (тільки набухає). При кип'ятінні з водою добре розчиняється, а при охолодженні, навіть дуже розбавлені розчини, утворюють міцні тугоплавкі (>80°С) драглі з характерним скловидним зламом. В присутності цукру драгле утворююча здатність зростає до 5 разів. Кислоти, навпаки, її знижують внаслідок гідролізу агару. Його використовують для желювання заливок і соусів у м'ясних та рибних консервах. В сукупності з цукрово-патоковими сиропами його застосовують для виробництва желейно-пастильних кондитерських виробів, фруктів у желе, глазурей та харчових покрить. В хлібовипічці агар додають для запобігання черствінню, у виробництві вин, соків і напоїв -- в якості освітлювача.\nДля вітчизняної харчової промисловості агар є імпортною сировиною, тому в Україні з чорноморських багряних водоростей роду філофора отримують аналог агару, який називають вітчизняним, або чорноморським агаром.\nКарагенан, (Е407), відомі ще під назвами "ірландський мох" і "гелоза". Область використання карагенанів в харчовій промисловості надзвичайно широка: загущувачі, драглеутворювачі, стабілізатори, освітлювачі, водоутримуючі агенти для капсулювання, речовини, що полегшують фільтрування. Карагенани використовуються в виробництві молочних і кисломолочних продуктів (шоколадне і концентроване молоко, сир домашній, сирні пасти, плавлені сири, вершки збиті, молочні продукти дитячого харчування), морозива, майонезів, маргаринів, овочевих і фруктових консервів і ін.\nАльгінова кислота (Е400) та її похідні (альгінати): натрієва сіль (Е401), калієва (Е402), амонієва (Е403), кальцієва (Е404) і пропіленглікольальгінат (Е405) також широко відомі як загущувачі, драглеутворювачі, стабілізатори, водоутримуючі агенти і емульгатори харчових продуктів. Вони підносяться до полісахаридів. Отримують їх з бурих водоростей ламінарія, саргасум та еклонія. Вільна альгінова кислота не розчиняється у воді (тільки набухає), тому переважно використовують її солі, які є добре розчинними як у гарячій, так і у холодній воді.\nРечовини, що продовжують термін придатності харчових продуктів\nСтворено великий арсенал хімічних речовин, які здатні захистити харчі від самих різних видів псування: мікробіологічного, окислювального, від погіршення харчової та біологічної цінності, зниження органолептичних та фізико-хімічних характеристик.\nЗа характером їхньої захисної дії цю групу речовин поділяють на консерванти, антиокислювачі, синергісти антиокислювачів, водоутримуючі агенти, захисні гази, стабілізатори замутніння, плівкоутворювачі, речовини, що перешкоджають злежуванню та грудкуванню, ущільнювачі тощо.\nКонсерванти -- це хімічні речовини, які здатні запобігати мікробіологічному псуванню продовольчої сировини і готових харчових продуктів як під час їх виготовлення, так і подальшого зберігання. У зв'язку з тим, що більшість консервантів чужорідні для організму людини, вони використовуються в тих випадках, коли попередження псування іншими способами неможливе або неефективне. Крім того, обов'язкова вимога до них -- незмінність органолептичних характеристик продукту.\nНе дозволяється вводити хімічні консерванти в продукти масового споживання, такі як: молоко, хліб, борошно, свіже м'ясо, спеціалізовані дієтичні продукти і продукти дитячого харчування, а також у вироби, які позначаються як натуральні.\nДіючим харчовим законодавством заборонено використовувати суміші хімічних консервантів, які містять більше двох речовин, при цьому сумарна концентрація консервантів у продукті не повинна перевищувати максимально допустиму концентрацію того консерванту, який має нижчу межу.\nЗа механізмом антимікробної дії всі консерванти умовно поділяють на дві групи: речовини прямої дії (власне консерванти) і речовини опосередкованої дії -- ті, що впливають не на мікроорганізм, а на середовище, створюючи умови, непридатні для розвитку збудника псування. Перші діють безпосередньо на мікробіальну клітину, порушуючи її нормальне функціонування, блокуючи ферментні системи, руйнуючи клітинні мембрани, припиняючи процеси зростання і розмноження. Вони є токсинами для мікроорганізмів певного виду, і не тільки для них, тому їх вміст жорстко нормується. Представниками цієї групи можуть бути формальдегід, сорбінова і бензойна кислоти та їхні солі, двоокис сірки, похідні фенолу, антибіотики нізін, пімаріцин тощо. Речовини опосередкованої дії виявляють консервуючий ефект, як правило, через зміну рН, осмотичного тиску, активності води, вмісту кисню, диоксиду вуглецю тощо. Вони, в переважній більшості, є речовинами, безпечними для людини, і тому їх вміст обмежується лише технологічною необхідністю. До цієї групи відносяться такі речовини, як кухонна сіль, цукор, оцет, етанол, діоксид вуглецю та ін.\nреферат "Харчові добавки" скачать\nкурсовая работа [45,3 K], добавлен 07.01.2011\nДругие документы, подобные "Харчові добавки"


Протестанти не представляють серйозної загрози РПЦ сьогодні, але є значним подразником для православних. Протестантські церкви мають значні успіхи в соціальній роботі, і на цьому заробили значний суспільний авторитет. Православні ж все частіше і частіше стикаються із претензіями щодо відсутності користі для суспільства від їхніх громад. Проповіді священиків у церкві та школі мало впливають на загальний рівень моральності суспільства. А власне соціальної активності від православних практично не помітно на фоні активності протестантів. Знищити авторитет протестантів – це найперше завдання для РПЦ. У всіх регіонах Росії РПЦ, особливо при новому патріархові, проводять активну антисектантську кампанію.\n1) антисектантська істерія в ЗМІ (при цьому у сектанти записуються всі протестанти);\n2) вплив на місцеву владу із вимогою розривати контракти про оренду приміщень, закривати освітні та виховні програми біляцерковних протестантських організацій;\n3) розгортання кампанії про загрозу протестантизму для національної безпеки;\n4) організація перепон для зарубіжної допомоги місцевим протестантам.\nЗагалом всі плани Москви мають одне слабке місце. Те що є потрібним для РПЦ, може бути небезпечним для центральної влади в Україні. Окремі олігархи догоджають Росії та РПЦ, роздмухуючи антисектантську кампанію.\nДійсно, у цього народу забрали все, крім свободи світогляду, однією із складових якої є право на вільний релігіє-вибір. Забирати цю свободу, особливо із використанням неправдивої інформації та викривлення фактів – це виклик для всього суспільства, який може стати тією соломинкою, яка і переломить спину сьогоднішньому режиму. Адже можна купити політикум, залякати підприємців, але що можна зробити із релігійними людьми? Їх не зламала вся репресивна і пропагандистська машина Радянського Союзу. А що більше, їх не знищить сьогоднішня влада. Навпаки, це вони можуть її змести із всіх посад.\nОтже, кампанія проти протестантів здатна лише об’єднати та мобілізувати їх самих. Зворотне завдання ж є просто нездійсненим в українських умовах. Це в Росії теоретично можливо номінальних православних об’єднати та мобілізувати проти спільного ворога – «сектантів», «Заходу», «світової закуліси». І то практично здійснити таке завдання не вдалося вирішити навіть в часи імператора Миколи II, коли в ролі втілення світового зла намагалися представити євреїв. Сьогодні, через століття після невдачі минулих спроб мобілізувати «російський світ» у боротьбі проти «бездуховного світу», мобілізувати народ за допомогою образу спільного ворога теж неможливо. Всі такі мобілізації швидко закінчуються або внутрішніми кризами ідентичності, або руйнівними бурями в російському суспільстві.\nДля Росії вигідним є будь-які результати цих подій. Адже вона виграє, якщо утвердиться «русскій світ» хоч на якомусь із трьох напрямків церковно-політичного «штурму та натиску». Але вона і виграє, якщо наслідком сьогоднішній дій стане дестабілізація в Україні. Це зайвий раз дозволить говорити про невдалу країну. Тому патріарх Кирило не боїться дестабілізації в Україні та навіть розвалу УПЦ: бо це відповідає інтересам Кремля не менше, ніж повне торжество РПЦ в нашій країні.


Навіщо потрібна сповідь перед священиком.\nСереда, 01 лютого 2012, 15:10\nПерерахування гріхів необхідно не священику, а перш за все тому хто кається. Справа не у банальному перерахування своїх гріхів, а у свідомому каяттї і бажання виправитися.\nУ покаяння є етапів 5.\n4. Устне сповідання.\n5. Плоди покаяння.\nУсвідомлення, це коли людина починає бачити власні погані вчинки - поганими. Часто саме цей етап буває найбільш складним. Як правило, для багатьох найважчим, здається підійти до священика й висловити свої гріхи вголос, насправді, тут проблема іншого характеру. Без усвідомлення своїх гріхів, усне сповідання може виявитися лише формальністю, а сама сповідь не принесе належних плодів. У свою чергу сором, який відчуває той хто сповідається, не що інше, як всього-навсього, страх за власну репутацію.\nНемає нічого важчого, ніж побачити себе. Адже як часто буває так, що люди які приходять на сповідь навіть не знають, в чому ж вони грішні. Мало знати про гріхи, що викладаються в численних брошурах "на допомогу тим хто кається" необхідно усвідомити наскільки вони спотворюють особистість, спотворюють людину, нарешті.\nУсвідомити - значить зрозуміти, що немає легкого гріха, а є щось те, що віддаляє нас від Бога, підпорядковує волю і почуття, позбавляє здатності богоспілкування, роблячи чужими Божественної благодаті.\nТільки через усвідомлення згубності гріха, ми можемо започаткувати покаяння, наступним етапом після усвідомлення є «самоприниження».\nВнаслідок усвідомлення своїх гріхів, або особистої зіпсованості ними, якщо людина знаходиться на правильному шляху духовного вдосконалення, першим, що повинно піти за усвідомленням, це здатність до так званого «самоприниження». Коли ми говоримо про «самоприниження», це не означає, що той, хто кається повинен насильно ображати себе. Тим більше не має таке відбуватися прилюдно.\nСамоприниження суто внутрішнє відчуття, сутність якого полягає не в словах, а в щирому усвідомленні власної зіпсованості гріхом, нерішучості в духовній боротьбі або малодушності. Форма ж самоприниження може бути різною, аж до банальної сварки самого на себе. Важливо щоб самоприниження призводило до падіння, і було підкріпленно надією, як би без неї, нерідко замість користі, самоприниження переходить в згубні для душі крайності.\nЗ одного боку можна дійти до того, що внаслідок постійного самоприниження, впасти в повну апатію або зневіру, тим самим остаточно знерухомити всі сили душі в протистоянні злу. А можна дійти і до лицемірства, зовні називаючи себе грішним, дурним і т.д., а потай, продовжувати вести погане життя. Шляхи різні, а ось підсумок один і той же - як жила людина в гріху, так і живе. Без надії, а з нею і віри в те, що гріх може бути переможений, людина позбавляє себе в допомозі Божій, тому що можливість до праведності людини хоч і бажана Богу, але визначається волею і вибором самої людини.\nОтже, як можемо бачити, самокритика не повинна замикатися всередину себе, свою увагу необхідно загострювати не на ній самій, або правильніше, не заради неї самої, але заради того, щоб власне, набути здатність протистояти гріху.\nСамоприниження - є усвідомлення чужорідності гріха. Таким чином, самокритика повинна бути осяяна надією на отримання від Бога допомоги, у боротьбі зі своїми духовними неміччями. І це головне. Без надії можливість вдосконалення, закрита. Тому числі самоприниження повинно привести людину до падіння про свої гріхи.\nУ поняття падіння вкладають кілька смислових навантажень. З одного боку, воно може розумітися як крайня печаль за скоєний вчинок, з іншого боку як поразка. В даному випадку логічно і те й інше, так як крайній жаль за вчинений гріх, породжує в людині заперечення гріха, виношує ненависть до нього, і цією ж ненавистю, в людині уражається гріх. Немає більш сильного почуття, ніж ненависть. Якщо хочете, ненависть є захисна функція добра. Так, так, ми звикли під ненавистю розуміти лише закостенілу і вкорінену крайню злобу по відношенню кого небудь. Насправді, в чистій не спотвореній формі, ненависть є неприйняття духовним організмом людини, стороннього зла. Ненависть свого роду імунітет. Тому в священному писанні і сказано: "гнівайтеся, але не грішіть» (Пс 4:5). Ненависть до гріха, стимулює в людині спрямованість до добра, змушуючи задуматися над тим, як добро зробити частиною суті своєї природи.\nСлід зауважити, що самоприниження без падіння можливо, але тільки воно не правильне, або відноситься до розряду розглянутих нами крайнощів, але падіння, без самоприниження бути не може. Самоприниження приводить людину до смиренності перед Богом, при цілковитій надії знайти прощення, а це і є мета падіння. Але що ж є прощення? Для православного християнина, прощення не абстрактна чистка гріхів. Адже що є гріх? "Гріх є беззаконня" (1 Ін. 3, 4). Коли ми говоримо про беззаконня, одночасно передбачаємо і закон. Отже, беззаконня є свого роду альтернатива закону. Коли ми говоримо про беззаконня, то розуміємо, що це щось виникло, внаслідок порушення закону, притому корінним чином спотворивши закон тим, хто його порушив. Беззаконня є альтернатива закону, притому не як існуюча сама по собі, але яка виникла на основі відмови або неприйняття закону. Ось чому за своєю суттю немає малого чи великого гріха як такого. Їх класифікація здійснюється в силу вагомості відступу певним вчинком від добра, насправді ж будь-який відступ є альтернатива добру. Зло не існує саме по собі, воно не сутнісне, але є деформація закону добра. Як і добро не може бути маленьким або великим, добро воно і є добро. Важливі не вчинки самі по собі, а мотиви, чому людина поступає так, а не інакше. Адже, по суті, гріх є зовнішнє завершення, або актуалізація певної пристрасті, яка панує над людиною. Характерно, що добро на відміну від зла, діє не так. Його необхідно закріплювати за допомогою зовнішніх благих вчинків. Іншими словами, пропорційне вдосконалення в чеснотах, буде виздоровлютись і зруйнована пристрастями, природа людини, а чесноти стануть їй притаманними і природними. Але природність її не абстрактна, тому що Бог благ, і наше вдосконалення повинно бути в Бозі (Мф. 5, 48).\nВ даному випадку могло б здатися, що приниження і вдосконалення один і той же процес, проте це не так. Що б зрозуміти чому, перейдемо до наступного етапу і розберемося, навіщо необхідне УСНЕ СПОВІДАННЯ своїх гріхів. Справа в тому, що покаяння є двосторонній процес. Якщо ми говоримо про нещастя, то, як таке воно лише односторонній процес.\nГоворячи про вдосконалення, з'ясувалося, що без Бога його взагалі бути не може, але і людина в свою чергу повиненна всіляко намагатися докласти своїх зусиль до набуття духовної чистоти, тому різниця у вдосконаленні і нещасті є. Але як без розтрощення може бути самоприниження, так і саме приниження може мати місце в людині без наявності вдосконалення. Причини тому різні, але факт залишається фактом. Якщо людина висповідавши гріх, не буде боротися з пристрастями і пороками, його покаяння залишилося всього лише, на стадії усвідомлення. Якщо покаяння не придбає, двостороннього характеру, у людини не буде можливості вступити в спілкування з Богом. Що ж для цього потрібно - усне сповідання.\nСуть в тому, що окремо ми члени тіла Христового, яке називається Церквою, тому, немає іншої можливості спілкування з Богом, хіба що в лоні Церкви. Згрішивши, ми віддаляємося від Бога, а віддаляючись від Нього, ми як би всихаємо, втрачаємо здатність бути частиною Церкви. Чому і сказано, що безплідні гілки відсікаються. Але ті гілки, які приносять плоди, очищаються, що б принести ще більше плодів (Іоан.15 :1-2). Таким чином, приступаючи до таїнства покаяння, людина через очищення від гріхів, відновлює структуру своєї природи. Відмираюча тканина знову стає здатною до прийняття цілющих соків. І ніяке особисте заламання без усної сповіді дати цього не може. Саме усне сповідання дає можливість людині не тільки очиститися від гріхів, а й заспокоїти палаючу совість. Тому то через купіль паки битія крім хрещення називають так само покаяння, де сльозами омиваються численні гріхи.\nАле навіщо ж говорити їх вголос, якщо Бог всебачущий, аналогія проста. Відкриваємо книгу Буття в Біблії і бачимо дивні слова, з якими Бог звернувся до Адама після його гріхопадіння: "Де ти?». Невже Бог не знав де Адам - ні, знав, але звертався до його совісті. Намагався спонукати її до покаяння. Людина не ангел, але психофізична істота, а тому в її діяльності задіяний не тільки розум, але і вся сутність цілком, тому що природа людини була пошкоджена цілком. Тому-то, Бог, і втілився і став чоловіком, що б зцілити всю природу людини, а не один лише розум. Отже, усне сповідання полягає не в одній лише психологічній необхідності умиротворення совісті, але що важливіше, в повному участю людської природи в таїнстві сповіді. І в розумі і в слові і в ділі. Більше того, необхідно розуміти, що будь-який поганий вчинок спричиняє за собою наслідки. "Похіть народжує гріх, а гріх народжує смерть" (Як. 1:15) говорить апостол Іаков. Таким чином, і в сповіді необхідна участь всієї людини, тому що розум реалізує свої пристрасті і похоті за допомогою почуттів. У свою чергу сором, який відчуває той хто кається на сповіді, також важливий, тому що надломлює силу дії гріха, через обмеження гордості яка вкорінилась в людині і є джерелом зла.\nНарешті про плоди покаяння. Як у гріха є ланцюгова реакція, тобто один гріх приваблює інший, так і чесноти приваблюють одна одну. Життя людини не просте, вона, то падає під вагою гріхів, то піднімається. Але якщо її шлях осяяний благим покаянням, і вона прагне до Бога, то, безумовно, посіяна в свій час пшениця проросте, важливо щоб воля була спрямована до Бога, а надія не слабшала. Не може бути плодів там, де нема зусилля. Отже, вся наше духовна життя вибудовується на зусиллі, а як підсумок, воно само здійснюється через відкрите усне визнання перед священиком. Людина на сповіді всім своїм єством відповідає Богові - "Я тут Господи, підніми мене занепалого»!.\nПротоієрей Сергій Скубченко


Купити акції Boeing Company BA.US ➤ Вартість, котирування і прогнози ➤ ФРІДОМ ФІНАНС УКРАЇНА\n-5.78 USD (-4.43%)\nПро компанію Boeing Company\nBoeing — одна з найбільших компаній на світовому авіаринку. Основна сфера діяльності пов'язана з комерційними лайнерами: підприємство проєктує та розробляє, виробляє, обслуговує обладнання для авіаперевезень. Крім того, займається військовою авіатехнікою, супутниками — Boeing входить до трійки виробників озброєння США. На січень 2018 року в компанії працювали 153 тисячі співробітників.\nАкції «Боїнг» являють інтерес як для великих фондів, так і для приватних інвесторів по всьому світу. Входять в індекс S&P 500.\nВ Україні купити акції Boeing можна тільки через закордонного брокера. Клієнти Freedom Finance отримують таку можливість через європейський підрозділ холдингу.\nКомпанія має ім'я свого засновника, Вільяма Боїнга. Літакобудівник поклав початок майбутньому бізнесу світового масштабу в 1916 році в Сіетлі, де досі розташовані основні виробничі потужності корпорації. Заводи є і в інших штатах, і за кордоном. По всьому світу працюють регіональні представництва компанії. Штаб-квартира Boeing знаходиться в Чикаго, штат Іллінойс.\nУ складі корпорації — два основні напрямки виробництва: військове та цивільне. Працюють підрозділи, що відповідають за фінансування проєктів, інноваційні технологічні розробки та їх впровадження, підтримку інфраструктури.\nBoeing: інвестиції в майбутнє\nАкції компанії «Боїнг» — цікавий актив для інвесторів, які прагнуть зібрати збалансований і різнопрофільний портфель вкладів. Їх вибирають як для довгострокових, так і для короткострокових стратегій.\nОдна з найстаріших компаній на ринку відзначається надійністю та стійкістю навіть за часів криз.\nОсновні моменти розвитку компанії:\n1916 — політ 2 гідролітаків B&W, спроєктованих Вільямом Боїнгом спільно з військово-морським інженером. Слідом за цим був заснований бізнес, який пізніше став корпорацією Boeing;\n1940-ті роки — розроблення та будівництво бомбардувальників у прискореному темпі на тлі Другої світової війни;\n1954 — перший політ літака Boeing 367-80, який дав поштовх будівництву лайнерів 700-ї серії;\n1967 — закінчилося розроблення серії пасажирських реактивних літаків Boeing 737, що стали згодом найбільш використовуваними в пасажирських авіаперевезеннях;\n1981 — розроблений авіалайнер Boeing 767 для польотів на середні й короткі дистанції;\n1994 — випущений Boeing 777, що долає великі відстані;\n2009 — випущені економічні пасажирські літаки Boeing 787 Dreamliner;\n2019 — компанія розробила Boeing 777-9X — найбільший у світі дводвигунний лайнер — і представила його в закритому режимі.\n2019 рік став вкрай непростим для корпорації — модель Boeing 737 MAX викликала в експертів побоювання з приводу безпеки після двох авіакатастроф. Лайнер внаслідок цього довелося зняти з виробництва, після того, як низка країн, зокрема США, відмовилися від використання моделі.\nЦі обставини не могли не вплинути на курс акцій «Боїнг». Негативно позначилася і ситуація з пандемією коронавірусу — через карантинні обмеження відчутно постраждали авіаперевезення.\nУ 2020 році була зроблена низка кроків для виправлення недоліків 737 MAX, після чого компанія отримала можливість повернути модель на ринок. Різке зниження вартості акцій «Боїнг» зробило їх вкрай привабливими для частини інвесторів, особливо на тлі прогнозів провідних світових аналітиків. Рекомендації «тримати» та «купувати» були засновані на припущенні, що після кризи компанія відновить становище і цінні папери подорожчають.\nДля інвесторів вкрай важливо ретельно оцінювати всі фактори, що впливають на котирування. Клієнтам «Фрідом Фінанс Україна» у цьому допомагають персональні інвестиційні консультанти — експерти з досвідом роботи на фондовій біржі від 10 років.\n2019 рік став збитковим для Boeing. Виторг упав через зупинення випуску найбільш ходової моделі літака 737 MAX.\nСтійкість бізнес-портфеля Boeing дає можливість забезпечити нормальну фінансову підтримку компанії для відновлення виробництва. Низка аналітиків, а разом із ними й інвестори, розраховують на поступове відновлення позицій Boeing і зростання ціни на акції емітента надалі.\nКомпанія опублікувала звіт за підсумками 2020 року в кінці січня 2021-го, повідомивши про найбільший у своїй історії збиток — близько $11,9 млрд.\nАле вже в березні 2021-го кількість замовлень на літаки знову перевищила відмови, обговорювалися нові контракти на доопрацьований 737 MAX (США дозволили відновити польоти моделі в грудні 2020 року, Європа — у січні 2021-го). Це дає привід аналітикам сподіватися на зміцнення позицій емітента.\nКорпорація регулярно виплачує дивіденди по акціях Boeing.\nБрокер — ваш провідник у світ інвестицій\nУкраїнські інвестори можуть купити акції таких емітентів, як Boeing й інші компанії зі світовим ім'ям, користуючись послугами закордонного брокера. Це тримач спеціальної ліцензії, яка дає право здійснювати операції на біржі.\n«Фрідом Фінанс Україна» — частина міжнародного холдингу, тому клієнти одночасно отримують усі необхідні консультації, допомогу з документами та роз'яснення з будь-яких питань тут, в Україні, і послуги брокера — за кордоном, через європейську філію. Усе, що потрібно:\nзателефонувати та прийти в офіс Freedom Finance (є у 12 містах України);\nпочати здійснювати операції.\n«Фрідом Фінанс Україна» створює всі умови для успішного старту в інвестуванні: почати можна з будь-якої комфортної суми, завжди на зв'язку персональний інвестиційний консультант, доступні навчальні програми для тих, хто прагне глибше зрозуміти закони фондового ринку.\nІнвестуйте впевнено з Freedom Finance!