Старовинні російські слова — Старовина\nАггелы — занепалі ангели, що прилучилися до Люциферу в його бунті проти Бога і скинуті з небес в безодні преисподние. Зараз їх частіше називають злими духами, дияволом, сатаною.\nАгнець — ягня, що символізує непорочність. Азям — длиннополый каптан з домотканого грубого сукна.\nАлтин — мідна трехкопеечная монета.\nСіряк — каптан, який селяни одягали на поддевку, полушубок або кожух.\nАршин — міра довжини, рівна приблизно 0,7 м. Походить від перського слова «арш», тобто лікоть. Аршином називали палицю, якою відмірювали тканини. Башлик — утеплений капюшон, який надягають поверх шапки. Благовіст — дзвін.\nБлазня — мара, привид.\nБезымень — привид, примара.\nБобир — самотній селянин, який не володіє землею.\nБожниця — поличка для ікон, святої води, Євангелія і т. п. Былие — трава. Векша — білка. Одвірок — стовпи біля воріт. Вертеп — печера. Верста — міра довжини, що дорівнювала 1,0668 км.\nВерхосыпка — закуска, десерт.\nВітряк — млин. Ворожка — ворожка, знахарка.\nВідро — ясна, сонячна погода.\nВершок — захід діни, що дорівнює 4,4 див.\nГрадарь — огородник, садівник.\nГребло — спеціальна дощечка, якій згрібають і рівняють сипучі продукти. Гривеник — срібна 10-копійчана монета. Гривня — срібний або золотий злиток вагою спочатку близько фунта. Гріш — половина копійки. Голик — березовий віник без листя, помело. Гуж — шкіряна петля у хомута, що скріпляє голоблі. Дівер — брат чоловіка. Дежа — кваша, тісто. Десниця — права рука. Длань — рука. Домовина — труну. Жито — немелений хліб в зерні, на корені, в снопах. В деяких губерніях житом називали ячмінь. Загнетка — місце в російської печі, куди згрібають вугілля. Заговини — останній день напередодні посту, коли ще можна вживати скоромну їжу м’ясо, молоко, яйця.\nЗастреха — нижній край покрівлі.\nЗазимок — перші морози, початок зими або просто заморозки.\nЗасідкі — домашні вечірні роботи.\nЗапон — фартух, фартух. Заступ — лопата. Сіряк — верхній одяг селян, зазвичай із саморобного сукна. Зовиця — сестра чоловіка. Хистка — люлька, колиска. Капельники — бурульки. Кичка — святковий головний убір заміжньої жінки.\nКладушка — невеликий круглий стіг, скирда. Кокошник — старовинний головний убір заміжніх жінок.\nКолтун — свалявшиеся волосся.\nКомолая корова — то є безрога.\nСтроячи — судоми. Кум, кума — хрещений батько і хрещена мати по відношенню до батьків хрещеника і один до одного. Кумиться — хрестити дітей.\nКуржак (опока) — іній. Кут — кут в хаті. Ладонка — мішечок, маленька сумочка з ладаном, яку носили на шиї. Ліщина — ліщина. Хвацько — біда, горе, нещастя.\nЛікоть — міра довжини від ліктя до кінця середнього пальця.\nЛукавий, луканька —\nЛико — липова кора. Межа — межа земельної ділянки.\nМізгірь — комар, рідше комашка, павучок. Полова — залишки стебел і колосся при молотьбі. Наволочь — похмура погода, небо затягнуте хмарами. Наперстник — довірена людина.\nНевістки — дружини братів. Нетопир — летюча миша. Новина — перший плід, полотно, неорана земля і т. п.\nОберіг — талісман, який охороняє від бід і напастей. Обітницю — обіцянка, клятва. Омшаник — маленька комора, зимове сховище вуликів з бджолами. Онучі — онучі, обмотки для ніг під чоботи або постоли.\nОсеніни — проводи літа, зустріч осені, свято врожаю.\nОтзимок — пізня весна з поверненням холодів.\nПанева — домотканная в клітку або смужку вовняна спідниця, поверх якої вшивался шматок матерії, званий фіранкою.\nПені — скарги.\nПенька — волокна конопель, з яких в’ють мотузки.\nПерсі — грудях.\nПестать, пестувати — няньчити.\nПоветь — дах, що покриває господарський двір.\nСтатевої — слуга в трактирі.\nПолушка — чверть копійки.\nПризор-вид псування, пристріту.\nДжерело: старовинні Російські слова


>> Ішемія серця - причини, симптоми і лікування ішемії серця\nmedzdoroviy.ru » Список хвороб » Причини, симптоми і лікування ішемії серця\nІшемія серця - Це захворювання, що представляє собою порушення кровообігу міокарда. Викликано воно нестачею кисню, який переноситься по коронарних артеріях. Перешкоджають його надходженню прояви атеросклерозу: звуження просвітів судин і утворення в них бляшок. Крім гіпоксії, тобто нестачі кисню, тканини виявляються позбавлені частини корисних поживних речовин, необхідних для нормальної роботи серця.\nІшемічна хвороба - одне з найпоширеніших захворювань, яке стає причиною раптової смерті. Серед жінок вона зустрічається набагато рідше, ніж серед чоловіків. Пов'язано це з наявністю в організмі представниць слабкої статі ряду гормонів, що перешкоджають розвитку атеросклерозу судин. З настанням менопаузи відбувається зміна гормонального фону, тому можливість розвитку ішемічної хвороби різко зростає.\nБезбольовая форма. Ця ішемія міокарда характерна для людей, що мають високий больовий поріг. Її розвитку сприяє важка фізична праця, зловживання алкоголем. До групи ризику потрапляють люди похилого віку, а також хворі цукровим діабетом. Дана форма ішемії протікає безболісно, через що нерідко її називають німий. Проте в деяких випадках можлива наявність дискомфорту в грудях. Він виникає на ранніх стадіях розвитку захворювання. Характерними симптомами безбольової ішемії серця є тахікардія, стенокардія, різке зниження артеріального тиску. Можлива слабкість в лівій руці, задишка або печія.\nПервинна зупинка серця. Під нею розуміється раптова коронарна смерть. Вона настає відразу після серцевого нападу або протягом декількох годин після нього. Такого прояву ішемічної хвороби серця сприяє надмірна вага, куріння, артеріальна гіпертонія, причиною ж стає фібриляція шлуночків. Виділяють раптову коронарну смерть з успішною реанімацією або закінчується летальним результатом. У першому випадку кваліфікована медична допомога повинна бути надана негайно. Якщо дефібриляція не зробив вчасно, пацієнт гине.\nСтенокардія. Стискає або давить біль, дискомфорт в області грудей - ось основні симптоми, за якими визначається дана форма ішемічної хвороби. Вона нерідко виявляється у формі печії, коліків або нудоти. Болі з грудей можуть віддаватися в шию, ліву руку або плече з того ж боку, іноді - в щелепу і області спини. Дискомфорт виникає під час активних фізичних навантажень, після прийому їжі, особливо при переїданні, різкому збільшенні артеріального тиску. Стенокардію викликає стрес і переохолодження. У всіх цих ситуаціях виникає потреба в більшій кількості кисню для м'яза серця, але через закупорених бляшками артерій це неможливо. Щоб впоратися з болем, яка може тривати до 15 хвилин, достатньо припинити фізичні навантаження, якщо вона була ними викликана або прийняти нітрати короткої дії. Найбільш популярним серед цих препаратів вважається нітрогліцерин.\nСтенокардія може бути стабільною і нестабільною. У першому випадку вона викликана дією факторів зовнішнього середовища: курінням, значним фізичним навантаженням. Справитися з нею можна за допомогою нітрогліцерину. Якщо він стає неефективний, це свідчить про розвиток нестабільної стенокардії. Вона більш небезпечна, оскільки часто стає причиною інфаркту міокарда або летального результату хворого. Одним з видів нестабільної стенокардії є вперше виникла стенокардія. Головна відмінна риса цієї форми захворювання - поява нападів почалося не пізніше декількох місяців тому. Причиною вперше виникла стенокардії може стати сильне емоційне або фізичне напруження. При цьому коронарні артерії можуть функціонувати нормально. Другу групу хворих утворюють пацієнти, які перенесли інфаркт міокарда і мають патологію коронарних артерій. Якщо розвиток захворювання відбуватиметься непомітно, велика ймовірність, що воно переросте в стабільну стенокардію. Але можливий і інший варіант. Нерідко перші симптоми незабаром проходять, напади припиняються і протягом наступних років стенокардія у пацієнта ніяк не виявляється. При цьому потрібно проходити регулярні обстеження, щоб запобігти несподіваний інфаркт міокарда.\nПрогресуюча стенокардія, яка є ще одним з видів нестабільною, характеризируется наростанням нападів. Вони трапляються частіше, стають інтенсивнішими і триваліше, можуть супроводжуватися задухою, задишкою і почастішанням пульсу. Перші напади трапляються при значних навантаженнях. Коли стенокардія прогресує, для почастішання серцебиття і появи задишки стає досить невеликого фізичного напруження. Напади виникають в нічний час, частішають в стресових ситуаціях. Нітрогліцерин може виявитися неефективним у боротьбі з болями. Прогноз при прогресуючій стенокардії різний, але в більшості випадків вона передує інфаркту міокарда або є його початком. Хоча можливо повне припинення нападів і наступ ремісії.\nІнфаркт міокарда супроводжується сильним болем за грудиною. На відміну від стенокардії впоратися з нею за допомогою прийому таблеток нітрогліцерину не вдасться. Причому не обов'язково до інфаркту призводить зовнішній вплив, наприклад, стрес. Іноді некроз тканин відбувається без будь-якої видимої причини уві сні або рано вранці. До симптомів інфаркту міокарда відноситься також нудота і блювота, труднощі з диханням і біль у животі. Повна відсутність ознак захворювання часто спостерігається у пацієнтів з цукровим діабетом. При відсутності необхідних досліджень інфаркт проходить непомітно. Визначити які-небудь зміни можливо тільки за допомогою електрокардіограми або ехокардіографії.\nПри підозрі на інфаркт міокарда потрібна термінова госпіталізація. Лікар призначає медикаментозне лікування та постільний режим. Раніше відновлення після інфаркту займало місяці, але сучасні препарати і методи терапії дозволили скоротити цей термін до декількох днів. Хворому, що переніс такий напад ішемічної хвороби, протипоказані активні фізичні навантаження, необхідно займатися лікувальною фізкультурою, поступово нарощуючи інтенсивність вправ. Приймати призначені лікарем препарати доводиться протягом усього життя навіть за відсутності болів і дискомфорту.\nКардіосклероз. При цій формі ішемічної хвороби відмерлі клітини серця заміщаються на рубцеву тканину. Вона не бере участі в скороченні міокарда і викликає гіпертрофію ділянок серця, а також деформацію його клапанів. В результаті порушується процес перекачування крові, і розвивається серцева недостатність.\nКардіосклероз може бути дифузним і вогнищевим. У першому випадку рубцева тканина заміщає клітини серця рівномірно, розподіляючись по всій м'язі. При осередковому кардіосклерозі сполучна тканина зачіпає лише окремі ділянки. Він зазвичай буває викликаний інфарктом міокарда.\nБляшки в артеріях стають причиною розвитку атеросклеротичного кардіосклерозу. Розвитку міокардитичного кардіосклерозу сприяє запальний процес безпосередньо серцевого м'яза. Збільшує ризик появи захворювання переїдання, куріння, малорухливий спосіб життя. Протягом тривалого часу кардіосклероз може протікати безсимптомно, особливо у випадку атеросклеротичної форми. Пацієнтам під час реабілітації та профілактики слід дотримуватися дієти, яка передбачає мінімальне вживання солі, жирів і рідин.\nБіль у грудях і за грудною частиною. Вона може мати колючий, пекущаяся або стискає характер. Неприємні відчуття виникають несподівано і проходять через 3-15 хвилин. На перших стадіях ішемічної хвороби дискомфорт може бути слабко виражений. Сильні болі віддаються в ліву руку і плече, рідше - в щелепу і праву сторону. З'являються вони під час занять спортом, або при сильному емоційно напрузі. Щоб позбутися дискомфорту, який виник внаслідок фізичного навантаження, досить зробити короткий перепочинок. Коли подібні заходи не допомагають і напади стають сильними, вдаються до допомоги лікарських препаратів.\nЗадишка. Як і біль, вона перший час з'являється під час руху і викликана нестачею кисню в організмі. У міру розвитку захворювання задишкою супроводжується кожен напад. Хворий відчуває її навіть у стані спокою.\nЗагальне нездужання. Хворий відчуває запаморочення, може впасти в непритомність, швидко стомлюється. Спостерігається підвищене потовиділення і нудота, що переходить в блювоту.\nСтенокардія. В давнину її називали «грудна жаба». Це словосполучення не випадково, тому що стенокардія являє собою не біль, а сильне здавлювання і печіння в області грудної клітини і стравоходу. Може відчуватися у формі болю в плечі, руці або зап'ясті, але такі випадки зустрічаються рідше. Стенокардію легко сплутати з печією. Не дивно, що деякі намагаються впоратися з нею і використовують для цього соду. У кардіології стенокардія вважається найбільш яскравим симптомом, що свідчить про наявність ішемічної хвороби серця і що дозволяє попередити інфаркт міокарда. Набагато гірше, коли захворювання протікає без зовнішніх проявів. Безсимптомна форма в більшості випадків призводить до летального результату.\nГоловні причини, через які може виникнути ішемія серця, наступні:\nАтеросклероз. Міокард охоплена двома основним артеріями, за якими здійснюється приплив крові до серця. Вони називаються коронарними і розгалужуються на безліч дрібних судин. Якщо просвіт хоча б однієї з них виявляється частково або повністю закритий, окремі ділянки серцевого м'яза не отримують необхідних поживних речовин, а головне - кисню. Артерій, що постачають серце кров'ю, більше немає, тому його робота порушується, і розвивається ішемічна хвороба.\nЗакупорювання артерій відбувається через атеросклерозу, вражаючого артерії. Він має на увазі утворення холестеринових бляшок в артеріях, що перешкоджають переміщенню крові. Виконання активних рухів при нестачі кисню в серцевому м'язі супроводжується болями.\nНа цьому етапі ішемічна хвороба виражається у формі стенокардії напруги. Поступово метаболізм міокарда погіршується, болі посилюються, стають триваліше і з'являються в стані спокою. Розвивається серцева недостатність, хворий страждає задишкою. Якщо просвіт коронарної артерії раптово перекривається в результаті розриву бляшки, кров перестає надходити до серця, відбувається інфаркт. У підсумку можливий летальний результат. Стан пацієнта після інфаркту і його наслідки багато в чому залежать від закупорки артерії. Чим крупніше уражену судину, тим гірше прогноз.\nНеправильне харчування. Причиною утворення бляшок на стінках судин стає надлишок холестерину в організмі, що надходить з продуктами. В цілому це речовина необхідно, оскільки використовується для створення клітинних оболонок і вироблення ряду гормонів. На стінках судин холестерин відкладається під впливом стресових ситуацій.\nЕмоційне напруження стає причиною вироблення особливої речовини. Воно в свою чергу сприяє осіданню холестерину в артеріях. Зменшити його кількість в організмі дозволяє правильно складений раціон. Варто обмежити вживання продуктів, в яких є насичені жири: вершкове масло, ковбаса, жирні сорти сиру і м'яса. Рекомендується віддати перевагу жирам, що містяться в рибі, горіхах, кукурудзі. Сприяє розвитку ішемії серця швидкозасвоюваних та калорійна їжа.\nОжиріння. У ході численних досліджень була виявлена пряма залежність межу надмірною вагою і смертністю від серцево-судинних захворювань. Тому ожиріння - Один з факторів, що сприяють розвитку ішемії.\nПсихосоціальні причини. Існує думка, що люди з більш високим соціальним статусом і мають освіту у меншій мірі піддаються ішемічної хвороби.\nДіагностика ішемічної хвороби здійснюється в першу чергу на основі відчуттів пацієнта. Найчастіше скаржаться на печіння і біль у грудях, задишку, підвищену пітливість, набряклість, яка є яскравою ознакою серцевої недостатності. Пацієнт відчуває слабкість, порушення серцебиття і ритму. Обов'язково при підозрі на ішемію виконання електрокардіографії. Ехокардіографія - метод дослідження, що дозволяє провести оцінку стану міокарда, визначити скоротливу активність м'язи і кровотік. Виконуються аналізи крові. Біохімічні зміни дозволяють виявити ішемічну хворобу серця. Проведення функціональних проб увазі фізичне навантаження на організм, наприклад, ходьбу по сходах або виконання вправ на тренажері. Таким чином можна виявити патології серця на ранніх стадіях.\nДля лікування ішемії в комплексі застосовуються препарати наступних груп: антиагреганти, адреноблокатори, фібрати і статини. Конкретні засоби підбираються лікарем залежно від форми хвороби. Антиагреганти покращують потік крові, за допомогою адреноблокаторів вдається знизити частоту скорочень серцевого м'яза і зменшити споживання кисню. Дія фібратів і статинів направлено на атеросклеротичні бляшки. Препарати зменшують швидкість їх появи і запобігають нові освіти на стінках судин.\nТак як бляшки в судинах викликають їх звуження, можливо штучним шляхом здійснити збільшення просвіту в коронарних артеріях. Для цього проводиться стентування та балонна ангіопластика. У ході цих безкровних оперативних втручань розширюється просвіт в судинах, і нормалізується потік крові. Ці методи прийшли на зміну традиційному шунтуванню, яке сьогодні здійснюється лише при деяких формах ішемічної хвороби. У ході такої операції коронарні артерії з'єднуються з іншими посудинами нижче місця порушення струму крові в них.\nЦей препарат має дію протягом 5 хвилин. Якщо біль не проходить, необхідно випити ще 2 таблетки. Неефективність нітрогліцерину свідчить про серйозні проблеми, тому при відсутності поліпшень в стані потрібно терміново звернутися до лікарні. Профілактика ішемічної хвороби серця передбачає відмову від вживання алкоголю, куріння, правильне збалансоване харчування і регулярні заняття спортом. Необхідно стежити за своєю вагою і контролювати артеріальний тиск. Важливе значення має наявність позитивних емоцій і відсутність стресів.\nПацієнтам з ішемічною хворобою доведеться звести до мінімуму в раціоні сіль, цукор, цукерки та солодощі, кондитерські вироби, тобто всі джерела простих вуглеводів, жирне м'ясо, ікру, гострі та солоні страви, шоколад, кава і какао.\nОбов'язково слід вживати продукти, в яких присутня аскорбінова кислота, вітаміни A, B, C, калій, кальцій.\nРослинна олія, що використовується для приготування їжі, варто замінити на кукурудзяне, оливкова. Воно набагато корисніше, до того ж містить омега-3 жирні кислоти, які надають позитивний вплив на кровообіг.\nДивіться також: Що можна і що не можна їсти при ішемії?\nОбід - овочевий салат, шматочок відвареної курки без шкіри, рис, стакан фруктового соку\nОбід - вимочений оселедець, запечений картопля, чай\nОбід - відварений морський окунь, овочевий салат, стакан молока\nСтатті за темою "Причини, симптоми і лікування ішемії серця"


Дріжджі для сидру Biowin Sweet, 5 грам на 10-20 літрів сусла (Польща) UA-88092288-1\nНабори для приготування пива і віскі в домашніх умовах\nСухі активні дріжджі для напоїв\nДріжджі для міцних напоїв\nДріжджі для вина, сидру, медовухи\nПоказати усі Сухі активні дріжджі для напоїв\nІнгредієнти і добавки для напоїв\nПодарунки та сувеніри на пивну тематику\nУстаткування для домашнього приготування напоїв\nКонтроль і вимірювання\nДля миття і чищення\nРозлив і закупорювання\nІнше для приготування напоїв\nПоказати усі Устаткування для домашнього приготування напоїв\nДріжджі для сидру Biowin Sweet, 5 грам на 10-20 літрів сусла (Польща)\nДріжджі не вимагають попереднього розмноження. Змішайте вміст пакета в 100 мл кип'яченої і охолодженої до приблизно 25 ° С води. Залишити на 20 хвилин. Після закінчення цього часу додайте в настоянку. Для сідрових дріжджів бажана поживне середовище (пожівка).\n• 15 кг яблук (близько 10 л соку)\n• сідрових дріжджі\n• можливо, 2-3 л води (в залежності від кислотності сировини)\nЗберіть яблука і ретельно вимийте. Потім порізати (не очищати) і потовкти (розтерти). Видавити сік з отриманої м'якоті. Перевірте мультиметром вміст цукру. Додайте дріжджі в сік. Ферментація повинна проходити при 18-24 ° С. Приблизно через 3-4 тижні, після того, як ферментація припинилася, злийте прозору частину.\nЗалежно від ваших уподобань, акуратно подсластите медом, підсолоджувачів, концентрованим яблучним або грушевим соком. Залишити в прохолодному місці на 2 тижні. Після закінчення цього часу сидр готовий до вживання, деякі можна використовувати для витримки після розливу в пляшки. * Щоб отримати ігристий сидр, додавайте цукор прямо в пляшки в кількості 3-5 г (як при виробництві домашнього пива). Щільно закрийте пляшки і залиште для дозрівання.\nСидр має кращий смак при охолодженні.\nРекомендовані параметри яблучного соку:\n• вміст цукру - 10-15%\n(З 15% ми отримуємо 8,5% алк .; з 10% ми отримуємо 6% алк)\n• Кислотність - якщо вона занадто висока, можна злегка скорегувати за допомогою карбонату кальцію.\nМи можемо внести корективи смаку як до, так і після бродіння.\nІнтернет-магазин "BrewCraft" © 2021


Уверх по Волзі з «КРОКом» - Культура - dt.ua\nУверх по Волзі з «КРОКом»\nМіжнародний фестиваль анімаційного кіно «КРОК», який відзначає своє п’ятнадцятиріччя, подолавши...\nМіжнародний фестиваль анімаційного кіно «КРОК», який відзначає своє п’ятнадцятиріччя, подолавши повітряні та залізничні шляхи до Нижнього Новгорода, розташувався на теплоході «Георгій Жуков», розцвітивши його своєю символікою. На його шляху — наймальовничіші міста Золотого кільця Росії — Городець, Плес, Кострома, Рибінськ, Ярославль, Гориці, Мишкін, Углич, Твер. А в Москві — урочисте закриття, де молоді аніматори вперше одержать свої нагороди (цей «КРОК» присвячений дебютам). Однією з нагород буде приз, заснований нашим виданням, адже «КРОКу» цього року — 15, а «ДТ» — 10 років.\nВідбірна комісія, до якої ввійшли найдосвідченіші професіонали з України та Росії, провела велику селекційну роботу. Було проглянуто понад 500 картин — 300 студентських робіт і 200 дебютів. У конкурс потрапили 140. Україна представлена двома студентськими й двома дебютними стрічками. Географія учасників, як завжди, надзвичайно широка — від Америки до Японії, від Європи та країн СНД до Австралії.\nЦікаво підібрана інформаційна програма, у котрій 25 картин. А ретроспективи й майстер-класи, передбачені організаторами фестивалю, залучать не лише студентів і дебютантів, а й усіх учасників. Адже вражає вже їхній перелік. А уявіть живе спілкування з фільмами та їхніми творцями — чого вартий лише майстер-клас надзвичайного, натхненного Юрія Норштейна! Крім цього можна буде побачити ретропрограму «Наші улюблені майстри», присвячену знаменитим педагогам анімаційного кіно Едуарду Назарову, Станіславу Соколову та Юрію Норштейну; кращі студентські роботи Вікторіанського коледжу мистецтв (Австралія); фільми, продюсовані Канадським національним кіноуправлінням (включаючи стрічки Поля Дріссена, Крега Уелча та ін.); кращі студентські анімаційні роботи Кіноакадемії Баден-Вюртембергу (Німеччина); ретроспективи членів селекційної комісії Івана Максимова, Михайла Тумелі, Валентина Телегіна (усі — Росія) і Наталії Чернишової (Україна), а також анімаційні фільми членів журі.\nЗа маршрутом слідування фестивалю пройдуть традиційні зустрічі з глядачами, «Супермультишоу» за участю відомих режисерів, художників, акторів театру та кіно.\nТеми круглих столів: «Специфіка викладання в кіношколах» і «Використання сучасних технологій у роботах молодих аніматорів».\nА до складу журі ввійшли: російський кінокритик академік Російської академії кінематографічних мистецтв Лариса Малюкова, багаторазовий переможець міжнародних бієнале образотворчих мистецтв, відомий український скульптор Олег Пінчук, увінчані численними призами міжнародних фестивалів режисери анімаційного кіно Ліз Флауердей (Великобританія) і Вук Єфремович (Німеччина), а також один із найвідоміших композиторів, які працюють у галузі кіно, канадець Норман Роже.\nБез допомоги постійних друзів-спонсорів не бачити «КРОКу» й кроківцям волзьких красот і дебютних екранних знахідок. Як і раніше, вірний фестивалю інформаційно-аналітичний центр «Новоком» (Москва) і найсмачніший український спонсор «Союз Молпродукт», котрий протягом усього фестивалю доставляє глядачам «Супермультишоу» солодкі подарунки.\nЯк завжди, читачі «ДТ» дізнаються про всі події «КРОКу» з перших рук і зможуть зустрітися з його гостями.


На Буковині у воді загинули 13 людей\nРятувальники роз`яснюють, як уберегти своє життя.\nЗ початку 2019 року в Чернівецькій області при необережному поводженні на воді загинуло 13 людей. Про це повідомляє Чернівецький міський відділ Управління ДСНС України у Чернівецькій області.\nЯк стверджують рятувльники, основними причинами такої сумної статистики є:\n-купання в нетверезому стані;\n-купання в необладнаних, неперевірених місцях та місцях, де купання заборонено;\n-пустощі на воді;\n-перебування біля води дітей без нагляду дорослих.\nУ зв`язку з цим рятувальники Чернівецького міського відділу УДСНС України у Чернівецькій області наголошують - уникайте купання в непередбачених для цього місцях, не купайтеся в нетверезому стані. А також пильнуйте за дітьми, адже їх поведінка на воді часто непередбачувана.


Сніданок: помилки, які ми допускаємо при його приготуванні | Women life\nГоловна » Блог » Кулінарія » Сніданок: помилки, які ми допускаємо при його приготуванні\nКулінаріяDecember 11, 2019\nПро користь сніданку знає кожен-це обов’язковий пункт в розкладі будь-якого прихильника здорового способу життя. Але часто ранковий прийом їжі не дає потрібного ефекту: замість бадьорості – млявість і сонливість, замість ситості – почуття голоду вже через пару годин. Чому? Швидше за все, причина криється в одній з п’яти типових помилок:\nПомилка №1. Одноманітність\nВівсянка вранці-класика, але якщо обмежуватися тільки цією кашею, через пару місяців вона почне викликати стійку огиду. По-перше, зникне задоволення від смаку, а це вірний шлях до поганого настрою. По-друге, може виникнути надлишок одних нутрієнтів і нестача інших.\nОптимальний варіант: заздалегідь продумати зразкове меню на тиждень так, щоб страви не повторювалися. Підключіть фантазію і готуйте не тільки каші, але і корисні бутерброди, легкі салати (як овочеві, так і фруктові), омлети і запіканки. Занадто строго дотримуватися графіка не варто: якщо в один прекрасний ранок вам захочеться вівсянку – не потрібно через силу є яєчню, адже за сніданком дуже важливо враховувати поточний стан та потреби організму.\nПомилка №2. Дисбаланс\nНадлишок жирів і вуглеводів на сніданок може призвести до млявості, зайвої ваги і проблем з шкірою, надлишок білків – до зниження розумової активності, погіршення роботи кишечника і швидкої стомлюваності.\nОптимальний варіант: баланс БЖУ (білків, жирів, вуглеводів), а також вітамінів і мінералів в залежності від способу життя. «При регулярних заняттях спортом і підвищеної фізичної активності показаний протеїновий сніданок, щоб організм легко міг відновитися після навантажень. Для цього зовсім не обов’язково з ранку є курячу грудку – можна зробити корисні бутерброди із зернового хліба, зелені і відварних сосисок. У 100 грамах цих сосисок міститься 17 грам білків і всього 11 грам жиру, при цьому немає ніяких консервуючих добавок».\nЯкщо в пріоритеті-розумова діяльність, починати день правильно з вуглеводного сніданку. Ну а жири в невеликих кількостях важливі в будь-якій ситуації, так як саме вони допомагають організму засвоювати вітаміни.\nПомилка №3. Швидкі вуглеводи\nСолодке перед сном – табу, це очевидно. Але і новий день починати з торта, шоколадки або щедро присмаченою цукром каші шкідливо. Швидкі вуглеводи провокують різкий викид інсуліну в надмірній кількості: це призводить до емоційного підйому, але дуже швидко змінюється так званим інсуліновим голодуванням. Тобто, організму знову потрібна їжа, причому солодка – щоб знову отримати вже знайоме стан ейфорії (цукор не випадково порівнюють з наркотиком). Таким чином, тістечко з ранку майже напевно призведе до переїдання протягом дня.\nОптимальний варіант: корисні повільні вуглеводи, які поступово живлять організм енергією і виключають гормональні скачки. Наприклад, для сніданку підходить каша з суміші злаків (або будь-якої крупи) без цукру – краще додати половину чайної ложки натурального меду, горішки, сухофрукти та ягоди. А якщо ви не боїтеся експериментів, спробуйте посипати кашу… тертим сиром.\nПомилка №4. Великі порції\nЩільний сніданок – це стереотип. Переїдання вранці призводить до сонливості, так як всі сили тільки що сонний організм кидає на перетравлення великих обсягів їжі.\nОптимальний варіант: легкий сніданок або ситний, але скромний. “У першому випадку відмінно підійде салат зі свіжих овочів або фруктів, а також відварені овочі, заправлені столовою ложкою соусу на основі меду і зернової гірчиці. У другому-злегка підсмажені натуральні ковбаски з яловичої грудинки з невеликою порцією омлету і зеленню. Ці варіанти ранкового меню дають відмінний заряд енергії, але не перевантажують травну систему завдяки невеликим порціям, а також “чистому” і здоровому складу інгредієнтів”, – розповідає продакт-менеджер м’ясопереробного заводу Людмила Малахова.\nПомилка №5. Сніданок на бігу\nЯк правило, на ранковий прийом їжі йде 5-10 хвилин. У результаті їжа потрапляє в шлунок погано пережованої, а мозок не встигає отримати сигнал про насичення – травлення може, а людина відчуває психологічний голод.\nОптимальне рішення: з вечора планувати меню на ранок і використовувати продукти, які не потребують тривалої термічної обробки. Їжу за сніданком треба пережовувати повільно і особливо ретельно, щоб шлунок не перевантажувався, а корисні речовини легко засвоїлися. Фахівці рекомендують приділяти цьому процесу 15-20 хвилин і не відволікатися на телевізор, книги та гаджети. Щоб налаштуватися на потрібний лад, можна включити приємну бадьору музику з відповідною тривалістю плей-листа.\nЯкі продукти і в якій кількості потрібно з’їсти за день при правильному харчуванні


11 квітня 2021, Київ 07:34\n05 серпня 2011, 17:00\nКиїв – Тут жили і працювали Іван Франко, Леся Українка, Михайло Коцюбинський та Олександр Пушкін. Місто на березі Чорного моря розбудовували Дюк де Рішельє, Ланжерон та Воронцов. Звісно, ми розповідатимемо про Одесу. Одесу недарма вважають південним центром України. Південна Пальміра приваблює й іноземців. Щорічно місто відвідує стільки туристів, що місцеві чиновники не встигають їх навіть приблизно порахувати.\nЗа рейтингом журналу «Фокус», у 2011 році Одеса стала найкращим містом у країні для життя пересічного українця. Вперше за 5 років існування рейтингу Одеса посіла перше місце. До перемоги місто привела туристична привабливість, активне культурне життя, висока ділова активність населення та фактична відсутність безробіття.\nТуристичний сезон розпочинається 1 квітня, а закінчується у жовтні\nНавіть приблизну кількість гостей міста дуже важко порахувати, зазначають представники влади. Туристичний сезон розпочинається традиційним одеським святом гумору – Гумориною. Щороку першого квітня в Одесі відбувається урочистий парад, народ розважають найкращі гумористи та співаки. Та все ж таки, найбільше туристів відвідує Південну Пальміру влітку, адже гостей приваблює море. Туристичний сезон закінчується з похолоданням – у жовтні.\nДо Одеси хочеться повертатися знову й знову. Відвідавши його один раз, з’являється бажання залишитися тут назавжди, зазначають деякі гості міста. Так, подружжя Єрофеєвих із Таллінна відвідували Одесу майже кожного року і згодом купили тут власне житло. Це місто просто створене для відпочинку, запевняє Олександр Єрофеєв.\n«Мені тут дуже подобається атмосфера та доброзичливість людей. Все ж таки, тут дуже гарно відпочивати, багато сонячних днів, а в Таллінні сонячних днів дуже мало», – розповідає Олександр Єрофеєв.\nДружина Олександра, Ольга, приїжджає в Одесу за сонцем, морем та культурним відпочинком. Варто цілий рік працювати, щоб потім по-справжньому відпочити в Одесі, зазначає вона.\n«Коли ми думали, де б собі купити житло, був вибір: Туреччина, Болгарія і Одеса. Маю зазначити, що в Одесі житло дорожче, однак ми вирішили, що в Туреччині ми сидітимемо на пляжі і мовчки засмагатимемо. А тут можна сходити до театру, а ввечері вийти на Дерибасівську», – каже Ольга Єрофеєва.\nІ справді, культурне життя в Одесі на високому рівні. У місті функціонує більше десятка стаціонарних театрів, найбільший – Одеський національний театр опери і балету. Приміщення, збудоване наприкінці 19 століття, добре збереглась, нещодавно було реставроване і вважається однією з найвизначніших пам’яток в Одесі.\nПереважна кількість архітектурних пам’яток, що збереглися, відносяться до кінця 19-го – початку 20-го століття, в архітектурі відчувається тісний зв'язок з Європою, зокрема вплив неокласицизму та модернізму.\nОдеса не схожа на інші портові міста – мексиканський моряк\nДо одеського порту заходить чимало суден. Нещодавно навідався військовий корабель із Мексики. Це був перший візит команди до України. Багато портових міст схожі одне на одне, однак Одеса чимось відрізняється від усіх інших, запевняє офіцер Хуан Карлос Бера.\n«Я ще не встиг побачити Одесу, лише трохи пройшовся по центру і сходив на пляж. Я бачив багато портових міст, однак Одеса від усіх відрізняється, не схожа ні на що інше. Може, уся справа у мешканцях міста», – зазначив Хуан Карлос Бера.\nОдесити дуже веселі, з ними можна гарно відпочити, зазначив офіцер Хорге Рей Рамілес.\n«Це місто на морі і в цьому його особливість. Нас дуже гарно прийняли. Ми були здивовані: усі люди такі різні, різні нації, різні обличчя, однак усі дуже гостинні. Це круте місто», – захоплюється Хорге Рей Рамілес.\nОсновні мінуси, за які іноземці критикують Одесу, – забруднені вулиці у спальних районах та велика кількість безпритульних тварин, особливо собак.\nЗараз Одеса є найбільшим українським портом, місто-мільйонером – третім за кількістю населення в Україні.\n2 вересня, у день міста, Одеса святкуватиме 217 років від дня заснування.\nОдеса очами іноземців


ДТП у Києві - чоловік обікрав загиблого в аварії, відео | Стайлер\nСтерв'ятник: у Києві чоловік цинічно обікрав загиблого у ДТП (відео)\nSTYLER › Життя 09.07.2019 - 08:43 Новость на русском\nЧоловік скористався ситуацією і обікрав автомобіль, у якому водій загинув\nУ Києві на проспекті Перемоги біля станції метро "Нивки" сталася смертельна ДТП. При цьому один з перехожих вирішив скористатися ситуацією і пограбував загиблого водія. Про це повідомляє "Київ Оперативний" на своїй сторінці в Facebook.\nАварія сталася в неділю, 7 липня. Перехожий украв з машини загиблого ударний дриль. Очевидці злочину наздогнали злодія біля метро "Житомирська".\nПри цьому злодій почав обурюватися, коли його зняли на камеру: "Блін, не треба, ну навіщо...".\nСкріншот з відео (facebook.com/Key.Ruslan)\nВарто зазначити, що в результаті даного ДТП автомобіль Chevrolet перекинувся. Поліція встановлює всі деталі смертельної аварії.\nЗа словами сестри загиблого, у нього залишилася дружина і троє дітей.\nЦе жах... Людиною це створення важко назвати;\nЗа межею розуміння. Немає слів;\nЯ б йому цю дриль в одне місце закрутила, щоб іншим не повадно було;\nХворе суспільство, зовсім хворе;\nЗ одного боку, начебто, як і мародерство, з іншого машина поїде на штрафмайданчик, де знімуть і заберуть все, що можливо. Ну а господареві, на жаль, вже нічого не потрібно.\nУ водія залишилося троє дітей, уявляєте, як їм тепер жити? Там пів машини інструменту було, знаю точно, загинув мій брат. Так що потерпілому дриль не знадобиться, ви праві, а от діти і дружина, які втратили єдиного годувальника, тепер будуть виживати без нього. Їм буде кожна копійка дорога. Зараз вони, звичайно, про це не думають, втратили саму рідну людину. Але через тиждень/два діти, поховавши батька, не перестануть жити/ходити в школу/їсти...\nНагадаємо, що в Одесі водій BMW зніс людей на тротуарі. Він також намагався сховатися від поліції.\nРаніше повідомлялося про те, що на Закарпатті п'яний адвокат збив маленьку дівчинку.\nТакі дракони можуть наробити багато лиха: під Рівно затримали п'яного водія У Польщі перекинувся автобус з українцями: водій визнав свою провину


Ненавидіти ближнього свого, як самого себе | Український інтерес\nПрочитав в Інтернеті: «Запам’ятайте, ті що зігнулися, будуть ненавидіти не тих, хто їх нагнув, а тих, хто не зігнувся». Наче все правильно сказано, але щось муляє. Подумав, що ж то воно таке. І ось, що вийшло з того міркування.\nКоли я під зовнішнім тиском людей, структур, обставин, «згинаюся», дію негідно, коли потрапляю в залежність від них, то я сприймаю цей тиск як непереборний, який нормальній людині не здолати. Мені не хочеться бачити і знати те, чому я «гнусь», тобто чиню аморально, що цю зовнішню сила впливу я можу здолати і можу діяти по совісті, що в дійсності вона не всіх «згинає», а незборимою вона є для мене особисто і інших теж, але не всіх.\nМоя свідомість шукає причини, які б виправдали мій негідний вчинок. І, звичайно, знаходить. Наприклад, розум мені підказує, що я мушу «зігнутись», бо якщо не прийму «понять», які мені нав’язують, то мене чекають фінансові збитки, або будуть проблеми на роботі, а в мене діти, чи батьки хворі та, врешті решт, всі діють теж «гнучко».\nМій розум прояснивши причини моїх «логічних» дій, заспокоїв совість і… виправдав мене у власних очах. Тепер – о, диво, – ці ворожі сили, котрі «нагнули» мене, штовхнули на протизаконні чи аморальні дії, перестали бути антагоністичними. Ми з ними опинилися по одну сторону барикади, а саме на стороні – аморальній.\nМій негідний вчинок вирвав мене з духовної реальності, зробив істотою причинного, природного світу, яка керується в житті земною вигодою, а не чеснотами.\nЛюдина не може сказати собі, що вона аморальна, бездуховна і негідна. Це те ж, що вбити себе сьогоднішнього, бо особа, щоб жити, мусить себе поважати, або докорінним чином переробити себе, якщо визнає себе теперішню такою, що не заслуговує поваги.\nА це СТРАШНО! Після власної перебудови чи житиму я, завтрашній? Тому, виправдовуючи себе я приймаю пояснення розуму, яке приглушує голос мого сумління. В цій ситуації з тими, хто мене «зігнув» я знайшов порозуміння, яке мене сьогоднішнього влаштовує, і повагу мою до себе суттєво не зачіпає. Ні, вони, певна річ, бека, але що я можу зробити з ними – «маємо, що маємо», «на все воля Божа».\nЧому ж я мушу їх ненавидіти? Ну, а себе я поважаю! А та особистість, котра не «зігнулася» як я, стала для мене ворогом, який своїм гідним вчинком будить мій смертельний СТРАХ внутрішньої перебудови і коле очі моєї совісті. Її вчинок ставить мене на край персональної духовної прірви. Тому я цю людину починаю ненавидіти. Я її ненавиджу! І не признається така душа собі, що вона душа невільника, людини, котра добровільно відмовилась від власної свободи і вибрала рабство.\nТепер ось зрозумів те, що мене муляло в наведеній на самому початку фразі – муляли вібрації засудження «зігнутих». Зрозумів і тому простив. Не проста то справа – внутрішня перебудова індивіда в особистість. Вельми не проста.


Топографо-геодезичний план М 1:2000\nТопографо-геодезичний план М 1:2000 і викопіювання для генплану населеного пункту\nГенеральний план населеного пункту, за українським законодавством, вважається основним видом містобудівних документів. Використовується він на місцевому рівні. Головне його завдання - це регулювання довгострокової стратегії планування забудови площі населеного пункту. Затверджується цей документ обов'язково з розрахунку всіх інтересів територіальної громади і державних інтересів, а також інтересів приватних осіб, що проживають на даній території. Для різних населених пунктів є різні нюанси затвердження генерального плану, але є один момент, який загальний для всіх: це топографічна основа, топоплан масштабу 1:2000.\nТопоплан 1:2000 для розробки генпланів населених пунктів\nТопоплан масштабу 1:2000 - це документ, на основі якого проводиться планування підключення об'єкта або об'єктів до електромережі, водопостачання і розбивки газових ліній.\nСаме завдяки цьому досить докладному, але не надто детальному, масштабуванню можна зрозуміти всі основні моменти, на які слід звернути увагу при підключенні комунікацій та будівництві інших лінійних об'єктів. При створенні топографо-геодезичного плану для населеного пункту (села, селища або міста) робоча група обов'язково виїжджає на місце для проведення обов'язкових обмірів.\nДля проведення вимірів використовується ручний інструмент і безпілотні літальні апарати. Крім того, отримані матеріали перевіряються на декількох рівнях і, що дуже важливо, обробляються надсучасними спеціальними комп'ютерними програмами за участю кваліфікованих інженерів.\nДвохтисячний план є основою для розробки генерального плану населеного пункту, починаючи від кількох тисяч жителів, закінчуючи містами-мільйонниками. Топопланплан М 1:2000 використовується також при проектуванні в житловому масиві:\nбудь-яких лінійних об'єктів: транспортна розв'язка, пішохідних і велодоріжок, зелених зон;\nгазовода, водоводу: тут йде мова як про закладення абсолютно нових комунікації, так і про реставрацію старих або розширення мережі постачання;\nпроектування залізничних транспортних розв'язок, починаючи від вокзальних лінії, закінчуючи невеликими станціями;\nпроектування будівництва різних кварталів, зон відпочинку, спортивних майданчиків;\nпроектування студентських містечок, лікарняних містечок та інше.\nКомпанія готова надати послуги з виготовлення викопіювання і топографо-геодезична плану будь-якого населеного пункту будь-якої складності в масштабі 1:2000. Ми працюємо офіційно, фірма готова надати всі необхідні документи для фізичних або юридичних осіб.\nМи працюємо як з уже наявною документацією, так і комбінуючи дані, отримані на виїздах і в архівних документах. Якщо архівним планом за віком більше 5 років, є дуже велика ймовірність того, що вони вже не актуальні. Тому для того, щоб отримати адекватне викопіювання або топографо-геодезичний план, потрібно обов'язково виїжджати на місцевість і проводити контактні виміри.\nВикопіювання з топографо-геодезична плану 1:2000\nВикопіювання - це зняття частини плану для тих чи інших потреб. Найчастіше викопіювання вимагається для підключення до газоводу, водоводу або електрики окремої ділянки або декількох ділянок.\nНа відміну від багатьох інших компаній, що надають аналогічні послуги, наші інженери працюють не тільки з тими документами, які можна відшукати в архівах. Перш за все, ми виїжджаємо на місцевість для того, щоб визначити, наскільки наявні документи на даний момент актуальні. І тільки після візуальної діагностики ми можемо визначити, чи можна задовольнятися наявними і архівними записами або для того, щоб надати вам максимально адекватну документацію, потрібно провести додаткові виміри на місцевості високоточного обладнання. Викопіювання потрібна для виконання таких завдань:\nщоб отримати дозвіл на підведення комунікацій будь-якого типу (електрика, каналізація, газ або вода);\nвласне, дозвіл на початок і проведення будь-яких реставраційних робіт або налаштувань;\nприватизація земельних наділів, отримання земельних наділів у держави, інше.\nЯкі б не були остаточні цілі для викопіювання з топографо-геодезична плану 1:2000, потрібно мати на увазі, що цей документ повинен бути максимально точним. Крім того, такі документи обов'язково повинні бути завірені фірмою, у якої є офіційна державна ліцензія на проведення подібних робіт.\nЗвертаючись в нашу компанію, ви можете бути впевнені в тому, що поставлене перед нами завдання буде виконано в стислі терміни і на дуже високому рівні якості.\nЩоб отримати детальну консультацію з будь-якого вас питання, телефонуйте за вказаним номером телефону. Ми завжди на зв'язку. Консультація безкоштовна!


Роздуми про метушню в «русском Донбассе», і не тільки… (Частина 2) - Информационный навигатор\nРоздуми про метушню в «русском Донбассе», і не тільки… (Частина 2)\n14:32 | 22.02.2021\nІдеологічні диверсії РФ на Донбасі\nІсторія свідчить, що агресор завжди намагається опертися на якусь ідеологічну основу аби обґрунтувати чи виправдати свою агресію. За будь-якої війни, особливо громадянської, протиборство триває не лише за територію. Передусім — за душі і сумління людей, які на цій території проживають.\nПро це пише кандидат історичних наук Олексій Волович на сторінках інформаційного ресурсу Борисфен Інтел.\nЗа словами вченого-релігієзнавця і колишнього в’язня проросійських сепаратистів Ігоря Козловського, «російська машина не тільки зачищає території від інакомислення, вона готує і глобальні зміни у свідомості донеччан з тим, щоб продовжити гібридну війну». Він називає доктрину «русского Донбасса» ідеологічною експансією, мета якої — заразити свідомість людей «ідеологічним вірусом».\nІ каже, що не існує такого феномена, як донбаська ідентичність. Дійсно, скрізь живуть різні люди за своїми політичними уподобаннями, національністю, рівнем освіти і культури. Так що вислів «Донбасс порожняк не гонит» — пустий, нічого не означає.\nЩе наприкінці 90-х років минулого століття у «демократичній» Росії, коли президент Б. Єльцин щоранку прокидався, як він казав, «з думкою про те, щоб такого доброго зробити для України», ідеологи віковічного великодержавного російського шовінізму і «русскава міра» наполегливо закладали підвалини антиукраїнської ідеології. Наведемо конкретні приклади. Ось що пише сучасний ідеолог російського неоімперіалізму О. Дугін: «Существование Украины в ее нынешних границах и с нынешним статусом «суверенного государства» тождественно нанесению чудовищного удара по геополитической безопасности России, равнозначно вторжению на ее территорию. Дальнейшее существование унитарной Украины недопустимо… Украинская проблема главная и самая серьезная проблема, которая стоит перед Москвой» .\nПатологічний українофобський пасквіль О. Дугіна — не виняток. В Росії таких «досліджень» чимало. Ось, наприклад, що пише про «украинский вопрос» інший українофоб М. Смолін у своїй книзі «Украинский сепаратизм в России»: «Национально мыслящие российские люди обязаны ради будущего российского народа ни за что не признавать права на существование за державой «Украина», «украинским народом» и «украинским языком». История не знает ни того, ни другого, ни третьего, его и не существует. Это фетиш, созданный идеологией наших врагов» .\nОтже, за смолінською логікою, щоб гарантувати майбутнє російського народу, треба позбавити українців можливості мати майбутнє у своїй власній незалежній державі. За останні 20 років в Росії з’явилося багато таких «досліджень». Звісно, російська влада їх не забороняла. А що українська? Робила вигляд, що їх не помічає, аби «не омрачать отношения между двумя братскими народами и не злить Путина». І навіть більше, вищезазначені шовіністичні дослідження вільно поширювалися в Україні, зокрема в ВНЗ…\nПроукраїнська демонстрація в Донецьку, 04.03.2014 року\nФорум «Русский Донбасс» у Донецьку — одна із багатьох російських ідеологічних диверсій, мета якої — звичне московське зомбування місцевого населення. У ХХІ столітті прийоми пропагандистських та підривних інформаційно-психологічних операцій надзвичайно різноманітні і потужні. Перше місце серед таких посідають засоби з використанням Інтернету.\nПоширення і нав’язування московськими спецслужбами ідеології путінського «русскава міра» і створення підпільних парамілітарних сепаратистських угруповань розпочалося у Донбасі практично відразу після здобуття Україною незалежності, відчутно посилилося після Помаранчевої революції. Підривна діяльність Москви потрапила на благодатне підґрунтя, оскільки українська влада мало зважала на питання українізації населення Донбасу. Зрештою, так як і жителів Криму.\nРосійській анексії Криму і окупації частини Донбасу сприяла відсутність у української влади національної політики. На цих територіях її практично не було упродовж майже всіх років незалежності, що, своєю чергою, пояснюється браком на її вищих щаблях патріотичної національної еліти з державницьким мисленням.\nПроросійська демонстрація в Одесі, 01.03.2014 року\nДо цього слід додати, що в всі безпекові структури України за часів президентства В. Януковича були нашпиговані московською агентурою.\nЯк не прикро, але і сьогодні така агентура працює досить активно, про що ми час від часу дізнаємося з ЗМІ. Внаслідок цього наші ЗС та інші силові структури виявилися неспроможними захищати Україну… Отож на початку 2014 року все було готовим для відторгнення Донбасу і Криму від України. Досить нагадати, що 70 % дислокованого в Криму у 2014 році особового складу військового контингенту зрадили Україні. Захищати Крим практично не було кому. До речі, в російських ЗМІ часто стверджується, що у разі широкомасштабного наступу ЗС РФ на Україну, щонайменше половина особового складу ЗСУ відмовиться воювати або перейде на бік Росії.\nПроросійська демонстрація в Донецьку\nБільш як за 20 років до окупації українських територій РФ взяла на початку 90-х років минулого століття під свій контроль Придністров’я і Абхазію, у 2008 році — Південну Осетію. Останнім часом посилюється російський тиск на Казахстан. Російські політики заявляють, що буцімто «подаровані» колись Росією північні регіони Казахстану були «подаровані» Росією і що зараз ці казахстанські землі можуть бути відібрані, оскільки «казахи — невдячний народ». Все це лунає на федеральних каналах, повністю підконтрольних владі РФ. У 2014 році В. Путін повідомив, що «у казахов не было государственности» допоки не розпався наприкінці 1991 року СРСР. Отже, за путінською логікою, якщо країна не була державою до 1991 року, то як такою вона не може бути і нині. Щось подібне ми чули і чуємо на адресу України з вуст кремлівських шовіністів. Також Москва претендує на «повернення» до складу РФ білоруської Вітебської області, яка до 1922-го року була у складі РРФСР.\nУ 1944 році Росія анексувала східні естонські землі — Івангород і Печори, які з 1920 року і по 1940-й були у складі першої незалежної Естонської Республіки.\nВ інтерв’ю у фільмі «Россия. Кремль. Путин», продемонстрованому на телеканалі «Россия-1» 21 червня 2020 року, В. Путін заявив наступне: «Возникает вопрос: если та или иная республика вошла в состав Советского Союза, но получила в свой багаж огромное количество российских земель, традиционных российских исторических территорий, а потом вдруг решила выйти из состава этого Союза — ну, хотя бы тогда выходила с тем, с чем пришла. И не тащила бы с собой подарки от русского народа». Отже, як бачимо, В. Путін загрожує багатьом пострадянським республікам відторгненням їх територій, особливо які межують з РФ. Постає логічне запитання: чи не настав той час, коли керівництву цих республік вже слід координувати свої дії і за допомогою ООН, ЄС, ОБСЄ і ПАРЄ намагатися захиститися від територіальних посягань В. Путіна?\n«Русскоязычные украинцы» — це хто?\nЦікавлюсь, бо не чув про франкомовних німців чи німецькомовних французів, хоча теоретично такі існують. Згідно з багатьма чинними визначеннями науковців-етнографів, мононаціональні держави це ті, де, незважаючи на досить великі меншини, частка державоформуючого етносу в загальній кількості населення складає понад 65 % . Отже, виходячи з того, що за кількістю етнічних українців, згідно з переписом населення 2001 року яких 77,8 %, Україна — мононаціональна держава. Тому в Україні має бути одна-єдина державна мова — українська, що й зафіксовано у статті 10 Конституції України. 25 квітня 2019 року депутати Верховної Ради 8-го скликання додатково ухвалили закон «Про забезпечення функціонування української мови як державної», що переважна більшість українців сприйняла як історичний. Водночас представники пропутінської п’ятої колони почали звинувачувати парламентську більшість: цей закон нібито «розколює країну». В той час як українська мова якраз і об’єднує всіх українських громадян, незалежно від їх етнічного походження.\nПрокремлівські політтехнологи з ідеологами розділяють населення України на російськомовне і україномовне, хоча такого розподілу насправді не існує. Переважна більшість населення України, навіть на «далекому Заході», є україномовною і російськомовною одночасно, тобто білінгвами. У Кремлі не хочуть розуміти, що бути росіянином і вихваляти Путіна — не одне й те саме, і що мільйони етнічних росіян і мільйони російськомовних українців є патріотами України.\nВся проблема не в мові, а в тому, що деякі наші співгромадяни — етнічні росіяни, а також значна частина громадян РФ, не сприймають Україну як незалежну державу і слово «незалежная» беруть в лапки. Державна мова — це основна ознака державності, тому й такий спротив.\nСкрізь, де шовіністично налаштовані росіяни живуть на теренах колишнього СРСР, лунає, що навколо них має бути Росія і російська мова. На їхній погляд, Україна не має підстав бути незалежною державою, а лише вважатися або «юго-западным федеральным округом РФ», або «подконтрольной Москве Малороссией».\nРазом з тим ми повинні казати, що переважна більшість українських етнічних росіян сприймають Україну як свою Батьківщину і добре володіють українською, нерідко значно краще за деяких етнічних українців… Значна частина етнічних росіян захищає Україну на Донбасі від агресії «русскава міра».\nВрешті-решт, українська нація — не етнічна, а політична нація. Українці — це не тільки позначення українського етносу, який становить на сьогодні близько 80 % нашого населення, а й позначення громадянства. Головне, що ти — громадянин України і вважаєш її своєю Батьківщиною. А яке у тебе етнічне походження — це не має значення.\nІ ніхто не може заборонити тобі спілкуватися у побуті мовою твого етносу, мовою твоєї матері і твоїх предків. Але щоб ми могли між собою порозумітися, має бути одна державна мова — українська. Практично кожний українець володіє російською, але це аж ніяк не означає, що ми «російськомовні» і відвертаємося від своєї української культури і нашої української мови. Російська мова поширена в усіх пострадянських республіках, у світі нею володіє щонайменше 300 млн людей, вона є однією з шести офіційних мов ООН. Той, хто сьогодні, у ХХІ столітті знає лише одну мову — російську чи українську, той просто неосвічений. Є такий мудрий вираз: «Скільки мов ти знаєш — стільки разів ти людина, бо кожна мова — то вікно у світ іншої культури». Сьогодні наші діти й онуки, крім української і російської, в переважній більшості володіють також європейськими мовами, бо в епоху глобалізації це вкрай необхідно.\nУкраїнську мову в ОРДЛО сьогодні жорстоко дискримінують. За багатьма даними, на побутовому рівні спілкуватися українською в публічних місцях вкрай небезпечно. За таке можуть не тільки побити, а то й і вбити. І про такі інциденти повідомлялося не раз і не два. На офіційному рівні у 2020 році «парламенти» ДНР і ЛНР внесли зміни до конституцій цих квазідержавних утворень, згідно з якими українська мова в них вже не державна, хоча й до цього вона де-факто не була такою. Єдиною державною залишається російська мова. Як зазначають ватажки сепаратистів, це для посилення інтеграційних процесів між Росією і ОРДЛО. Бачте, українська мова дуже заважає сепаратистам інтегруватися з путінським «русскім міром».\nУ 2005–2006 роках, за часів президентства В. Ющенка, у Донецьку зачинили кілька україномовних шкіл. Оце вже й був початок посилення русифікації, і донецька інтелігенція гучно про це голосила, але Київ залишався щодо цього глухим. В. Ющенко її також не чув. А якщо й чув, то мав би щось вдіяти. Він тричі побував у Донецьку: у 2003, 2005 і 2007 рр. У лютому 2005 року він відвідав Донецьк і на зустрічі в облдержадміністрації сказав наступне: «Мій головний посил, з яким я приїхав сюди, вкрай абсолютно український: ніяка патологічна ідея, яка належить хворим людям, про сепаратизм, федералізм, не матиме розвитку. Я вам це обіцяю». Але пообіцяти — одне, а виконати обіцянку — зовсім інше.\nВ освітній сфері в ОРДЛО українська мова ледве животіє. До початку війни у 2014 році половина навчальних предметів в школах Донбасу викладалася українською. Після 2014 року її практично витіснили із вжитку в усіх суспільних сферах. І це незважаючи на те, що до 2014 року етнічні українці становили більшість населення Донецької і Луганської областей. Вже в перший рік окупації в ОРДЛО фактично ліквідовуються всі українські школи і класи. Батьків дітей, які проходили навчання українською мовою, змусили написати заяву, що їхні діти нібито хочуть навчатися російською і просять звільнити їх від вивчення української мови. На даний час в середніх школах виділяється на українську мову і літературу лише по одній годині на два тижні. Викладачів української мови примушують викладати російську. І все для того, щоб випускники середніх шкіл, які не володіють українською, вимушено їхали до Росії здобувати вищу освіту. Путін діє за принципом: «хочеш перемогти свого ворога, виховуй його дітей». Ми стали його супротивниками, бо не бажаємо бути у складі його імперії.\nЩо казати про ОРДЛО, якщо навіть на «материковій» Україні до цього часу тривають запеклі дискусії навколо статусу української мови! Зокрема все ще проблемне запровадження української мови в державних структурах і в освітньому процесі. У «національних» ВНЗ південно-східних областей до цього часу предмети викладаються переважно російською. Навіть дехто з наших нардепів пропонує провести референдум про статус української як державної мови. Так, 29 січня у програмі В. Портникова «Політклуб» на 5-му телеканалі народний депутат України 9-го скликання від партії «Слуга народу», заступник голови Комітету Верховної Ради з питань фінансів, податкової та митної політики О. Ковальчук запропонував внести на всеукраїнський референдум питання про те, «чи погодяться українці з тим, що українська мова має бути єдиною державною» (??!!).\nНа його думку, такий референдум нібито припинить постійні спекуляції політиків навколо мовного питання. З’ясовується, панові Ковальчуку недостатньо 10-ї статті Конституції України і закону «Про забезпечення функціонування української мови як державної»! Хтось може собі уявити розгляд подібного мовного питання в Німеччині чи Франції, або в будь якій іншій країні? Гадаю, якби хтось з депутатів парламенту цих країн запропонував щось схоже для визначення на всенародному референдумі, то його вважали б божевільним. До речі, у пана Ковальчука четверо штатних консультантів і одинадцять позаштатних. Невже вони могли порадити йому таку нісенітницю? Якщо ж він сам це вигадав, то чому ж тоді ціла бригада консультантів його не застерегла? Можливо, для деяких нардепів треба час від часу запроваджувати примусові курси з вивчення елементарних основ діяльності «народних депутатів». До речі, на мою думку, це поняття є ще совковим понятійним рудиментом у сфері парламентаризму. В європейських парламентах його не існує. Натомість використовується термін member of parliament (MP).\nЩе один депутат від «Слуг народу» М. Бужанський прагне відмінити закон про державну мову, оскільки, на його думку, «закон этот направлен на дискриминацию носителей других языков, в первую очередь, русского языка». Для цього ще у грудні 2019 року він запропонував свій законопроєкт № 2362. Міністерство освіти і науки України його не підтримало, оскільки він суперечить цілям освітньої реформи.\nУповноважений із захисту державної мови Тарас Кремінь 15 липня 2020 року закликав народних депутатів не підтримувати цей законопроект, зняти його з розгляду. Цікаво, якому народові служить народний депутат Бужанський? А чи українському?\nНа тлі шаленого галасу, який здійняли деякі прошарки «русскоязычного населения» в Україні з приводу набуття чинності 16 січня статті 30 Закону «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у сфері обслуговування, Окружний адміністративний суд Києва (ОАСК) привернув до себе увагу української громадськості своїми неадекватними рішеннями. Так, дивна ситуація виникла навколо запровадження 22 травня 2019 року постановою уряду № 437 нової/старої редакції українського правопису від 1929 року, за яким вноситься всього 5 % змін до існуючого з 1989 року правопису.\nПозов до проекту закону ще у червні 2019 року подала 12-річна учениця 7-го класу однієї з херсонських шкіл Ю. Пиргас. Вона вважає, що нові правила правопису «паплюжать українську мову і роблять її дуже смішною і несучасною». Звісно, позов на кількох сторінках 12-річна дівчинка не могла скласти самотужки. Допомагала у такій справі її мати Олена, якій, своєю чергою, допомагали очільник ГО «Правова держава» адвокат Р. Кравець з адвокатом Д. Ільченком, який водночас є родичем цієї мами і адвокатом В. Мангера — підозрюваного у справі вбивства Катерини Гандзюк. 28 січня ОАСК задовольнив позов школярки Ю. Пиргас. Вступить чи не вступить це рішення суду в силу — дізнаємося після його апеляційного перегляду, якщо КМУ подасть апеляцію.\nНавколо такої ситуації виникає чимало запитань, зокрема: Чому такі солідні дядечки, як вищезгадані адвокати, заховалися за спиною дівчинки? Чому судді, а не фахівці вирішують — яким має бути правопис української мови і підручники з історії України? Якщо у нас таке діється, то чого нам дивуватися, як ставляться ватажки ОРДЛО до української мови, літератури, історії і взагалі української культури? Напевне, така, м’яко кажучи, неоднозначна ситуація тішить проросійську п’яту колону, її кремлівських покровителів і надихає сепаратистів на подальшу боротьбу «против укров и киевской хунты».\n21 січня ц. р. ОАСК також ухвалив рішення зобов’язати МОН переглянути розділи про Революцію гідності в підручниках історії для 5–11 класу на підставі скарги одіозного прихильника Януковича А. Портнова.\n2 лютого ц. р. у ток-шоу «Країна» на 5-му телеканалі славна ветеранка російсько-української війни Маруся Звіробій (Олена Біленька) так сказала про нього: «Суд не став на бік Портнова. Він ліг під Портнова. Хто такий Портнов у цій державі? Він взагалі не має права знаходитись в цій державі. Товариш Портнов має сісти за сепаратизм. Він ніхто для цієї держави Україна, окрім того, що він є її ворогом. І тепер ворог намагається писати нашу історію».\nЦілком погоджуюсь з пані Марусею. Виникає запитання до нашого держкерівництва: чому А. Портнов виконує роль неформального куратора судової системи України? Тільки тому, що він невтомно штампує фейкові справи проти екс-президента П. Порошенка? Чому протягом останніх півтора року реформування судової системи забуксувало і повністю зупинилося? Чи можемо ми сподіватися, що судова система в Україні колись реформують згідно з європейськими стандартами? Допоки нею керуватиме «гаспадін чи товарищ» Портнов, то навряд… На разі мені не вдалося з’ясувати, який саме офіційний державний статус на даний час має «гаспадін» А. Портнов.\nІ дещо про одіозного головного суддю ОАСК П. Вовка. Ще в серпні минулого року проти нього порушено судову справу. НАБУ підозрює його у створенні злочинної організації з метою захоплення державної влади шляхом встановлення контролю над Вищою кваліфікаційною комісією суддів, Вищою радою правосуддя та створення штучних перешкод у їх роботі.\nЗ минулорічної осені П. Вовк ігнорує виклик до Вищого антикорупційного суду (ВАКС), прикриваючись суддівським імунітетом. І лише на початку лютого ц. р. суддя ВАКС Андрій Біцюк з другої спроби задовольнив клопотання детективів НАБУ щодо примусового приведення до суду П. Вовка. І це сталося попри надзвичайний тиск Вищої ради правосуддя на суддів ВАКС. Але до цього часу П. Вовк до суду так і не прибув… 15 лютого президент В. Зеленський подав до ВРУ три законопроєкти, які стосуються судової системи. Один з цих законопроєктів передбачає позбавлення ОАСК права на розгляд скарг на будь-які рішення центральних органів влади, які поширюються на всю країну.\nЗ усього цього можна дійти висновку: судова система України вже тривалий час паралізована і не відомо як далі буде. 11 лютого, після засідання Ради асоціації ЄС-Україна, Верховний представник Євросоюзу з питань закордонних справ і політики безпеки Ж. Боррель назвав судову реформу основним завданням для української влади. За його словами, «судова реформа — це матір всіх реформ і наріжний камінь демократичної країни».\nВже майже 7 років перед Україною стоїть надзавдання — повернути окуповані і анексовані Росією території. Без допомоги світової спільноти, зокрема провідних європейських країн — Німеччини і Франції, Польщі, ЄС і НАТО, США, Канади, Австралії та інших країн нам з цим надзавданням не впоратись. Значну роль тут відіграють міжнародні санкції проти РФ і допомога у реформуванні і зміцненні Збройних Сил України. Керівництво нашої держави постійно закликає наших союзників і партнерів посилювати санкції проти РФ. Але ці заклики інколи сприймаються нашими партнерами неоднозначно, зважаючи на досить дивні дії наших можновладців. Скажімо, чому Україна вимагає посилити санкції і в той же час закуповує вугілля із ОРДЛО і Росії через Білорусь? Чому Україна купує російську і білоруську електроенергію? Чому запаси вугілля на теплоелектростанціях становлять критичний мінімум, що може призвести до колапсу у сфері енергетики? Чому до цього часу сотні тисяч українських заробітчан в Росії зміцнюють економіку країни-агресора? (У 2018 році, за даними Росстату, таких було 1 млн 762 тисячі). Досить часто від деяких українських політиків можна почути, що наші партнери застосовують проти РФ символічні санкції. Можливо, це і так, але перед тим, як виказувати невдоволення і обурення позицією деяких провідних європейських країн, не слід замислитися, чи відносини України з країною-агресором на державному рівні достатньо адекватні і однозначні?\nПісля ухвалення парламентом наприкінці січня закону «Про народовладдя через всеукраїнський референдум» з боку деяких політиків почулися досить дивні пропозиції. Схоже, що в преамбулі цього закону бракує роз’яснення щодо того, які питання можна, а які не можна виносити на референдум. Та чи можна в умовах ще не повністю сформованої української політичної нації проводити референдуми з геостратегічних питань, які стосуються суверенітету України? Вважаю, що не лише безглуздо, а й ризиковано. Настрої «малоросійського електорату» у нас дуже швидко змінюються від любові до ненависті. Про це свідчать останні соцопитування щодо рейтингу чинного президента, коли «розчарований» електорат вже незадоволений через невиконання ним обіцянки припинити війну, покращити відносини з Москвою, припинити дію «порошенківського» закону про державну мову тощо. Протягом 30 років незалежності претензії висувалися практично до кожного із шести президентів. Бо до цього часу у свідомості наших людей, особливо старшого покоління, все ще панує синдром патерналізму, коли вони думають, що тільки з обранням «хорошого» президента забезпечується достойний побут. Але ж потрібно розуміти, що розраховувати слід лише на себе.\nНаведу лише один приклад, на мій погляд, не дуже доречного питання, запропонованого для референдуму.\nТак, наш вельмишановний перший президент Л. Кравчук, а нині голова української делегації в Тристоронній контактній групі (ТКГ) на переговорах у Мінську, запропонував провести всеукраїнський референдум із питань, що стосуються нині окупованих територій Донбасу і Криму. Його, так би мовити, цікавлять думки електорату про те, «як має бути організоване життя в тих регіонах, які сьогодні не контролюються Україною?» (??!!). Нещодавно в інтерв’ю «Українській правді» Леонід Макарович конкретизував свою думку: «Має бути на референдумі так сказано, що народ за те, щоб Україна була цільною, незалежною, з поверненням її територій».\nЧому українцям необхідно ще раз підтверджувати державний суверенітет, територіальну цілісність та незалежність України, якщо це вже було вирішено на історичному референдумі, ініційованому самим же Леонідом Макаровичем у грудні 1991 року? Навіщо знову повертатися до того, що сталося 30 років тому? І це мудрий Л. Кравчук пропонує після того, як на всіх рівнях державної влади України протягом майже 7 років сотні разів заявлялося, як нам бути з окупованим Донбасом і анексованим Кримом. Верховна Рада ухвалила закони про особливий статус Донбасу і про деокупацію Донбасу. Спеціалісти Національного інституту стратегічних досліджень (НІСД) при президентові України та Центру Разумкова виконали ґрунтовні наукові дослідження . Але, схоже, що у наших можновладців не вистачає часу читати те, що готують для них обізнані люди. Невже впевнені у тому, що якщо вже обіймають високі посади, то вчитися вже не потрібно? Не знають, що людині слід вчитися доти, допоки вона живе?\nА Леонід Макарович знову хоче почути думки наших громадян. Щоб потім, як кмітливий слуга, виконувати «волю народу». Якщо він не знає, як організувати життя в окупованих регіонах, то що тоді йому робити в ТКГ? До того ж, ще 11 вересня 2020 року Л. Кравчук заявив, що «виконання Мінських угод наразі неможливе через різні позиції України та РФ». Можливо, варто шукати якісь інші способи, щоб повернути окуповані території Донбасу і Криму разом, а не почергово?\nСьогодні багато хто каже, що Леонід Макарович перетворив Кримську область на автономію — АРК. Чи так це насправді? З 26 лютого 1992 року по 21 вересня 1994 року це була самопроголошена Республіка Крим. Автономією у складі України вона стала вже при Л. Кучмі. Але, незважаючи на те, які проблеми спричинила така автономізація, Леонід Макарович і сьогодні не проти автономії Донбасу, і не виключає можливості її надання Закарпатській області, посилаючись при цьому на «досвід Кримської автономії»! На мій погляд, сепаратисти Донбасу і Закарпаття лише плескатимуть в долоні від задоволення.\nНа жаль, знову розчаровуюсь у Леоніді Макаровичу. Вперше про це сказав йому у серпні 2005 року в Одесі, де в Будинку вчених він презентував свою ідею об’єднання України. Тоді з трибуни зібрання звернувся до нього з зауваженням, що йому, як першому президентові незалежної України, личить бути духовним батьком всіх українців, незалежно від їх політичних уподобань і партійної належності. А Ви, кажу, зараз всього лише один із функціонерів СДПУ(о). На мої слова він зреагував досить емоційно, а присутні в залі його однопартійці почали кричати і шикати на мене .\nНаприкінці вересня минулого року суспільство обурилося провокаційними заявами екс-прем’єра Вітольда Фокіна — першого заступника Л. Кравчука в ТКГ. Він, мовляв, «не бачив доказів того, що на Донбасі ведеться війна між Україною та Росією». Незадовго до цього В. Фокін висловився за надання особливого статусу всій території Донецької та Луганської областей, а не лише їх окупованим частинам, за повну амністію для всіх без винятку сепаратистів. Тобто, для винуватців у вбивстві тринадцяти тисяч і каліцтві десятків тисяч українських громадян, і які продовжують чинити такі злочини… Лише після цього голова Офісу президента А. Єрмак сказав, що заяви В. Фокіна про Донбас не відображають офіційну позицію України. А навіщо ж рекомендували його на посаду першого заступника Л. Кравчука?..\nЗ обов’язками керівника української делегації в ТКГ на переговорах у Мінську цілком міг би впоратися Р. Безсмертний, який довів свою принциповість на посаді нашого представника в політичній підгрупі ТКГ в 2018–2019 рр. У 2001 році зустрівся з Романом Петровичем у Лівані, коли працював у посольстві України, а він прибув до нас у статусі представника президента Л. Кучми у Верховній Раді. Ще тоді зауважив його високий інтелектуальний потенціал, шляхетність і патріотизм. І зараз вражають його публічні виступи, коментарі, зокрема про напрям діяльності української делегації в ТКГ у Мінську. Аби дослухалися до його думок, брали до уваги його поради…\nГоловним інструментом українізації південного сходу України повинен би стати достойний побутовий рівень українців, знищення корупції, реформування судової системи і приборкання олігархату. На жаль, за роки квазі-незалежності цього не досягнуто, переважна більшість українських громадян й досі залишається за межею бідності внаслідок недолугості можновладців. При цьому весь цей час п’ята колона почувалася в Україні досить комфортно. І лише на тридцятому році з моменту проголошення незалежності державне керівництво нарешті спромоглося зачинити три телевізійні рупори кремлівської пропаганди в Україні, що функціонували за російський кошт. До речі, це зайвий раз підтвердилося пропозицією М. Симоньян українським журналістам цих трьох телеканалів попрацювати за великі гроші у Москві. Себто, справжній власник цих каналів таки «легалізувався»! Під санкції ще не потрапили інші телеканали, якими управляють, як казав один з оглядачів П. Кралюк, «реваншисти, які прагнуть з проросійськими силами повернутися до влади в Україні».\n…Загалом, більшість оглядачів і політиків схвалюють рішення В. Зеленського припинити мовлення згаданих телеканалів, яке РНБОУ пропонувала ще у 2018 році. Втім, є і багато помислів щодо причин і можливих наслідків цього вчинку Президента . Треба бути готовими до оперативної реакції Кремля. Думаю, там не шкодуватимуть коштів на організації і проведення в Україні акцій протесту.\nНа закінчення спробую відповісти на запитання шановного Леоніда Макаровича — «Що нам робити з окупованими територіями?» — так, як я це розумую:\nПо-перше, час працює на нас, а не на чинного російського президента, термін перебування якого в Кремлі скорочується на зразок «шагреневої шкіри». Працює на нас, тому що статус анексованого Криму і окупованої частини Донбасу, згідно з міжнародним правом, ніколи не зміниться. Нам не слід поспішати, метушитися і робити якісь необдумані кроки під тиском Москви. Нічого страшного, якщо навіть приєднається ОРДЛО до РФ, бо український статус цих територій від цього не зміниться.\nТим більше, що де-факто вони вже приєднані до РФ, просто де-юре це ще не оформлено. Це навіть краще, ніж невизначеність, бо така можлива кремлівська акція в очах світової спільноти остаточно зробить РФ агресором і окупантом. З одного боку, приєднання ОРДЛО до РФ виснажуватиме російський бюджет, якого і так не вистачає для задоволення елементарних потреб російського населення, а з іншого боку, можливе перебування сотень тисяч донеччан у складі РФ безпосередньо продемонструє навіть найбільш прихильним із них до путінського «русскава міра» усі «принади» путінського тоталітарного режиму.\nПо-друге, якщо поступок з боку Москви найближчим часом не буде, то нам взагалі можна буде вийти з Мінських угод без втрат. Навіть виграємо. Головне наше завдання — не пустити агресора за межі захоплених ним територій, тим паче, що останнім часом дедалі більше з’являється інформації про підготовку Москвою широкомасштабного військового наступу на Україну. Для цього треба й надалі зміцнювати наші Збройні сили і посилювати військову співпрацю зі США і НАТО. Слід також мати на увазі, що навіть якщо Україна колись і вступить в ЄС і НАТО, то це не означатиме, що Росія автоматично поверне нам окуповані і анексовані території. Водночас ми мусимо запропонувати «русскому миру» мирне співіснування з нашим «Українським світом» замість руйнівної конфронтації, як для Росії, так і України. Ми не повинні ототожнювати нинішніх правителів Росії і дружньо налаштованих до України представників російського народу, хоча таких, на жаль, не так вже й багато. Але вони є і, сподіваюсь, з часом їх ставатиме більше.\nПо-третє, не варто сподіватися, що новим господарем Кремля стане хтось більш притомний і прийнятний для нас, ніж В. Путін. З огляду на слабкість російської демократії і на сліпу ментальність російського народу, на його одвічний мазохістський потяг до «сильної руки» і міцного батога чи кийка, не виключено, що новим президентом (царем, ханом) Московії, яку 300 років тому, вкравши у нас цю назву, Петро І перейменував на Росію, стане ще більш несамовитий авторитарний правитель. За такого сценарію повернення окупованих територій може тривати десятиліттями. Але нам своє робити — з Божою поміччю жити і розбудовувати на межі європейської і євразійської цивілізацій демократичну, європейську, високорозвинену Україну. В ім’я нашого майбутнього, майбутнього наших дітей, онуків і правнуків. А наша мова, історія та культура, переконаний, — найголовніші і найважливіші чинники для становлення української політичної нації. Якщо ми пам’ятатимемо про своє коріння, якщо ми його усвідомлюватимемо, то завжди будемо міцними і непереможними.\nПредыдущая статьяИзраиль и Египет построят новый газопровод\nСледующая статьяИран продлил на три месяца доступ МАГАТЭ к своим ядерным объектам


Настільна гра Ансамбль (Ensemble) купити недорого з доставкою по Україні | інтернет магазин Geekach Shop\nНастільні ігри, Кооперативні, Творчі, Новачкам, Швидкі, На асоціації\n1 збірне поле гри\n1 фішка новачка\n1 мітка рівня\nДля компанії Games7Days\nНастільна гра Ансамбль (Ensemble)\nНастільна гра Ансамбль (Ensemble) пропонує навчитися розуміти один одного без слів та діяти як єдиний організм. Це кооперативна гра для компанії від 2 до 7 гравців, у якій усім учасникам належить подолати 9 рівнів, вибираючи щоразу одну спільну карту.\nАнсамбль - Базові правила\nПеред початком партії на стіл розміщується трек спогадів, фішки життя, а гравці отримують карти голосування з цифрами від 1 до 9. На трек викладається жетон рівня, починаючи з цифри «2». Щоразу, коли гравці успішно проходять рівень, жетон потрібно буде перемістити правіше.\nЗначення рівня показує, скільки карт "спогадів" потрібно викласти над треком. Ще одна карта викладається у центр столу. Ця картка буде «проблемою», яку гравцям і належить вирішити. Подолати «проблему» можна тільки якщо всі гравці, не змовляючись, оберуть однакову карту з треку "спогадів". Тобто гравцям потрібно вирішити, з якою з відкритих карток для них найбільше асоціюється карта «проблеми». Голосують учасники гри одночасно за допомогою карток із цифрами.\nЯкщо гравцям вдається дійти до спільної думки, то рівень вважається подоланим. Вибрана ними карта стає новою "проблемою", а ряд карток "спогадів" оновлюється і на трек розміщується ще одна додаткова карта.\nПроваливши рівень, гравці втрачають жетон життя і намагаються подолати проблему ще раз.\nОкрім основної колоди із ілюстраціями, автори гри також пропонують три сценарії з новими картами та додатковими правилами.\nЩоб розпочати сценарії, доведеться виконати деякі умови. Наприклад, перемогти у базовій версії гри кілька разів.\nВідеоогляд настільної гри Ансамбль (Ensemble)\nПравила настільної гри Ансамбль (Ensemble) українською мовою


Morgans готується відкрити перший готель Mondrian в Лондоні\nMorgans готується відкрити перший готель Mondrian в Лондоні\nАмериканська готельна група Morgans Hotel Group готовитсяч до відкриття нового готелю бренду Mondrian в Лондоні - першого об'єкта групи за межами Сполучених Штатів Америки. Готель, що отримав найменування Mondrian London at Sea Containers, буде відкрито у столиці Великобританії вже 30-го вересня.\nГотель запропонує постояльцям коктейль-бар, ресторан, бар на даху, понад півтисячі квадратних метрів просторів для ділових заходів, приватний кінозал місткістю 56 місць, СПА-салон і парну. Крім іншого в готелі буде нараховуватися сім номерів з терасами, звідки відкривається чудовий вид на річку.\nГотель була розроблена знаменитою дизайн-студією Тома Діксона. Спочатку, коли будівлю було побудовано в 70-их роках минулого сторіччя, воно і проектувалося під готель, але десятиліттям пізніше воно було переобладнано під офіси. Тепер воно повернулося до витоків, знову ставши готелем.


Попелюшка або інтрига свята манхеттенського бомонду\n13 квітня 2011, 02:40 Розмір тексту\nБлог Олесі Титаренко\nПопелюшка на новий лад. Не зовсім журналістський твір, проте сповнений позитиву та надії на краще.\nОдин багатий американський бізнесмен одружився вдруге із вдовою, такою гордовитою та одіозною, якої не те що Нью-Йорк, а й світ не бачив. Вона мала двох дочок, таких же екстравагантних та епатажних . У чоловіка ж була надзвичайно імпозантна, приваблива та галантна донька, що успадкувала риси від матері, колись успішної акторки, яка загинула в авіакатастрофі.\nВесілля Джона та Кейт, так звали молодят, викликало аншлаг серед еліти Манхеттену. Астори відмовились від банальних вакханалій та прийняли рішення провести закриту родинну церемонію. Не встигли відсвяткувати весілля, як мачуха вже показала свою лиху вдачу. Вона зненавиділа пасербицю за красу та харизматичність, якими її старлетки зовсім не вирізнялися, хоча й носили брендовий та ультрамодний одяг.\nІ як Ви вже здогадалися, колись батьківську улюбленицю Софію Астор стали називати Попелюшкою, яка тільки й робила, що виконувала примхи домашніх тиранів та могла взагалі залишитись без спадку, перетворившись на прислугу завдяки мачусі-інтриганці та її недалеким дочкам.\nЖила дівчина в найменшій кімнаті батьківського помешкання на Верхньому Іст-Сайді, проте панорама, Центрального парку компенсувала всі недоліки та допомагала ненадовго відволіктися від буденності.\nОдного разу син президента компанії «БрендонІндастріс» Джек Брендон влаштував бал, куди запросив увесь бомонд мегаполісу. Ходили чутки, що він найняв найкращих кухарів, аби порадувати гурманів Нью-Йорка вишуканими стравами з унікальних інгредієнтів, також говорили й про дебют французького театру, що мав відбутися в рамках свята. Звичайно, кожна молода дівчина мріяла про запрошення. Наші ж панночки за це вже не думали, бо давно їх отримали та активно готувались до дійства, влаштувавши справжню катавасію в будинку. Попелюшці додалося роботи: вона бігала по бутіках, забирала замовлення, домовлялася з перукарями, візажистами та дизайнерами. І ось настав день балу, Джоанна, Маріанна та мачуха Кейт відправилися на свято на батьківському лімузині. А Попелюшці залишалося чекати їх в помешканні та тільки мріяти про подібні заходи. Та ось на порозі будинку з’явилася тітка Софі, що тільки-но приїхала з Франції. Вони не бачилися п’ять років, за які змінилося практично все. Тітку вразив зовнішній вигляд дівчини та антураж її кімнати. З цим миритися вона не стала. Через півгодини помічник тітки привіз Софі запрошення на бал, сукню «Chanel» та черевички «Christian Louboutin». Від щастя дівчина почала плакати та дякувати своїй чарівниці. На вулиці її вже чекав автомобіль, проте повернутися вона мала до опівночі, аби ніхто нічого не запідозрив. Бал був справді подією року, ніхто ще ніколи не бачив такої кількості відомих гостей та унікальних страв. Справжньою інтригою вечору стала поява нашої Попелюшки, про яку ніхто нічого не знав, та це не заважало гостям приписати їй королівське походження. Джек був у захваті від таємничої красуні та танцював з нею весь вечір. Та ось настала північ, Софі змушена була тікати. Як не старався зупинити красуню Джек, усе було марно, від неї залишився тільки мініатюрний черевичок. Вартові та гості нічим не могли допомогти спадкоємцеві, бо ніхто ніколи не бачив дівчину на світських заходах. Але хлопець не здавався та продовжив пошуки красуні, у яку безтямно закохався. Він оголосив, що одружиться на молодій леді, якій підійде цей черевичок. Почалися змагання серед дівчат всього Нью-Йорка, та нікому він підходив. Такий курйоз стався й з сестрами, що ніяк не могли взути творіння знаменитого кутюр’є. Побачивши в будинку Софі, Джек запропонував їй приміряти черевичок. Дівчина з радістю погодилася та викликала шок у всіх присутніх. Це була вона, таємнича красуня! Джек Брендон ледь не зомлів від щастя та запропонував їй вийти за нього заміж. Софі простягнула свою руку, на якій уже через декілька хвилин красувалася обручка. Чи пробачила вона своїх «родичок»? Так, проте вже ніколи з ними не спілкувалася. Що ж до батька та тітки, то з ними дівчина й досі підтримує постійний зв’язок, обмінюється радощами та печалями свого життя. Весілля Софі відбулося через місяць та сколихнуло весь Нью-Йорк своєю помпезністю, вишуканістю та всеохоплюючим почуттям любові, яке, ми маємо надію, житиме у «Великому яблуці» вічно!\n13 квітня 2011, 02:40


«Міг і по печінці дати, і голову відірвати». 11 характеристик залізного капітана Олега Лужного | 19-27\n«Міг і по печінці дати, і голову відірвати». 11 характеристик залізного капітана Олега Лужного\nДинамо Київ 5 Серпня, 20:24 1635\n«Футбол 24» підготував 11 яскравих резюме від особистостей, які перетиналися із легендарним капітаном «Динамо» і збірної України.\n– На Лужного звернути увагу мені порадив батько. Олег спочатку нічим не виділявся. Але тренуватися готовий був цілодобово. На базі «Торпедо» я прокидався о сьомій ранку від стуку м'яча. Визираю у вікно – а на полі Юрчишин, який вже закінчував кар'єру, і Лужний. З сьомої до дев'ятої вони відпрацьовували удари. О дванадцятій, якщо не було ранкового заняття, ця парочка знову виходила на поле.\nГрала їхня команда в першості СССР. Перший тайм складався для львів’ян дуже погано. Тренери збиралися внести в перерві корективи. Але коли прийшли до роздягальні, то зауважили, що капітан Лужний уже з усіма розібрався, комусь навіть пустив кров. Луцишин подивився і сказав: «Нам вже робити нічого». Розвернувся і пішов.\n– Коли я вже влаштував Олега Лужного в лондонський «Арсенал», він ще догравав три місяці за київське «Динамо». Я полетів на виїзний матч киян у Запоріжжі на особистому літаку Григорія Суркіса, а на зворотному шляху до нас приєднався Валерій Васильович (Лобановський, – прим. «Футбол 24»).\nМи душевно поспілкувалися, заодно обговорили відхід Лужного. Щоб ви розуміли, Олег в тій команді був незаперечним авторитетом: ганяв у роздягальні всіх, включаючи Шевченка, який ховався від нього в туалеті. І Лобановський тоді сказав: «Можливо, ми знайдемо хорошого правого захисника, але такого капітана у «Динамо» вже ніколи не буде».\n– Олег може зробити те, що з успіхом вдавалося йому під час перебування капітаном «Динамо». Він може залізною рукою встановити в команді дисципліну і надихнути гравців на боротьбу навіть із суперником калібру «Манчестера» до останнього подиху – кого простим російським або українським словом, кого – даром переконання. Важливо при цьому відчувати грань між необхідною суворістю і тренерською дипломатією.\n– Лужний – це особистість, яка не бігає за грошима. Він хотів би зробити в рідному місті сильну команду, але ж йому не дадуть. Він це розуміє і тому взяв оцю паузу на кілька місяців аби придивитися, що в «Карпатах» і як. Чув, він казав, що в команді залишив би лише одного футболіста!\n– У 19 років, якщо він (Зінченко, – прим. «Футбол 24») віддав передачу не тому, повинен побігти і відібрати м'яч. А не розводити руками. Це свідчить про атмосферу в збірній. Якби я 10 років тому таке вчинив на полі, мені б Лужний голову проламав у роздягальні. І мав би рацію.\n– Я б хотів подивитися на Ярмоленка і Коноплянку, якби забігав Лужний. Він би раз пробіг, другий, а потім відірвав би голову. Забіг би двічі, а коли не віддали втретє – дав би в «табло», або в роздягальні вбив би.


Що стверджує теорія гендер?\nДата публікації: 2015-12-07\nДля того, щоб легалізувати гомосексуальні партнерства, прихильники теорії гендер ввели нове поняття – «гендер», яке розуміється як «соціальна стать», тобто психологічні і соціо-культуральні дані людини. Цю соціальну стать людина на протязі свого життя нібито може змінювати. ЛГБТ лоббі відкидають біологічну стать з якою ми всі природньо народжуємося і яку ми не можемо обирати. Стать людини – це Божий дар дарований нам нашим Творцем.\nЗ погляду ЛГБТ лоббі, відмінність між чоловіком і жінкою не є річ об’єктивна і реальна, але є плодом культури та соціальною конструкцією ролей. В такому випадку, сексуальна ідентичність особи не є встановлена природою і незаперечними біологічними даними, але тільки суб’єктивним сприйняттям, ким себе відчуває особа, «орієнтуючи» власну сексуальність згідно власних інстинктів та змінних імпульсів.\nЗгідно останніх аналізів ЛГБТ лоббі, саме гендер встановлює сексуальну ідентичність особи. Чоловіки і жінки вже не ідентифікуються згідно того, що народилися з певною фізичною ідентичністю, але вони є ними, якщо такими себе визнають у суспільстві. Отож, не існують чоловіки і жінки, але лише люди, які можуть самі собі вибрати стать, яку суб’єктивно відчувають, при цьому відкидаючи свою природню, біологічну стать.\nТрадиційні категорії ділення суспільства згідно статі на чоловіків і жінок сталися таким чином «старим архаїзмом», ментальними категоріями минулого, які не спосібні представити сучасну суспільну комплексність і через те мають бути скасовані. Ключовим словом гендерної ідеології є «відбудувати», а насправді – знищити природу людини.\nhttp://www.pokrov.lviv.ua/?p=6306 <?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />


Як правильно застрахувати авто | ДОПОМОГА БІЗНЕСУ\nЯк заощадити на покупці поліса КАСКО і не залишитися при цьому без відшкодування, якщо страховий випадок настав.\nМінімум один раз на рік перед кожним власником автомобіля встає питання — страхувати машину чи ні. Для тих автомобілістів, які ще не виплатили кредит за авто, відповідь однозначна — страхувати, так як це обов’язкова вимога банку. Саме ці автовласники прагнуть максимальної економії, купуючи поліси КАСКО. «Можна виділити одну основну категорію страхувальників, найбільш зацікавлену сьогодні в економії — це власники заставних транспортних засобів», — говорить головний менеджер департаменту андеррайтингу і методології страхової компанії «Універсальна» Сергій Паламарчук.\nСтраховики йдуть їм назустріч і пропонують різні варіанти економії. «Наприклад, на ринку з’явилися нові програми: від найдешевших — з мінімальним наповненням і високими франшизами, до дорогих — з максимальним наповненням і відсутністю франшиз», — розповідає заступник голови правління компанії «Брокбізнес» Марина Онопрійчук.\nЗа рахунок чого може бути знижена ціна на поліс КАСКО і чи не виявиться ця економія занадто дорогою у разі настання страхового випадку.\nФраншиза пішла в зростання\nНайпростіший спосіб знизити страховий тариф по КАСКО — це погодитися на збільшення франшизи (частина збитку, яку при страховому випадку клієнт покриває сам. — «ДЕЛО»). Стандартний розмір франшизи може коливатися від 0% до 5% від страхової суми. «Якщо минулого року середній розмір франшизи, який вибирали клієнти, не перевищував 1% від суми збитку, то сьогодні все більше людей погоджуються на розмір франшизи більше 1%, для того, щоб заощадити на вартості поліса», — пояснює Сергій Паламарчук. Варто відзначити, що збільшення розміру франшизи може заощадити 5-10% від вартості поліса, але у разі настання страхового випадку власник авто недоотримає приблизно таку ж частину відшкодування.\nНа думку страховиків, ефективно економити за допомогою завищення ФраншІзи виходить у клієнтів, які мають гарні водійські навички та великий стаж. Тобто тим, хто рідко потрапляє в ДТП. Останнім часом багато водіїв просять підвищити франшизу навіть не в процентному співвідношенні від збитку, а в певній сумі. «До нас звернувся клієнт з проханням встановити франшизу по КАСКО у розмірі 25 тис. грн. Він заздалегідь порахував, скільки сам зможе заплатити за ремонт авто у випадку аварії, але зате якщо аварії не буде, на ціні поліса він заощадить істотно », — розповідає заступник гендиректора страхового товариства« Іллічівське »Юрій Волосюк.\nПрибрати непотрібні опції\nЯкщо отримати виплату хочеться максимально, а заплатити менше, такому клієнту страховики радять відмовитися від додаткових опцій в полісах КАСКО. Наприклад, страховики нерідко включають у договори КАСКО такі супутні послуги при ДТП, як виклик лікарів приватних клінік на місце аварії. Виняток подібної опції з договору КАСКО може знизити вартість поліса на 5%. Відмова від евакуації авто з місця аварії — на 1%.\nА от якщо дотримуватися правил дорожнього руху, можна заощадити взагалі до 25%. Справа в тому, що нерідко в договорах КАСКО передбачається виплата відшкодування при ДТП, навіть якщо застрахований перевищив допустиму швидкість руху. Досвідчені водії кажуть, що після аварії в такому випадку машина відновленню, як правило, вже не підлягає, а виплата не компенсує 100% збитку. Так навіщо платити більше за поліс, якщо можна їздити в рамках правил і економити на страховці?\nЗнижки, бонуси, ремонт\nТакож можна заощадити, скориставшись акційними програмами страховиків. Багато хто з них сьогодні пропонують різні знижки і бонуси для утримання клієнтів і залучення нових. «Як правило, розміри знижок коливаються від 3% до 15%. Також компанії використовують дисконтні програми з аналогічними розмірами знижок, існують і варіанти накопичувальних знижок », — розповідає Марина Онопрійчук.\nШироко застосовуються страховиками знижки за беззбитковістью їзду в період дії поліса КАСКО. Такі знижки, як правило, накопичуються: в перший рік досягають 5-10%, в другій — до 15%. За кілька років можна «заробити» 25 і більше відсотків дисконту, але тільки не від попередньої, а від нової ціни поліса КАСКО.\nЗа запевненням страховиків, можна істотно знизити вартість поліса, якщо заздалегідь погодитися, що ремонт авто буде здійснювала-НАТО і країнами на СТО, яку запропонує страховик. Правда, треба відзначити, що такий вибір доступний далеко не завжди. «Головною умовою гарантійного обслуговування нового авто є його ремонт на фірмовій СТО. Тому його власник сам вибирати станцію не може. А от якщо такої умови немає, то, вибравши СТО страховика, клієнт помітно економить на ціні страховки », — пояснює Юрій Волосюк. Скільки вдасться заощадити, залежить від марки авто. «Якщо це Mercedes, то економія може бути і 50%, а якщо Skoda або Volkswagen, то 10-20%», — говорить страховик.\nДешевий сир — у поганого страховика\nНезважаючи на різноманітність знижок і економпропозицій на ринку автострахування, самі страховики попереджають: без попереднього вивчення договору страхування та консультацій з фахівцями «клювати» на рекламу дешевих полісів КАСКО не варто. Насправді ціна страховки дуже прив’язана до курсу валют, тому що більшість застрахованих авто сьогодні — іномарки, і деталі для їх ремонту купують за кордоном. А раз курс зростає, значить, і страховка буде дорожчати. «Порівняно з минулим роком збитковість компаній зросла в 2 рази, а тарифи збільшені на 20-40%», — розповідає Марина Онопрійчук.\nЩоправда, деякі страховики як і раніше рекламують 4%-вий тариф полісів КАСКО (при середньоринковому 6,5-9%). «Такого роду« дешевизна », швидше за все, свідчить не про бажання страховика допомогти клієнту, а про те, що такий поліс практично ні від яких ризиків авто не захищає, або ж страховик свідомо не має наміру платити, так як знаходиться на межі дефолту», — вважає один із страховиків.\nЯкщо якийсь продукт значно дешевше, ніж аналогічні, варто задуматися, а за рахунок чого така економія\nНаталя Чернова, директор департаменту андеррайтингу і продукт-менеджменту групи компаній аха в Україну, розповіла про особливості автострахування під час кризи\nЧи готові страховики йти назустріч бажанням клієнтів і пропонувати більш дешеві варіанти полісів КАСКО?\nУ нинішній кризовий час компанії намагаються адаптувати свої програми під можливості клієнтів. Оскільки багато клієнтів страхових компаній, в першу чергу позичальники, переживають нелегкі часи, багато страховиків розробили і пропонують так звані «бюджетні» програми, вартість яких істотно нижче, ніж вартість стандартного покриття.\nЯк можна заощадити за рахунок акційних знижок страховиків?\nНа сьогоднішній день існує дуже багато різноманітних програм, які дозволяють економити. У нас, наприклад, діє програма «Лояльний перехід». За неї клієнти, у яких в попередній рік не було збитків (в АХА або в будь-якій іншій страховій компанії), страхують свій автомобіль без врахування зносу за тарифом нового транспортного засобу. Для водіїв, у яких не було збитків, таким чином вартість страховки виходить на 10-50% дешевше, залежно від фактичного строку експлуатації авто.\nЧим «небезпечні» для клієнтів дуже дешеві поліси КАСКО? Чому це не буде економією?\nЯк і в будь-якій іншій галузі, якщо якийсь продукт значно дешевше, ніж аналогічні, варто задуматися, а за рахунок чого така економія? У страхуванні, як правило, дешевий продукт — це продукт з обмеженим покриттям. Наприклад, не всі ризики покриваються або в договорі дуже високі франшизи, або багато обмежень, жорсткі вимоги до обов’язків страхувальника і т. п. Разом з тим дешевий продукт — це необов’язково поганий продукт, просто його необхідно дуже уважно вивчити і переконатися, що він відповідає потребам клієнта.\n« McDonald’s змінить логотип у Німеччині Скільки коштує видати власну книгу »


26 травня 2022 5 хвилин читання\n«Українців не можна не наймати»\nЩодня власники IT-бізнесу стикаються з безліччю викликів: неетичний хантинг, який лише посилився з війною, маніпуляції з цінами на послуги, відсутність замовлень та нових контрактів. Ми докладаємо зусиль, щоб зберегти своїх співробітників та дати їм можливість продовжувати працювати, проте це нелегко.\nІноземні компанії шукають українських фахівців, але здебільшого тих, хто виїхав за межі країни. Українські рекрутингові компанії допомагають у прямому найманні спеціалістів на віддалену роботу. Відповідаючи на запитання «Чи потрібні світовому ринку українські спеціалісти?», я можу впевнено сказати, що потрібні.\nПоки компанії, які працюють з іноземними клієнтами, продовжують доставляти продукти та створювати софт, український ринок перебуває у скрутному становищі. Надто складно тим, хто не просто у ньому перебуває, а й працює на нього. Бізнес зайнятий здебільшого виживанням, а не активним функціонуванням. У такому режимі важко писати нові фічі або розробляти нові продукти. Великі продуктові компанії вже скоротили й продовжують скорочувати штати різних відділів, у чому, звичайно, мало приємного.\nБільшість власників уже дивиться у бік відкриття нових центрів розроблення у Румунії, Польщі, Словаччині, Хорватії та навіть Індії. Великі компанії дедалі зменшують наймання. Компанії-резиденти EASE ще наймають, але це не порівняти з довоєнним часом. Зарплатна гілка у рази зменшилася. Особливо це було дуже помітно на початку війни. Сьогодні, через три місяці, ситуація покращується, але загадувати наперед немає сенсу. Є надія, що така тенденція ситуативна і після закінчення війни ІТ-ринок в Україні заживе звичайним життям. Але війна триває і найближчим часом ситуація на ринку глобально не зміниться.\nДе і як шукати роботу українським айтівцям\nМоже здатися, що багато шляхів пошуку роботи тепер перекриті через війну. Але на прикладі Європейської асоціації програмної інженерії можу сказати, що це не так.\nЯрмарки вакансій — робочий інструмент для залучення великої кількості релевантних працівників у компанії. Під час таких зустрічей потенційні претенденти можуть пройти пробну співбесіду, дізнатися корисну для роботи інформацію від топменеджерів та HR-директорів компаній, поринути у нетворкінг. Навіть під час війни ми провели одну ярмарку в Чернівцях і плануємо подібні зустрічі у тих регіонах, де це можливо та потрібно.\nЯкщо немає можливості відвідати ярмарки вакансій, ласкаво просимо на платформи. Наприклад, безкоштовний сервіс для пошуку роботи в IT — EASE Work.\nОкрім того, є Telegram-канали з вакансіями, форуми, рекрутингові агенції, які допомагають з працевлаштуванням, тощо.\nОднак саме зараз, на мою думку, бракує згуртованого IT-ком'юніті, над яким ми працюємо в EASE. Коли в Україні сформується культура об'єднуватися, зростати та розвивати бізнес разом, багато питань, серед яких отримання роботи для фахівців у нових проєктах, не стоятиме так гостро. Але перераховані вище методи досі працюють. Можливо, це не зовсім типово для представників IT-індустрії, але й війна для нас теж нестандартна ситуація.\n«Як ринок ІТ дивиться сьогодні у завтрашній день»\nРобити прогнози навіть на короткий проміжок часу зараз важко. Але у довгостроковій перспективі ми бачимо, що світ так чи інакше переходить в еру цифрової економіки й усі традиційні галузі диджиталізуються. Цей тренд не зникне, а лише посилюватиметься. Це означає, що робота для ІТ-індустрії точно буде.\nСьогодні Україна захищає цивілізований світ, і навіть якщо ми бачимо занепад у багатьох галузях, після війни буде пропорційне зростання та розвиток для мирних професій. Мені хочеться вірити у краще, але якщо об'єктивно, то ще рік війни, і від ІТ-індустрії в Україні нічого не залишиться. Це у найгіршому разі. У найкращому — вона відкотиться на десяток років назад. Тож поки індустрія живе, ми шукаємо невеликі контракти, підтримуємо роботу, адже це теж внесок у якнайшвидшу перемогу.\nEASE інвестиції пошук роботи війна Спільнота\nКатерина Венжик 38 хвилин тому