ПРАВИЛА ОФОРМЛЕННЯ ТЕКСТОВИХ ДОКУМЕНТІВ - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nПРАВИЛА ОФОРМЛЕННЯ ТЕКСТОВИХ ДОКУМЕНТІВ\n5.1 Пояснювальна записка дипломного (Курсового) проекту повинна містити:\n- Відомість проекту відповідно до ГОСТ 2.106-96 (на розсуд кафедри);\n- Завдання на дипломний (курсової) проект;\n- Перелік умовних позначень, символів, одиниць і термінів (за необхідності);\n- Основні розділи відповідно до затвердженого завданням на дипломний (курсової) проект;\n5.2 Дипломна (курсова) робота повинна містити:\n- Основні розділи відповідно до затвердженого завданням на дипломну (курсову) роботу;\n- Інструкцію з техніки безпеки для експериментальних робіт;\n5.3 Титульна сторінка.\n5.3.1 Титульний лист повинен бути виконаний відповідно до обов'язковими додатками Ж і І цього стандарту. Погодженням з головним спеціалістом підприємства підлягають тільки реальні проекти, розроблені за завданням або пропозицією цього підприємства.\n5.3.2 Титульний аркуш виконується на білому папері формату А4 за ГОСТ 2.301-68 або на білому папері споживчого формату, близького до формату A4, креслярським шрифтом - по ГОСТ 2.304-81; шрифт 7 мм застосовується для написання слів "Погоджено", "ЗАТВЕРДЖУЮ", найменування і позначення проекту (роботи), року захисту, міста, шрифт 5 мм - для всіх інших написів.\n5.3.3 Перенесення слів на титульному аркуші і в заголовках по тексту забороняється. Крапка в кінці заголовка не ставиться. Бланк титульного аркуша виконується студентом самостійно чорною пастою (тушшю) або на комп'ютері.\n5.4.1 Анотація є заключним етапом роботи над проектом (роботою). Вона повинна містити загальні відомості і коротку характеристику проекту (роботи): назва теми, прізвище студента і керівника проекту (роботи), рік захисту, назва об'єкта проектування, короткі характеристики найважливіших матеріалів, обладнання, конструкцій, наведені в основних розділах проекту (роботи).\nВ анотації необхідно привести перелік основних проектних рішень з короткими коментарями, що характеризують їх новизну і ефективність.\nВ анотації вказуються обсяги пояснювальної записки (в сторінках) і графічної частини проекту (роботи) в листах, а також наводиться коротка характеристика ілюстративних матеріалів (кількість малюнків, графіків, плакатів і т. П).\nАнотація виконується в двох примірниках, рекомендований обсяг рукописного тексту 1 - 2 сторінки. Один екземпляр брошюруется в пояснювальну записку (перед змістом), другий - здається на кафедру.\n5.5.1 Зміст включає вступ, найменування всіх розділів, підрозділів, пунктів (якщо вони мають назву), висновок, список використаних джерел, додаток із зазначенням сторінок, з яких починаються ці елементи проекту (роботи).\n5.5.2 При складанні пояснювальної записки (ПЗ), що складається з двох і більше книг, в кожній з них має бути зміст. При цьому в першій книзі розміщують зміст всієї ПЗ із зазначенням номерів книг, в наступних - тільки зміст відповідної книги. Допускається в першій книзі замість змісту наступних книг вказувати тільки їх найменування.\n5.5.3 У пояснювальній записці з об'ємом не більше десяти сторінок зміст допускається не складати.\n5.6 Перелік скорочень, умовних позначень, символів, одиниць і термінів\n5.6.1 Прийняті в пояснювальній записці малопоширені скорочення, умовні позначення, символи, одиниці і специфічні терміни повинні бути представлені у вигляді окремого списку.\n5.6.2 Якщо скорочення, умовні позначення, символи, одиниці і терміни повторюються в пояснювальній записці менше трьох разів, окремий список не складається, а розшифровку дають безпосередньо в тексті ПЗ при першій згадці.\n5.7.1 Вступ повинен містити обгрунтування актуальності розроблюваної теми, оцінку сучасного стану розв'язуваної проблеми, характеристику галузі промисловості, підприємства - бази переддипломної практики, перспективи їх розвитку, короткий виклад очікуваних результатів і економічну ефективність.\n5.8 Основні розділи\n5.8.1 Найменування основних розділів пояснювальної записки визначаються завданням на проект (роботу), зміст і обсяг їх повинні відповідати вимогам методичних вказівок кафедри і керівника проекту (роботи).\n5.8.2 В залежності від особливостей виконуваного проекту (роботи) основну частину викладають у вигляді тексту, таблиці, поєднання ілюстрацій і таблиць або поєднання тексту, ілюстрацій і таблиць. Основна частина ділиться на розділи і пункти. Розділи основної частини можуть розподілятися на підрозділи і пункти. Пункти, при необхідності, можуть ділитися на підпункти. Кожен пункт повинен містити закінчену інформацію.\n5.9.1 Висновок повинен містити остаточні висновки, що характеризують підсумки роботи у вирішенні поставлених перед студентом завдань. Висновки повинні бути зроблені на основі порівняння техніко-економічних показників діючого виробництва і проектованого. У висновку необхідно відзначити переваги, пов'язані з реалізацією проектних пропозицій, охарактеризувати перспективи подальшого розвитку робіт в цій галузі.\n5.10 Загальні вимоги до оформлення тексту\n5.10.1 Текст документів повинен бути набраний на персональному комп'ютері (ПК), або надрукований машинописним способом, або написаний від руки, акуратно чорнилом або пастою одного кольору (чорною, синьою, фіолетовою) на одній або двох сторонах аркуша білого паперу формату А4 (210 '297 мм) або споживчого формату, близького до формату А4. Допускається застосовувати листи формату А3 (210 '420 мм), які поміщають як додатки до тексту пояснювальної записки. Текстові документи дипломного і курсового проекту (роботи) повинні бути зброшуровані в папки, на які наклеюють етикетки (65 '100 мм) із зазначенням абревіатури університету (ТДТУ), виду документа і його позначення, теми проекту (роботи), коду навчальної групи і спеціальності , автора проекту (роботи) і року закінчення виконання (додаток К).\n5.10.2 Кожен лист текстового документа, крім титульного аркуша і завдання, повинен бути виконаний по ГОСТ 2.106-96, форма 5 для перших або заголовних листів і за формою 5а для наступних аркушів, при цьому основний напис і додаткові графи виконують відповідно до вимог ГОСТ 2.104-68, форма 2 та 2а.\n5.10.3 Для дипломних і курсових проектів (робіт) не відносяться до єдиних систем конструкторської, технологічної, будівельної, програмної документації допускається не виконувати основний напис на аркушах пояснювальної записки, але при цьому необхідно дотримуватися встановлених поля ПЗ: 20 мм від лівої межі формату і 5 мм від інших кордонів.\n5.10.4 Від рамки до меж тексту на початку рядків залишати 5 мм (два удари друкарської машинки), в кінці рядків не менше 3 мм (один удар), зверху і знизу - не менше 10 мм.\n5.10.5 Абзаци в тексті починають відступом, рівним 15 - 17 мм (п'яти ударам). Відстань між рядками тексту повинно бути 8 мм (два інтервали).\n5.10.6 Відстань від тексту до наступного заголовка, а так само від заголовка до наступного тексту при рукописному способі повинно бути рівним 16 мм, а за машинописного - три інтервалу. Якщо заголовок займає більш ніж один рядок, то відстань між рядками 8 мм або два інтервали (дод. Л і М).\n5.10.7 Вписувати в видрукуваний на машинці текст окремі слова, формули, умовні позначення допускається тільки чорними чорнилами (пастою) або чорною тушшю. При цьому щільність вписаного тексту повинна бути наближена до щільності основного тексту.\n5.10.8 Помилки, описки і графічні неточності, виявлені в процесі виконання документа, допускається виправляти підчищенням або зафарбовуванням білою фарбою і нанесенням на тому ж місці виправленого тексту (графіки) машинописним способом або від руки чорним чорнилом (пастою).\n5.10.9 Слова: "ЗМІСТ", "Список використаних джерел", "ВСТУП", "ВИСНОВКИ", "ПЕРЕЛІК УМОВНИХ ПОЗНАЧЕНЬ" записуються у вигляді заголовка (симетрично тексту) прописними буквами і не нумеруються.\n5.10.10 У тексті пояснювальної записки, за винятком формул, таблиць, малюнків не допускається:\n- Застосовувати математичний знак мінус (-) перед негативними значеннями величин (слід писати слово "мінус");\n- Застосовувати знак "?" для позначення діаметра (слід писати слово "діаметр"). При вказівці розміру або граничних відхилень діаметра на рисунках перед розмірним числом слід писати знак "?";\n- Застосовувати без числових значень математичні знаки, наприклад,> (більше), <(менше), = (дорівнює), ? (більше або дорівнює), ? (менше або дорівнює), ? (не дорівнює), а також знаки ? (номер) і% (відсоток).\n5.11.1 Нумерація сторінок дипломного (курсового) проекту (роботи) - наскрізна, починаючи з титульного аркуша, включаючи додатки, повинна бути в правому верхньому куті щодо тексту без скороченого слова "сторінка" (с).\nНезалежно від цього кожен окремий документ (відомість проекту, пояснювальна записка, специфікація) має свою нумерацію аркушів, починаючи з титульного аркуша цього документа. Для пояснювальної записки заголовних (першим) листом є "утримання", що включає найменування розділів і підрозділів із зазначенням аркушів (сторінок) (дод. Н). "ЗМІСТ" при необхідності може мати продовження на наступних сторінках (аркушах) (дод. П).\nНа титульному аркуші, завданні, анотації номера сторінок не ставляться.\n5.12 розподіл тексту\n5.12.1 Текст пояснювальної записки слід ділити на розділи.\nРозділи можуть бути розділені на пункти або підрозділи і пункти. Пункти, при необхідності, діляться на підпункти.\nПри розподілі тексту на пункти і підпункти необхідно, щоб кожен пункт, підпункт містив закінчену інформацію.\n5.12.2 Розділи, підрозділи, пункти, підпункти слід нумерувати арабськими цифрами і записувати з абзацного відступу.\nРозділи повинні мати порядкову нумерацію в межах всього тексту ПЗ, за винятком додатків.\nприклад - 1, 2, 3 і т. Д\nНомер підрозділу включає номер розділу і підрозділу, розділені крапкою. Номер пункту - номер розділу, підрозділу, пункту.\nприклад - 1.1, 1.2, 1.3 і т. Д - підрозділ.\nприклад - 1.1.1, 1.1.2, та т. Д. - пункт.\nНомер підпункту включає номер розділу, підрозділу, пункту і підпункту, розділені крапкою.\nприклад - 1.1.1.1, 1.1.1.2, 1.1.1.3 і т. Д.\nПісля номера розділу, підрозділу, пункту, підпункту в тексті крапку не ставлять.\n5.13.1 Розділи, підрозділи повинні мати заголовки. Пункти, як правило, заголовків не мають.\nЗаголовки повинні чітко і коротко відображати зміст розділів, підрозділів.\n5.13.2 Заголовки розділів, підрозділів слід друкувати з абзацного відступу з великої літери без крапки в кінці, не підкреслюючи. Якщо заголовок складається з двох речень, їх розділяють крапкою.\n5.14.1 Таблиці застосовують для кращої наочності і зручності порівняння показників. Назва таблиці, при його наявності, повинно відображати її зміст, бути точним, коротким. Назва слід поміщати над таблицею.\nПри перенесенні частини таблиці на ту ж або іншу сторінку, назву вміщують тільки над першою частиною таблиці.\nНомер таблиці і її назва пишеться зліва направо наступним чином:\nТаблиця 1 - Граничні відхилення діаметра.\n5.14.2 Таблиці, за винятком таблиць додатків, слід нумерувати арабськими цифрами наскрізною нумерацією.\nТаблиці кожного додатка позначаються окремою нумерацією арабськими цифрами з додаванням перед цифрою позначення додатка.\nЯкщо в тексті одна таблиця, то вона повинна бути позначена "Таблиця 1" або "Таблиця В.1", якщо таблиця наведена в додатку В.\nДопускається нумерація таблиць в межах розділу. У цьому випадку номер таблиці складається з номера розділу і порядкового номера таблиці, між якими ставиться крапка.\n5.14.3 На всі таблиці повинні бути посилання в тексті, при посиланні писати "таблиця" із зазначенням номера.\n5.14.4 Таблицю, залежно від її розмірів, поміщають під текстом, в якому вперше дана на неї посилання, або на наступній сторінці, а при необхідності, в додатку. Допускається поміщати таблиці уздовж довгої сторони аркуша пояснювальної записки.\nЯкщо рядки і графи таблиці виходять за формат сторінки, то таблицю поділяють на частини, розміщуючи одну частину під іншою або поруч, при цьому в кожній частині таблиці повторюють її головку і боковик, які можна замінювати, відповідно, номерами граф і рядків. При цьому нумерують арабськими цифрами графи і (або) рядки першої частини таблиці.\nСлово "Таблиця" вказують один раз зліва над першою частиною таблиці, над іншими частинами пишуть слова "Продовження таблиці" або "Закінчення таблиці" із зазначенням номера (позначення) таблиці.\nГрафу "Номер по порядку" в таблицю включати не допускається.\n5.15 графічний матеріал\n5.15.1 Графічний матеріал - малюнок (схеми, діаграми і т. Д.) поміщають в тексті ПЗ для встановлення властивостей або характеристик об'єкта, а також для кращого розуміння тексту. На графічний матеріал має бути дано посилання в тексті.\nГрафічний матеріал повинен розташовуватися безпосередньо після тексту, в якому про нього згадується вперше, або на наступній сторінці, а при необхідності в додатку.\n5.15.2 Малюнки, схеми, діаграми і т. П, що поміщаються в тексті, повинні відповідати вимогам державних стандартів ЕСКД.\n5.15.3 При наявності в тексті таблиць, що доповнюють графічний матеріал, таблиці слід поміщати після графічного матеріалу.\n5.15.4 Графічний матеріал може мати тематичне найменування, яке поміщають під ним і мають у своєму розпорядженні такий спосіб:\nМалюнок 1 - Деталі приладу.\nПри необхідності, під графічним матеріалом поміщають пояснювальні дані. Слово "Рисунок" і найменування поміщають після пояснювальних даних.\n5.15.5 Графічний матеріал, за винятком графічного матеріалу додатків, слід нумерувати арабськими цифрами наскрізною нумерацією. Якщо малюнок один, то він позначається "Рисунок 1".\nДопускається нумерація графічного матеріалу в межах розділу. Номер рисунка складається в цьому випадку з номера розділу і порядкового номера рисунка, між якими ставиться крапка.\nприклад - Малюнок 1.1, Рисунок 1.2 і т. Д\nГрафічний матеріал додатки позначається окремою нумерацією арабськими цифрами з додаванням перед цифрою позначення додатка.\nприклад - Малюнок В. З.\n5.15.6 Малюнок (діаграму, схему і т. П), як правило, слід виконувати на одній стороні аркуша (сторінки). Якщо малюнок не вміщується на одній сторінці, допускається переносити його на інші сторінки. При цьому тематичне найменування поміщають на першій сторінці, пояснювальні дані - на кожній сторінці і під ними пишуть "Малюнок ..., лист ...", якщо є кілька малюнків і, якщо є один малюнок "Малюнок 1, лист ..." .\n5.16.1 Формули, за винятком, поміщених в додатку, повинні нумеруватися наскрізною нумерацією арабськими цифрами, які записують на рівні формули праворуч у круглих дужках. Одну формулу позначають - (1).\nприклад - ... У формулі (1).\nФормули, поміщені в додатках, повинні нумеруватися окремою нумерацією арабськими цифрами в межах кожного додатка з додаванням перед цифрою позначення додатка.\nприклад - ... У формулі (В.1).\n5.16.2 Допускається нумерація формул в межах розділу. У цьому випадку номер формул складається з номера розділу і порядкового номера формули, розділених крапкою.\nприклад - (3.1), (3.3).\n5.16.3 У формулі як символи фізичних величин слід застосовувати позначення, встановлені відповідними державними стандартами і (або) іншими документами.\nПояснення символів і числових коефіцієнтів, що входять в формулу, якщо вони не пояснені раніше в тексті, повинні бути приведені безпосередньо під формулою. Пояснення кожного символу слід давати з нового рядка в тій же послідовності, в якій символи наведені у формулі. Перший рядок пояснення повинна починатися зі слова "де".\nприклад - Щільність кожного зразка r в кілограмах на кубічний метр обчислюють за формулою\nде m - Маса зразка, кг;\nV - Обсяг зразка, м3.\nФормули, наступні одна за одною і не розділені текстом відокремлюють комою.\n5.16.4 Перенесення формули на наступний рядок допускається тільки на знаках виконуваних операцій, причому знак на початку наступного рядка повторюється. При перенесенні формули на знаку операції множення застосовують знак " '".\n5.16.5 Формули можуть бути виконані машинописним способом або креслярським шрифтом від руки висотою не менше 2,5 мм. Застосування машинописних і рукописних символів в одній формулі не допускається.\n5.16.6 Порядок викладу в пояснювальній записці математичних рівнянь таке ж, як і формул.\n5.17.1 У пояснювальній записці наводять посилання:\n- На дану пояснювальну записку;\n- На стандарти;\n- На інші використовувані джерела.\n5.17.2 При посиланні на дану пояснювальну записку вказують номери розділів, підрозділів, пунктів, підпунктів, перерахувань, графічного матеріалу, формул, таблиць, додатків (у тому числі розділи, підрозділи, пункти, підпункти, таблиці), а також графи і рядки таблиць даної пояснювальної записки і позиції складових частин вироби на малюнку.\nНа посиланнях слід писати: "... відповідно до розділу 2", "... відповідно до 3.1", "... за 3.1.1", "... відповідно до 4.2.2, перелік б", " ... відповідно до малюнка ", (рисунок 5)," ... згідно з додатком А ", (дод. Г) і т. п При посиланнях на структурну частину тексту, що має нумерацію з цифр, не розділена точкою , слід вказувати найменування цієї частини повністю, наприклад, "... відповідно до розділу 5", "... за пунктом 3", а при нумерації з цифр, між якими ставиться крапка, найменування структурної частини не вказується, наприклад, ".. . по 4.10 "," ... відповідно до 2.12 ".\n5.17.3 Якщо вимоги, що поширюються на об'єкт, встановлені в стандартах, посилаються на відповідний стандарт із зазначенням його позначення.\nприклад - Визначення втрат за способом самоторможения - по ГОСТ 10169-89.\nПри посиланні на кілька стандартів слід повторювати індекс стандарту.\nПриклад - ГОСТ Р 1.0-95; ГОСТ Р 1.2-95 і т. Д.\n5.17.4 Посилання на інші джерела слід вказувати порядковим номером за списком використаних джерел, виділеним квадратними дужками.\n5.18.1 У пояснювальній записці допускаються такі скорочення:\n- Встановлені правилами російської орфографії, а також відповідними державними стандартами;\n- Встановлені в даному документі. Повна назва повинна бути наведена при першому згадуванні в тексті із зазначенням у дужках скороченої назви або абревіатури, а при наступних згадках слід вживати тільки скорочена назва або абревіатуру.\n5.18.2 Якщо в документі прийнята особлива система скорочення слів або найменувань, то перелік прийнятих скорочень повинен бути приведений у структурному елементі "Позначення і скорочення".\n5.19 Одиниці фізичних величин\n5.19.1 У тексті пояснювальної записки слід застосовувати одиниці фізичних величин, їх найменування і позначення відповідно до ГОСТ 8.417-81. Поряд з одиницями СІ, при необхідності, в дужках вказують одиниці раніше застосовуваних систем, дозволених до застосування. Застосування в одному і тому ж документі різних систем позначення одиниць фізичних величин не допускається.\n5.19.2 У тексті документа числові значення величин з позначенням одиниць рахунку та фізичних величин слід писати цифрами, а числа без позначення одиниць фізичних величин і одиниць рахунку від одиниці до десяти словами.\n1 Провести випробування п'яти труб, кожна довжиною 5 м.\n2 Відібрати 15 труб для випробування на тиск.\n5.19.3 В межах одного документа одиниця фізичної величини для одного і того ж показника повинна бути, як правило, постійною.\n5.19.4 Якщо в тексті документа наведено ряд числових значень фізичної величини, виражених однією і тією ж одиницею фізичної величини, то позначення одиниці фізичної величини вказують тільки за останнім числовим значенням.\nприклад - 1,0; 1,5; 2,0; 2,5; 3,0 мм.\n5.19.5 Якщо в тексті документа призводять діапазон числових значень фізичної величини, виражених однією і тією ж одиницею фізичної величини, то позначення одиниці фізичної величини вказується за останнім числовим значенням діапазону.\nВід 1 до 5 мм;\nВід 10 до 100 кг.\nНеприпустимо відокремлювати одиницю фізичної величини від числового значення (розносити їх на різні рядки і сторінки), крім одиниць фізичних величин, в таблицях.\n5.19.6 При вказівці значень величин з граничними відхиленнями слід укладати числові значення з граничними відхиленнями в дужки, і позначення одиниці фізичної величини поміщати після дужок або проставляти після числового значення величини і після її граничного відхилення.\n(100,0 ± 0,1) кг;\n50 г ± 1 м\n5.20 числові значення\n5.20.1 Дробові числа необхідно приводити у вигляді десяткових дробів, за винятком розмірів у дюймах, які слід записувати 1/4 ", 1/2" (але не ).\nПри неможливості висловити числове значення у вигляді десяткового дробу, допускається записувати у вигляді простого дробу в один рядок, через косу риску.\nприклад - 5/32, (50А - 4С) / (40Б + 20).\n5.20.2 Якщо числові величини вказані зі ступенем точності, яка необхідна для забезпечення необхідних властивостей продукції, то при цьому здійснюється вирівнювання числа знаків після коми в ряду значень.\nОкруглення числових значень величин до першого, другого, третього і т. Д десяткового знака для різних типорозмірів, марок і т. П продукції одного найменування, має бути однаковим. Наприклад, якщо градація товщини сталевої гарячекатаної стрічки 0,25 мм, то весь ряд товщини стрічки повинен бути зазначений з такою ж кількістю десяткових знаків.\nприклад - 1,50; 1,75; 2,00.\n5.20.3 В залежності від технічної характеристики і назви продукції кількість десяткових знаків і числових значень одного і того ж показника може мати кілька ступенів (груп) і має бути однаковим тільки всередині цієї щаблі (групи).\nПри вказівці діапазону числових значень також слід вказувати однакову кількість десяткових знаків.\n5.21 Список використаних джерел\n5.21.1 Відомості про джерела слід розташовувати в порядку появи посилань на джерела в тексті пояснювальної записки і нумерувати арабськими цифрами з крапкою. Оформлення списку використаних джерел має відповідати ГОСТ 7.1-84.\n5.22.1 Матеріал, що доповнює текст пояснювальної записки, допускається поміщати в додатках. Додатками можуть бути, наприклад, графічний матеріал, таблиці великого формату, розрахунки, опис апаратури і приладів, опис алгоритмів і програм завдань, що вирішуються на ЕОМ і т. Д.\nДодатки оформляють як продовження даного документа на наступних аркушах або випускають у вигляді самостійного документа.\n5.22.2 Додатки можуть бути обов'язковими та інформаційними, які в свою чергу бувають рекомендованого або довідкового характеру.\n6.22.3 У тексті ПЗ на всі додатки повинні бути посилання. Ступінь обов'язковості додатків при посиланнях не вказується. Додатки розташовують у порядку посилань на них у тексті ПЗ.\n5.22.4 Кожна програма слід починати з нової сторінки із зазначенням нагорі посередині сторінки слова "Додаток" і його позначення, а під ним в дужках для обов'язкового додатку пишуть слово "обов'язкове", а для інформаційного - "рекомендований" або "справоч-ве" .\nДодаток повинен мати заголовок, який розміщують симетрично щодо тексту з великої літери окремим рядком.\n5.22.5. Додатки позначають великими літерами українського алфавіту, починаючи з А, за винятком літер Е, C, Й, О, Ч, Ь, И,'. Після слова "Додаток" слід буква позначає його послідовність.\nУ разі повного використання літер російського алфавіту допускається позначати додатки арабськими цифрами.\nЯкщо в документі один додаток, воно позначається "Додаток А".\n5.22.6 Додатки, як правило, виконують на аркушах формату А4. Допускається оформляти додатки на аркушах формату більше А4 по ГОСТ 2.301-68.\n5.22.7 Текст кожного додатка, при необхідності, може бути розділений на розділи, підрозділи, пункти, підпункти, які нумерують у межах кожного додатка. Перед номером ставиться позначення цього додатка.\nДодатки повинні мати спільну з іншою частиною документа нумерацію (наскрізну) сторінок.\n5.22.8 Всі додатки повинні бути перераховані в змісті документа (за наявності) із зазначенням їх номерів і заголовків.\n5.22.9 Додатки, що випускаються у вигляді самостійних документів, оформляють за загальними правилами - перший лист з основним написом за формою 2, наступні аркуші - за формою 2а по ГОСТ 2.104-68, ГОСТ 21.1101-92.\nПри необхідності такий додаток може мати "Зміст".\n5.22.10 Допускається як додаток до документа використовувати інші самостійно випущені документи (габаритні креслення, схеми та ін.).\nЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ | ПРАВИЛА ОФОРМЛЕННЯ ГРАФІЧНИХ ДОКУМЕНТІВ\nСТАНДАРТ ПІДПРИЄМСТВА | НОРМАТИВНІ ПОСИЛАННЯ | ТЕХНОЛОГІЧНИХ ДОКУМЕНТІВ | ВІДПОВІДНО ДО ГОСТ 2.201-80 | класифікаційні характеристики | Додаток Б | Додаток В | Додаток Д | Курсового проекту (роботи) | ЗРАЗОК ВИКОНАННЯ ПЗ машинописним способом |


Початок ІІ Світової війни у спогадах американки, яка перебувала на Закарпатті - Карпатський об'єктив https://rx.ua\nЄвропейська політична еліта з болем згадує на перші дні Другої світової, а радянська пропаганда домоглася того, що народ повірив, нібито ця війна розпочалася в 1941 році. Це правда, що 1 вересня 1939 року – безславний день в історії Європи. Сьогодні історики ще повинні визначитися, чого було більше в поляків – героїзму або наївності. Невідомо й те, що мотивувало Захід – боязкість чи підлість, – коли між двома темними агресорами лише одному оголосили війну й нічого не зробили для поляків.\nПочаток Другої світової війни для нас, угорців, важливий тому, що у вересні 1939 року ми були на правильному боці, а це з нами рідко трапляється… Горті твердо відмовив у проханні Гітлера, щоб німецькі солдати пройшли через територію Угорщини в напрямку Польщі. Цього Гітлер ніколи не пробачив угорцям.\nПісля віденського арбітражу і дозволу на карпатське вторгнення цю відмову він вважав невдячністю. Тож згодом і Закарпаття відіграло важливу роль у драмі, яка розгорнулась у вересні 1939 року. Польське військове керівництво після того, як Радянський Союз ударив у спину країни, видало наказ усім, хто може, рятуватися через Румунію та Угорщину.\nУ той час на Закарпатті перебувала американка Елеонор. Представляємо одну частину з її спогадів (Elenor Perénzi: More Lost New York, 2001 (Шандор Мілован).\nПоляки у Севлюші\nЕлеонор Стоун, 19-річна американська дівчина, під час європейського турне навідується до Будапешта в кінці 30-х років. Її батько – дипломат, дід матері Роберт Оуен – утопіст, підприємець. Познайомилася з аристократом Жигмундом Перені. Покохали один одного, одружилися й переселилися в Севлюш, який на той час був приєднаний до Чехословаччини, щоб керувати залишками володіння Перені. Елеонор мала гострий розум, сучасні та ліберальні погляди, хоча її пізнання й були неглибокі. Жігмонд, який навчався в Оксфорді на економіста, думав аналогічно. У Севлюші сімейна пара щасливо береться за вдосконалення господарства й живе та працює разом з різнорідним, яскравим народом Угочі, угорськими слугами, русинськими селянами, європейськими комерсантами, чеськими чиновниками.\nНа ідилічні роки невдовзі падає тінь війни. Елеонор їде додому, щоб народити сина, але назад уже не повертається. У 1946 році викладає на папері точну картину зруйнованого, затопленого, спаленого світу.\n«Удома все йшло, як завжди. Спокій був навіть більшим, ніж той, до якого звикли. Не було ніяких обмежень через війну. Ішов збір овочів. По суті, панував мир. Принаймні так здавалося. Потім одного дня, коли я закінчувала обідню прогулянку в городі, почула гул гармат. Перед тим ми ніколи не чули канонади гармат. Війна протікала від нас далеко, у західній частині Польщі. Це могло означати лише одне. Те, що ввійшли росіяни. Шукала садівника, щоб закопав особливі цибулини тюльпанів, які я замовила з Пешта. Білі вівчарські собаки щасливо стрибали навколо мене. Тоді знову почула артилерійські вистріли.\nЧерез декілька днів вечеряли в сім’ї Шімонфолві на вулиці Тюльпанів. Сім’я Добо гостювала в нас. Вони також були запрошені. Після вечері Котолін збігала додому за чимось, що хотіла показати Шімонфолві. Коли повернулася, на її милому обличчі було видно гнів і біль. Ще ніколи не бачила її такою.\nСіла у вітальні і сказала так: «Поляки ринули через кордон». Усі були вражені. Звичайно, ми знали, що поляки близькі до поразки, чули й те, що рятуються загонами, але не в наш бік. Усі повідомлення стверджували, що вони рухаються в напрямку Румунії, а не через наші гори. Не могли повірити своїм вухам. «Так, так, – повторювала Котолін. – Бачила їх. Вулиця була заповнена вантажівками, коли я поверталася. Навіть не зупинялися. Дуже швидко їхали».\nЯ взяла за руку Котолін, і ми вибігли з будинку. Наближався кінець року, і вже настав холод. Наше містечко ніколи добре не освітлювалося вночі. Але на розі головної вулиці була одинока лампа, яку розгойдував вітер. Ми зупинили коляску. Вулиця була безлюдна. Потім біля нас проїхала вантажівка. Рухалася дуже швидко, але не настільки, щоб ми не побачили на ній скорчених, з натягнутими до очей шапками солдатів, їхні напружені фігури. Незвичної форми шапки, впізнала їх. Такі дотепер лише на картинках бачила. Це були польські солдати.\nТо була дуже похмура хвилина. У своєму житті я вперше бачила армію, яка відступає, і на додачу це були союзники. Очевидно, набагато гірша ситуація, ніж ми думали, говорили ми одне одному. Повідомлення були особливо заплутаними, тому що ніхто не міг повірити новинам, які готувалися для німецької ретрансляції й досягали нас. Але, очевидно, були правдивими. Поляки зазнали поразки. Ми бачили це з того, як вони тримали плечі. Довгий час постояли. Нарешті я озвалася: «Щось потрібно робити. Напевно, щось можна. Куди їдуть?»\nЗрештою зайшли до мера й витягли його з ліжка. Ніхто не сказав йому, що діється. Я була розгніваною, як повільно працює його розум, який він дурний, накричала на нього: «Не бачите, що ці люди мають потребу в захисті? Ідіть, дізнайтеся, хто буде їх оберігати. Я дам будь-яку кількість кімнат».\nМер був заспаний, але врешті вдалося повністю привести його до тями. В угорців велика почуттєва прив’язаність до поляків. Залишили його там, він щось бурмотів собі під ніс.\nЖігу знайшли знову на головній вулиці. Допомагав одному польському офіцеру міняти колесо. Поляки є одним із найстрункіших народів Європи. Офіцер, якому допомагав Жіга, мав сріблясто-русяве волосся й надзвичайно красиве обличчя. Його плащ розвівався від вітру. Жіга повністю заглибився в заміну колеса. Ми з Котолін відчували, що офіцер був дуже схвильований. Говорили з ним по-французьки й дізналися, що ні в нього, ні в інших немає кінцевої мети. На той час дорогу повністю зайняли транспортні засоби. Жоден не хотів зупинитися. Усіх охопив відчайдушний поспіх. Не усвідомлювали, що битві кінець. Напевно, не знали, де знаходяться. Бездіяльні місяці, більше того, роки чекали їх в угорських таборах. Але тієї ночі були в дорозі до кінця Європи. Їх не цікавив притулок.\nНаступного дня розгорнулося незвичайне видовище. Тривав паводок, пронісся перед нашими воротами й далі продовжував свій рух. У місті ніхто не працював. Люди стояли по обидва боки дороги, із застиглою цікавістю розглядали польську армію. Однозначно симпатизували їм, пригощали їх вином, сигаретами або хлібом – хто чим міг. Але й те певно, що відчували деяке самовдоволення, що не вони знаходяться на місці цих нещасних гордих людей. Сумне проходження поляків тривало. Якщо б людина не знала, що трапилося із ними, могла сприйняти це за військовий парад.\nНам необхідно було владнати дещо в місті. Повертаючись додому з Жігою, запримітили вантажівку, яка з’їхала на узбіччя.\n«Подивися туди, – сказав він, – хтось махає з автомашини. Я впевнений».\nМи підійшли до вантажівки. З неї вийшов офіцер, а потім ще один надзвичайно стрункий молодий солдат. Жіга обох підвів до коляски. Із властивою йому ввічливістю сказав: «Представляю майора Новака. Знає лише по-польськи й по-німецьки. А це його дружина. Вона хвора, майор просить, щоб ми прийняли їх».\nМайор вклонився. Стрункий молодий солдат виявився жінкою років двадцяти. По її очах було видно, що в неї гарячка. Негайно їх підібрали й поїхали додому.\nМайор, затинаючись, розповів німецькою, як вони потрапили сюди. Його дружина служила в підрозділі Червоного Хреста, а він у полку. Під час відступу були відокремлені один від одного. На кордоні дивовижним чином надибав на дружину. Дістав товстий солдатський плащ та каску, щоб не мерзла протягом трьох днів, які провела під дощем у вантажівці. Відчував: його дружина вже дуже хвора. Глянула на молоду жіночку й побачила, що кількаденний відпочинок і добре харчування приведуть її в порядок. Я виявилася права. Жінка не мала інших проблем, це були лише втома і виснаження. Одразу поклали їх у постіль у військовій спальні. Протягом наступних днів Серена готувала їм легкі, але дуже смачні страви, які подавали в кімнату. Жіга із задоволеною посмішкою звернувся до мене: «Ну, тепер уже і в нас є поляки».\nНоваки провели у нас шість тижнів. Не знаю, було це легально чи ні, але це й не цікавило мене настільки, щоб з’ясовувати. Уряд не зробив багато конкретних заходів у цій справі, крім того, що для біженців відкрили тимчасові табори. Поки не було потрібно, ми не хотіли відсилати їх туди.\nБули в нас також інші гості. Після прибуття Новаків якимось загадковим чином про це розповсюдилися відомості. Майже кожної ночі біля нашої хати зупинялись офіцери, але жоден із них не залишався більше ніж на один-два дні. Урешті-решт лише Новаки стали нашими особливими підопічними. З дружиною я не могла перекинутись і словом. Вона знала лише по-польськи, а вивчити її нелегко. Тільки посміхались одна одній. З майором краще розумілися. Від нього дізналася все про їхнє колишнє життя. Не були видатними людьми, звичайними представниками середнього класу. Перед війною мали корчму в Закопане. Одружилися недавно, бо їхній заклад почав працювати тільки останнім часом. Не були особливо інтелігентними, але майор виграв у Жіги в шахи, незважаючи на те, що той дуже добре грав. Шкода, адже ці нормальні люди потрапили в таку ситуацію, яку ніяк не назвеш нормальною.\nВечорами шестеро-семеро сідали за стіл. Цей час досить весело проходив. Я навіть вивчила кілька польських слів. Після вечері перебиралися у вітальню, слухали радіо. Це вже було більш проблематично, бо поляки завжди хотіли увімкнути варшавське радіо, яке ще транслювало передачі. Звучав тихий звук полонезу, а потім слова, які я вже не розуміла. Одного вечора і я зрозуміла. Це трапилося тоді, коли ми відшукали передавач, але вже німецькі слова почулися з нього. Моментально вимкнули. Ми сиділи перед вогнем, попивали вино. Один із офіцерів піднявся, потім усі встали для тосту. Його проголосили по-польськи, я змогла сказати лише: «Vive la Pologne».\nЦе був акт, який годився для мелодрами. Такі жести властиві польському героїзму, з такими мотивами вони йдуть в атаку на конях проти танків, з пістолетами проти бомбардувальників.\nЗвісно, їм необхідна була більш сучасна армія, і до війни треба було поставитися набагато відповідальніше в плані підготовки. Американці, які народилися північніше від лінії Масона – Діксона, вважають дурницею проголошення тостів. Ці люди були дуже сміливі й перші, кого перемогли німці. Найменше, що ми могли зробити, – привітати їх.\nКоли польський військовий похід закінчився, угорці нарешті краще змогли спланувати, що робити з біженцями. Намагалися діяти дуже чесно. Між двома країнами є багато спільних рис, наприклад залишки феодального режиму. Крім того, у всій Європі лише ці дві сусідні держави ніколи не воювали одна проти одної. Саме тому для поляків облаштували непогані табори. З них було легко втекти. Багато мешканців таборів дісталися Франції. Думаю, у переважній більшості офіцери.\nДо кінця мого перебування в Угорщині місяцями ми бачили польських офіцерів, які все ще у військовій формі тинялися по селах між нашим містом і Будапештом. Виходили на сільськогосподарські роботи. Не були особливо нещасні на вигляд. Якщо врахувати їхнє безнадійне становище, то вони здавалися відносно добре вгодованими та веселими. Не знаю, що трапилося з ними після офіційної окупації Угорщини німцями.\nНарешті попрощалися з Новаками. Перед від’їздом майор подарував мені нагороду, яку отримав від Пілсудського. Наполягав, щоб я взяла її. Ми обняли їх, а потім ніколи не зустрічалися, хоч вони ще писали нам із табору. Не вірю, що майор добрався до Франції. Не був настільки спритним. Імовірно, тихо притаїлися в таборі, поки не ввійшли німці і знову не схопили їх.\nШандор МІЛОВАН, “Карпатський об’єктив”\nНовини Світу 13


ПУТІН КОНСТАТУВАВ, ЩО ВПЕРШЕ В НОВІТНІЙ ІСТОРІЇ РФ ВОЛОДІЄ НАЙДОСКОНАЛІШОЮ ЗБРОЄЮ |\nПУТІН КОНСТАТУВАВ, ЩО ВПЕРШЕ В НОВІТНІЙ ІСТОРІЇ РФ ВОЛОДІЄ НАЙДОСКОНАЛІШОЮ ЗБРОЄЮ\nПрезидент Росії Володимир Путін констатував, що вперше в новітній історії РФ володіє найдосконалішою зброєю, здатним захистити країну від будь-яких зовнішніх посягань.\nПро це 21 вересня ц.р. повідомив портал «Новости ВПК».\nУ День зброяра глава РФ привітав усіх співробітників і ветеранів оборонно-промислового комплексу, які виконують найважливіше завдання — «створюють нові унікальні види зброї, здатні захистити країну від будь-яких зовнішніх зазіхань».\n«Протягом десятиліть нам постійно доводилося бути в ролі наздоганяючих, це стосувалося атомного, ядерної зброї, потім дальньої стратегічної авіації, а потім і ракетної міжконтинентальної техніки, тобто того, що фахівці називають засобами доставки», — зазначив Путін.\nЗа його оцінкою, «це завжди ставило країну в дуже складне і навіть небезпечне становище». «По суті, були моменти, коли нам погрожували, а відповідати нам було нічим, і по факту це було явним, небезпечним порушенням стратегічного балансу», — визнав президент.\n«Ось зараз, вперше в нашій новітній історії, Росія володіє найсучаснішими видами зброї, які кратно перевершують по силі, мощі, швидкості, точності все що існували й існують сьогодні [озброєння], такого зброю немає ні у кого в світі, в усякому разі, поки немає «, — підкреслив Путін.\n«Неоцінима робота для оборони»\nГлава держави по відеозв’язку поспілкувався з інженером-конструктором, почесним генеральним конструктором НВО машинобудування 87-річним Гербертом Єфремовим. Путін привітав його і всіх російських зброярів зі святом, назвавши їх роботу «неоціненною для оборони і безпеки Росії».\nПрезидент зауважив, що «дуже багато поколінь, сотні тисяч людей протягом цілого ряду років присвячують себе, свої сили і своє життя виконанню найважливішого завдання». «Ми завжди будемо цінувати їх працю, який можна порівняти без жодного перебільшення з подвигом, бо зброярі, як і військовослужбовці, стоять на варті Вітчизни», — зазначив верховний головнокомандувач.\nОкремо він привітав розробників та виробників лазерного комплексу «Пересвет», авіаційної гіперзвукової ракети «Кинджал», морського підводного роботизованого комплексу з ядерним двигуном «Посейдон», крилатої ракети необмеженого дальності «Буревісник», гіперзвукової ракети морського базування «Циркон», інших видів зброї, які надходять або найближчим часом надійдуть на озброєння армії і флоту РФ.\n«У цьому ряду система» Авангард «з маневруючому гіперзвуковим блоком, що рухається зі швидкістю в 27 разів перевищує швидкість звуку, яка змінює напрямок по висоті і по горизонталі, займає особливе місце.» Авангард «- це не просто нова система, це новий вид стратегічної зброї «, — переконаний Путін.\nПрезидент порівняв роботу російських зброярів з розробки гіперзвукових ракет «Авангард» з масштабом реалізації ядерного проекту СРСР. Про це він заявив в ході бесіди з Єфремовим.\n«Результати вашої роботи важко переоцінити. Ви не просто стояли біля витоків цієї технологічної ідеї, а саме ви і є його автором. В сучасних умовах для нашої країни втілення вашої ідеї без всякого сумніву можна порівняти з реалізацією Радянським Союзом ядерного і ракетного проекту, які здійснили видатні радянські вчені Курчатов і Корольов «, — сказав Путін.\nРосійський лідер нагадав, що вихід США з Договору щодо протиракетної оборони в 2002 році змусив Росію приступити до розробки гіперзвукового зброї.\n«Ми повинні були створити цю зброю у відповідь на розгортання США системи стратегічної ПРО, яка в перспективі була б здатна фактично нейтралізувати, обнулити весь наш ядерний потенціал», — сказав Путін.\nЗвертаючись до Єфремова, глава держави зазначив, що цього не сталося завдяки йому і його колегам. «Пам’ятаю, як ще в червні 2001 року будучи в Плесецьк здійснював контроль за пуском першого експериментального який планує блоку і цей пуск був успішним», — поділився спогадами президент.\nВін додав, що в наступні роки Росія доклала всіх можливих зусиль, щоб досягти з американською стороною домовленостей про припинення робіт по стратегічної ПРО або про її спільної реалізації на ракетонебезпечних напрямках, в тому числі за участю європейських держав. Але всі ці спроби виявилися марними. Саме тому в 2004 році РФ розгорнула масштабну роботу по реалізації гіперзвукового проекту.\n«Про що, до речі кажучи, публічно всіх і попередили. Я говорив про це публічно, — підкреслив Путін. — Судячи з усього, нам тоді ніхто не повірив, порахували, що ми не зможемо цього зробити». Проте в грудні 2018 року було проведено завершальний випробування пуск.\n«Герберт Олександрович, з грудня 2019 року, ви знаєте, перший полк ракет стратегічного призначення, оснащений системою» Авангард «, поставлений на бойове чергування», — уклав Путін, зазначивши, що це величезна подія для забезпечення безпеки РФ.


Нардеп Третьякова поскаржилася на зарплату в 42000 грн «брудними»\nЗа словами Третьякової, для якісного забезпечення роботи така заробітна плата є замалою\nНародна депутатка від фракції «Слуга Народу» та очільниця комітету соцполітики Галина Третьякова поскаржилася на розмір зарплатні парламентарів. Народна обраниця вважає, що зарплата у 42000 грн замала.\nПро це вона заявила в інтерв’ю hromadske, повідомляє APnews.\nЗа словами Третьякової, для якісного забезпечення роботи така заробітна плата є замалою.\nПри цьому вона уточнила, що нардепи отримують у середньому 42 000 гривень на місяць «брутто», а «на руки» (після відрахування податків) вони отримують 32-35 тисяч. Сума залежить від того, чи брав парламентар відпустку.\nВодночас більшою проблемою вона вважає низькі виплати на організацію роботи народного депутата. Третьякова також зазначила, що чинна організація працюючого народного депутата не дає йому можливості «віддати все належне батьківщині під час його каденції».\nСкандальна Третьякова хоче продати санаторії та готелі\n"Злякався, що викликали поліцію": на одному з пляжів Одеси загинув 12-річний хлопчик\nЯ не вважаю, що мої слова про смерть Полякова були неетичними - Третьякова вперше прокоментувала скандал


Коли подешевшає картопля в Україні – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Економіка / Коли подешевшає картопля в Україні\nКартопля подорожчала наприкінці минулого сезону. Зараз ціни високі через неврожай на ранні та середні сорти. Це пов’язано з посухою, розповів Gazeta.ua економіст інвестиційного департаменту продовольчої і сільськогосподарської організації ООН Андрій Ярмак.\n“Приватні господарства трохи збільшили площі під картоплю через високі ціни торік. Крім того, професійні господарства ще тільки почали збирати пізні сорти картоплі. Прогнозують гарний врожай. Це стимулюватиме ціни знижуватися”, – говорить Ярмак.\n“Поки з-за кордону завозимо менше 0,5% обсягу споживання. Переважно веземо з Білорусі. Частково під виглядом білоруської до нас завозять рociйську картоплю. Поза сезоном ввозимо продукцію з Єгипту. Її збирають там у січні-лютому. Буває, що імпортуємо картоплю з Азербайджану”, – каже Ярмак.


Воркшоп «ПРАКТИКА» від художниці Аліни Клейтман | Workshop "PRACTICE" by Artist Alina Kleitman\n2 травня в рамках паралельної програми до виставки Ширін Нешат «Турбулентність» відбудеться воркшоп, на якому учасники та учасниці матимуть можливість створити відеороботу під пильним менторством художниці Аліни Клейтман.\nХудожниця Аліна Клейтман розкаже про власний досвід створення відеоробіт на тему гендерної нерівності, жіночої репрезентації та ідентифікації та про художні прийоми, які вона використовує для опрацювання теми фемінної тілесності у власній творчій практиці. Учасники воркшопу також матимуть можливість створити власну роботу, відзнявши відео на будь-який наявний девайс; після чого художниця прокоментує кожну роботу та поділиться власними зауваженнями.\nАліни Клейтман — художниця з Харкова, живе та працює в Києві. Навчалася в Харківській державній академії дизайну і мистецтв, в майстернях та студіях Жанет Соловйової, Олександра Рідного, Віталія Куликова, Володимира Кочмара, Сергія Браткова; лауреатка спеціальної національної премії PinchukArtCentre Prize .\nКількість місць обмежена, тому вам варто зареєструватися\nЧи готові ви створити власне коротке відео напередодні воркшопу? *\nЗвідки дізналися про подію? *


Головна > Микола Миколайович Боголюбов, яким я його бачив і розумів\nФОТО С САЙТУ KEMRSL.RU\nПро М.М. Боголюбова як про фізика-теоретика я дізнався на четвертому курсі фізико-математичного факультету Львівського державного університету імені Івана Франка. Це сталося 1951 року (до того я чув про видатні роботи М.М. у сфері чистої й прикладної математики, а також із нелінійної механіки, фундатором якої він був разом з М.М. Криловим). Наш відомий лектор, тоді ще доцент, пізніше професор, А.Є. Глауберман оголосив нам, що збирається читати спецкурс з нових робіт М.М., присвячених фундаментальним проблемам статистичної фізики. Це були «Проблемы динамической теории в статистической физике» (1946 р.) і «Лекції з квантової статистики» (1948 р.). Ми, студенти-теоретики, були вражені новизною ідей, їхнім принциповим значенням для розвитку науки, а також чітким, зрозумілим викладом вельми нетривіальних проблем.\nУ першій зі згаданих книжок вводився ланцюжок рівнянь для часткових функцій розподілу: одно-, дво- й т. д. до нескінченності (в термодинамічній межі). Ці часткові функції були достатніми для обчислення статистичних середніх величин відповідно адитивного, бінарного й т. д. типів. Щоправда, рівняння цієї системи зачіпалися одне за інше, отже, вона містила інформацію, еквівалентну розподілу Гіббса, або — для нерівноважного випадку — еквівалентну рівнянню Ліувілля. Однак нова математична форма теорії відкривала різноманітні можливості для побудови наближених рішень і виявилася вельми продуктивною фізично, як було продемонстровано вже М.М., а пізніше стало предметом досліджень численних авторів.\nПри описі рівноважних систем вдалося побудувати не лише теорію розріджених газів, а й, пізніше, цілком прийнятну теорію рідин, що раніше вважалося неможливим.\nФундаментальним результатом, отриманим Боголюбовим у нерівноважній теорії, стало обгрунтування кінетичного рівняння Больцмана, а також створення схеми побудови інших кінетичних рівнянь.\nУ «Лекциях по квантовой статистике» найбільше захоплення викликала мікроскопічна теорія надтекучості слабко-неідеального бозе-газу, що прояснила загадкове раніше явище надтекучості рідкого гелію з мікроскопічної точки зору, зокрема, внесла принципову корективу до феноменологічної теорії Ландау. Для мене особисто стало зрозумілим, що час феноменологічних теорій минає, й у теоретичній фізиці затверджується новий, послідовно мікроскопічний підхід, що дає можливість на основі перших принципів розрахувати прийнятні моделі для опису явищ у неідеальних системах. Зокрема, для пояснення надтекучості гелію-4 нижче за -точку М.М. Боголюбов, виходячи з принципів квантової механіки та використовуючи оригінальний математичний метод канонічного перетворення операторів вторинного квантування, побудував мікроскопічну теорію для моделі слабко-неідеального бозе-газу, що зберегла основну рису точного опису, — правильну структуру кореляційних функцій і характерний вигляд спектра елементарних збуджень. Пізніше цей метод, належно модифікований, був використаний для побудови мікроскопічної теорії надпровідності, тобто вже для неідеальних дуже вироджених фермі-систем.\nНа п’ятому курсі я захоплювався квантовою електродинамікою й, зокрема, намагався подолати відомі труднощі з розбіжностями ряду теорії збурень на основі модифікації теорії шляхом введення рівнянь із вищими похідними. Ці спроби призвели до висновку про безперспективність такого підходу, оскільки він не лише не вирішував основних труднощів, а й породжував нові (індефінітна метрика). Тому, вступивши до аспірантури, я дуже зацікавився повідомленнями про те, що М.М. почав дослідження принципових аспектів квантової теорії поля. Я вирішив поїхати в тривале відрядження до Москви, щоб на місці прилучитися до нових досліджень, звісно, передусім школи Боголюбова. Подолавши несподівані формальні перешкоди (Московський університет суворо охоронявся, й потрапити до нього без перепустки було неможливо), я нарешті отримав дозвіл на вхід до фізичного корпусу, де проводилися (раз на тиждень) семінари Боголюбова з теоретичної фізики.\nПерша розмова з Боголюбовим була не вельми підбадьорливою. М.М. одразу поцікавився, які книжки з квантової електродинаміки я читав. Я зміг назвати відомі книжки Вентцеля й Гайтлера, які вивчив ще у Львові. М.М. відреагував: «Добре, але зараз ми маємо збірку праць «Новітній розвиток квантової електродинаміки», а також сучасний курс Ахієзера та Берестецького. Крім цього, в нас уже є в обігу розділи нашої з Ширковим книжки з квантової теорії поля. Можете їх діставати. Коли вивчите, підійдете до мене». Звісно, проштудіювати все це за якийсь рік було складно, і я спочатку витлумачив таку відповідь як ввічливу відмову. Однак інакше й бути не могло, тому з усією наполегливістю я взявся за вивчення не лише цих книжок, а й журнальної літератури, якої в столичному університеті було досить. Я склав список близько 25 іноземних журналів, які вирішив переглядати неодмінно. Крім того, я зацікавився серією статей Л.Д. Ландау, О.О. Абрикосова та І. М. Халатникова, яка цікавила також деяких учасників семінару Боголюбова й, насамперед, знайомого мені львівського вченого О.С. Парасюка (я прослухав у нього курс теоретичної механіки у ЛДУ). Дивуюся зараз тому ентузіазму й наполегливості, які виявив тоді в своїй роботі. Зокрема, вів облік часу, прагнучи того, щоб на заняття наукою витрачалося не менш як 14 годин на добу. Мабуть, О.С., який співпрацював із Боголюбовим, дещо розказав М.М. про мої зусилля. Принаймні, одного разу М.М., прогулюючись коридором біля аудиторії, де мав розпочатися його семінар, зупинився переді мною й сказав: «Я чув, що ви добре просуваєтеся в теорії поля. Міг би запропонувати вам тему для дисертаційного дослідження. Яку б ви хотіли: більш обчислювальну або більш теоретичну?» Я відповів: «Більш теоретичну», — й відчув, що це та відповідь, якої М.М. чекав. «У такому разі міг би запропонувати вам проблему застосування методу функціонального усереднення в квантовій теорії поля. Основоположну роботу Фейнмана ми обговорювали нещодавно на семінарі. Його метод має бути вельми перспективним». Я відповів, що функціональний інтеграл мені дуже сподобався. М.М. схвально кивнув головою й промовив: «Зателефонуйте мені завтра о 10.00, я приготую для вас деякі матеріали, й потім зустрінемося в мене вдома». І тут я з усією безпосередністю запитав його: «А який у вас номер телефону?», — на що М.М. з іронічною усмішкою негайно відповів: «А знаєте, я сам собі додому не телефоную, тому, на жаль, не знаю». Я зрозумів, що моє запитання дурне, тим паче що молоді люди з кафедри М.М., які стояли неподалік, також іронічно усміхнулися, а М.М. пройшов до семінарської аудиторії. Проте один із молодих людей підійшов до мене з усмішкою, що підкреслювала, але в той же час вибачала мою провінційність, і сказав: «Запишіть телефон М.М., я вам його зараз продиктую». Таким чином проблема була вирішена, а я, сідаючи на своє місце за столом, подумав: «Цілком правильно, не треба забирати у великої людини час на зайві запитання».\nЧітко в призначений час, з точністю до секунди, я подзвонив у двері московської квартири М.М. у секторі1 «Л» будинку МДУ (я тоді не знав, але інтуїтивно відчув, що М.М. дуже любить високу точність). Наша бесіда тривала всього 12 хвилин. Боголюбов дав мені свої записки з одними формулами, без усяких слів (серед теоретиків такі записки називаються формулярами), дуже чітко написані й без будь-яких логічних пропусків на великих рожевих аркушах (улюблений папір М.М.). М.М. також рекомендував декілька журнальних статей, присвячених математичному обгрунтуванню методу функціонального інтегрування, зокрема статтю, як він висловився, «чудової пані Сесіль Моретт». Він дав мені тиждень на вивчення всіх матеріалів, і я був щасливий, що нова зустріч не відбулася, оскільки М.М. викликали у дуже важливій справі, про яку не можна було говорити.\nАле, взявши папери й виходячи з квартири М.М., я помітив, що йду дуже швидко, майже бігом, бо мені дуже хотілося якомога швидше вивчити їх детально. Пізніше я переконався, що так поводилися майже всі, хто закінчував бесіду з М.М. Вочевидь, усі його учні отримували від таких бесід величезний запас натхнення.\nПредметом паперів Боголюбова було рішення знаменитих рівнянь Швінгера для функцій Гріна в квантовій електродинаміці в термінах функціонального інтеграла. Його рішення було точним, на відміну від рішення Пайерлса; цей автор не зміг врахувати електронно-позитронних петель. У зв’язку з цим переді мною постала проблема — зрозуміти самі рівняння Швінгера. З однієї японської праці я дізнався, що її автори сформулювали більш як десять незрозумілих пунктів у зв’язку з рівняннями Швінгера. Але незабаром дізнався, що на конференції дипломників виступатиме з доповіддю учень М.М. Михайло Поліванов. Його доповідь я прослухав і не зрозумів у ній нічого, оскільки вже основні терміни мені були зовсім незнайомі. Тому я підійшов до Поліванова й попросив у нього його працю. Він тільки запитав: «На скільки?» Я відповів: «На три місяці», маючи на увазі, що наближаються канікули, а також, неявно, й те, що час для вивчення з урахуванням труднощів може бути з ними співмірним. Але вже через три дні я зміг роботу повернути. Вона базувалася на вельми ефективному методі неповного віківського розкладання, запропонованого самим М.М. і використаного Полівановим. Метод був цілком прозорим, і я його добре зрозумів, в одному пункті навіть додатково спростив. Таким чином я легко увійшов в найсучаснішу тоді проблематику квантової електродинаміки. Перед від’їздом я зміг іще раз побачитися на семінарі з Боголюбовим і повідомив йому про свій від’їзд. Він побажав добре відпочити. При цьому зауважив, що для найкращого відпочинку рекомендує розрахувати три діаграми (після регуляризації їх методом Паулі-Вілларса): для радіаційних поправок нижчого порядку до власної енергії електрона, фотона й до вершинної частини.\nПісля канікул я знову приїхав до Москви і, зустрівшись перед семінаром з М.М., зробив короткий звіт про свою діяльність. М.М. схвально кивнув і неголосно сказав кудись у простір: «Мені папірець». І в ту ж мить хтось із молодих членів кафедри, які, як завжди, були недалеко від М.М., у зоні чутності, негайно простягнув йому папір і ручку, а інший молодий чоловік подав зошит із твердою обкладинкою, на якій було зручно писати. Боголюбов написав таку записку:\nТак зовні просто, без всяких бюрократичних формальностей, сталося моє залучення до боголюбовської школи, з чим молоді люди мене й привітали.\nПеред наступним семінаром М.М., помітивши мене, спитав: «А чому це ви якийсь жовтий?» Посміхнувшись, я відповів, що поселився у літніх людей на Таганці й мало сплю через клопів. Проте М.М. сприйняв це дуже серйозно й сказав: «Вам потрібно негайно переселитися до гуртожитку» і, як завжди, неголосно додав у простір: «Мені Базарова». Не пам’ятаю, скільки секунд пройшло, але ось уже І.П. Базаров (він, як виявилося, був не лише автором підручника з термодинаміки, але й головою профспілкового комітету) стояв перед М.М. в очікуванні розпоряджень. М.М. сказав: «Ось до мене приїхав мій учень, оселіть його в гуртожитку на весь навчальний рік». Розпорядження було виконане, хоча і з деякими труднощами. Я стояв під дверима профкому, як звелів Базаров, і чув дискусію між ним і членами профкому, які всі були проти. Базаров мовчки вислуховував їхні заперечення, а потім вимовляв лише одне речення: «Микола Миколайович велів». Коли в нього вичерпалося терпіння, він закричав на весь голос: «Микола Миколайович велів!!!» Я почув, стоячи за дверима, як впала й розбилася карафа з водою, потім запанувала тиша, вийшов Базаров і сказав мені: «Ось ордер».\nЗазначу, що ніяких підстав для відмови в житлі профком не висував. Їхнє небажання, як я потім дізнався, базувалися на міркуваннях, що не мали нічого спільного з діловими.\nНаведений випадок демонструє не лише турботу Боголюбова про своїх учнів, але й його незаперечний авторитет.\nНа той час на кафедрі у Боголюбова працювали молоді вчені Б.І. Садовников, І.А. Квасников. Його найстаршими учнями були С.В. Тябликов, Б.В. Медведєв. Група теоретиків — учнів Боголюбова — склалася в зв’язку з виконанням М.М. закритої урядової програми досліджень у Арзамасі. До цієї роботи було залучено Б.В. Медведєва, В.Л. Бонч-Бруєвича, Д.В. Ширкова, Д.Н. Зубарєва, В.М. Климова (останній, на жаль, загинув у горах Кавказу). До часу моєї появи в Москві М.М. перейшов уже на роботу (з 1949 р.) до Математичного інституту ім. В.А. Стєклова АН СРСР, де також з’явилася група його учнів, а пізніше (з 1953 р.) — на фізичний факультет Московського університету ім. М.В. Ломоносова. Кількість його учнів постійно зростала. Серед них у Москві я застав А.А. Логунова, Ю.А. Церковникова, А. Тавхелідзе, В.З. Бланка (також загинув у горах), М.К. Поливанова, В.Г. Соловйова.\nЦікаво виглядало залучення до школи Боголюбова І.Р. Юхновського, який, вивчаючи у Львові книгу М.М. Боголюбова «Динамічні проблеми в статистичній фізиці», самостійно виконав на основі його методу, подолавши при цьому серйозні труднощі, дослідження системи частинок, які взаємодіють за Кулоном, після чого попрохав Боголюбова бути опонентом за своєю докторською дисертацією на цю тему. Боголюбов запропонував Юхновському передати дисертацію на розгляд і, пересвідчившись у правильності дослідження, виступив як опонент, а І.Р. Юхновський став доктором наук і очолив уже вторинну школу М.М. Боголюбова у Львові. Вона розвивалася спочатку у Львівському університеті, пізніше І.Р. Юхновський створив шляхом поступового нарощування кадрів нинішній Інститут фізики конденсованих систем НАН України.\nНові учні Боголюбова почали формуватися також у Дубні, в ГІЯД, де М.М. з 1956 р. завідував Лабораторією теоретичної фізики, а пізніше (з 1965 р.) став директором усього інституту. Важко перерахувати всіх молодих учених, які стали в цьому інституті його учнями. Зрозуміло, що величезний вплив з боку М.М. відчували фактично всі працівники цього великого наукового колективу. На посаді директора міжнародного інституту Боголюбов виявив себе як надзвичайно активний, вольовий і умілий організатор.\nЯк патріот України, що тривалий час працював в АН УССР, Боголюбов потурбувався про створення Інституту теоретичної фізики в Києві й став його директором із 1966 р. Вже згаданий вище О.С. Парасюк очолював в цьому Інституті відділ. В ІТФ довго працював (останні роки — в Інституті математики НАН України) видатний фахівець у сфері теоретичної і математичної фізики Д.Я. Петрина, учень Парасюка і співавтор Боголюбова в низці фундаментальних робіт.\nНині Інститут теоретичної фізики НАН України носить ім’я М.М. Боголюбова і є провідним фізичним інститутом у цій сфері в незалежній Україні (зараз його очолює академік НАН України А.Г. Загородній).\nХочу особливо підкреслити любов М.М. до своїх учнів, турботу про них, а в той же час — високу вимогливість. Він завжди піклувався про їхнє наукове зростання, ніколи не забував про них, де б вони не були, давав різноманітні могутні стимули.\nНаведу ряд прикладів, які наочно засвідчують, як М.М. вчив нас, своїх учнів.\nКоли я взявся за рішення моделі Блоха-Нордсика і з цією метою використав представлення функцій Гріна електрона з радіаційними поправками у формі функціонального інтеграла, то мені потрібна була для цього функція Гріна електрона в довільно заданому неквантованому 4-векторному полі. Далі належало за цим полем функціонально усереднити. Проте рівняння для цієї функції я розв’язати не міг. Воно являло собою рівняння в часткових похідних у чотирьох координатах (трьох просторових і часовій), і я почав з побудови його загального розв’язання за стандартною методикою, що вело до появи довільних функцій від цих змінних, і було незрозуміло, як ці функції фіксувати. У цій вельми скрутній ситуації до мене підійшов Бонч-Бруєвич і спитав, як мої наукові справи, на що я відповів: «Поганенько». Ми обговорили проблему, і Бонч-Бруєвич сказав, що, на його думку, я дію правильно, і він спробує розібратися, в чому справа, але вже через два дні повідомив, що у нього нічого не виходить, як і у тих колег, з якими він консультувався. Вони вирішили, що треба звернутися до Боголюбова. М.М. був спочатку здивований тим, що ні у кого не виходить, однак через якусь хвилинку засміявся і сказав: «Ви всі не читаєте класиків, ось у чому річ. Треба читати класиків. Зберіться, я покажу». Коли ми зібралися, він знов докоряв нам, що не читаємо класиків. Цього разу М.М. мав на увазі В. А. Фока, який свого часу запропонував метод п’ятого параметра, і цей метод потрібно знати. З’ясувалося, що, по суті, мова йде про використання параметризації.\nПісля цього уроку справа пішла веселіше, хоча по дорозі доводилося долати ще чимало труднощів, але вже не звертаючись до М.М. А я назавжди полюбив параметризацію як ефективний прийом, який часто відкриває несподівані можливості.\nЩе один цікавий епізод стався після одного з семінарів, коли М.М. сказав, щоб ми, аспіранти, не розходилися, оскільки він має ще провести вступні іспити до аспірантури, і вказав на одну молоду людину. «До речі, — додав він, — які запитання ви запропонували б для нього?» Хтось сказав: «Другий закон термодинаміки. Теорема про зростання ентропії в адіабатично замкненій системі». М.М. заперечив: «Він це або знає або не знає. Якщо знає, то він нам все відбарабанить. Якщо не знає, то я не думаю, що за 40 хвилин, відведених на підготовку, він зможе перевідкрити те, на що кращі уми людства витратили не одне десятиріччя. Тому потрібно поставити запитання, яке засвідчить не те, що він завчив, а як він розуміє те, що йому вже давно знайоме, наприклад, інтеграл».\nМ.М. запропонував вступнику оцінити інтеграл, що молода людина й зробила, хоча, як висловився М.М., по-варварському. Тому М.М. продемонстрував бездоганний спосіб отримання відповідних асимптотик. Зрозуміло, що після цього випадку ми всі дуже захопилися асимптотиками, що дуже знадобилося в подальшій роботі. До речі, в моїй книзі «Математичні методи теоретичної фізики» перший, вступний, розділ присвячений саме інтегралам і їх асимптотикам2 .\nМ.М. цінував і любив афоризми. Якось він запропонував трьом аспірантам, серед яких був і я, зробити розрахунок деякої величини трьома різними методами. Ми прийшли до нього з трьома різними відповідями. М.М. негайно надихнувся, підніс палець, і вимовив: «Запам’ятайте: істина єдина, а брехня різноманітна. Йдіть, переробіть все як слід».\nДля М.М. була характерна віра у своїх учнів. Якось він запропонував мені отримати закон перетворення швингерівської функції Гріна електрона при градієнтних перетвореннях і сказав, що, наскільки йому відомо, це питання цікавить також Л.Д. Ландау. Я був шокований тим, що маю змагатися з самим Ландау, і висловив у зв’язку з цим свою невпевненість. М.М. сказав, засміявшись: «Але ви ж напевно використовуєте при цьому ваш улюблений метод функціонального інтегрування, і це буде найкращий спосіб». Після цього він дуже серйозно сказав: «Ви повинні прагнути все робити самостійно. Звичайно, можна замість цього піти до кого-небудь і попросити, щоб вам розповіли, як і що робиться. Припускаю, що вам все покажуть і все пояснять, і ви все це зрозумієте. Але чи буде це вашим результатом? Аж ніяк! Не маю на увазі пріоритетні питання. Запам’ятайте, що тільки зроблене вами самостійно, тим методом, який ви цінуєте, залишиться з вами на все життя. Тільки це буде по-справжньому ваше»3.\nЗакінчення — в наступних числах\n1. Всі вживали слово «зона», а не «сектор», але М.М. слово «зона» зі зрозумілих причин не любив.\n2. У стандартних підручниках з математичної фізики асимптотикам фізиків-теоретиків чомусь, як правило, не навчають. Якось при мені відомий математик Я. Синай розповідав як курйоз, що телефонував у Москві знайомим фізикам, чи знають вони точне й асимптотичне значення інтеграла і не знайшов тих, хто знає.\n3. М.М. говорив це російською, але зазначу, що він дуже любив замість слів «никоим образом» вживати український вираз «аж ніяк». Пам’ятаю, що коли хтось при ньому висловився так: «Отсюда вытекает...», він енергійно заперечив: «Аж ніяк не випливає!» і пояснив присутнім, що українське «аж ніяк» геніально експресивно порівняно з відповідним російським зворотом.\nSource URL: https://day.kyiv.ua/uk/article/cuspilstvo/mikola-mikolayovich-bogolyubov-yakim-ya-yogo-bachiv-i-rozumiv-0


Дружина дзвонила в істериці. Благала повернутись. – Віддана\nДружина дзвонила в істериці. Благала повернутись.\nЯ завжди виконував забаганки своєї дружини. На початку подружнього життя, жінка відмовилась робити хатні справи. Їжу замовляли, а для прибирання винаймали жіночку.\nПісля появи дитини, жінка попрохала знайти няню. Вона дуже втомлювалась одна з дитиною. Я погодився. Пішов на ще одну роботу. Через півроку до нас приходили вже дві жінки — прибиральниця та няня. Дружина не працювала. Сиділа вдома. Цілими днями дивилась серіали та вишивала.\nВтомився від такого життя. Гну спину на трьох роботах, а дружина навіть «дякую» не скаже. В один момент, відмовився від няні та прибиральниці. Дружина влаштувала скандал.\nНе слухав її. Зібрав речі та пішов на квартиру, яку винаймав. Дружині порадив знайти роботу. Спочатку, я не хотів розлучатися. Моя ціль, провчити її.\nЧитайте також Невдовзі дівчина пішла, а на моєму обличчі можна було прочитати невдоволення


Новини ➠ Кращі спектаклі афіші Великого театру\nОпубліковано: П'ятниця, 30 січня 2015, 12:57\nВ Єгипті 4 січня цього року відбулося чергове ДТП, в якому постраждали туристи. Автобус з данськими туристами перекинувся неподалік від містечка Рас-Судр, розташованого в 250-ти кілометрах від Каїра біля Червоного моря.\nЗ усіх учасників ДТП постраждало 12 осіб: три єгиптянина, включаючи водія та гіда, і дев'ять туристів з Данії. Чотири людини, стан яких оцінюється, як важкий, були доставлені в госпіталь Насера, який знаходиться в столиці Єгипту. У більшості пасажирів є переломи, удари і порізи різного ступеня тяжкості, сказано в повідомленні ИТАР-ТАСС.\nЩодо обставин трагедії, відомо, що у туристів повинна була відбутися екскурсія в Каїрі, куди вони їхали з Шарм-ель-Шейха. Причини дорожньо-транспортної події поки невідомі. До розслідування інциденту вже приступила прокуратура країни.\nЦя аварія не була єдиною, що сталася в Єгипті в цей день. У першій половині 4 січня в північному напрямку від Каїра в аварію потрапив ще один автобус. На цей раз загинули дев'ять місцевих жителів і кілька пасажирів – туристи зі Сполучених Штатів Америки – отримали травми.\nКожен рік на єгипетських дорогах гинуть десятки туристів з різних країн світу. Найчастіше порушниками є водії, які не дотримуються швидкісного режиму, люблять показати свою зухвалість, здійснюючи вкрай небезпечні, при цьому нічим не виправдані маневри, які віддають перевагу їздити по зустрічній смузі автомобільного руху.\nТак, в Хургаді в листопаді минулого року розбився автобус, що перевозив угорських туристів. В результаті цієї страшної аварії, яка сталася з вини водія, який керував туристичним автобусом і намагався по дорозі в аеропорт обігнати вантажівку, загинуло одинадцять туристів, і ще більше тридцяти осіб отримали різні травми.\nДорогі друзі, туристична компанія Батерфляй Тур пропонує Вашій увазі оздоровчі тури в Єсентуки. Для того щоб дізнатися детальну інформацію про курорті або про вартість проживання - зайдіть у розділ сайту компанії "Санаторії Єсентуки вартість"\nСкоро в Пітер


Секс-іграшки, які змінюють життя.\nдодому Жінка Любов Секс-іграшки, які змінюють життя.\nЯкщо ви все ще сприймаєте секс-іграшки як щось необов’язкове, то просто повинні прочитати цей матеріал. В ньому ми зібрали три історії спеціальних гаджетів, які можуть змінити життя (в прямому сенсі, без жартів!)\nЧудо-девайс: вакуумний стимулятор Satisfyer\nЯ звикла думати про себе як про більш-менш фригидном людині. Секс ніколи не грав важливу роль в моєму житті, і відсутність оргазмів, як у кіно, де млосні героїні упивалися нігтями у спини своїх партнерів і звивалися всім тілом, будучи не в силах протистояти великій силі оргазму, мене не турбувало. Ну, майже не засмучувало. Але навіть якщо мене і відвідували думки про моєї сексуальної неспроможності – вони досить швидко мене і залишали.\nЯк-то раз, переглядаючи відеоролики одного американського порталу, де 5 подруг тестують різні девайси, процедури та тренди, я натрапила на сюжет про вакуумному стимулятор клітора. В кадрі кілька дівчат розповідали про те, що у них ніколи в житті не було оргазму. Далі їм простягали з-за кадру якийсь невеликий агрегат, вони пару хвилин крутили його в руках і урочисто оголошували про намір вивести виробника, який обіцяв множинні оргазми всім без винятку, на чисту воду.\nУ другій частині ролика усміхнені зардевшиеся дівчата поверталися в кадр і навперебій розповідали про те, що їх життя більше не буде колишньою, тому що вони вперше в житті відчули оргазм. Цей ролик посіяв у мені антропологічний інтерес – захотілося «мати» такий агрегат і поповнити ряди усміхнених дівчат. Ну чи не поповнити.\nЧерез невизначений час моя подруга зі Швеції наполягла на придбання девайса – відмовитися було складно, у неї був промокод на знижку. Так в один день до мене приїхав рум’яний кур’єр і вручив невелику картонну коробку, яка таїла в собі відповідь на питання – бути чи оргазму чи ні.\nВакуумний стимулятор клітора – це невеликий прилад для (як не парадоксально) стимуляції клітора за допомогою двох видів впливу – механічного і вакуумного. Його не потрібно нікуди вставляти, що бачиться мені незаперечною гідністю, бо вставляти куди більш енерговитратний і менш гігієнічний процес.\nПринцип дії наступний: силіконова насадка м’якими поступальними рухами масажують зону навколо клітора, а вакуумний механізм одночасно ніжно всмоктує і відпускає клітор. Все це забезпечує настання оргазму з ймовірністю 100%. Протягом 1-2 хвилин. Час – гроші, як відомо. Ще один приємний бонус. У моєї моделі є аж 11 швидкостей. Чому саме 11 – невідомо, але наявність різних швидкісних режимів дозволяє регулювати швидкість настання оргазму. Так що навіть якщо мені треба вкластися у 30 секунд – місія здійсненна.\nУ мене була і залишається прекрасна життя з купою класичних складових – чоловік, дочка, робота, друзі, дієта. Повноцінний набір сучасної дівчини. Страждала від відсутності оргазмів? Ні, не страждала. Як можна страждати від відсутності того, чого ніколи не пробував? Стала моя життя яскравішим з появою сатисфаера? Так, стала.\nДо традиційних способів розслабитися і обнулитися додався ще один – оргазм. Мені приємно усвідомлювати, що в будь-який момент – вдома, в офісі, в ресторані, та хоч в парку при певній частці вправності – я можу отримати гарантоване потужне задоволення. Ще мені подобається, що це задоволення не пов’язане ні з ким більше. А значить, не потрібно думати про те, як ти виглядаєш або намагатися доставити задоволення партнеру.\nМи з чоловіком були в різних країнах і листувалася на тему сексу, обговорювали, що б нам хотілося спробувати. У процесі з’ясувалося, що нас обох заводить ідея страпона.\nЯ і так була в курсі, що він більше любить підпорядкування (як і я, до речі), а не домінування, але що він готовий до такого експерименту – стало сюрпризом! Для мене це історія про домінування і довіра партнерів одночасно, але після такого досвіду я себе інакше відчула в просторі і часі. Ми 12 років разом, і в ліжку у нас завжди було все добре, я рада цьому, тому що секс дуже важливий для мене, якщо б не це, я б точно не була вірною дружиною!\nЦе така матова акрилова матова штука, яка з одного боку вставляється в піхву, а інша, яка схожа на маленький член, залишається зовні. До речі, «моя» внутрішня частина відмінно стимулює зону G і клітор.\nНапевно, це не порожні розмови про «заздрість до пенісу». В процесі ти відчуваєш, що контролюєш ситуацію і що ти саме «даєш», а не приймаєш, ти – ініціатор. В домінуючої позі наїзниці такого відчуття немає. Разом з силою починаєш відчувати якусь особливу ніжність до партнера.\nБачачи його в пасивній позиції, заводишся від думки, що його задоволення в твоїх (умовно) «руках». Впевнена, багатьом хлопцям такий досвід був би приємний, я не сприймаю це як щось принизливе. Для багатьох пар анальний секс позиції чоловік-домінант – норма, а в зворотному випадку спрацьовує гендерний стереотип: мовляв, таке тільки для геїв. Давайте тоді скажемо, що фингеринг тільки для лесбіянок! По-моєму, це та область, в якій можна розширити межі навіть консерватору, просто поступово, до того ж чоловіки часто соромляться своїх справжніх фантазій.\nЧудо-девайс: вібратор, стимулюючий точку G\nДосить банальна історія – мене кинув хлопець, і подруги в якості розради подарували вібратор з жартами про те, що «тепер мені і хлопець не потрібен», «хлопця краще цього буде складно знайти» і так далі. Насправді вони досить серйозно підійшли до проблеми, купили не перший-ліпший вібратор, а добре вивчили ринок і купили насправді класну річ – модний і найголовніше чудодійний Lelo.\nЦе вібратор, пристрій якого дозволяє одночасно масажувати точку G і клітор. У результаті з’ясовується, що точка G – ніякий не міф, вона насправді існує і її можна навіть «тренувати», тобто підвищувати чутливість.\nЖарти подруг стали дійсністю, а вібратор – ідеальним втіхою. Раніше для мене розповіді про точку G були десь на рівні легенд і міфів Стародавньої Греції, тепер я точно знаю, де вона знаходиться. Дивно, але регулярні «заняття» з вібратором як би підвищують її чутливість. Взагалі прекрасна річ – ти вивчаєш своє тіло, себе, в результаті вчишся не просто відчувати, але і формулювати бажання. Так що я навіть рада, що той хлопець мене кинув, так би і не дізналася, що таке крутий оргазм.\nпопередня статтяРемінь долі: 3 речі, які роблять нас впевненіше.\nнаступна статтяЛюди, у яких майже вийшло (40 фото)


Федр Байки Переклад Володимира Литвинова = Книга: Федр Байки Переклад Володимира Литвинова =UkrKniga.org.ua= =УкрКнига.орг.юа=\nСкачати одним файлом. Книга: Федр Байки Переклад Володимира Литвинова\nФедр Байки Переклад Володимира Литвинова\n© В.Литвинов (переклад з латини), 1986\nДжерела: Зарубіжна література. 6 клас. Хрестоматія. Тернопіль: Навчальна книга, Богдан, 1999. 400 с. С.: 45-47.; Давня римська поезія в українських перекладах і переспівах. Л.: Світ, 2000. 328 с. - С.: 219-230.\n1. Вовк та ягня\n7. Лисиця і трагедійна маска\n8. Вовк і Журавель\n17. Вівця, Пес та Вовк\n26. Лис та Лелека\n30. Жаби, налякані бійкою Бугаїв\n31. Кібець та голуби\n2. Про чоловіка та двох його коханок\n3. Езоп про негідників\n6. Муха та Осел\n7. Вовк та Собака\n1. Про ослячу долю\n10. Про людські вади\n1. Деметрій та поет Менандр\nДодаток. Від автора\n7. Езоп та поет\nДавньоримський байкар Федр ( бл. 15 р. до н.е. - бл. 70 р. н.е.) за походженням був греком з Македонії. Ще змалку він потрапляє в рабство. В Римі майбутній байкар виростає і здобуває освіту. Згодом його за певні заслуги імператор Август відпускає на волю.\nПочинаючи з 20-х років І ст.н.е. Федр випускає п'ять збірників "Езопових байок", всі вони написані віршем. Як самостійний жанр байка до того часу не була представлена в римській літературі, хоча письменники (особливо сатирики) іноді вводили традиційні сюжети байок у свої твори. Грецькі байки на той час були відомі як "езопові". Федр "одягає" їх у латинські вірші, спершу обмежуючись запозиченими сюжетами, а згодом перейшовши  і до оригінальної творчості. Байка, вважає Федр, створена рабами, які не насмілювались вільно висловлювати свої почуття і знайшли для них інакомовну форму жартівливої видумки. Елемент соціальної сатири особливо помітний в перших двох збірниках, в яких переважає традиційний тип байки про тварин.\nФедр хвалить себе за "стислість", розповідь його позбавлена другорядних деталей і супроводжується тільки небагатослівними поясненнями моральнр-психологічного плану. Мова байок Федра проста і чиста.\nСлава, на яку Федр чекав, прийшла пізно. Його творчість стала широко відомою лише з кінця XVI ст. Багато байок були використані Лафонтеном, Лессінгом, Красицьким, Криловим. В Україні до сюжетів і тем Федрових байок зверталися Сковорода, Боровиковсь-кий, Гулак-Артемовський, Гребінка, Глібов. Перше повне видання українською мовою спадщини класика античної та світової байки Федра, здійснене ВЛитвиновим, побачило світ у 1986 році.\nПоет Езоп байки ці повигадував,\nА я лише у шестистопні вірші вклав.\nПодвійна користь з книжки: і смішить вона,\nІ учить жити мудрою порадою.\nКоли ж захоче хтось мені закинути,\nЩо звірі і дерева розмовляють тут,\nХай знає, що без жарту не бува байок.\nКоли в Афінах квітла демократія,\nЛюдей безмежна воля з розуму звела\nІ давня стриманість була занедбана.\nУздрівши чвари поміж громадянами,\nЗабрав у місті владу Пізістрат, тиран.\nА як афінці стали долю проклинать\nІ на неволю скаржитись (хоч був тиран\nНе злий, та все незвичне - завсігди тяжке!),\nТаку їм байку розповів поет Езоп:\nОдного разу Жаби у Юпітера\nПросили галасливо і собі царя,\nЯкий зумів би їх приборкать силою.\nБо даний їм раніше - довбня довбнею.\nЮпітера, щоб у нещасті поміч дав -\nНе позбавляв принаймні їх життя. А він:\n"За те, що не схотіли доброго царя,\nВи злого маєте!"\nТерпіть це зло, бо прийде гірше у сто крат!\nЯкось Собака з м'ясом через річку плив\nІ здобич в нього вирішив забрать. Проте\nЛисиця мовить, маску розглядаючи:\n"Така красуня, а бракує мозку їй!"\nЦе сказано для тих, кому і славу, й честь\nДарує доля,- не дає лиш розуму.\n8. Вовк та Журавель\nХто вдячності чекає від негідника,\nТой двічі хибить: потурає злому - раз,\nПо-друге - тратить час і марно трудиться.\nЗастрягла кістка в пащі вовчій; він,\nВід болю виючи, став кожного благать,\nАби за щедру нагороду витяг хтось.\nНарешті взявся за цю справу Журавель.\nВ страшну пащеку голову засунувши,\nВін кістку, що стирчала в горлі, витягнув\nІ вимагати дяки став у Сірого.\nА той: "Живим з моєї пащі вибрався,\nТа ще й платню давай тобі, невдячному?!"\nНевмілий швець, від злиднів утікаючи,\nНа чужину подався і став лікарем.\nПродаючи всілякі трави, нібито\nПротиотруйне зілля, він прославився.\nТам часом тяжко занедужав син царя,\nІ до палацу лікаря покликано.\nЦар хоче його вправність перевірити\nЙ води у келих наливає, вдаючи,\nЩо змішує отруту з чудо-ліками,\nА потім пропонує все це випити.\nШахрай, злякавшись смерті неминучої,\nЗізнався, що у ліках нетямущий він,\nА вславився лиш через глупоту людську.\nТоді, зібравши всіх на збори, цар сказав:\n"Які ж ви, громадяни, нерозважливі,\nВи довіряли свої голови тому,\nКому раніше й ніг не довіряв ніхто!"\nСтосується усе це необачних тих,\nКого негідники використовують.\nХто є при владі, бідному однаково;\nМіняється саме ім'я господаря,\nА інше все без зміни залишається.\nОсла на моріжку пас полохливий дід.\nНежданим криком злодіїв наляканий,\nВін став Ослові радити втікать мерщій.\nНа це ледачий: "Ти, напевно, думаєш,\nЩо ті на мене більші покладуть сакви?"\nПастух: "Та ні!" - "Для мене, отже, байдуже,\nКому служити, доки я вантаж несу".\nБрехливому покари не уникнути.\nВона у нього позичала буцімто.\nА волоцюга Вовк як свідок присягавсь,\nЩо брали не одну, а цілих десять штук.\nВівця, брехливим свідком звинувачена,\nВини не визнала. А через кілька днів\nВона, побачивши у пастці Сірого,\nСказала: "За брехню його покарано!"\nНікому зла не треба учиняти, бо,\nЯк мовить байка, по заслузі матимеш.\nЛелеку першим, кажуть, запросив у дім\nДо себе Лис-облудник, й гостеві подав\nРідкої юшки на тарілці з мармуру.\nТа скуштувати гість її ніяк не зміг.\nТоді покликав Лиса птах, і в глечику\nНаїдок дав. Любенько сам смакуючи,\nВже він дражнив тепер Рудого їжею.\nУздрівши здалеку, як слину Лис ковта,\nПтах перелітний мовив (щоб почули й ми):\n"Хай потерпає й той, хто приклад подає".\nБіда простолюду, як можні чубляться.\nСказала Жаба, вздрівши бійку Бугаїв:\n"Ой лишенько, пропали ж ми, нещаснії!"\nА друга запитала: "Чом ти так кричиш? -\nАдже ті Бугаї за першість в череді\nЗмагаються й далеко від боліт живуть.\nДо нас нема їм діла, в них своє життя!"\n"Але ж,- знов перша,- переможений втіка\nІз череди сюди, у глушину боліт,\nІ грубими ногами нас розчавлює.\nТой шал несе біду й на наші голови!.."\nПро порятунок дбаючи, той смерть знайде,\nХто в час біди негідним довіряється.\nЖиття нерідко Голуби врятовують\nВід Кібчика - своєю швидкокрилістю.\nХижак, це добре знаючи, беззахисних\nПтахів такою хитрістю обманює:\n"Для чого невпокійне вам таке життя?\nМене царем лиш над собою визнайте,\nІ я від кривд усіх вас захищатиму!"\nЗдалися на підмову Кібця Голуби.\nА він їх поодинці пожирати став,\nУ хід жорстокі пазури пускаючи.\nСказав один із тих, що залишилися:\n"Так нам і треба, не були щоб дурнями!"\nБайкарське плем'я полюбляє приклади.\nЄдина в байки є мета й призначення -\nХоча нерідко й жартома тут мовиться,\nПроте серйозна думка в жарті схована,\nІ це найбільше усіма цінується.\nЯ неодмінно збережу Езопів дух,\nА щось коли від себе і додам нараз,\nТак це для того, щоб було цікавіше.\nПрийми й моє, читачу, доброзичливо -\nІ в нагороду стислість думки матимеш.\nБагатослівна похвала того не зна,\nЧому настирливих відгонять люди геть,\nВіддавши нагороду найскромнішому.\nЧоловіків своїх чи полюбовників\nЖінки деруть однаково. Ось приклад вам:\nПоводженням доладним вік ховаючи,\nСтара мужчину покохала. А йому\nЗаполонила серце юна дівчина.\nЖінки, аби хоч видом з ним зрівнятися,\nПо волосині рвали в нього раз у раз.\nТак, пестощам обох жінок довірившись,\nНарешті голомозим став, бо дівчина\nВсе сиве вискубла, а старша - чорне все.\nРаз незнайомець, лютим Псом покусаний,\nЩе й хліба кинув йому шмат, вмочивши в кров,\nБо чув,- це помагає заживанню ран..\nЙому Езоп: "Ой, не роби так на виду\nУ інших Псів, бо пожеруть нас всіх живцем,\nУздрівши, як винагороджується зло!"\nВід успіху злочинці лиш зухваліші!\nЯкщо, Евтіхе, прочитать надумаєш\nМої байки, то перше набік відклади\nУсі діла, щоб силу вірша зміг відчуть.\nТи скажеш: "Що мені талант твій та байки!\nДаремно тільки згаю час, читаючи".\nВ такому випадку і в руки не бери\nТого, на що не хочеш навіть глянути.\nА, може, скажеш: "Надійдуть святкові дні -\nДозвілля спонукує почитати їх"...\nТа що для тебе, мабуть, віршики мої?!\nТи краще по хазяйству потурбуєшся,\nПогомониш із друзями, з дружиною\nІ тілу, і душі даси спочинути,\nЩоб сил нових набратися на дальші дні.\nА як до Муз у храм ступить наважишся,\nТо звичний чин життя тоді зміни!\nРодився я на схилах Піерійських гір,\nДе Мнемозіна владному Юпітеру\nЗродила цілий хор із дев'яти мистецтв.\nНароджений сливе у школі, завжди я\nУ глибині душі багатством нехтував;\nЯ на визнання все своє життя чекав,\nПроте правдивого і досі не здобув.\nНу як, повідай, догодить багатому,\nКотрий набуток любить лиш примножувать,\nЯкому гроші й золото - понад усе?!\n"Хай буде те, що буде!" - як казав Сінон,\nДо Дарданійського царя приведений;\nПочну я третю книгу на Езопів лад,\nНа знак поваги присвятивши всю тобі.\nЯк прочитаєш - буду радий, а як ні -\nПринаймні хай нащадки нею тішаться.\nА нині розповім, звідкіль байки взялись:\nЯ цю стежину трохи далі протоптав,\nДодавши і свого до того, що було,\nБо й сам доволі горя у житті сьорбнув.\nЯкби був інший звинувач, а не Сеян,\nІ свідок інший був, і інший був суддя,\nТо, може б, і змирився я з покарою,\nІ не тужив би так, як нині це роблю!..\nНу, а якщо занадто підозрілий хтось\nУсі ті вади як свої сприйматиме,\nВін цим лише нечисту совість виявить.\nТа навіть і його прошу пробачити,\nБо я зосібна викривать не думаю -\nЛюдську я вдачу взагалі показую.\n"Важкий тягар на себе взяв ти!" - скаже хтось.\nАле ж Езоп-фригієць й Анахарсіс-скіф\nІ осоромлю лінощами рідний край?!\nНемало народила й Фракія митців:\nСин Феба Лін і вихованець Муз Орфей,\nЩо співом рухав скелі, звірів присипляв\nІ навіть гамував бурхливий Гебра плин.\nТак геть же, Заздрість, відступи, сичиш дарма!\nАдже я слави заживу однаково.\nЯ до читання спонукав тебе? Ну що ж,\nБлагаю і надалі ласки щирої.\nНа дишель Муха сіла й мовить до Осла:\n"Чого ти плентаєшся так! Ану, хутчій!\nДивись, аби за шию не ужалила!.."\nОсел: "Для мене не страшні твої слова.\nБоюся більше я погонича, котрий\nНерідко батогом по спині чухає\nТа й віжки натягає найчастіше так,\nЩо губи тріскають! Кинь марно чванитись!\nЯ знаю сам, де швидко, де повільно йти!.."\nТут висміяний той по справедливості,\nХто немічний, а сильному погрожує.\nПро те, що воля над усе,- повідаю.\nЯкось худий та помарнілий Вовк прийшов\nДо Пса гладкого. Розмовляють. Мовив Вовк:\n"Від чого, Песе, ти такий гладкий зробивсь,\nІ шерсть твоя від жиру аж вилискує,\nТоді як я, сильніший, гину з голоду?"\nА Пес: "Захочеш, матимеш і ти все це,-\nХазяїнові вірно лиш служи, як я.\nБудь вірним псом і стережи поріг його,\nТа відганяй вночі від дому злодіїв".\nВовк: "Згода! Що-то за життя моє, коли\nІ в дощ, і в сніг гасаю по лісах, полях!\nНаскільки легше буде у теплі прожить,\nНасичуючись преспокійно їжею".\n"Тоді ходім!" І Вовк уже почав іти,\nАж тут побачив шерсть на шиї витерту\nУ Пса і запитав: "Від чого це? - "Та... так,\nДурниці!" - "Ну, а все ж?" - "На день прив'язують.\nВ цей час відпочиваю, а не сплю вночі;\nСмерком я вільний, бігаю де хочеться.\nЩе й хліба кидають. Зі свого столу всі\nКістки хазяїн віддає, і челядь теж...\nМоїм стає і те, чим інший гребує.\nТак без труда свій шлунок і наповнюю".\n"Чудово!.. А чи можна відлучатись?" - "Ні!"\nТоді не хочу жити по-собачому:\nБез волі - що за життя, хоч і в царя!"\nХто нещасливим уродивсь, той і помре\nБідуючи; ба навіть після смерті теж\nЙого сувора доля переслідує.\nЖерці Кібели, повсякдень блукаючи,\nЗ собою водять завше в'ючака-Осла.\nІ ось, як від роботи та биття він здох,\nІз його шкіри бубни було зроблено.\nКоли ж хтось запитав у них, що сталося\nІз милованцем їхнім, відказали так:\n"Він думав - хоч по смерті спокій матиме,\nА ми його і далі все лупцюємо".\nПо дві торбини нам усім Юпітер дав:\nОдну за спину - зі своїми вадами,\nА другу, де чужі,- повісив спереду.\nТому й не бачимо ми похибок своїх,\nХоч вади інших залюбки рахуємо.\nКоли згадаю десь ім'я Езопове,-\nХоча йому належне все давно віддав,-\nТо знай: роблю це тільки для статечності:\nТак люблять у наш час робити всі митці,\nКотрі, аби дорожче збути вироби,\n"Пракситель" - пишуть на скульптурах з мармуру,\nЛитво - Мироном, а картини - Зевксидом\nПідписують. Бо завше для зависника\nСтаре й відоме краще за нове добро.\nЗа прикладом далеко не прийдеться йти.\nКоли Деметрієві Фалерейському\nВдалось Афіни захопити силою,\nЮрба голоти валом повалила вслід,\nВигукуючи: "Слава!" Вже й архонти теж\nЗ'явились руку цілувать тиранові,\nЗітхаючи й на долю нарікаючи.\nПлелися теж нероби з волоцюгами,\nЯкі боялися не буть при зустрічі.\nБув серед інших і Менандр уславлений\n(Комедії якого радо так тиран\nЧитав, самого у лице не знаючи).\nІшов він пишно вбраний і напахчений,\nХодою плавною, з піднесеним чолом.\nТаким його уздрівши, запитав тиран:\n"Що то за хлюст наважився з'явитися\nМені на очі?" Радники у відповідь:\n"Менандр, поет!" І той негайно виправивсь:\n"Такого красеня не бачив зроду я!"\nДОДАТОК Від автора (Про Аполлонового оракула)\nСкажи, о Фебе, мешканцю Парнасу й Дельф,\nЩо у житті для смертних найкорисніше?\nВолосся раптом у віщунки сторч стає,\nТриніжок скаче, лавр тремтить, і навіть день\nАж тьмариться,- то бог про себе вість подав.\nПіфон невдовзі прорікає відповідь:\n"Нащадки Делія, вам бог дораджує:\nШануйте святощі і небожителів;\nПомщайтесь тим, хто осквернить безчестям дім;\nЛихих цурайтесь; віру йміть не кожному".\nСкінчивши мову, діва, шалом сповнена,\nБезтямно впала, виснажена вкрай.\nТворіння власні прочитав Езопові\nПоет. Себе над міру вихваляв у них.\nСпитав, щоб думку слухача довідатись:\n"Ну як, чи я не перебільшив тут чогось?\nЧи не даремно думаю, що геній я?!"\nЕзоп до нього, вражений нездарністю:\n"Ти добре робиш, хлопче, так хизуючись;\nБо більше дурня не знайдеш, щоб став хвалить".\nВідверто - перший, другий - з люттю у душі.\nКнига: Федр Байки Переклад Володимира Литвинова\n1. Федр Байки Переклад Володимира Литвинова


Літургійні читання на 26 грудня (УГКЦ) » Офіційний інформаційний центр Меджугор'я в Україні\nМеджугор'є - місце молитви, миру » Літургійні читання » УГКЦ » Літургійні читання на 26 грудня (УГКЦ)\n37. А як був близько вже до спуску з Оливної гори, вся громада його учнів, радіючи, почала сильним голосом хвалити Бога за всі чуда, що бачили, 38. кажучи: "Благословен цар, що йде в ім'я Господнє! Мир на небі і слава на висотах!” 39. Деякі з фарисеїв, що були в юрбі, сказали йому: "Учителю, заборони твоїм учням.” 40. Він же відповів: "Кажу вам: Коли оці замовчать, кричатиме каміння.” 41. І як наблизився і побачив місто, він над ним заплакав, 42. кажучи: "Якби й ти цього дня зрозуміло те, що веде до миру! Але тепер воно закрите перед твоїми очима! 43. Бо прийдуть дні на тебе, і вороги твої валом тебе оточать і тебе обляжуть, і стиснуть тебе звідусюди; 44. вони розчавлять тебе й твоїх дітей, які будуть у тобі, і не зоставлять у тебе каменя на камені – за те, що ти не зрозуміло часу твоїх відвідин.”\nЛітургійні читання на четвер ХХХІІІ звичайного тижня, рік І (РКЦ) ...


У нашій статті ми виклали матеріал про те, чим відрізняється хостел від готелю. Ця інформація буде корисна як для мандрівників, так і для тих, хто часто їздить у відрядження. Хотілося б відразу відзначити, що досить багато відмінностей між цими варіантами розміщення. Про те, чим відрізняється хостел від готелю, далі в статті. Але спочатку розберемося в поняттях.\n«Готель» і «хостел»: що означають ці поняття?\nГотель – це сервісне підприємство готельного типу. Воно надає послуги з розміщення гостей на певний строк. Розрізняються готелі за зірковості. Хостел – європейський спосіб розміщення. В даному випадку постояльцеві надається спальне місце в кімнаті без додаткових зручностей. Перший подібний об’єкт був відкритий в Німеччині.\nОтже, перша відмінність – це ціна. Хостел спочатку замислювався як дешеве тимчасове житло. Зняти там ліжко-місце було значно (в три-чотири рази) дешевше, ніж у звичайному готелі. Зазначимо, що жити в хостелі вигідніше, ніж знімати подобово житло. Але в такому варіанті проживання, безумовно, що і є свої незручності. До них відносяться:\nзагальний санвузол (який знаходиться десь в кінці коридору);\nГотель і хостел: умови проживання та розміщення гостей\nКлючова відмінність між ними в тому, що хостел – це практично гуртожиток. Хоча є хостели, в яких можна і окремі кімнати бронювати. Але це, швидше, виняток із правил. І вони стають більше схожими на недорогий мотель. Хотілося б сказати, що пристрої хостелу частенько нагадує гестхаус, тобто власники живуть десь недалеко, при цьому вільні кімнати здають недорого.\nЗазвичай ці приміщення розраховані на невелику групу людей, від двох до десяти. Хоча бувають і великі кімнати. Наприклад, в яких зможе відразу проживати 20-30 осіб. Подібні хостели в Європі називають dormitories.\nУ готелі на гостей розміщують в окремі номери. При цьому вони бувають різних категорій. Наприклад, стандарт, комфорт, напівлюкс і люкс. Вартість даних номерів різна. Кімнати для постояльців оформлені і наповнені по-різному, в залежності від категорії.\nБюджетність і розташування об’єкта\nЯкщо провести порівняння готелю і хостелу, то можна сміливо сказати, що другий варіант бюджетний, а перший – ні. Якщо поглибиться в це питання, то можна зробити деякі висновки. Тобто в хостелі ви, як правило, орендуєте ліжко, а в готелі – номер. В останньому випадку в кімнаті ви будете одні. Також, як правило, готелі розташовуються в окремо розташованій будівлі з значним номерним фондом. Хостели ж часто розміщуються в житлових будинках, у звичайних квартирах.\nЩе одна відмінність хостелу від готелю полягає в різному сервісі. У першому випадку він знаходиться на більш низькому рівні.\nГотелі пропонують постояльцям упорядковані номери з зручностями. Часто у вартість проживання входить і сніданки (або повний пансіон), і користування різними благами цивілізації: пляжем, баром, басейном тощо.\nБуває і так, що на території готелю є перукарні, конференц-зали, пральні та інші. З цієї причини готелі можна назвати багатофункціональними об’єктами розміщення.\nЗняти в Москві хостел дешево або заселитися в готель? Відмінності від варіантів розміщення в РФ\nМожна в хостелі в Москві дешево зняти ліжко-місце. У столиці Російської Федерації дуже багато подібних варіантів житла. Тим, хто планує зупиниться в такому місці, потрібно знати, чим відрізняється хостел від готелю в Москві. Хотілося б такому сказати, що хостелі ви не побачите:\nособистого телефонного апарату;\nпокоївки, яка буде щодня міняти білизну.\nУ цьому місці вас чекає стандартний набір послуг. В хостелі є:\nзагальна кімната відпочинку;\nбільш суворий розпорядок, ніж в готелі (тобто, наприклад, потрібно повертатися в хостел до 22:00 та 23:00).\nНе чекайте, що в хостелі буде ідеально чисто, а також що у вас буде тиха робоча обстановка. Звичайно ж, це означає, що вас будуть чекати гори бруду. Але перед тим як селитися в хостел, ви повинні бути готові до всього.\nОсновною перевагою хостелу в порівнянні з готелем є ціна. Однак рівень проживання в першому набагато нижче.\nТепер ви знаєте, чим відрізняється хостел від готелю. Ми розглянули основні відмінності між ними. Ця інформація допомогла вам зрозуміти, який варіант житла підходить вам і чому.


Напередодні Олімпіади. Лижне двоборство - Korrespondent.net\nНапередодні Олімпіади. Лижне двоборство\nЛетючий австрієць Фелікс Готвальд\nНапередодні старту ХХІ Зимових Олімпійських ігор Bigmir)Спорт розповідає про Олімпійські види спорту. Нині настала черга лижного двоборства. Про нього і поговоримо.\nЛижне двоборство об'єднує в собі відразу дві зимові дисципліни - стрибки з трампліна і лижні гонки. Це не штучне об'єднання двох різних видів спорту, насправді, спочатку було лижне двоборство, а вже трохи пізніше виділилися як окремий вид спорту - стрибки з трампліна.\nДо участі в цьому виді спорту допускаються лише чоловіки, які на Олімпіаді у Ванкувері розіграють три комплекти нагород - у двох індивідуальних дисциплінах - у змаганнях зі стрибків з великого трампліна (<?xml:namespace prefix = st2 />120 м) і гонці на 10 км; у стрибках з трампліна звичайного (90 м ) і гонці на 10 км - і в естафеті (стрибки з великого трампліна та лижна естафета).\nУ двоєборців у Ванкувері очікується серйозна боротьба за медалі. У строю все ще стара гвардія - легендарний фін Ханну Маннінен, який в Турині несподівано так і не зміг дістатися до індивідуального п'єдесталу, і Олімпійські Чемпіони 2006 року - норвежець Магнус Моан і австрієць Фелікс Готвальд.\nУ ранзі лідера Кубка світу цього сезону і головного фаворита в Канаду відправляється француз Джейсон Ламі Шаппюї, 23-річний спортсмен готовий дати бій всім ветеранам. Крім того, як завжди чекаємо сильного виступу від німців - Еріка Френцена, Тіно Едельмана і Бйорна Керхайзена.\nАНАЛІТИКА: Гірськолижний спорт\nАНАЛІТИКА: Ковзанярський спорт\nУкраїну в лижному двоборстві представить усього лише один спортсмен. Це Володимир Трачук, найкращий результат якого в цьому році - 33-е місце. Показав Трачук цей результат зовсім нещодавно - на останньому етапі Кубка світу, 31 січня.\nСам Трачук в інтерв'ю Спорт-Экспресс в Украине зізнався, що їде на свою другу Олімпіаду з достатнім багажем досвіду, проте все одно хвилюється: "Вперше їхав у невідомість. А зараз вже знаю, що мене чекає. Тому з психологічної точки зору готуватися до Ванкувера легше. Відчуваю себе більш впевненим і спокійним. Хоча взагалі схильний мандражувати. Як виражається мій мандраж? Коліна не тремтять, але хвилювання є ".\nСудячи з усього, на Олімпіаді для українця буде успіхом потрапляння до тридцятки.


Одній земній зорі | Грес Анатолий Петрович | Писатели и поэты Кривого Рога - 1775.dp.ua\nКривой Рог Писатели и поэты Грес Анатолий Петрович Одній земній зорі | Писатели и поэты Кривого Рога - 1775.dp.ua\nОдній земній зорі\nЖінці, Людині, Дружині присвячую\n«… Гори, гори, моя звезда,\nДругой не будет никогда »\nСвоє оповідання «Сни Чанга» відомий російський письменник Іван Бунін розпочинає ось такими рядками: «Хіба не однаково, про кого говорити. Заслуговує того кожен, хто жив на землі». І з цим важко не погодитись. Справа лише у тому, про кого і що говорити. Тим паче, не байдуже і не однаково якщо писати. У житті мені поталанило. Написав чимало: і про долі людей, і бувальщини про тварин, і казки для дорослих, і слова для пісень. Усього тут не перелічити. Та, не дивлячись на це, завжди відчував себе у боргу перед читачами. Надто ж -- перед однією людиною. Уявімо собі таку ситуацію. Під час шторму корабель втратив зв’язок з землею і всі навігаційні прилади. А довкола -- безмежний океан. А ще -- чисте, як це зазвичай буває після шторму, зоряне небо. Над головою у капітана Полярна зірка, Віз, далекі сузір’я. Морський вовк з полегшенням зітхає, бо знайти шлях додому йому допоможуть оті небесні світила. А скільки у людей життєвих штормів тут, на землі?! Ось і приходять тоді на допомогу приреченим і зневіреним не холодні, бодай і яскраві, але далекі, а живі, майже непомітні земні зорі. Зірок на землі, як відомо, хоч відбавляй. Одні -- ледь помітні. Інші так світяться, що іноді засліплюють не лише очі, а й душу. Одні хоч і живі, але «штучні». Інші ж зірки -- справжні: мудрі, щедрі і яскраві державні діячі, зірки спорту, кіно, балету. Ті зірки, які своїм життям і талантом світять людству сьогодні і світитимуть йому у майбутньому.\nЯ ж спробую розповісти тут про одну, бодай і непримітну, але справжню, мою земну зірку. І розповісти так, аби в її долі читач і для себе знайшов щось близьке, знайоме, безцінне. А відтак і себе відчув справжньою земною зіркою. Зіркою для своїх рідних, для друзів і знайомих. Для людей. Такою зіркою, про яку співається у відомій пісні:\n« …Ти -- моє щастя, ти моє горе…\nОй ти, дівчино, ясная зоре!»\nПро що подумає читач, гортаючи останні сторінки цієї книги, я здогадуюсь. Намагався, мовляв, змалювати таку собі -- ідеальну, як гірське джерело, чисту, майже святу жінку. Але ж я знаю, Сонце -- теж зірка. Та й на ньому є плями. А що вже говорити про звичайнісіньку земну зірку. Можливо, зірку лише для мене, для однієї у світі людини. Зізнаюсь, є у неї, звичайно, і свої вади, і свої гріхи. Та писати про них було б для мене справою безсоромною, ганебною і навіть грішною. Тому й сподіваюсь, читач мене зрозуміє. Тож -- про одну земну зірку.\nНастав час забувати давно усталену традицію:\nвсе гарне про людину говорити тільки після її смерті.