Греція – курорт, широко популярний серед російських туристів. Він славиться своєю екзотичною природою і неймовірно красивими пляжами. Поговоримо далі про тих курортах, на яких знаходяться кращі піщані пляжі країни, що пропонують гідні умови для відпочинку.\nСучасні туристичні оператори пропонують великий вибір турів на острови Греції і курорти цієї країни, розташовані в материковій частині. У рейтинг кращих з них включені:\nРозглянемо більш детально кожен з перерахованих курортів, а також перелік кращих піщаних пляжів, наявних на них.\nРейтинг кращих пляжів\nНа яких пляжах варто побувати, бажаючи влаштує незабутній відпочинок? У рейтинг кращих пляжів країни входять:\nЭлафониси і Балос – це курортні зони, розташовані на острові Крит, Элафониси – це неймовірно красиве місце, усипане рожевим піском, в деяких місцях перемішаним з білим. Тут спостерігається мілководді, а вода постійно прогріта до комфортної температури, завдяки чому пляж відмінно підходить для сімейного відпочинку з дітьми. Що стосується Балоса, то він розташовується в дуже гарному і затишному місці, в оточенні гір. Узбережжя Балоса представлено у вигляді невеликої бухти, захищеної від вітру. Незважаючи на те, що це місце досить важкодоступно і має слаборозвинену інфраструктуру, воно входить у число найбільш популярних пляжів Греції.\nМітрос – це пляж, розташований на невеликому острові Кефалонія. У цьому місці не рекомендується відпочинок з дітьми, так як в прибережній частині спостерігається велика глибина. На узбережжі Митроса можна відпочити на дрібному піску, подекуди перемішаному з білою галькою.\nПерісса – це один з кращих пляжів острова Санторіні. Його узбережжя славиться кристально чистою і завжди теплою водою, чорним піском, а також тим, що в районі курортної зони є велика кількість розважальних місць і ресторанів, в яких готують смачні страви традиційної грецької кухні.\nЛюбителям посиденьок в тавернах неодмінно потрібно вирушати на пляж Палеокастриці, берег якого пропонує широкий вибір унікальних закладів громадського харчування. Актуальним розвагою тут є прогулянка по воді на орендованій човні. Деякі організовуються екскурсії до найближчих печер.\nІ нарешті, кілька слів про ще одному популярному серед туристів пляжі Греції – Цамбика. Він знаходиться на острові Родос і простягається вздовж берегової лінії на цілих 800 метрів. Вся площа пляжу покрита золотистим і рожевим піском, а прибережна частина моря славиться мілководдям.\nОсобливості відпочинку на курортах Греції\nОкрему увагу варто приділити основним особливостям відпочинку на курортах Греції. Важливо розуміти, що майже всі вони пропонують прекрасно розвинуту інфраструктуру, а також чистоту і мальовничість пляжів.\nТуристам, що бажають провести свою відпустку в обстановці, повної романтики, краще всього розглядати курорти, розташовані на грецьких островах, з числа яких дуже затребуваними вважаються Тасос, Міконос, Кос, Крит, а також Корфу. Шанувальникам давніх пам’яток краще всього планувати поїздку на Родос, а любителям розкоші – пряма дорога на Корфу.\nДивіться також: Туроператор в ОАЕ: відпочинок, курорти та відгуки\nТим, хто бажає вивчити якомога більше пам’яток цього історичного регіону, варто звернути увагу на прибережні частині материкової Греції, де життя починає активно вирувати з настанням заходу сонця. Туристам не варто забувати про пильність, навіть незважаючи на те, що Греція – це країна з невисоким рівнем злочинності. Прогулюючись вулицями міст, необхідно пам’ятати про те, що в країні категорично заборонено публічне вживання алкогольних напоїв. Більш того, при виборі сувенірів для друзів і рідних важливо виключити з числа покупок ті, які можуть являти собою якусь цінність або давнину – виявлення таких в аеропорту спричинить за собою накладення штрафу у розмірі, встановленому місцевим законом.\nПрактика показує, що відвідування пляжів в Греції здійснюється в основному на безкоштовній основі. Однак при цьому варто враховувати, що використання інфраструктури тут платне, так що зовсім без грошей не обійтися.\nПри бажанні відвідати кращі грецькі пляжі необхідно брати путівку на острів Крит. Саме тут, за словами фахівців у галузі туристичного бізнесу, знаходяться найкращі піщані пляжі Греції, розташовані в курортних регіонах Іракліон, Ретімно, Лассіті та Ханья.\nВарто відзначити, що саме в Ретімно знаходяться кращі піщані пляжі, що підходять для відпочинку з дітьми: Дамнони, Плакьяс, Полиризо, розташовані в одному населеному пункті – Родакино. У Греції піщані пляжі для відпочинку з дітьми також можна зустріти в області Ираклио – тут біля узбережжя спостерігається чисте мілководді, а кращими районами для відпочинку вважаються Кератокамбос, Гувес, Гурнес, Агія Пелагія і Каталики.\nОдним з кращих курортів Греції з піщаними пляжами є острів Корфу. Його узбережжя славиться наявністю маси бухт, пляжі біля берегів яких ідеально підходять для відпочинку з дітьми, адже, крім того що він відрізняться своїм мілководдям, вода тут прогрівається дуже швидко і протягом тривалого періоду підтримує досить високу температуру.\nКращими пляжами курортного регіону Корфу є Dassia і Айос Стефанос. Кожен з них може похвалитися пологим заходом в морі. Не менш популярними є пляжі Ниссаки, Ариллас, Палеокастриці і Гувья.\nЦе унікальний регіон у Греції, на узбережжі якого можна знайти прекрасні пляжі з різнобарвним піском. Так, зокрема, на пляжах Перісса і Камарі можна спостерігати чорний покрив, який утворився завдяки згаслого вулкану, розташованому недалеко від узбережжя. Варто зазначити, що російські туристи дуже люблять це місце за його мальовничість.\nНевеликий острів Кос, розташований у водах Егейського моря, також пропонує увазі туристів великий вибір пляжів та квітучих садів, розташованих поряд із ними. Відзначається, що переважна кількість зон для відпочинку на цьому острові вкрите м’яким і чистим піском.\nДивіться також: Подорож до Антарктиди. Як потрапити в Антарктиду? Загадки і таємниці Антарктиди\nНайбільш затребуваними пляжами на острові Кос є Агіос Фокас, Паралія Паррантес, Мастихари і Кардамена. На думку більшості туристів, для сімейного відпочинку ідеально підходить пляж Ламбі.\nВідомо, що в Греції курорти для відпочинку з піщаними пляжами знаходяться в районі столиці держави – Афін. Крім прекрасних пляжів тут пропонується великий вибір висококласних готелів 4-5*, в яких передбачається відпочинок по системі “все включено”. В межах самого міста тут можна зустріти велику кількість затишних ресторанів, а також інших цікавих закладів.\nГоворячи про пляжах, варто відзначити, що кращі з них знаходяться на околиці столиці. У число найбільш пристосованих до туристичного відпочинку входять Вула, Гліфада, Акти Вульягмені, а також Фалирон. Крім цього, побувавши в Афінах, туристи можуть відвідати розкішні пляжні клуби “Астир” і “Алимос”.\nУ рейтинг кращих курортів Греції з піщаними пляжами входить і Кассандра. Цей курорт знаходиться на півострові Халкиди, в його західному районі.\nЩо стосується пляжів в даному регіоні, то їх загальна протяжність становить понад 50 км. Як наголошується, тут можна знайти і облагороджені, і дикі ділянки для відпочинку, також в регіоні є приватні пляжі, закріплені за територіями готелів.\nКращими пляжами Кассандри є Калліфея, Неа Фокиа, Мудуну, Палиури, Соліна і Кассандра Палас, а також Пефхокори. Варто відзначити, що Кассандра – це унікальний регіон у Греції з найкращими готелями. З піщаними пляжами тут пропонуються такі місця для відпочинку рівня 4-5*, як Alkionis Apartments, Calypso, Blue Bay і Dionysos Hotel Apart & Studio.\nПівострів Халкідікі входить в перелік кращих курортів Греції з піщаними пляжами для відпочинку.\nОсобливість самого півострова полягає в тому, що його берегова лінія нагадує якийсь тризуб, у кожній виїмці якого є приголомшливі пляжі, придатні для приємного проведення часу туристів з різних регіонів світу. До слова сказати, тут же розташовується одна з основних визначних пам’яток – гора Афон, однак територія даного об’єкта закрита для вільного відвідування.\nТуристам варто знати про те, що красиві піщані пляжі можна знайти з будь-якої сторони півострова Халкідікі. Всі вони ідеально облаштовані для відпочинку та мають розвинену інфраструктуру.\nНезважаючи на те що Ситонія славиться гористостью і лісистістю своєї місцевості, на території цього регіону можна знайти відмінні пляжі, що ідеально підходять для відпочинку всією сім’єю або в дружній компанії друзів.\nОсобливість пляжів Ситонії полягає в тому, що всі вони знаходяться в самій глибині заток, завдяки чому тут повністю виключається утворення штормів. Кращими піщаними пляжами Ситонії визнаються Перфохори, Кріопігі, Каліфея і Афітос.\nМатерикова частина Греції\nГоворячи про курортах материкової Греції з піщаними пляжами, неодмінно варто відзначити те, що кращі з них знаходяться на правому узбережжі затоки Термаїкос. Говорячи про лівій стороні того ж затоки, як гідних можна виділити лише ті місця для відпочинку, що утворені в районі Паралія-Катеріні.\nРів’єра також може запропонувати кілька гідних піщаних пляжів, але варто відзначити, що на деяких з них є вкраплення гальки. На північ від Афін можна розташуватися на красивому і дуже зручному пляжі в невеликому містечку Неа Макрі. Рухаючись з Афін з материкової частини в напрямку острова Егіна, також можна потрапити на прекрасні мілководні пляжі. До слова сказати, тут можна поласувати справжніми фісташками, які визнаються найбільш смачними.\nГотелі Греції з піщаними пляжами “все включено” можна зустріти на півострові Пелопоннес. Саме тут протяжність прибережної смуги, покритої м’яким і чистим піском, складає більш 10 км, а якщо рухатися в південному напрямку від містечка Нафпліон, то можна насолодитися сонцем, лежачи на піщано-гальковому пляжі.\nСамі греки воліють відпочивати на пляжах, розташованих у проміжку між Калогрии і Финикундас. Даний факт анітрохи не дивує, адже саме тут можна зустріти довгі піщані коси з мілководним заходом в чисте і тепле море.\nБажаєте подивитись на щось дуже цікаве? В такому випадку можна відвідати пляж, розташований в крокової доступності від містечка Валтаки, омивається теплим затокою Лаконикос. Ця смуга для відпочинку досить широка і довга, а недалеко від берега відпочиваючі можуть спостерігати покинутий корабель, який вважається місцевою визначною пам’яткою.\nПопулярним курортом в Греції з піщаними пляжами для відпочинку вважається Родос – острів, який може похвалитися справжнім багатством висококласних місць для відпочинку, популярних серед туристів з різних країн світу. Найбільш популярними курортами тут є: Толоса, Фаліракі, Пефкос, а також Цамбика.\nКрім цього острів Родос ідеально підходить для відпочинку тих, хто дуже любить екскурсії – на його площі є велика кількість визначних пам’яток.\nУ число кращих курортів Греції з піщаними пляжами для дітей входить острів Міконос, узбережжя якого може похвалитися великою кількістю красивих і чистих районів для відпочинку з мілководдям. Туристам, охочим відпочити тут, варто знати про те, що в денний час на Міконосі вирує пляжна життя, а ввечері відкривається безліч барів, нічних клубів і ресторанів, які швидко наповнюються бажають весело відпочити.\nТасос – це ще один острів, розташований біля берегів Греції, пропонує гідний відпочинок туристам з різних регіонів світу.\nМальовниче узбережжя Тасоса вкрите дрібною білою галькою, змішаної з м’яким піском, а також дуже сильно порізане. На гарних пляжах можна зустріти величезну кількість хвойної рослинності, а також незвичайні гірські пейзажі, які нерідко привертають увагу шанувальників екзотичних фотосесій.\nПлануючи свій відпочинок на пляжах Тасоса, варто враховувати, що цей острів знаходиться на північ від Балканського півострова на цілих 6 км, з-за його клімат досить прохолодний.


Колишня командир бойовиків самоназваної “ДНР” перейшла на бік України з великим досьє на окупантів - Вільне радіо\nВільне Радіо » Новини » Колишня командир бойовиків самоназваної “ДНР” перейшла на бік України з великим досьє на окупантів\nПро це повідомляє ТСН.Тиждень, журналісти проекту поспілкувалися з перебіжницею.\nЯк повідомляється в сюжеті, Світлана Дрюк – колишня учасниця бандформувань бойовиків, вирішила піти з лав окупантів та нібито обманула своїх “побратимів” і сказала їм, що поїхала в Ростов. А в цей час контррозвідка ЗСУ допомагала жінці переїхати з окупованої території на підконтрольну.\nПідтвердили про виведення Дрюк і в СБУ.\nЗазначимо, що бойовики вважали Дрюк легендарним бойовиком. Вони навіть зняли фільм під назвою “Ополченочка”, де з жінки писали одну з головних героїнь. Його зараз активно рекламують на непідконтрольній території.\nВона каже, що в неї на підконтрольній українській владі території є друг, який працює в спецслужбах, та він вирішить всі її питання.\n“Я думаю, що ті люди, які там знаходяться, вони зрозуміють пізніше, навіщо я це зробила, чому дітей звідти вивезла. Так, деякі рідні будуть проти мене налаштовані”, — розповіла Світлана Дрюк.\nЗа даними журналістів ТСН.Тиждень, на підконтрольну територію танкістка бойовиків взяла з собою компромати на бойовиків та підтвердження планів російських військових, з якими вона готова свідчити на Гаазькому суді.\nСвою участь в боях проти українських військових Дрюк підтверджує.\n“Мені кажуть, — “Ти воювала, ти вбивала людей”, — так, в 2014 року я стала начальником штабу дивізіону. І я себе не виправдовую. Тоді був такий час. Я виконувала те, що мені казали”, — розповіла журналістам ТСН Світлана Дрюк.\nВільне радіо звернулось в прес-службу СБУ із питаннями:\nОтримати коментар телефоном журналістам не вдалося. Тож про відповідь ми повідомимо окремою новиною. Відповідно до закону “Про публічну інформацію” відповідь на письмовий запит СБУ мають надати впродовж 5 робочих днів.\nНагадаємо, раніше служба безпеки України вивела колишнього “міністра з аграрної політики” самопроголошеної “ДНР” із окупованої території.\nПісля публікації його доля наразі невідома.


Чому у чоловіків може виникати біль при сечовипусканні\nГлавная/Хвороби чоловіків/Чому у чоловіків може виникати біль при сечовипусканні\n0 143 Час читання: 3 хв.\n1 механізми хворобливих відчуттів\n2 Етіологія та клінічні прояви\n2.3 Запалення уретри\n2.5 Гонорея і трихомоноз\n2.6 Запалення сечового міхура\n2.7 Порушення відтоку сечі\n2.8 Посттравматическая біль\nЧоловіки, як і жінки все частіше страждають від серйозних захворювань сечостатевої системи. І першим симптомом практично завжди є біль при сечовипусканні. Виникнути вона може в самих різних відділах, від цього дуже важливо правильно визначити причину її виникнення. В першу чергу необхідно звернути увагу на те, що в якийсь момент сечовипускання вона приходить: на початку або в кінці. Досить часто вона супроводжується порушеннями відділення сечі, печіння, порушенням сексуальної функції. Як найяскравіший симптом, біль здатна зруйнувати спокійне життя. Будь-який чоловік в подібному стані може впасти в депресію, з'являється стрес і погіршуються сексуальні відносини. А так як чоловікові боляче писати, то він намагається цього іноді уникати, що дуже небезпечно. Але при цьому не всі чоловіки звертаються до фахівця. Чому ж боляче писати чоловікові? Чому це відбувається? І що робити?\nНайчастіше причиною виникнення є бактерії: грибки, хламідії, віруси.\nОднак необхідно спочатку здати всі необхідні аналізи, щоб лікар виявив захворювання і його причини.\nМеханізми хворобливих відчуттів\nРезультатом реалізації деяких механізмів є біль. Ці механізми ділять на три великі групи:\nСлизова оболонка сечового міхура або уретри запалена, тому болісно відгукується при проходженні сечі (в кінці сечовипускання сильніше з- за скорочення м'язів).\nБіль виникає через присутність каменів або піску, які травмують уретри і сечовий міхур.\nІснує перешкода відтоку сечі, м'язи сечового міхура сильніше скорочуються і приносять біль.\nЕтіологія та клінічні прояви\nЧаста причина болю камені в тому чи іншому відділі сечового міхура, нирках або сечоводах. Це захворювання носить назву — уролітіаз. Чоловіки в будь-якому віці схильні до розвитку сечокам'яної хвороби. Характерним симптомом є різкий біль внизу живота, може відображатися в промежині або в статевих органах. Її особливістю є посилення при зміні положення тіла або фізичному навантаженні.\nКрім того, чоловікові частіше хочеться в туалет по маленькому — прискорене сечовипускання. Все ускладнюється тим, що сечовий міхур не випорожнюється повністю. Якщо вчасно не надати допомогу, то розвивається гостра затримка сечі, яка веде до запалення нирок — пієлонефрит.\nСечокам'яна хвороба загострюється в момент виходу каменю. Його розмір не збігається по ширині з мочеточником, тому камінь краями починає розрізати слизову. Болі посилюються і мають точковий характер.\nЧому в кінці сечовипускання чоловік відчуває біль? У більшості випадків причини криються в запаленні передміхурової залози. Найпоширенішим захворюванням серед чоловіків є простатит. Він має бактеріальне\nгерпес і т. д.\nнерегулярні сексуальні відносини,\nнерегулярне випорожнення сечового міхура,\nзловживання алкогольними напоями,\nЯкщо чоловікові боляче писати, то , можливо, це є симптомом уретриту. Він поділяється на гострий і хронічний. При першому варіанті біль найбільш яскраво виражена в кінці сечовипускання, може виникати різь. Якщо ж є печіння і несильний біль, то, швидше за все, простатит є хронічним. Крім того, виникають виділення, важкий перебіг характеризується рясними виділеннями, можуть неприємно пахнути. Хронічний уретрит проявляє себе в ранковий час.\nБольовий синдром при сечовипусканні може виникнути і при певній групі захворювань, що передаються статевим шляхом (ЗПСШ). Одним з представників цієї групи є хламідіоз. Його викликають хламідії (внутрішньоклітинні\nмікроорганізми). Сучасна медицина пропонує широкий спектр антибіотиків, які легко позбавляють від цього захворювання.\nОднак хламідіоз важко помітити. Навіть в кінці сечовипускання хворобливих відчуттів практично немає. Якщо захворювання перейшло вже в більш виражену стадію, то сечовипускання супроводжується несильним болем і палінням. Але яскравим симптомом є виділення (прозорі або жовтуваті).\nГонорея і трихомоноз\nЯкщо чоловікові пісяти боляче, то це також може вказувати і на наявність гонореї. Як і хламідіоз дане захворювання відноситься до групи ЗПСШ. Прояв гонореї:\nбіль внизу живота (віддає в промежину і пряму кишку),\nможуть бути гнійні виділення з уретри.\nЧому виникає гонорея? Її збудником є гонокок, що вражає всю слизову оболонку сечостатевих органів. Крім перерахованих причин, може піднятися температура до 39 градусів.\nТріхомонада — основний збудник при уретриті. При трихомоноз боляче писати, а також є виділення пінистого або гнійного типу.\nЦистит є рідкісною причиною болю. Суть захворювання полягає в запаленні слизової оболонки сечового міхура і його стінок. Це захворювання виникає після переохолодження, якщо порушувати правила особистої гігієни, якщо застоюється сеча. Ознаки циститу:\nСечовипускання відбувається невеликими порціями, але робити це доводиться часто.\nХворобливі відчуття виникають як результат скорочень м'язів сечового міхура, які намагаються прибрати перешкоду відтоку сечі. Виникає при пухлини, аденоми простати (доброякісна пухлина) і при простатиті.\nПосттравматические хворобливі відчуття з'являється через деякий час після отримання травм сечового міхура або уретри ( вогнепальні або ножові поранення і т. д.).\nБіль в сечовому міхурі — це серйозний симптом, особливо в кінці сечовипускання. І саме час поставити собі питання: Чому ?. Якщо він проявився, необхідно відразу йти до фахівця і робити діагностику. В основному спочатку призначають УЗД нирок і клінічний аналіз сечі. Затягувати з лікуванням не можна, щоб поки тільки розвивається захворювання не перейшло на ту стадію, коли лікування вже буде дуже важким і дорогим.\nЯк можна знизити рівень тестостерону у чоловіків\nЛікування чоловічого клімаксу: що робити\nОсновні відмінності раку простати від аденоми


FAKRO PTP - mydah.com.ua\nГоловна / Мансардні вікна / FAKRO PTP\nВікно для даху ПВХ призначене для установки в приміщеннях з надлишковою вологістю, наприклад, басейні, ванні або кухні. Пластикові вікна не вимагають спеціального догляду і легко миються, тому їх рекомендується встановлювати в медичних установах, офісах і готелях.\nВікно PTP – це вікно з середньоповоротним способом відкриття, виготовлене з багатокамерного профілю ПВХ білого кольору, який з внутрішньої сторони укріплений оцинкованими сталевими профілями. Така конструкція забезпечує стабільність вікна, а також запобігає деформації профілів вікна в процесі його експлуатації.\nВікно відрізняється високою міцністю, стійкістю до корозії і несприятливих атмосферних явищ. Матеріал, з якого виготовлено вікно, водонепроникний і відрізняється високою мірою опору до дії кислот і спиртовмісних рідин.\nОднокамерний енергозберігаючий морозостійкий склопакет (4Н-16-4Т), в якому зовнішнє скло, – загартоване (Н), внутрішнє – з низькоемісійним покриттям (Т).\nПриведений опір теплопередачі вікна Ro = 0,78 м.кв. С*/Вт.\nВікно для даху ПВХ має 3 контури ущільнення.\nРучка білого кольору, розташована в нижній частині віконної стулки, дозволяє легко відкривати і закривати вікно, а також фіксувати його в 2-х положеннях провітрювання.\nРозташовані усередині пластикового профілю оцинковані сталеві профілі завтовшки 1,0 мм, виготовлені методом пресування, збільшують надійність вікна, а також підвищують його стійкість до механічних пошкоджень.\nВікно доповнюється широкою гаммою аксесуарів і додаткових пристосувань, ідентичних аксесуарам до дерев’яних вікон для даху з середньоповоротним відкриттям.\nВікно встановлюється в дах з кутом нахилу від 15* до 90* в комплекті з ізоляційним окладом, вибір окладу залежить від типу покрівельного покриття.\nВ комплект входять монтажні куточки, призначені для монтажу вікна на обриштуванні. Монтаж вікна РТР виробляється так само, як і монтаж дерев’яного вікна для даху.\nБудьте першим, хто залишив відгук “FAKRO PTP”“ Скасувати відповідь\nFAKRO ДУЕТ FD


Замовлення і доставка квітів і подарунків у Львові від магазину квітів 7roz.lviv.ua\nЦукерки Любимов Гапчинська Вага: 100 г\nТорт Вага: 0,9 кг\nТорт фруктовий Вага: 0,9 кг\nЯкщо Ви даруйте коханим квіти, то не забудьте про подарунки, які будуть незамінним доповненням до букету. Адже квіти зав'януть згодом, а подарунки ще будуть радувати.\nДля любителів солодкого підійде торт або коробка цукерок. У нас тільки найсвіжіші солодощі, дуже оригінальні торти, які припадуть до смаку. Ми допоможемо зробити Ваше свято смачним і яскравим. Торт відмінно підійде на день народження дитини, він буде приємним завершенням свята. Всі діти люблять солодке, тому ми використовуємо тільки найсвіжіші продукти, всі торти неймовірно ніжні, ароматні. У нас навіть замовляють торти на весільні торжества. А чудова коробка цукерок відмінно підійде для улюблених жінок на весняні свята.\nЛистівки необхідні для будь-якого свята. Це обов'язкове доповнення до квітів, адже в листівці можна висловити всі почуття. Часто люди не вміють красиво говорити, вірші і поздоровлення відмінно зроблять цю роботу. Ми пропонуємо листівки на будь-яке свято і смак, на ювілей, новий рік, день народження. Ми підберемо для Вас ідеальну листівку, яка буде радувати довгий час.\nУлюбленій дитині підійде м'яка іграшка, яка буде маленьким талісманом малюка. Дітям так подобаються такі іграшки, вони від них в захваті. Нехай це буде маленький сюрприз до великого свята. Наші м'які іграшки зшиті дуже якісно, їх робили тільки професіонали. Вони милі, оригінальні, такі улюблені.\nБабуся прийде в захват від витонченої вази для квітів. Всі літні люди люблять антикваріат, посуд, різні вази. Тому такий подарунок обов'язково припаде до смаку рідній людині, а це найголовніше.\nДавайте разом робити подарунки незабутніми!


Головна Реферати українською Психологія Правова і моральна регуляція поведінки\n„Правова і моральна регуляція поведінки”\nМоральна і правова регуляція поведінки\nВ системі основних чинників регуляції поведінки особи провідне місце займає мораль та право.\nЩо ж розуміють у психологічній та правовій науці під цими поняттями та яка їх роль у житті особи?\nПризначення правових і моральних норм, які виникають безпосередньо у діяльності людини і фіксують специфічні способи її взаємодії з іншими людьми, полягає у цілеспрямованому впливі на поведінку людини, що забезпечує її інтереси та суспільства в цілому. Разом з тим, право – це різні регулятори поведінки. Кожен з них відрізняється власною специфікою.\nМораль – це система поглядів, норм, принципів, оцінок, переконань, які склались історично. Критеріями моральних норм, оцінок, переконань виступають категорії добра, зло, чесності, порядності, совісті, справедливості.\nМоральна регуляція поведінки постає у відносно „чистому” вигляді у порівняно вузькій сфері між особистісних відносин (дружба, любов, взаємодопомога). Одна, виділяючи відносно самостійне поле регуляції поведінки моральними нормами, не можна забувати таку важливу їх властивість, як універсальність, здатність проникати у найпотаємніші сфери життя людини.\nПраво та мораль як регулятори поведінки особи є невід’ємними один від одного. Це обумовлено в першу чергу спільною метою. Як норми моралі, так і норми права спрямовані на встановлення справедливості, дотримання основних прав та свобод кожної людини, регулювання поведінки особи за принципом „поступай так, як би ти хотів, щоб поступали стосовно тебе”.\nЗавдання даної роботи – з’ясувати основні аспекти правової та моральної регуляції поведінки особи, які моральні та правові фактори впливають на формування особистості.\nКожна особистість включена в залежності від видів діяльності і спілкування в різноманітні соціальні групи, в яких вона виконує певні соціальні ролі. Соціальна роль не зводиться лише до правового статусу індивіда, вона характеризується як його певними правами і обов'язками, так і комплексом нормативних вимог до поведінки. Справа в тому, що і формальна, і неформальна соціальна група є носієм тих чи інших соціальних цінностей, норм поведінки, а також служить джерелом примусового впливу, спрямованого на забезпечення відповідності поведінки членів групи вказаним нормам.\nЗа своєю суттю - конформність (від лат. conformis - подібній, схожий) – це прагнення пристосувати свою поведінку до вимог решти членів колективу чи групи людей. Від інших механізмів правової соціалізації кснформність відрізняється тим, що виникає конфлікт між тим, що думає людина, і тим, як поводить себе насправді, між тим, що вона говорить, і тим, як діє реально. Іншими словами, конформність фіксується там, де є конфлікт між власною думкою індивіда і думкою групи (колективу), до якої він належить, якщо подолання цього конфлікту здійснюється шляхом згоди з думкою групи (колективу) [3, c. 184].\nособистість схвалює правові норми і підкоряється ш тому, що внутрішньо приймає їх зміст;\nлюдина погоджується зі змістом правових норм, але не підкоряється їм.\nЯкщо особистість свідомо дотримується соціальних норм, враховує їх у своїй взаємодії з іншими людьми, - наявний свідомий конформізм, який характеризує морально-правову зрілість особистості, її здатність оцінити норми права і на цій основі будувати власну поведінку.\nЯкщо ж особистість дотримується соціальних норм, в тому числі і норм права, під впливом групового тиску і факторів зовнішнього порядку, - це підпорядкований конформізм, який має в собі можливість стати на шлях протиправного типу.


Запчастини Ford Transit. Запчасти Форд Транзит.\nГоловна Ford Transit\nНаш інтернет-магазин пропонує запчастини Ford Transit в гарному стані з автомобілей, що не мають пробігу по Україні і за помірною ціною. Незважаючи на те, що на сьогоднішній день існує багато варіантів придбання запасних деталей і комплектуючих, знайти оптимальне співвідношення фірмової якості і доступної ціни деколи буває складно. У фірмових сервісних магазинах виставляють надвисокі ціни, а маловідомі інтернет точки продають низькоякісні підробки. Тому, про те щоб купити необхідні запчастини гарної якості і за адекватною ціною мріють багато автовласників. Щоб убезпечити свої покупки, необхідно провести ретельний аналіз реальної ринкової вартості деталей і не бояться запитати у продавця документи, що підтверджують якість його товарів.\nПерейти в Каталог Запчасти Форд Транзит.\nІсторія Ford Transit (Форд Транзит):\nНа початку 60-х років, фахівці Ford ставили перед собою завдання створити зручний, універсальний транспортний засіб для європейського ринку. Звідси безліч різноманітних модифікацій базового Transit: від традиційної вантажної машини з заднім провідним мостом і до передньопривідних розвізних фургонів зі зниженим підлогою кузова.\nПерша назва автомобіля було «Червона шапочка» (англ. «Redcap»), і лише в 1965 році перед самим запуском у виробництво перевагу віддали імені Transit. Аргументуючи цей вибір інтернаціональністю цю назву, яке буде зрозуміло покупцям у всьому світі.\nЗ тих часів фургони Transit використовувалися в різних сферах людської діяльності: вони служили в якості поліцейських і пожежних автомобілів, виступали в ролі «швидкої допомоги» і шкільних автобусів і звичайно, перевозили найрізноманітніші вантажі. На базі Transit робили спеціальні цистерни і самоскиди. А на замовлення одного з арабських шейхів Transit перетворили в пересувну спальню з шикарною ліжком.\nПерше покоління цих автомобілів з’явилося в 1965 році. А під капотом у них стояв V- подібний чотирициліндровий бензиновий двигун.\nУ 1978 році почався випуск другого, сильно модернізованого, покоління. З’явилися нові двигуни, вигляд став більш суворим (прямокутні фари, пластикова решітка радіатора).\nTransit третього покоління став на конвеєр в 1986 році. Він випускався у вигляді декількох моделей, які відрізнялися різними довжинами баз і максимальними навантаженнями.\nВ ролі головної рушійної сили виступав дизельний двигун об’ємом 2,5 літра з прямим уприскуванням палива.\nУ 1989 році з’являється дизельний двигун потужністю 80 к.с. а також 2,0 л дизель з регульованим каталізатором.\nНове покоління з’являється в 2000 році. Сімейство Transit стоновітся ще численнішим: фургони, автобуси і вантажні автомобілі з двома варіантами довжини бази (2835 і 3570 мм), плоскою, підвищеної (середньої) або високою дахами.\nКермо встановлено майже горизонтально, а спинка сидіння водія строго вертикально. Широкий діапазон регулювань дозволяє знайти оптимальну позицію для людини будь-якої комплектації. Висока посадка забезпечує водієві відмінну оглядовість, добре справляються зі своєю роботою і дзеркала заднього виду. Вони розділені надвоє по горизонталі: нижня частина дзеркала показує зону біля заднього колеса, а верхня – боковину кузова і сусідні з потоку автомобілі.\nСалон досить просторий. Відзначимо, що крісла пасажирів і для восьми -, і для дев’яти -, і для двенадцатіместной версії абсолютно однакові. На обличчя плоди уніфікації. За бажанням замовника Transit може бути або передньо-або заднеприводним. Причому ці версії мають мінімум відмінностей один від одного. Секрет простий: сам по собі кузов універсальний для обох версій, так само як гальмівна і гідравлічна системи. А двигун з навісним обладнанням та підвіскою змонтований на спеціальному підрамнику. Таким чином, замінивши весь підрамник цілком, можна дуже швидко зробити передньопривідний Ford Transit заднеприводним.\nНа базі великою комерційною моделі Transit компанія Ford створила ще одного «комерсанта» – Transit Connect. Він володіє оригінальною зовнішністю і трохи менше свого прабатька, хоча і запозичив багато з його вузлів і агрегатів. Ford Transit Connect доступний в декількох модифікаціях, побудованих на загальній платформі, які відрізняються між собою габаритними розмірами і оснащенням салону. Максимальна вантажопідйомність автомобіля в одній з модифікацій складає 900 кілограмів, а сам фургончик комплектуються одним з двох сучасних турбодизелів. Ця модель отримала титул «Фургон року 2003».\nБуквально відразу після дебюту нового покоління в 2000 році, компанією Ford був представлений незвичайний Transit, підготовлений спортивним відділенням Ford Racing з приставкою WRC. Потужність серійного 2,4-літрового турбодизеля була доведена до 165 л.с., завдяки чому Transit WRC міг розігнатися з місця до «сотні» всього за 7,9 секунди, а максимальна швидкість досягала понад 200 км / ч. Фургон володів потужним і надійним каркасом безпеки, спортивними кріслами з вуглепластика з п’ятиточковими ременями безпеки. Передні диски вентильовані, в діаметрі 400 мм. Для Transit WRC було передбачено два типи «гуми»: 18 і 20-дюймові колеса.\nДо 2001 року гамма двигунів для Transit включала в себе: 2,0-літрові турбодизелі DuraTorq TD, які розвивали потужність 55, 63 і 74 к.с. Задньопривідні версії комплектувалися 2,4-літровими турбодизелями, які в залежності від ступеня форсування видавали 90 або 125 к.с. Для любителів швидкої їзди в лінійці двигунів був зарезервований бензиновий 145-сильний агрегат.\nОднак в 2002 році Ford додає в лінійку двигунів 125-сильний турбодизель з безпосереднім уприскуванням палива DuraTorq TDCi. Розробка цього силового агрегату обійшлася Ford в 500 міл. USD\n2002 року став роком дебюту Transit Jumbo і 17-місцевої версії мікроавтобуса. Jumbo – це найважча версія Transit, повна маса цельнометаллического фургона 4,25 тонни. Параметри вантажного відсіку в довжину – 4,107 метра, а у висоту – до 1,885 м. Ширина бічної зсувних дверей дозволяє здійснювати завантаження / розвантаження європіддонів. Корисний об’єм вантажного відсіку досягає 14,25 м? На борт Transit Jumbo може піднімати до 2,12 тонни вантажу.\nІсторія Ford Transit триває, творці не стоять на місці, а слідують останнім тенденціям автомобільної ринку. Так, бажаючи догодити найвибагливішим клієнтам, влітку 2003 року Transit наділили додатковими опціями. Наприклад, пакет опцій Security включає: сигналізацію, що обігріваються дзеркала з електроприводом, неостеклённую перегородку між кабіною водія і вантажним відсіком і систему паркувальних датчиків.\nПакет безпеки Courier надає можливість замовити для розвізних фургонів вбудовану сходинку на задньому бампері, що робить роботу з навантаження / розвантаження зручніше і безпечніше. І, нарешті, самий повний пакет опцій Executive включає: електродзеркала з обігрівом, центральний замок, електросклопідйомники, протитуманні фари, CD-магнітолу, тоновані стекла і систему швидкого обігріву лобового скла.\nПідтвердженням високого рівня марки є поява в 2003 році моделі Transit Connect з бітоплівним двигуном. В основу цього силового агрегату покладено 1,8-літровий Duratec. Навішування газового обладнання здійснюється прямо на заводі. Газовий балон вміщує 59 літрів палива і розташований під днищем вантажного відсіку в місці для запаски. В результаті запасне колесо довелося перемістити всередину вантажного відділення на ліву задню арку. Використання газового палива значно знижує викиди шкідливих речовин в атмосферу.\nВ кінці 2003 року командою інженерів Ford був створений Connect X-Press. У порівнянні зі звичайним Transit автомобіль на 70 мм нижче, запозичив у Focus деякі елементи підвіски і ходової частини. Отримав 18- дюймові литі диски. Для індивідуалізації даної моделі і виділення із загальної маси різних фургонів, на боці автомобіля в трьох кольорах написано X-Press. Він здатний розганятися до 100 км / ч менше ніж за 7 секунд, а максимальна швидкість дорівнює 210 км / ч.\nВід Focus RS мінівену дістався 215-сильний 2-літровий турбодвигун Duratec RS, 5-швидкісна трансмісія, гальма Brembo з вентильованими дисками 325 мм спереду і цільними 280 мм ззаду. Попереду на ньому стоїть підвіска McPherson, а ззаду залишилася класична підвіска Transit. Салон, звичайно, багато в чому залишився типовим салоном Transit Connect, але тепер тут з’явилися шкіряні крісла спортивного стилю з Alcantara в чорно-білій гамі і унікальний кермо, спеціально зроблений для X-Press, а на центральній консолі є знайома власникам RS кнопка стартера.


Суниця заморожена: продаж, ціна у Києві. фрукти та ягоди від "ООО "НИКО ФРОСТ"" - 1394796027\nСуниця замороженаВ наявності\nВідправка Новою поштою по 100%передоплаті+додатково оплачується упаковка термохолст\nТакі ароматні, вітамінні фрукти. Навіть взимку хочеться відчути їх свіжий смак, легкий льотний запах. Тепер це цілком реально. Заморожена лісова полуниця в будь-який час року зможе стати основою десертів, напоїв, випічки. Така ж смачна, корисна, доступна за ціною.\nЦя ягода не тільки зробить блюда більш вишуканими. Вона стане в нагоді в виготовленні декору. Лісова полуниця невеликих розмірів, але користі їй хоч відбавляй. В її складі яблучна, лимонна кислота, пектин, дубильні компоненти, мікро - і макроелементи.\nВітамінна ягода покаже прекрасні оздоровчі ефекти для організму:\nЩоб насолодитися ягодою, можна з'їсти її просто так. Додати вершки. Зробити варення, джем, конфітюр, зварити з неї компот. Ягоди додають в соуси для м'яса, а також випічку. Просто кидають в чай.\nДля дорослих і дітей лісова ягода стане улюбленим ласощами. Розморозити її досить легко, а страв з участю полуниці – просто сила-силенна. Чай, млинці і полуниця – відмінний калорійний сніданок (головне – здоровий) для активних людей.\nЦіна за 1 кг 256\nЦіна: 256 грн./кг


<<< "В - К" - Мага Віра. Сторінка 78\nМага Віра. Сторінка 78\n160. І Вільям Е. Фиппс у книзі «Чи був Ісус одружений?» (виданій в 1970 році) на основі археологічних відкриттів доводить, що Ісус був одружений. Добрий, але невдумливий християнин, почувши вислів «одружений Бог Ісус Христос», скаже, що такі поняття ображають його релігійні почування.\nНі, одруження не є образою, а святою тайною, Богом благословенною. Заратустра, який в переконанні заратустріян був «Сином Бога» (Агура Мазди), одружений.\nБудда, який в переконанні буддистів є Божеством, одружений. Мойсей, який, як пише «Біблія», бачив «Господа Бога Саваота — Творця неба й землі» «лицем до лиця», одружений. Могамет, який в переконанні мусульман є більшим пророком як Ісус Христос, одружений.\n161. Дановен Джойс, подаючи низку обгрунтованих тверджень, на сторінці 93-й пише, що «Магдалина була жінкою Ісусовою». Марія з селища Маґдала.\nМарія з Маґдали — єдина євангельська жінка, яка найщиріше і найвідданіше розкаялася у своїх жіночих гріхах. Вона була світлим зразком відданости Ісусові й Ісус до неї ставився найсердечніше.\nНе треба звертати уваги на те, що фарисеї звали її грішницею — найпоряднішу жінку можна назвати непорядною. А хіба фарисеї не звали грішником Ісуса?\nГоловне не те, що кажуть фарисеї і садукеї, а те, що каже Ісус про Марію Магдалину. «Ця слізьми обмила ноги мої і волоссям голови своєї обтерла», «відколи ввійшов я, не перестала цілувати ноги мої» (Лука, 7, 44—45). Коли мати на увазі стримане семітське ставлення жінки до чоловіка, то обряд миття ніг і цілування ніг не є тільки виявом пошани. У дохристиянській Україні (Русі), наприклад, був звичай, що на весіллі жінка роззуває мужа, Рогніда не схотіла роззути Володимира, «бо він раб».\n162. Виникає питання: чому євангелисти у своїх благих вістях не написали, що Марія Магдалина — дружина Ісусова? Вони не написали тому, що вони були творцями євангелій (благих вістей), а не звичайних звітів про життя Ісуса. У них була свята мета створити божественний культ Ісуса — Сина Божого.\nНе реалістичний переказ життєпису, а божественний (відхилений від світськості), чарівно діє на почуття й уяву віруючих і єднає їх в релігійну громаду. І про це добре знали євангелисти Маттей, Марко, Лука, Іоан, і знає про це сьогодні кожний вдумливий історик релігій світу.\nІсус ставився до своєї дружини Марії безпристрасно так, як безпристрасно ставився Будда до своєї дружини Ясодгари. Будда своїм учням ніколи не казав, що Ясодгара -дружина Його, й учні Його не звали Ясодгару дружиною Буддиною. Чому?\nУчні Буддині, яким Він передавав науку свою і які несли в світ науку Його, були Його Дружиною й дітьми. І Ісус так, як і Будда, жив для вічних ідеалів. Він ставив родинні справи на друге місце, і тому Він, коли Йому було повідомлено, що «мати й брати Його стояли надворі, бажаючи говорити з Ним» (Маттей, 12, 46), відповів, «простягаючи руку свою на учеників своїх: "Ось мати моя й брати мої!"» Цими словами Ісус дав усім відчути, що Він живе не для справ приватних, а для справ добра вірних своїх і в цьому є священна Ісусова одержимість, одержимість ця властива тільки світлим великим людям.\n163. Марії Магдалині присвячена найвизначніша увага в євангельських писаннях. «Марія Магдалина, та Марія Яковова, та Соломия купили пахощів, щоб, прийшовши, намастити Його» (Марко, 16, 1). «Марія Магдалина і Марія Йосиїна дивились, де Його положено» (Марко, 15, 47). «Між ними була й Марія Магдалина і Марія Яковова та Йосиїна і мати синів Заведеєвих» (Маттей, 27, 56). Євангелист Іоан (19, 25) повідомляє, що непорочна Марія мала сестру Марію. Що означає ця Іоанова блага вість? Родина має двох доньок, які мають одне ім'я Марія? Ні, не написано, що діва Марія має кузинку Марію.\n«Стояла коло хреста Ісусового мати Його та сестра матері Його, Марія Клеопова та Марія Магдалина» (Іоан, 19, 25). Марія (дружина Клеопова) мала синів, які звалися Яков та Йосій. І ось тут же я читаю: «Хіба не Його мати зветься Марія, а брати Його Яков та Йосій» (Маттей, 13, 55).\nІсусова мати зветься Марія, а брати Ісусові звуться Яков та Йосій, а в цієї матері Марії є чоловік Клеопас і є сини Ісус, Яков, Йосій. Якщо євангелисти про цей родинний стан Ісусовий написали правду, то тоді Ісус є сином Марії і Клеопаса?\n164. Дановен Джойс у розділі «Ісусовий дійсний батько» (на сторінці 46) пише, що юдеєць Клеоп (Клеопас-Алфеюс) справді був батьком Ісусовим, а Варава (правильніше пишучи, бар Аббас) був сином Ісусовим. «Не можна відійти від факту, що Ісус бар Аббас був сином Ісуса і Марії (з Бетані), яка названа Магдалиною», — пише Джойс на 109-й сторінці.\nА непорочна Марія хто була? Вона була матір'ю Христовою. «Що це значить?» Я вважаю на основі моїх ретельних досліджень «Старого Заповіту» і «Нового Заповіту», що в жидів було декілька христосів, і я ці мої твердження висловлю у третьому твердженні.\nТепер кінчу оповідь про бар Аббаса (Вараву). Варава був повстанцем, і за участь в антиримському бурхливому здвизі, був він «вкинутий у темницю» (Лука, 23, 19). Він в уяві жидів був палким оборонцем волі жидівської. Римляни провідних повстанців (так, як і в часи Спартака) карали — розпинанням на хресті.\nУ ці часи був закон, що невинуватий батько має право добровільно йти сам на розп'яття за сина, щоб син був звільнений. Жиди, маючи на увазі цей закон, вважали, що хай краще стара людина гине, ніж молода, і вони кричали: «Відпусти нам Вараву» (Лука, 23, 18). Ісус ішов на розп'яття, щоб спасти грішника, щоб смертію смерть подолати.\n165. Євангелисти, перетворюючи життєпис Ісуса на життєпис Христа, все так переінакшили і обожествили, що не легко визначити — де дійсність, а де видумана блага вість для поучення вірних. Не дивуймося. Нещодавно сам папа римський повідомив, що ні святого Юрія, ні святого Миколая, ні святої Варвари справді ніколи не було. Вони були видумані благочинними отцями для поучення вірних церкви Христової.\nДановен Джойс вважає, що нові археологічні відкриття про життєпис Ісуса «є годинниковою бомбою для християнізму», та жиди хочуть цю «годинникову бомбу» притаїти. Жиди переконані, що Ісус — великий жид — ґоями визнаний Богом, їм Він особливо корисний.\n166. Я вважаю, що немає значення — був одружений Ісус з Марією Магдалиною чи ні, був Клеоп (Клеопас-Алфеюс) батьком Ісусовим чи ні, була Марія Клеопова, яка була матір'ю синів Якова, Йосиї, які були братами Ісусовими, матір'ю Ісусовою чи ні, був Варава (бар Аббас) сином Ісусовим чи ні, було весілля в Кані Галилейськім Ісусовим весіллям чи ні. Головне — Ісус був, є і буде чарівним сином жидівського народу, патріотом стада синів Ізраелевих і правдивим Богом великої родини християнської. Ми, українці Рідної Української Національної Віри, не хочемо розплутувати благі вісті Маттея, Марка, Луки, Іоана — не про нас вони написані і не для нас. Ми знаємо, що з плутанини також твориться історія: хіба назва землі «Вест Індія» на Карабінськім морі не є плутаниною? Хіба назва «індіяни», дана автохтонам США, Канади, Мехіки, не є плутаниною? І чи корисно тепер ці заплутані справи розплутувати? Ні. Але корисно їх знати, щоб дійсність була дійсністю, а плутанина — плутаниною.\n167. Третє твердження. Ісус до 29 років жив у Назареті і працював як тесляр. Теслярської професії навчився від свого батька Йосипа. Маючи 30 років, Він стрінувся з Іваном (Хрестителем).\nІван Хреститель ходив між жидами, прикривши «грішне тіло» ряднинкою «з верблюжого волосу», а «їдою його була сарана» (Маттей, З, 4). Сарана — щоденний харч юдейських злидарів.\nВін (Іван Хреститель) на гамірних жидівських базарах речав, що король Ірод — чинитель зла. Він живе в розкошах, бенкетує, об'їдається, з римлянами приятелює. Іван Хреститель вважав, що тільки жидівська секта ессенів, яку він звеличує, живе праведним життям. Ессени живуть комуною, мають спільну власність і спільні мешкання.\n168. Латинське слово «комуна» значить «спільнота», «об'єднання, «спільнотність». Наприклад, слово «коммонвельт» значить «спільний добробут». Слово «комуніст» мало первісне значення «спільник», а тепер — той, хто вірить у комунізм.\nІ християнські монастирі — це комуни. Комуна (чи колгосп) ім. Лєніна або монастир ім. Йосафата створені на комунівських основах. Книжки «Таїни монастирських мурів» і «Таїни енкаведівських мурів» оповідають переконливо, що в цих комунах є кати і є катовані, є експлуататори і є експлуатовані.\n169. У слідуючих днях я говорю, що в Москві є червоні барони, червоні графи і червоні дворяни. Вони (москвинські большевицькі експлуататори) сидять у кріслах білих баронів, графів, дворян. Учорашні кріпаки названі колхозними людьми: колхозники творять артіль. Лєнін вважав, що селяни — гірша кляса людей. Татарське (монгольське) слово «артіль» в отатарщеній Московитії особливо популярне. Були артілі в ханстві Золотої орди. Є артілі в ханстві Лєнінської Московитії.\nСлово «артіль» складене з слова «арт», що значить по-татарському «зад», «робоча сила», підпорядкована ханові тилова резерва, і з слова «іл», що значить у татарській мові «люди». «Артіль» значить «другорядні люди», «люди, які є тягловою силою»; вони не мають права лишити свого намету. І українець, який прикріплений до артілі, не має права лишити артілі і переїхати жити в іншу місцевість. Українці, уярмлені отатарщеною Московитією (так, як і в часи Татарської орди) названі по-монгольському артільними людьми.\n170. Є поширене міркування, що Ісус Христос — предтеча Карла Маркса. І навіть у книжці «Розмова з Леонідом Плющем», виданій «Діялогом» в 1976 році (на сторінці 6-й) Леонід Плющ каже, що «Марксизм і комуністична ідеологія виникли з християнських ідей».\nНаприклад, Ісус-Бог християнський і цар Юдейський. Він (Богоцар чи Боголюдина) єднав біля себе пролетарів (бідняків), і казав їм потішливо солодкаві слова: «Легше верблюдові крізь вухо голки пройти, ніж багатому в царство Боже ввійти» (Марко, 10, 25). Ісус в цьому випадку викликає клясову ненависть між багатими і бідними.\nІ Маркс у своїх заповідях, ніби маючи на увазі ненависне ставлення Ісусове до багатих, утвердив ненависну теорію «диктатури пролетаріяту» і «знищення приватної власности»; християнсько-марксистська ідеологія створена месіянською жидівською уявою.\n171. У «Сувоях Мертвого моря» описаний спосіб життя ессенів. Жиди-ессени вірили, що вони найправильніше розуміють Ісаакового Бога Саваота; секта жидівська «зелоти» мало чим відрізнялася від секти «ессенів».\nІван Хреститель на березі річки Йордань (слово «Йордань» значить «Спускач», «Стікач») зустрівся з рабіном Ісусом не як рівний з рівним, а як воїн з генералом. У старій Юдеї на базарах кожний десятий жид вважав себе пророком, тобто передбачником, і вірив, що все, що він говорить і все, що він робить не є його справою, а є дією Бога Саваота. І коли такий пророк щось хотів сказати, то він не казав: «Я кажу», а казав «Так говорить Господь Бог Ізраелів».\nІван Хреститель — пророк, а Ісус — принц Юдеї, син з роду славного царя Давида. Жиди сьогодні (так, як і дві тисячі років тому) ждуть Масаю, тобто Мошіягву (Месію). Іван Хреститель за старим жидівським звичаєм (так, як це робив пророк Самуїл, висвятивши Саула на царя), висвятив принца Ісуса, і проголосив Його Масаєю, тобто Христосом — Спасителем Юдеї.\n172. Ессени і зелоти з нетерпінням ждали приходу Масая, який (на їхню думку) стане Спасителем Юдеї. Слово «Масая», або, точніше кажучи, «Мошіягве» значить «Помазаний Єговою».\nГреки з слова «Масая» створили (пристосувавши до фонетичних особливостей грецької мови) слово «Месія». Євангелисти, будучи огреченими жидами, Ісуса звали Христосом. Є відомо, що грецьке слово «Христос» значить «Помазаник».\nТі українці, що чують у церкві Христовій вислів «Месія Христос» (а цей вислів вживає і професор І. Власовський у «Нарисах до Історії Української православної церкви») може знають, а може й не знають, що ці два слова в перекладі на українську мову означають «Помазаник Помазаник». Казати парахвіянам «Месія Христос» це все одно, що казати «Бог Ґад» для тих, які не знають англійської мови.\n173. Єгова-бог (духовний ідеал жидівської нації) часто жидам посилав масаїв (христосів). І Бог християнський (Ісус Масая) є тільки одним з багатьох ізраельських масаїв. Чому я так пишу? Тому, що я до таких переконань прийшов, читаючи «Біблію», (Старий Заповіт і Новий Заповіт).\nНаприклад, я читаю в Євангелії Івана (17, 1—4), що Єгова-Саваот «послав Сина» Ісуса, щоб Ісус (Єгововий Син) прославив Єгову.\nЧому потрібна для Ізраельського Бога Єгови слава? Тому, що Бог без слави якщо й є Богом, то безславним. У безславних людей безславний Бог. У безславних воїнів безславний генерал. Мудрий народ, славлячи Бога рідних батьків своїх, славить себе, тобто свій рідний Духовний Ідеал.\n174. Там, де слава, родиться віра; без слави немає віри. Усі релігії, всі племена, всі держави, партії славлять своїх лідерів. Чим славніший лідер партії, тим більше він має відданих людей і тим славніша його партія. І тому апостоли всюди славили Ісуса. Мудрість цієї істини особливо правильно збагнули англійці, славлячи у піснях короля свого. Москвинські большевики-імперіялісти мають цілу армію найманих поетів, співаків, композиторів, малярів, які по-професійному славлять Лєніна, Брежнєва. У США кожний кандидат на президента, маючи мільйони доларів, створює штаб платних пропагандистів, які його славлять, кажучи народові, що він найкращий буде президент.\n175. Бог Єгова (на думку євангелистів) не тільки зробив Ісуса своїм Помазаником (Христосом), а й дав Йому «власть над усяким тілом» (Іоан, 17, 2). Значить самої слави мало, треба мати ще й власть, і не тільки над якоюсь групою людей, а «над усяким тілом».\nУ «Старому Заповіті» я читаю, що славний пророк Ісая каже: «Дух Господа Бога (спочив) на мені, бо Господь помазав мене на те, щоб принести благу вість убогим. Послав мене сціляти сокрушених серцем, вістити невольникам визволення, а ув'язненим — відчинення в'язниці. Проповідувати рік примирення Господнього й день помсти Бога нашого, потішити всіх засмучених» (Ісая, 61, 1-2).\nЗараз, Ви читаєте сторінку Дажбожу, №78\nОбитание в нашем городе. (0)


Які речі в будинку виказують нечупару та ледарку | Тутка\nДобросовісна господиня ніколи не допустить безладу у своєму домі. У такої жінки і діти ситі, і вікна вимиті. А що ж робить ледача жінка? Можливо, це зайнята бізнес-леді, у якої не залишається часу на прибирання. Або ж у неї просто немає бажання присвячувати вільні години свого життя, щоб драїти підлогу. Тутка зібрав перелік речей в домі, які викажуть ліниву господиню.


ВЗАЄМОДІЯ ГЕНІВ. ПОЗАЯДЕРНА СПАДКОВІСТЬ - Закономірності спадковості\nЦілі уроку: ознайомити учнів із явищем взаємодії генів і позаядерної спадковості, їх цитологічними основами та значенням для селекційної роботи; розвивати вміння аналізувати й робити висновки; виховувати розуміння важливості генетичних досліджень для практичної діяльності людства. Обладнання й матеріали: портрет Г. Менделя та Т. Моргана, таблиці або слайди презентації з поясненням особливостей взаємодії генів і механізмів позаядерної спадковості та схем взаємодії генів, зображення хромосом і хромосомних наборів окремих видів живих організмів, мітохондрій і пластид та схеми їх поділу.\nВідомо багато випадків, коли ознака або властивості детермінуються двома або більше неалельними генами, які взаємодіють між собою. Хоча й тут взаємодія умовна, бо взаємодіють не гени, а контрольовані ними продукти. При цьому має місце відхилення від менделівських закономірностей розщеплення. Розрізняють такі основні типи взаємодії генів: комплементарність, епістаз і полімерію. Крім того, окремо розглядають модифікуючу дію гена (плейотропія), яка проявляється у визначенні одним геном різних ознак.\nРозщеплення у випадку схрещування дигетерозигот АаВ bх АаВ b\nПолімерні гени, як правило, визначають кількісні ознаки. Діють вони, доповнюючи один одного, тому їх зазвичай позначають однаковими літерами латинського алфавіту, додаючи нижній числовий індекс для того, щоб розрізняти гени між собою, наприклад А1А1а2а2або А1а1А2А2. За цим механізмом відбувається успадкування кольору насіння у пшениці та кольору шкіри в людини.


Інформація про соціологічні дослідження / АНАЛІТИКА\nІнформація про соціологічні дослідження / АНАЛІТИКА\nПроблемний аспект: Закон про вибори встановлює заборону на поширення результатів опитувань громадської думки щодо партій (блоків) - суб'єктів виборчого процесу протягом останніх п'ятнадцяти днів перед днем виборів. Така норма, вочевидь, не є дієвою. Два тижні, особливо на дочасних виборах, є занадто довгим терміном. Адже протягом цього терміну визначається та частина населення, яка не має чітко виражених політичних уподобань, але тим не менш планує за когось віддати свій голос.\nКрім того, протягом двох тижнів може змінюватися стратегія передвиборчих кампаній, які закінчуються лише за день перед днем роздумів. У країнах Західної Європи також є обмеження на повідомлення результатів соціологічних досліджень, однак це як правило один – п’ять днів максимум. У Франції нещодавно обмеження було скасовані взагалі.\nОкрім цього, закони про вибори не забороняють поширювати інформацію про результати соціологічних досліджень у інший спосіб – не через ЗМІ, наприклад через Інтернет.\n1. Ми рекомендуємо зменшити термін заборони на опублікування результатів соціологічних досліджень на строк 1-5 днів до дня виборів. Це дає можливість поширити більш адекватні прогнози, особливо коли мова йде про дострокові вибори та про другий тур виборів.\n2. Встановити в законах про вибори, що обмеження на поширення інформації про результати соціологічних досліджуються встановлюються у формі загальної заборони, а не заборони саме для засобів масової інформації. У такий спосіб, заборона поширюватиметься принаймні формально і на осіб, які поширюють інформацію в мережі Інтернет.


Бараки й відеонагляд: У Білорусі будують щось схоже на табір для політв’язнів, - CNN | Новини України - #Букви\nПід Мінськом будують щось схоже на табір для політв’язнів, – CNN\nУ Білорусі, в годині їзди від Мінська, будують, ймовірно, табір для політичних в’язнів.\nЧетвер, 5 серпня 2021, 15:06\nЗазначається, що табір розташований недалеко від селища Новоколосово. Його територію обгородили тришаровим електризованим парканом. Також там є нові камери відеоспостереження й бараки.\nЗа даними каналу, на території об’єкту розташована військова охорона і табличка “В’їзд заборонено”. На вікнах стоять ґрати.\nВін розташований на місці ракетного сховища радянських часів, яке займає площу понад 200 гектарів. Незрозуміло, чи оновлювали усю територію.\nНаразі у таборі є тільки військові.\nСтарший радник лідерки білоруської опозиції Світлани Тихановської Франак Віакорка прокоментував інформацію та дані про ймовірний табір для політв’язнів.\n“Не дивно, що він (невизнаний президент Олександр Лукашенко, – ред.) намагається побудувати щось на зразок звичайного табору для в’язнів, адже настане нова хвиля протесту все одно. Це може бути спровоковано його заявами, це може бути викликано економічною ситуацією. Але це відбудеться. Він це розуміє, і він також хоче бути готовим краще, ніж торік”, – заявив Віакорка.\nНагадаємо, що режим Лукашенка продовжує затримувати опозиційних журналістів, активістів та навіть спортсменів.\nЗ останнього у Білорусі заблокували доступ до сайту видання “Наша Ніва” — найстарішої газети країни. Доступ до сайту nn.bу заблокували через рішення міністерства інформації на підставі пункту 1 статті 38 закону “Про засоби масової інформації”.\nБілоруські силовики затримали головного редактора видання “Наша Ніва” Єгора Мартиновича. В його домі провели обшуки.\nУ той же день силовики прийшли з обшуками до редакцій видання Intex-press і Брестської газети.\nПід час Ігор у Токіо білоруська збірна вирішила силою повернути Тимановську до Мінська. Її силою відвезли в аеропорт і планували посадити на літак. За даними агентства Reuters, Тимановська звернулася з проханням про захист до поліції Токіо, яка прибула в аеропорт, щоб спортсменку силою не змусили сісти в літак. Дівчина також попросила МОК про допомогу.\nТимановська також заявила, що не повернеться в Білорусь і проситиме притулку в Європі. Відтак, вона попрямувала у Польщу.\nТеги: Білорусь, Мінськ, протести в Білорусі


Марксистська філософія з’явилася на грунті кризи класичної філософії і знаменує собою зародження якісно нового типу філософського знання, про що можна судити по її проблематики і завданням практичного перебудови світу. Однак К.Маркс залишається цілком прихильним раціоналістичної традиції в філософії. Тому марксистське вчення перебуває ніби на стику між класичною і постклассической традиціями в філософії. Постклассическая філософія починає формуватися в другій половині XIX століття, а в XX сторіччі конституюється як нова традиція філософського мислення. Виникнення і розвиток постклассической традиції пов’язано як з логікою розвитку самого філософського знання, так і з загальними процесами розвитку культури і науки.\nНаприкінці XIX – початку XX ст. Зароджуються модерністські течії в мистецтві, на зміну класичній науці приходить некласична наука, головним представником якої був А. Ейнштейн – творець теорії відносності.\nГоловна відмінна риса постклассической філософії полягає в тому, що в ній оформилося безліч найрізноманітніших філософських шкіл і течій, які можна згрупувати в залежності від їх ставлення до класичної філософії і наукового пізнання. Філософські течії, які спробували подолати спекулятивність філософської класики і в той же час орієнтувалися на науку як еталонне знання, можуть бути названі сцієнтистської (від англ. Science – наука). До них слід віднести позитивізм (а потім емпіріокритицизм і неопозитивізм), феноменологію, аналітичну філософію, психоаналіз, структуралізм і почасти неокантіанство. Для цих філософських течій характерно прагнення модернізувати класичний раціоналізм на основі більш чіткого визначення предмета філософії, позбавлення останньої від претензій бути наукою наук. Криза філософського раціоналізму породив в західноєвропейській філософії іншу крайність – ірраціоналізм, викликаний глибоким розчаруванням у людському розумі взагалі і науковому пізнанні зокрема (Антисцієнтисти). У XIX-XX ст. Виникло кілька впливових філософських течій і шкіл ірраціоналістіческого толку і антисцієнтистської спрямованості: вчення А. Шопенгауера про світову волю, вчення Е. Фон Гартмана про несвідоме, філософія життя (Ф. Ніцше, В. Дільтей, Г. Зіммель, А. Бергсон, О. Шпенлер та ін.), екзистенціалізм, персоналізм, герменевтика та ін. Відмінною рисою цього напрямку постклассической філософії є підвищений інтерес до проблеми людини, до внутрішнього світу особистості. Філософи намагаються осягнути драму людського існування. Значно менше їх цікавлять проблеми побудови цілісного знання про світ поза і без людини.\nІрраціоналізм згаданих філософських вчень виражається насамперед у тому, що акцент у пізнанні робиться на інтуїцію, одкровення й інші способи нераціонального осягнення істини. У них істотно змінюється мову і форма вираження філософських ідей. Нерідко на зміну ретельно розробленим понятійному апарату і системі аргументацій приходить мову символів і художніх образів. Найбільш показово в цьому плані творчість Ф. Ніцше (1844 – 1900) – засновника філософії життя. Свій основний філософська праця «Так казав Заратустра» він написав у вигляді поетичного есе, насиченого складною символікою і багатозначністю смислів. Ніцше був переконаний, що тільки таким чином можна осягнути і відтворити у філософському тексті динамізм і багатозначність самого життя.\nВчення Ніцше вельми симптоматично з точки зору основних тенденцій розвитку західної цивілізації в XX столітті. На переконання Ніцше головною ознакою життя (до якої він відносить не тільки людське життя, але й життя суспільства, природи і космосу) є боротьба за існування. У цій боротьбі перемагає той, у кому більш виражена воля до влади. Так Ніцше приходить до ідеї надлюдини, готового для досягнення своїх цілей знехтувати нормами моралі і права, які, з точки зору Ніцше, нівелюють людей, роблять їх слабкими і безвільними істотами. Ніцше уїдливо викриває ліберальну і соціалістичну ідеологію, вважаючи їх винними в знеособлюванні і деградації людини. Проте головне вістря своєї критики він направив проти християнства, яке він витлумачив в корені невірно, вважаючи, що саме воно робить людину слабкою і безпорадною. Антихристиянський бунт Ніцше дорого йому обійшовся: божевіллям і ранньою смертю. Однак досвід життя і творчість німецького мислителя викликали широкий резонанс в середовищі інтелектуальної еліти Європи. У Росії вони надали додатковий стимул до підйому інтересу до філософії.\n1. Який зв’язок між Реформацією і класичної німецької філософією?\n2. У чому суть і завдання філософії по І. Канту?\n3. Який сенс кантівського поділу «речі в собі» і «речі для нас»?\n4. Як І. Кант розуміє простір і час?\n5. Які проблеми Кант вважає трансцендентними?\n6. Який вчинок можна вважати моральним, згідно кантовской етики?\n7. Що означає автономність моралі за Кантом?\n8. Як розуміти тотожність онтології, логіки, теорії пізнання і діалектики у філософії Гегеля?\n9. Чому філософія Гегеля вважається ідеалістичної і спекулятивної?\n10. У чому своєрідність, переваги і недоліки гегелівської діалектики?\n11. Які основні причини кризи класичної філософії?\n12. Як ви оцінюєте філософію К. Маркса з погляду її ідейнотеоретіческого змісту та історичної ролі?\n13. Основні риси і течії постклассической філософії?\n14. Чи можна філософію Ф. Ніцше охарактеризувати як симптом кризи західноєвропейської культури?\nЗародження посткласичної традиції у філософії Посилання на основну публікацію\nПроблема буття у світлі сучасних наукових теорій


Оренда офісу: особливості пошуку приміщень - ArendaKh\nГоловна » Новости » Оренда офісу: особливості пошуку приміщень\nОренда офісу: особливості пошуку приміщень\nДля будь-якого підприємства вкрай важливий грамотно обладнаний офіс, що дозволяє забезпечити максимально комфортне робоче середовище, що відповідає всім нормам. Саме тому потрібно з особливою уважністю вибирати приміщення, які ви хочете зняти в оренду, щоб вони повністю підходили під необхідний вам рід діяльності по всіх параметрах.\nЧи плануєте ви приймати відвідувачів? – це перше питання, яке вам варто собі поставити, перш ніж орендувати комерційну нерухомість під офіс. Якщо так, то слід задуматися про оренду більш просторих приміщень, де можна облаштувати приймальню або навіть конференц-зал. Крім того, при наявності візитерів варто приділити більшу увагу зовнішньому вигляду будівлі, якості ремонту, також бажано встановити вивіску і краще вибрати локацію, яку буде нескладно відшукати в місті. При відсутності відвідувачів завдання по вибору стає значно простіше, і ваша мета: просто знайти приміщення, відштовхуючись від максимально можливої кількості співробітників. У деяких випадках достатньо навіть невеликого МАФ, наприклад для офісу на замовлення вікон.\nРозміщення нерухомості. Звичайно ж, найзручніше орендувати офіс неподалік від транспортних розв’язок. Однак далеко не завжди це є першочергово важливим, так як співробітники можуть мати власні авто або ж зупинки громадського транспорту розташовані в пішій доступності. Якщо підприємство пов’язано з виробництвом або постачанням великих обсягів товарів, то слід зняти в оренду приміщення поруч з виробництвом або складами. Також для зручності співробітників компанії буде краще пошукати нерухомість недалеко від необхідних об’єктів міської інфраструктури (заклади громадського харчування, магазини, банки та інше).\nПідготуйте себе до того, що буде витрачено чимало часу, щоб підібрати нерухомість під офіс, яка буде відповідати всім вашим перевагам. У великих містах (в тому числі і в Харкові) пропозицій значно більше, і шанси на оренду потрібних вам приміщень набагато вище.


Там була кров побратима... - Косів та Косівщина * інформаційний сайт\nКосів - Косівщина інформаційна | Публіцистика та аналіз | 2014-03-03 14:45:12\nНаприкінці на Майдан їхали ті, хто знав, на що йде, і був готовий умерти за ідею. Але навіть вони не уявляли, що буде саме так…\n“Коли нашу десятку від Правого сектора привели на барикади, аж тоді я зрозумів, що це таке, - розповідає Олександр Крох, майбутній програміст, студент другого курсу університету нафти і газу. - Я зголосився до обласного штабу національного спротиву і разом із сотнями інших прикарпатців у вівторок увечері вирушив на Київ. Батькам не казав нічого. Їхала спортивна молодь, а також ті, хто служив колись у армії. Ми вже почули, що Сергій Дідич загинув. Тобто, знали, що маємо не просто мітингувати на Майдані, а захищати свою країну. Даішники пропускали, видно було, що самі прагнуть змін. По приїзді я одразу записався у Правий сектор. Був гордий, коли запитували, звідки - відказував, що з Городенки, яка асоціювалася з нашим героєм”.\nНа телефонний дзвінок тата Сашко відповів, що стоїть біля Білого дому в Івано-Франківську. А в Києві їм видали амуніцію, щитки, одразу ж уночі розпочалися тренування. Тренування, каже, були непростими - каска, бронежилет важкий, четвертого, найвищого, ступеня захисту. Потім після короткого відпочинку поставили на передову - по центру перед Майданом. ДесяткоюОлександра керував 27-річний івано-франківець, батько двох дітей. Решта - молоді хлопці.\n“Найстрашніше стало, коли поруч розірвалася граната, - Сашко відчутно хвилюється. -Поранило мого побратима, вирвало шматками шкіру з м’язами, осколки застрягли в шиї. Аж тоді я реально відчув, що то війна. Кров - цівкою. Його відтягли. Ще одного з нашої десятки тут же скалічило, куля пройшла крізь плече, він упав. Потім нам дали незначну перерву, я трохи відпочив у КМДА. Під обід знову вийшли, стали навпроти беркутівців. Ті поводилися агресивно, провокували: підходили групками, стріляли. Гумові та залізні кулі ми потім знаходили в ранах. А там і бойовими почали стріляти”.\nЗа словами Олександра, справа був розташований медпункт, який також став мішенню беркутівців. Вони підбігали й через вікна кидали туди пляшки із запалювальною сумішшю.\n“Щоб захистити поранених, нам дали наказ піднятися трохи вище, до згорілого автобуса, де щитами прикрили вибиті шибки. По нас стали стріляти. Той характерний свист куль і досі у вухах. Ми “черепахою” підбігали до беркутівців і закидали їх коктейлями. Це вже була агресія з боку людей, бо беркутівці дістали конкретно. Аж тут між нами затесався якийсь хлопець, на вигляд - школяр, без захисту, його поранило. А іншому з моєї десятки влучило в обличчя, шию, ногу. Взяли за руки, ноги, відтягаємо. Він ще встиг сказати: “Слава!..”. Я не чув свого голосу, брав з ящика пляшки та й кидав. Нашого десятника зачепила куля - живий, на щастя. Тут вибухнула ще одна граната, осколок продірявив черевик. Я намагався якусь мить не дихати, бо дим їдкий, але очі незахищені - почали сльозитися”.\nСашко каже, що далі почав втрачати свідомість. Його під прикриттям донесли до медпункту, там бризнули чимось в очі з балончика, промили. Віддихався вже на землі. Взяв щит і назад. Якраз зі сцени лунав Гімн України, всі побігли в наступ. Були й хлопці без захисту, без касок - лізли під кулі.\n“Там емоції неконтрольовані, коли кидали коктейлі, кричали “Воля або смерть!”, - розповідаєСашко. - Коли центр прорвало, то беркутівці тікали як діти, злякалися натовпу з палицями, камінням, губили амуніцію. Відтіснили їх аж за бетонні барикади, біля стадіону. Далі людей не пустили. Там стояли бійці внутрішніх військ, ми їх просили перейти на наш бік. Багато з них готові були на це, але тут командири оголосили відбій”.\nУ КМДА їх зустрічали як героїв. Сашко дивувався, поки не побачив у дзеркалі своє обличчя, тоді все зрозумів. Там, а також на одязі, була кров загиблого побратима. Аж тоді він зателефонував до тата. Того дня рідні дізналися, що він у Києві, бо його дівчина Юля розповіла своїй мамі, а далі - сарафанне радіо, всі в тривозі.\n“Якби тато за мною не приїхав, я б ще досі був на Майдані, - говорить Олександр. - Він як сказав, що вже п’ятниця, то я не повірив, бо втратив відчуття часу.\nЗа нашу національну ідею, героїв, які століттями відстоювали волю народу, не жаль і померти. Я мав документи при собі, написав там записку для батьків, пояснював, про всяк випадок. Нині Майдан змінив усіх. А свист куль і бойовий дух не забудуться ніколи”.


Марія Примаченко - Мистецька сторінка\nМистецькі статті → Сторінки про майстрів живопису → Марія Примаченко\nТворчість народного художника України, лауреата Державної премії України ім. Т. Г. Шевченка Марії Приймаченко (Примаченко) - явище самобутнє, неповторне, як мистецтво кожного з великих майстрів. Народжені, здається, самою землею, вони поєднують у собі прагнення багатьох поколінь, дають їм найповніше художнє вираження завдяки своїй індивідуальності, своєму таланту. Творчості Приймаченко в останні десятиліття присвячені статті, альбом, науково-популярні фільми, теле- і радіопередачі. Проте все нові і нові дослідники намагатимуться осмислити цей щедрий світ любові, мудрості, фантазії, мрії, що постає перед нами у всій своїй пишноті І загадковості. Можливо, досі ще тільки накреслені підступи до з'ясування феномена Марії Приймаченко - народного художника і народного поета. Однією з таких спроб є цей альбом. Народилася 1908 року в селі Болотня на Київщині. її батько, Авксентій Григорович, був теслею-віртуозом, майстрував дворові огорожі у вигляді давньослов'янських стилізованих "головкатих" зображень. Мати, Параска Василівна, була визнаною майстринею вишивання. Тож і сама Марія Авксентіївна по цей день вбирається у сорочки, вишиті власноручно. Дитинство Марії Авксентіївни було затьмарене страшною недугою - поліомієлітом. Це зробило її не по-дитячому серйозною й спостережливою, загострило слух і зір. Усі предмети, що оточували дівчинку, ставали учасниками живої захоплюючої гри, інколи - сумної, частіше - яскравої і святкової. Природа наділила Марію Приймаченко красою, все дала вона їй - і "біле личко, і чорнії брови, і карії очі". Але ж (і це суттєва риса особистого життя художниці) красуня - і на милицях. Погодьмося, обставина виняткова. Марія Авксентіївна гідно і мужньо пронесла всі життєві знегоди, пізнала щастя любові (чоловік загинув на фронті) і щастя материнства - син Федір, теж народний художник, її учень і друг, завжди з нею. Крізь усе її життя проходить невсипуща жага творення, потреба поділитися своїми відкриттями з людьми. "Починалося все це так,- згадує художниця.- Якось біля хати, над річкою, на заквітчаному лузі пасла я гусей. На піску малювала всякі квіти, побачені мною. А потім помітила синюватий глей. Набрала його в пелену і розмалювала нашу хату..." Кожен приходив подивитися на цю дивину, зроблену руками дівчинки. Хвалили. Сусіди просили і їхні хати прикрасити. Дивувалися, радили вчитися. Талант Приймаченко помітили. Часто так трапляється,- і в цьому є вже якась своя закономірність,- що народних самородків "відкривають" професійні художники. Приймаченко відкрила - спочатку для себе, а потім і для всіх - киянка Тетяна Флору (у 60-70-х роках широку популяризацію творчості Приймаченко організував журналіст Г. Мєстечкін). У 1936 році Марію Авксентіївну запрошують до експериментальних майстерень при Київському музеї українського мистецтва. Її творчість стає різноманітнішою - Марія малює, вишиває, захоплюється керамікою. У Державному музеї українського народного та декоративно-ужиткового мистецтва зберігаються її чудові керамічні глечики й тарелі цього періоду. Яким Герасименко, визнаний майстер української кераміки, охоче передавав Приймаченко виготовлені ним різних форм вироби, а Приймаченко розписувала їх рудими лисичками, страшними звірами, крокуючими по стеблах полуниць блакитними мавпами і неповторними зеленими крокодилами, вкритими квіточками. Є відомості й про те, що Марія Приймаченко виявила свій талант у галузі керамічної скульптури. На жаль, зберігся лише один витвір у цьому жанрі - "Крокодил". За участь у виставці народного мистецтва 1936 року Приймаченко нагороджують дипломом першого ступеня. З того часу Ті твори з незмінним успіхом експонуються на виставках у Парижі, Варшаві, Софії, Монреалі, Празі... Талант художниці визнаний у світі. А сама Марія Авксентіївна живе у тихому поліському селі Болотня і вже невіддільна від нього. Приймаченко постійно вчиться у рідної поліської природи. Але зв'язки її творчості з гіллям генеалогічного дерева найстародавнішого мистецтва незаперечні. Звернімо, наприклад, увагу на своєрідну сітку на головах мальованих нею коней. "Двочастинне" зображення звірів з визначеною межею голови і тулуба, до якого нерідко вдається Приймаченко, сягає часів палеоліту. У її картинах знаходять втілення ще язичницькі, що знайшли відгук у надрах слов'янської міфології, образи фантастичних чудовиськ і птахів. Приймаченко ніби синтезує досвід багатьох поколінь народних майстрів. Джерела її творчості і в повсюдно вживаних на Україні настінних хатніх розписах - одному із найстародавніших жанрів світового декоративного мистецтва. і в тому орнаментальному та пісенному багатстві, що входило у дитячу свідомість з колисковою матері, яке оточувало кожного дня: це і медяники, що робились у вигляді фантастичних тварин, і весільні вироби з тіста, якими славилася серед односельчан Марія, і старовинні тканини, килими, вишивки, вибійки. Твори Приймаченко свідчать про те, що за ними стоїть велика, різноманітна школа народного мистецтва, багатовікова культура народу. Це ніби згусток емоційних вражень, і від казок, і від легенд, і від самого життя. Процес її творчості являє собою феномен дивовижного сплаву конкретного мислення, інтуїції, фантазії і, нарешті, підсвідомого, коли відчиняється "будиночок чаклунки" і звідти виходять у світ її небувалі, часом химерні образи. Нерідко та чи інша композиція народжується уві сні, а потім, вранці або вдень, малюється на папері.\nТвори Приймаченко також народжуються від часом несподіваних асоціацій. "Дивлюсь на підлогу - бачу, то звір, а то людина на коні",- сказала якось Марія Авксентіївна у своїй ще старій хаті з глиняною підлогою. І головне - творчість Приймаченко здатна викликати асоціації у глядача. Безумовно, головним фактором, що визначає неповторність мистецтва Приймаченко, є її рідкісний талант,- саме завдяки своєму натхненному талантові зуміла вона вловити і висловити інтонацію української культури, донести - на радість людям - її теплий і людяний тембр. Що являють собою роботи Приймаченко? Живопис це чи станкова графіка? Марія Приймаченко дивовижно об'єднала у своїй творчості малюнок і живопис. Це - і живописна графіка, і графічний живопис водночас. За типологією роботи Приймаченко можна умовно поділити на сюжетні (фігурні), знакові, ритміко-орнаментальні. Якщо у середині 60-х років на виставках її творчість була представлена переважно квітково-пташиними композиціями, то вже у 1967 році Марія Авксентіївна виконала цілий ряд побутових сценок. Особливий розквіт її сюжетної творчості припадає на початок 70-х років: "Весілля", "Катерина співає пісню", "Роман і Оксана", "Галя на весілля запрошує", "Сватання", "Після весілля хрещеного батька та матку хрещену везуть до магазина" та інші. Пройшли складний шлях еволюції, поступово наповнювались новим змістом традиційні зображення - символи народного мистецтва. Розетка - сонце, солярний знак - чи не своєрідна це інтерпретація стародавнього символу у приймаченківських "Соняшниках". Перед нами філософськи осмислений образ вічного народження, вмирання і відтворення, уявлення про мудрий животворний початок природи. Зараз це квітка з ніжними яскравими пелюстками. Потім буде плід - Приймаченко обов'язково малює його всередині квітки. А потім ляже це насіння у благодатну весняну землю і знову проросте квіткою з майбутнім насінням... Ритміко-орнаментальні композиції художниці неповторні за свободою компонування, поєднанням кольорів. Ритм, м'який І граціозний, визначає квіткові композиції Приймаченко. Вона творить квіти-роздуми, квіти-присвяти: "Людям, що пашуть хліб і батьківщину кохають", "Молодим матерям, що народили сина або дочку", "Квіти на ялинку", "Лесі Українці", "На честь польоту космонавтів" і "На честь народження правнучки". Персоніфіковані фантастичні квіти (наприклад, "квіти-оченята") і ті, що легко вгадуються,- соняшник, бузок, рожі. Композиції з квітів - декоративні і монументальні, вони нагадують стінопис. У них неповторний ритмічний лад, що тримається саме у цьому кольорі, саме у ньому розмірі. Ритмічно довершені квітково-птапіині композиції: "Веснянки-роговички - веселі птички", "Чайка над полем пролітала", "Куріпочки пляшуть і хліб пашуть", "Кочубарки на маках". Приймаченко володіє бездоганним відчуттям ритму, її форми завжди добре узгоджені одна з одною. І водночас вони не статичні, а якісь особливо рухливі: рослини, навіть пелюстки квітів подані у взаємодії. Всі елементи утворюють своєрідний ансамбль зі своїм ритмом і формами. Марія Приймаченко не любить великих чистих площин, вони їй "здаються неживими, тому всюди тло - земля, вода, небо - вкрите ритмічними рядами дрібненьких горизонтальних чи вертикальних рисок, дужок, крапок, світлих - на небі (хмаринки), темних - на землі й воді (трава, хвилі). Таке найпростіше ритмічне чергування різних форм і кольору буде повторюватись буквально в кожному клаптику аркуша, в кожній найменшій деталі" (Леся Данченко. Невмируще джерело. Мистецтво, 1975. С. 22). В усіх роботах Марії Приймаченко наявний оцей незмінний, спокійний, без кінця і краю орнаментальний рух. Блискучий майстер композиції, вона завжди знаходить особливий і довершений "ритм ритму".\nТворчість Марії Приймаченко цілісна і надзвичайно багатогранна. Якщо згадати відомий афоризм "стиль - це людина", то Приймаченко - це стиль. І, як кожний стиль, він має свою еволюцію. Пошлемося тут на Гегеля, на його свого роду класичну модель поняття "художній стиль" як закономірної триступінчатої еволюції розвитку цілісної художньої структури. Виходячи з цього положення, М. Я. Гінзбург у своїй книзі "Стиль і епоха" приходить до висновку, що "молодість" стилю-конструктивна, "зрілість"- гармонійна, "старість" - декоративна. Аналізуючи особливості приймаченківського стилю, ми можемо помітити у ньому ці ж самі риси: конструктивності робіт 30-х років, гармонійності - 60-70-х років і декоративності - 80-х років, її роботи останнього періоду вражають особливо сміливого, "сяючою" декоративністю укрупнених форм ("Дика видра птичку ухопила", "Будь проклята війна!", "Дикий чаплун"). Тут ми хочемо наголосити, що приймаченківська "звірина серія" останніх років - явище унікальне і не має аналогів ні у вітчизняному, ні у світовому мистецтві. Вже зазначалося, що ЇЇ квіткові композиції нагадують стінопис, вони надзвичайно архітектонічні, і шкода, що архітектори не зацікавилися талантом Марії Приймаченко, не запросили її та сина Федора до оздоблення громадських споруд. Не судилося здійснитися мрії художників: "От якби зібрати з усієї України народних майстрів, що за дива витворили б - цвів би не лише садами Київ. Будинки б сміялися до людей..." Сюжетні твори Приймаченко - при усій їхній самобутності - мають деяку спільність з народними картинками. А ось фантастичні звірі - це витвір уяви художниці. Таких звірів не існує у природі - порівняння тут зайві. Але ж і "Болотяний звір", і "Болотяний рак" могли народитися на землі Болотні - сама назва села красномовно свідчить про його природу. "Дикий чаплун" - від слова чапати - таку назву придумала Приймаченко одному із звірів, акцентуючи увагу на його лапах, що здатні продиратися крізь оті вільхові зарості, що раніш були навкруги батьківської хати, і взагалі - крізь таємничі хащі життя. Отже, загадкові звірі художниці завжди мають свою земну першооснову, і поштовхом до їх народження часом стають реалії сьогоднішнього дня. Приймаченківські фантастичні звірі - це і пересторога ("Будь проклята війна!"), і заклик до дружби, до миру. Укрупнені форми небачених звірів, справжня злива кольорів у поєднанні з орнаментальною розробкою тулуба слугують створенню вражаючого своєю емоційною силою образу. Вступає у дію магія справжнього мистецтва: звірі ніби ворушаться, дихають, ростуть у нас на очах. Разом з незаперечним тяжінням до декоративності у творчості Приймаченко останніх років набуває подальшого розвитку її прагнення до втілення виразного словесного образу. Тут слід згадати про творчу співдружність двох поетів - Марії Приймаченко і Михайла Стельмаха, співдружність, що подарувала дітям чудові книжки "Журавель" та "Чорногуз приймає душ". Виконала Приймаченко й ілюстрації до українських народних дитячих пісень "Ой коники-сиваші". За характером світосприймання, за специфікою відбору найголовнішого, на й образнішого, за мірою узагальнення малюнки Приймаченко якнайбільше відповідають образній структурі дитячих казок. І що дуже цікаво - Приймаченко у жодній з виставочних робіт не повторює свої блискучі ілюстрації. Отже, вона добре розуміється на різниці книжкового малюнка і картини. Є якась закономірність у тому, що люди, багато обдаровані природою, не обмежуються одним видом творчості - їхній талант проявляється буквально у всьому. Згадаймо хоча б листи Катерини Білокур, ці маленькі поеми в прозі. А Приймаченко-поет реалізує себе у власних підписах до картин. Ті образи завжди пов'язані з естетичними і морально-етичними настановами народу, з його мовним багатством. Звідси та дивовижна синхронність художнього образу і віршованих приймаченківських підписів-примовок. Підписи ці легко запам'ятовуються, неначе вкарбовуються у пам'ять:\n...Три буслики у горосі живуть у нас і досі\nЄ у Марії Приймаченко композиції, що безпосередньо походять від народного лубочного моралізування: "Лежень ліг під яблунею, щоб яблуко само упало у рот, а воно його у лоб". Є й роботи, що неначе виникли під враженням газетного репортажу: "Свинарка виростила тисячу сімдесят поросять". Але Приймаченко-поет не може миритися з такого "прозою" і вже наступну композицію, таку ніжну, ліричну, підписує: Галя свиней у колгоспі годувала. Виростила поросят тисячу і сімдесят. Щоб докладніше познайомити читача зі своєрідністю поетично-образного світу художниці, ми наводимо нижче деякі її вірші-примовки, що супроводжували роботи, експоновані на персональній виставці Марії Приймаченко 1973 року:\nХитра лисиця ведмедику каже:\nЇж кукурудзу - поправишся.- А собі курочку несе та медок п'є; В ній сила є\nСорока каже: "чі-чі-чі". Ой де ж нам спати? - на печі.\n- Що ж нам пити? - горілочку, Бо приїхали по дівочку\n"А вже скоро зима, А в нас хати нема."\nОбізвався зайчик - "А я зими не боюся, У снігу сховаюся."\nЗ Новим роком, з новою весною, З новим щастям, усі люди на Землі.\nЗустрічаються у Приймаченко і вже зовсім коротенькі примовки: "Куріпочки пляшуть і хліб пашуть", "Собачка Ада не боїться гада", "Ворон дві баби мав - обох обнімав", "Веснянки-роговички - веселії птич-ки" та інші. Шляхом змістового попадання й отакої орнаментальної в'язі слів досягається справжній синтез образотворчого і мовно-інтонаційного зображення. У Київському музеї українського народного декоративного мистецтва зберігається одна з ранніх робіт Марії Приймаченко, датована 1935 роком, три час тин на за своєю композиційною будовою. На одній частині намальована мавпоподібна істота. Характерно, що, безвиїзне живучи до 1936 року у Болотні, Приймаченко живої мавпи не бачила, і тому мавпа "олюднена" і скоріше нагадує когось із сусідок художниці. Оце нагадування, подібність - не зовнішня, а образна, суттєва - стає внутрішньою ознакою фантастичних звіриних образів художниці.\nГоворячи про нерозривний зв'язок Приймаченко зі своєю Болотнею, ми аж ніяк не хочемо створити образ затвірниці, що "уся в собі" й ізольована від життя. НІ, Марія Авксентіївна - людина надзвичайно вразлива, вона слухає радіо, дивиться телевізор, всотує у себе безліч інформації. І все ж зберігається у неї таке прекрасне дитяче вміння сприймати життя як вічну казку. Приймаченко любить зображувати казки - найхарактернішим проявом цього є "Лисиця і журавель". Композиція, виконана на білому аркуші ватману, вражає силою і міцністю барв. Надзвичайно ефектно звучить тут чорний колір у поєднанні з густо-червоним, сонячно-жовтим і дзвінко-сріблястим, світло-сірим. Фігури узагальнені, прості за контуром і оживлені виразними колірними плямами - вишивкою сорочки лисиці, легким пір'ячком журавля, який, як парубок, одягнутий у червоні шаровари, хвацько перев'язаний синім поясом. Бесіду вони ведуть коло величезного глечика, уквітчаного палаючо-червоними квітками на жовтому тлі. Органічна взаємодія зображень, взаємодія тваринного і рослинного світу в їхніх правічних, таємничо-глибинних стосунках стає провідною у творчості художниці. Свідченням цього є і її композиція "Сидить баба на печі, пряде куделицю". Тут зображено інтер'єр селянської хати з розкішною уквітчаною піччю, на якій і сидить баба. Хата вся наповнена рослинами і тваринами. Летить птах - ластівка, несучи до хати добробут. Мирно співіснують кіт і миші: одна з мишей навіть бавиться з котячим хвостом. Оця філософія добра як категорія змісту приймаче нківських творів також наскрізь проходить у Її творчості. Однак як протидія добру виступає зло. Якщо прообраз "добрих" звірів і птахів майже завжди легко вгадується - ведмеді, леви, зайці, лелеки, ластівки,- то зло - сила химерна і непізнаванна, так само як химерний витвір гоголівської уяви "Вій" або ж колективної народної уяви - домовик. Але і тут Приймаченко вдається до свого улюбленого прийому "олюднення" - фантастичні звірі у неї найчастіше з людськими очима, отороченими пухнастими віями. На початку 20-х років відомий дослідник народної творчості В. Воронов писав: "...ми не маємо, звичайно, у селянському мистецтві чистого станкового живопису і живописну культуру його мусимо вивчати у галузі побутових розписів" <В. Воронов. Крестьянское искусство. М" 1924. С. 46). Саме у ці роки вже утверджувалися станкові форми живопису у творчості Г. Собачко, В. Довгошиї, Є. Пшеченка. Найбільшого розквіту ці форми досягли у Марії Приймаченко. За складністю і водночас гармонійністю особливе місце у їі творчості посідають "багатосценові" картини. Тут, як у казці, зміщуються всі уявлення, усі масштаби. Пливуть величезні риби, летять величезні птахи, стоять уквітчані гарненькі хатки, на деревах достигають небувалого розміру яблука. У них казка і бувальщина, вигадки і реальність сплавлені у такий єдиний організм, що навіть найнезвичайнІші на перший погляд речі здаються переконливими. Масштабні зміщення - це не тільки художні, суто композиційні особливості (збереження ритму або рівноваги), це пластично-образно втілена думка про велику єдність природного світу, про складні, але нерозривні зв'язки, що панують у ньому. Персонажі цих сценок пов'язані у ритмічні і логічні групи. Художниця додержується співвідношення вертикалей людських постатей і горизонталей розлогого краєвиду. Масові побутові сцени побудовано на протиставленні головних і другорядних дійових осіб і груп. Люди в цих картинах - епічно спокійні і повні гідності персони, привітні і доброзичливі. Вони дивляться просто на нас, ніби запрошують взяти участь у події. Зверніть увагу, у Приймаченко ніде немає етнографічне точно відтвореного орнаменту - це приймаченківські узори рушників, сорочок, скатертин. У подібних композиціях відчувається поетичне перетворення побутової теми, її вознесіння у світ краси, мрії. їхня реалістичність, життєвість проявляється у правді настрою. Правда настрою зберігається і у фантастичних композиціях Приймаченко. Народна фантастика втілювала певні етичні категорії, глибоку філософію життєствердження. Ця філософія і стає провідною у фантастичних композиціях Приймаченко. Вона бачить свого фантастичного птаха як реального, живого І знаходить відповідні художні засоби для його образу. Птахи у неї шовково-золотаві, квіткоподібні, птахи з крилами-вишиванками. Птахи і звірі у художниці добрі або злі. Вони у неї сині, жовті, зелені, вогняні. Естетика незвичайного, як у казці, входить у реальність, входить просто і легко і тому здається природною. їй і дивуєшся, і водночас визнаєш її цілковиту природність серед приймаченківського світу. Тут ще раз виступає злиття казковості і повсякденності. Вдивіться у "Ведмедиків" - у них немає і натяку на лютість, їхні морди довірливо звернені до глядача, вони скоріше нагадують різдвяні колядкові маски, ніж справжнього хижака. Злу силу вона малює темними, ніби навмисно приглушеними фарбами; добро-яскравими, сяючими. У цьому "змістовому" розумінні кольору багато спільного у народного живопису й народної поезії. У 70-ті роки усе менше і менше працювала Приймаченко на білому тлі. Власне, на виставці 1973 року із 142 робіт лише одна композиція була на білому тлі - "Сидить баба на печі, пряде куделицю". Найчастіше на інтенсивному і глибокому, ніби підсвіченому зсередини тлі художниця промовисто зіставляє чисті, Інтенсивні червоні, сині, блакитні, зелені, жовті, рожеві фарби. Тло надає всім її творам колірної та композиційної міцності, завершеності, певної монументальності. Колір, як уже мовилося,- основний компонент приймаченківських композицій. Здається, що він сам начебто обирає необхідну форму. Шар фарби різний - то густий, то прозорий, навіть видно легкий підготовчий малюнок олівцем. Мазок позбавлений одноманітності, будь-якої стандартизованої виробленості. Він то зовсім не відчувається, то, навпаки, визначає собою форму. Він то короткий і уривчастий, то широкий і густий, іноді рівний, іноді дещо кострубатий. Неспокійний, динамічний мазок у композиції "Під сонцем на морі чайка годує своїх дітей" створює враження бурхливого моря як самого життя. У фантастично-умовному світі приймаченківської творчості зустрічаємося і з проявом інших устремлінь художниці, зокрема з прагненням її до конкретно-чуттєвого образу. Маємо на увазі композицію "Літа мої молодії, прийдіть до мене у гостів. Отже, художниця зображує і себе, це, власне, її автопортрет, що справді нагадує авторку з її білим лицем, темними очима, коротким прямим носом. Але усі зображення, як завжди, підпорядковані єдиному площинно-орнаментальному приймаченківському стилю. У самій формі жіночої постаті поєднуються чіткість і живописна м'якість, що дає змогу і виділити цю постать як центр, і водночас органічно вписати її в середовище. Як Приймаченко працює? У її арсеналі немає "професійних хитрощів": малює на звичайному ватмані пензлями фабричного виготовлення, використовує гуаш, акварель. Перевагу віддає гуаші, бо саме вона дає соковиту, щільну декоративно виразну пляму з чітким силуетом. Художниця спочатку веде лінію олівцем, якось недбало, "по-дитячому" окреслює контури зображення, а вже потім упевнено, вправно кладе колір. Інколи твори Приймаченко буквально приголомшують глядача якогось чаклунською привабливістю барв. Її кольори то засяють таємничою глибиною емалі, то сліпуче спалахнуть золотом, то бризнуть небувалою синню ультрамарину. Вони створюють особливий настрій "кольороносного" простору. Треба визнати, що естетичний вплив творів Приймаченко часто залежить від невловимих нюансів, що майже не підлягають ні науковому аналізу, ні вислову. Звернемо увагу, скажімо, на рожево-малиновий - найбанальніший, здавалося б, колір. Він у Приймаченко раптом перетворюється на палаючо-прекрасний, і ми пізнаємо у ньому казковий цвіт папороті, колір зимового сонця і дорогоцінний колір рідкісного каменя - турмаліну. Колір у композиціях Приймаченко "організовує" площину, слугує декоративним цілям, втілює настрій, є елементом ритму. Меншу увагу Приймаченко приділяє лінії. Однак (досить глянути на чарівних "БусликІв") вона уміє передати у лінії і її суто каліграфічну красу, і відточеність музичного ритму. У побутових сценках лінія змінюється, стає ширшою, дещо грубішою. Отже, паралельно з пошуками колориту художниця прагне й виразності лінійно-ритмічної. У неї (як у Гогена, Матісса) поєднуються повнозвучні колірні плями і ясні, чіткі контури. Високорозвинуте чуття композиції проявляється у Приймаченко і в її ставленні до формату творів. Горизонтальний формат іде у неї, як правило, для оповідальних композицій, для зображення послідовного розвинення руху. Вертикальний слугує для створення композицій репрезентативних, величних. Новатор за образним мисленням, Приймаченко виступає новатором (порівняно зі своїми попередниками, майстрами народного настінного малювання) і коли вона вживає деякі формально-стилістичні прийоми. Так, зображення дерева ми не знайдемо у народному стінописі (найбільш поширені тут листя дуба, винограду, калини, барвінку), а які неповторно-розкішні дерева розквітають у композиціях Приймаченко! Вдається вона і до такого прийому: листя подається у неї як ціле дерево ("Весілля"). Вживає вона і незнаний у народних розписах прийом - як у сучасній сценографії: показує хату водночас знадвору і зсередини ("Моя мила бригадира полюбила"). У творчості Марії Приймаченко загалом узгоджуються тематично-сюжетні й орнаментально-декоративні композиції. Загальнолюдська тема боротьби добра і зла наскрізь проходить крізь їі мистецтво. Добро у неї завжди перемагає. Тема радості буття ("Людям на радість" - так і зветься одна з її найвідоміших серій) поєднується з темою смутку (у багатьох роботах бачимо зображення уквітчаної, увішаної рушниками могили). У творчість Приймаченко останніх років усе більш владно входять роздуми "про час і про себе", роздуми про людську долю. 1986 року вона створила вражаючу чорнобильську серію - нагадаємо, що Болотня знаходиться майже у 30-кілометровій зоні, і серце художниці тисячами струн з'єднане з долями близьких і рідних.\nЗ книги: Марія Приймаченко. Альбом. Київ, 1994


Укрпошта почала приймати e-документи в “Дії” для отримання посилок із післяплатою - Держзовнішінформ ДП\n“Ми будуємо цифрову державу, без черг та бюрократії, коли всі послуги можна швидко та зручно отримати онлайн. Тепер завдяки Дії у клієнтів Укрпошти більше цифрових можливостей. Адже завдяки революційній послузі шерингу документів у застосунку українці на Укрпошті можуть отримувати і посилки із післяплатою та перекази. Вдячний Міністерству інфраструктури та Укрпошті за підтримку нашого курсу на цифрову трансформацію країни”, – зазначив Віце-прем’єр-міністр — Міністр цифрової трансформації Михайло Федоров.\nДжерело: Урядовий полртал.