Дієта на дитячому харчуванні. Смачна дієта на дитячому харчуванні. Чи можна схуднути на дитячому харчуванні. Як правильно побудувати план харчування. Результати і відгуки\nДієта на дитячому харчуванні\nНезвичайна, але від цього не менш ефективна дієта на дитячому харчуванні. Як правильно скласти раціон, яких результатів можна досягти і відгуки тих, хто вже встиг випробувати дієту на особистому досвіді. Про все це, і не тільки, в цій статті.\nЩо можна на дієті на дитячому харчуванні\nКолись придумана дієта на дитячому харчуванні настільки ефективна, що стала однією з найвідоміших у всьому світі. Саме її вважають за краще популярні зірки блакитних екранів.\nНа дієті допустиме вживання виключно дитячого харчування, це пюре, сирки, йогурти і т. д. Мінус дієти — організм буде отримувати мінімальну кількість калорій, адже, як правило, одна баночка з пюре містить близько 14 ккал. Натомість, за кількістю корисних вітамінів і мікроелементів, ця дієта навряд чи може зрівнятися з якою-небудь інший.\nДитяче харчування не містить шкідливих інгредієнтів, в тому числі сіль і цукор, які здатні затримувати зайву воду в організмі. За проміжок всього сім днів ви можете позбавити своє тіло від шлаків і токсинів, які роками накопичувалися всередині, і від докучливих 5 кг зайвої ваги.\nЩе один недолік «банкового» меню — ефект тримається рівно до того моменту, поки харчування не перейде в розряд «звичайного». Єдиний шанс залишити все на своїх місцях — посилені тренування в спортзалі.\nРізновиди дієти на дитячому харчуванні\nІснує два варіанти: строгий і не дуже. У першому випадку менше обмежень, але їсти можна тільки баночне пюре. Не можна їсти м'ясо, рибу, сир, каші з соками. Це досить строгий раціон, який здатний заподіяти багато проблем навіть при відмінного здоров'я. Тривалість дієти — 7 днів.\nДругий, більш приємний, але строгий до кількості калорій. Зате можна їсти практично весь асортимент дитячого меню, включаючи печива (спеціальні дитячі). Зручно підраховувати калорії, так як вони зазначені на кожній баночці. Добова норма, яку не можна перевищувати — 1 200 ккал. Тривалість дієти — 14 днів.\nДієта на дитячому харчуванні: меню\nПриблизний щоденний раціон, за другим методом дієти, повинен виглядати так:\nпочніть ранок з 100 г сиру + 1 банки фруктового пюре (смак за бажанням) або 0,5 склянки каші швидкого приготування (розчинна) + трав'яним чаєм (без підсолоджувачів);\nперекус з банкою сирка, або фруктового пюре;\nна обід 200 г дитячого + баночка м'ясного пюре (м'ясо+овочі/риба+овочі);\nна перекус дитячий чай з 2 печивом (теж дитячими) або сирок, або баночка фруктового пюре;\nна вечерю побалуйте себе баночкою пюре з фруктів або овочів, порцією сиру і чаєм;\nщоб легше було спати, перед сном теж можна перекусити будь-пюре за смаком і чаєм.\nЦе лише грубий приклад, який ви можете підлаштувати під себе, головне — пам'ятайте про калорії!\nТак як в дитячих пюре відсутня груба клітковина, її слід вживати навмисно. Тобто хоча б через день робіть собі пюре з кислих зелених яблук. Це допоможе уникнути запорів та інших проблем.\nДієта Дженніфер Еністон на дитячому харчуванні\nКоли Дженніфер тільки почула про дієту на дитячому харчуванні від популярного тренера Трейсі Андерсон, то поставилися до неї скептично. Однак, саме тоді їй потрібно було скинути пару зайвих кілограмів в короткі терміни, що й підштовхнуло її на експерименти.\nРезультати були просто приголомшливими, яких актриса явно не чекала, але була дуже рада отриманому ефекту.\nСаме завдяки Еністон, дієта стала популярна серед більшості жінок, що і призвело до приписування авторства зірці. А ось хто насправді винайшов такий чудодійний і смачний спосіб схуднути — досі загадка. Претендентів на першість дуже багато. Та й взагалі, а чи є різниця, якщо програма просто працює і їй можна користуватися, адже сенс якраз у цьому.\nДієта на дитячому харчуванні: результати з фото\nНа жаль, прості дівчата не дуже люблять викладати свої фото з результатами в інтернет, обмежуючись виключно висловлювання особистої думки. Однак, можна подивитися на зірок, які дотримувалися дієти на дитячому харчуванні і побачити їх фотографії з приголомшливими фігурами. Сюди відносяться Дженніфер Еністон, Леді Гага, Бейонсе, Різ Уізерспун, Шеріл Коул та інші.\nВідгуки про дієту на дитячому харчуванні\nСкладно знайти дієту, яка подобалася б більшості, але це як раз той випадок. Відзначається висока ефективність і активний догляд зайвої ваги. Багато хто відгукуються про дієту як про саму смачною, поживною і зручною.\nДійсно, на відміну від інших варіантів, «дитячий» не вимагає великих витрат сил на придбання безлічі продуктів і заморочки з приготуванням дієтичних страв. Зручно харчуватися на роботі, взявши з собою пару баночок пюре і упаковку печива.\nДієтичні рецепти для схуднення: страви з курки\nСуп з креветками, беконом і мясом краба "Гамбо"\nКорисна і зайва сіль в організмі\nСалати з яловичиною. 5 нескладних рецептів\nПрибрати живіт після кесарева розтину


Grand Elegance :: Еліт кераміка\nPetracer 's Великий Elegance - керамічна плитка в Petracer (Італія), колекція великого Elegance.\nPetracer's Grand Elegance - елітна класична керамічна плитка в англійському стилі. Великий Elegance Petracer в - богатсво, стиль і статус.\nФонова плитка, дерев'яні бордюри серії Grand Elegance для різних, нижче перерахованих, колекцій фабрики Petracer's.\nУ колекціях Petracers їх різноманітні поєднання з білим, кремовим або золотисто-жовтим кольором самої плитки дозволяють легко змінювати оптичну насиченість облицювання в цілому. Пропонується два варіанти візерунка - дрібний і великий. Формат плитки 20 х 20 см. Біла і кремова плитка випускається і у варіанті для облицювання підлоги.\nПотрібно відзначити, що крім безлічі традиційних бордюрів з кераміки фабрика Petracer's в комплектує колекції лінії Elegance Великого і дерев'яними бордюрами. Поєднання керамічної плитки і дерева часто використовували в Англії і на Континенті ще в Середні століття. Відтінки дерева бордюрів - Padouk, венге, Afrormosia, Doussie.\nНастінна і підлогова плитка мають розміри 20 х 20 см, бордюри з розписом для різних серій - 6 х 20, 10 х 20, 13 х 20, 15 х 20 см, опуклі окантовочні бордюри чотирьох кольорів - жовтого, бордового, синього і зеленого - 5 х 20 або 2,5 х 20 см.\nКолекція для полювання включає розкішні бордюри зі сценами полювання на лисиць ..\nШанувальникам добротного англійського стилю адресована колекція Noblesse - з граціозними гепардами і витонченими собачками.\nКолекція Country Life.\nДля любителів сільського стилю призначені бордюри з чарівними кошенятами і романтичним квітковим орнаментом, зі сценами гри в гольф, зображеннями коней і собак.\nНа бордюрах колекції яхт-клуб - морська регата.\nUB08 ub8 panna 20x20\nUB02 ub2 crema 20x20\nGL02-02 gl1-2 giglio cremasu crema 20x20\nRG02-02 rg1-8 rg crema su crema 20x20\nUB01 ub1 bordeaux 20x20\nSOFT01-08 soft bordeaux su panna 20x20\nGL11-12 gl11-12 giglio blu su giallo 20x20\nRG11-12 rg11-12 rg blu su giallo 20x20\nP01 p1 pavimento bordeaux 20x20


Хіти тижня. Наддержава-бензоколонка видихається: Міжнародне енергетичне агентство США озвучило невтішний для Кремля прогноз\nсубота, 10 березень 2018, 13:20\nПередбачається, що РФ поступиться у видобутку нафти США, які нарощують використання сланцевих технологій.\nУпродовж наступного року Росія, яка наразі є найбільшим виробником у нафтовидобувній галуз, втратить свою першість. Заяву про це зробило керівництво Міжнародного енергетичного агентства США (IEA), передають Патріоти України з посиланням на Reuters.\n"Зростання обсягів виробництва на сланцевих родовищах – дуже потужне, темпи надто високі... Сполучені Штати стануть виробником нафти "номер один" у світі ближчим часом, дуже швидко", - сказав Фатіх Біроль, один із керівників IEA.\nЗа офіційно підтвердженими даними, у США видобуток сирої нафти вперше за майже 50 років, зріс до понад 10 млн барелів на добу. Штати вже обійшли топ-експортера нафти Саудівської Аравії PRODN-SA, і за прогнозами, до 2019 року мають обігнати Росію.\nЗараз в РФ виробляють 11 млн барелів на добу, Американська адміністрація заявила, що Штати до кінця 2018 року повинні перевищити цей рівень.\nЗа словами Біроля, пік нафтової промисловості США буде у 2020 році, а протягом наступних чотирьох-п'яти років будуть спостерігатись стабільно високі обсяги виробництва.


Самооцінка – це наш власний спосіб мислення, це оцінка себе, своїх можливостей, здібностей і якостей в різних областях. Від того, яка самооцінка у людини, багато в чому визначаються його взаємини з навколишнім світом, його ставлення до власних успіхів і невдач, його становлення в соціумі і т. д. Як же підвищити свою власну самооцінку, якщо вона є заниженою? Як визначити, яка у людини переважає самооцінка?\nЗанижена самооцінка показує людину нерішучою і невпевненою в прийнятті рішень і в досягненні цілей. Причини низької самооцінки найчастіше закладені в дитинстві, йдуть (як правило, від батьків), а потім закріплюються оцінкою близьких і оточуючих людей, друзів, соціуму. Людина з низькою самооцінкою постійно незадоволена собою і оточуючими людьми. Така людина, як правило, реалізовує чужі цілі та плани, він не живе своїм власним життям і своїми інтересами і т.д.\nВисока самооцінка, навпаки, допомагає бути людині впевненим у собі, своїх силах і можливостях. Людина з високою самооцінкою легко реалізовує свої цілі та плани, як в особистому житті, так і в суспільному. Така людина рішуча, ініціативна, заповзятлива. Вона легко відстоює свою точку зору і не боїться бути незрозумілою. Її не хвилюють думки і оцінки оточуючих людей (як позитивні, так і негативні), вона вважається зі своїми внутрішніми переконаннями. Вона – людина дії і прийняття рішень. У даному випадку така поведінку – не егоїзм і не гординя. Тому що така людина займає творчу позицію, вона просто високо цінує себе і довіряє собі. Вона любить себе і інших людей, не протиставляючи їх собі.\nПри появі питання про те, як підвищити самооцінку, доцільно відповісти на такі питання:\n– Як ви ставитеся до себе?\n– Як ви себе оцінюєте?\n– Що ви думаєте про себе?\n– Як ви говорите про себе оточуючим вас людям?\n– Які люди вас оточують?\n– Чи любите ви себе?\n– Чи схвалюєте ви себе і свої вчинки?\n– Чи залежите ви від думки оточуючих вас людей?\n– Псується у вас настрій, якщо хтось незаслужено або негативно про вас висловився?\nВідповівши собі щиро на дані питання, ви зрозумієте, що підвищення самооцінки – це внутрішня робота над своїми якостями. Я зараз не буду торкатися теми, як підвищити самооцінку учням у школі. Це тема окремої статті, тому що саме звідти (і навіть раніше) починається закладка самооцінки. Як правило, у хороших учнів формується висока самооцінка (буває завищена), у слабких – низька. Сформований рівень низької самооцінки у дитячому та юному віці необхідно підвищувати, інакше з дитини виросте слабка і невпевнена у собі і своїх силах людина. Як наслідок, він не зможе реалізувати себе в житті.\nЩо ж потрібно робити, щоб підвищити самооцінку?\n1) Подивіться на себе в дзеркалі і скажіть собі, що ви відтепер приймаєте себе таким, які ви є. Ви любите себе саме такого, яким на даний момент є, з усіма вашими сильними і слабкими сторонами.\n2) Повірте в себе і в свою внутрішню силу. Підтримуйте себе, даруйте собі подарунки і висловлюйте компліменти.\n3) Постійно ставте перед собою цілі. Розбивайте великі цілі на маленькі. Так, крок за кроком, йдіть до результату і реалізовуйте їх. У міру досягнення цілей та реалізації своїх планів ваша самооцінка буде підвищуватися. На мій погляд, це один з головних способів, як підвищити самооцінку. Просто змушуйте себе діяти.\n4) Для підвищення самооцінки потрібно займатися улюбленою справою. На початковому етапі хоча б приділяти час улюбленому заняттю. Насолоджуватися творчістю, приносячи користь як собі, так і оточуючим вас людям.\n5) Кожен день читайте позитивну надихаючу літературу, книги та статті про те, як підвищити самооцінку і стати більш впевненим у собі. Відвідуйте тренінги та семінари з даної тематики. Навчайтеся на практиці у майстрів.\n6) Для підвищення своєї самооцінки ефективно використовувати афірмації (позитивні твердження), які будуть впливати на підсвідомість, допомагаючи вам приймати рішення і діяти. Наприклад: я легко приймаю правильні рішення. Я люблю успішно діяти. Я завжди дію легко, впевнено і успішно і т.д.\n7) Частіше медитуйте. Уявляйте себе в медитації успішною, впевненою і самодостатньою людиною, яка легко досягає своїх цілей.\n8) Перегляньте своє оточення, усвідомте, з ким ви спілкуєтеся. Якщо хочете дізнатися, як підвищити самооцінку, почніть спілкуватися тільки з такими людьми, які в вас вірять і підтримують. З успішними людьми, у яких, як правило, висока самооцінка. І, будь ласка, ніколи не порівнюйте себе з іншими людьми. Порівнюйте себе тільки з собою. Це важливо.\n9) Виконуйте свої власні бажання. Чи не зрідка, а кожен день. Робіть для себе, хоч і маленькі, але приємні, які радують вас сюрпризи. Дякуйте себе і Життя за те, що маєте.\n10) Мій власний досвід показав, що при підвищенні самооцінки дуже ефективно складати список своїх минулих досягнень і частіше його переглядати. Я, наприклад, написала самій собі лист, в якому захоплювалася своїми досягненнями і власними позитивними якостями. Спробуйте. Запевняю, допомагає! Після прочитання такого списку відчуваєш величезний заряд енергії і готовий “гори звернути”.\n11) Знайдіть точку опори в самому собі. Позбавтеся від страху, перестаньте боятися невдач. Зрозумійте, що це теж досвід, пройшовши який, ви купуєте розуміння і мудрість. Як наслідок – стаєте сильнішими.\n12) Дбайте про своє тіло. Тіло – храм нашої душі. Вживайте здорову та корисну їжу, займайтеся спортом. Без міцного здоров’я не може бути високої самооцінки.\n13) Якщо вам потрібна допомога, не бійтеся про це просити.\n14) І ще раз повторю: Будьте самим собою і любіть себе!\nОтже, щоб зрозуміти, як підвищити самооцінку, навчитеся спілкуватися з найголовнішою людиною в своєму житті – з самим собою. Зрозумійте, що ви – ваш найкращий друг. І тоді ваша любов до себе підніме ваш рівень самооцінки. Ви станете сильною і впевненою у собі людиною. Ви почнете притягувати до себе саме тих людей і такі події, до яких ви завжди прагнули. Тому що знайдете внутрішню силу і пізнаєте себе.\nВсе, до чого ви прагнули раніше, стане доступним, легким і приємним.\nЗалишайте, будь ласка, коментарі! А яка ваша самооцінка і як ви над нею працюєте?


Економимо на воді, світлі та теплі | Новини | Всеукраїнська асоціація пенсіонерів\nЕкономимо на воді, світлі та теплі\nЗаощаджуємо на комунальних послугах, дотримуючись простих правил та порад.\nЕлектролічильник обліковує кожен кіловат\nОлексій Шекета, голова правління ПАТ «Чернівціобленерго»\nПерш ніж розпочати процес економії енергоресурсів, потрібно подбати про те, аби вберегти своє майно від перенапруги. Адже міжбудинкові мережі у Чернівцях переважно зношені і є ризик, що у помешканнях старих будинків в розетці замість напруги 220 Вт, може бути 330 Вт. Під час стрибків напруги усе може перегоріти.\nВарто звернути увагу на всі прилади, що споживають електроенергію. Адже електролічильники, облікують кожен спожитий кіловат.\nНаприклад, старі лічильники не облікували кіловати, коли прилади були увімкнені у розетку та перебували в режимі очікування. Адже у режимі очкування прилади можуть накрутити близько 10 кВт/год.\nВ Європі вже давно відмовились від ламп ртутно-вольфрамових і масово перейшли на лампи-економки. Однак, зважаючи на ціну таких ламп та враховуючи тариф на електроенергію в Україні, варто порахувати, чи це буде вигідно. Скажімо, для економії енергії – це вигідно, але якщо підрахувати вартість лампи-економки, і зважити баланси, то в Україні наразі економніше буде користуватись вольфрамовими лампами.\nЗначно економлять споживання енергії сучасні прилади. Скажімо, холодильник радянського виробництва порівняно із сучасним може споживати електроенергії у п’ять разів більше.\nБагато хто нині користується у будинку датчиками руху для управління світлом. Це автоматичне вмикання та вимикання світла в кімнаті при появі там людини і відповідно при виході з кімнати. Такий принцип споживання енергії називають «розумний будинок».


З початку доби бойовики двічі обстріляли позиції сил ООС – Міноборони\nПро це повідомив речник Міністерства оборони України Максим Праута на брифінгу, повідомляє кореспондент Укрінформу.\n"На Луганському напрямку ворог із гранатометів різних типів, великокаліберних кулеметів та стрілецької зброї вів вогонь по наших позиціях у районі населеного пункту Оріхове. А на Донецькому напрямку, в районі Лебединського, укріплення підрозділів Об’єднаних сил були обстріляні з РПГ та стрілецької зброї. З початку цієї доби втрат серед наших захисників немає", - сказав Праута.\nВін відзначив, що українські військові відкривали вогонь у відповідь із не заборонених Мінськими домовленостями видів озброєння.\nЧитайте також: ООС: 24 прицільних ворожих обстріли за добу, поранений український боєць\nРечник повідомив, що впродовж минулої доби підрозділи Об’єднаних сил зафіксували 24 прицільних обстріли з боку окупантів. Наші війська вели активну оборону та 14 разів відкривали вогонь у відповідь зі штатного піхотного озброєння, змушуючи противника припинити вогонь.\nПід час бойових дій одного військовослужбовця було поранено. Його доправлено до лікувального закладу, стан його здоров’я характеризується як задовільний.


У Литві затримали російський тягач з нелегалами - Korrespondent.net\nУ Литві затримали російський тягач з нелегалами\nКорреспондент.net, 22 березня 2018, 15:36\nУ Литву на тягачі з російськими номерами привозили нелегалів\nНелегальних мігрантів перевозили між піддонами з пластиком. Тягачем керував 49-річний громадянин Росії, йому загрожує позбавлення волі на строк до 8 років.\nЛитовські прикордонники затримали 14 нелегальних мігрантів зі Шрі-Ланки, які сховалися в напівпричепі тягача з російськими номерами. Про це в четвер, 22 березня, пише Delfi.\nЗазначається, що 22 березня після опівночі на КПП Лаворишкес приїхав тягач Scania з напівпричепом Trailor. Обидва транспортних засоби були з російськими номерами. Тягачем керував 49-річний громадянин Росії. У напівпричепі був вантаж пластику.\nУ прикордонників вантаж і тягач викликали підозри, тому було вирішено перевірити його на рентгені. Побачивши фігури людей, прикордонники вирішили, що це манекени. Однак з'ясувалося, що в напівпричепі знаходяться люди - 13 чоловіків і одна жінка.\nЛюди сильно замерзли, їхні ноги посиніли. З напівпричепа їх буквально винесли на руках.\nУ мігрантів не було ніяких документів. Їм надали медичну допомогу.\nЯк з'ясувалося пізніше, вони намагалися потрапити до Західної Європи.\nРозпочате розслідування за фактом перевезення нелегалів небезпечним для життя людей способом і незаконного перетину кордону. Нелегалам загрожує штраф, арешт чи позбавлення волі на строк до 2 років. Водієві загрожує позбавлення волі на строк до 8 років.\nНагадаємо, раніше прикордонники Львівського загону затримали трьох громадян Індії під час спроби незаконного перетину державного кордону.\nТЕГИ: нелегалы, Литва, мигранты, нелегальная миграция, нелегальные мигранты\nЛукашенко розповів, хто заправляє українські танки2028\nІД взяла на себе відповідальність за вибухи в РФ1772\nУ Ташкенті знайшли великий скарб1542\nВ Афганістані атаковано кортеж губернатора, є жертви\nУ Ташкенті знайшли великий скарб


Лічильник Itron ACE 6000 - купить в Украине, цена от 13,000.00 грн.\nГоловна\tОнлайн магазин\tЕлектроавтоматика та кабелі для СЕС\tЛічильник Itron ACE 6000\nКількість фаз – 3.\nАртикул: ACE6000 Категорія: Електроавтоматика та кабелі для СЕС Позначок: Альтернативна енергетика, Електротовари, Комплектуючі для СЕС, Монтаж СЕС, монтаж Ужгород, Щит захисту ID товару: 1565\nТрифазний багатотарифний лічильник ACE 6000 DC, Itron (Actaris) + GSM модем Sparklet – обов’язковий атрибут сонячної електростанції під «зелений тариф». Багатофункціональний лічильник від європейського виробника не тільки вимірює потік електроенергії, а також контролює параметри електромережі. Він характеризується високою точністю, надійністю, довготривалою експлуатацією. Містить два комунікаційних порта, до 4 керуючих імпульсних вводів/виводів, а показники можуть бути зчитані як локально, так і дистанційно через GSM модем Sparklet. Модем укомплектовано зовнішньою антеною, а відділ для SIM карти знаходиться всередині корпусу з метою захисту від несанкціонованого доступу.


Як записатися до школи |ЯкПросто\nУ наш час надходження в престижну школу означає майже те ж саме, що зарахування в хороший вуз. Батькам доводиться оббивати пороги навчального закладу буквально з весни, щоб у вересні їх чадо приступило до навчання.\nЗа російським законодавством, прийом заяв від батьків починається 1 квітня. До моменту початку занять вашій дитині повинно виповнитися 6,5 років. Хоча деякі освітні установи набирають дітей та молодших. Вони роблять це на свій розсуд, тому вимагати зарахування до школи п’ятирічного малюка ви не вправі.\nЗаписуючи дитину до школи, варто переконатися, що він готовий до зміни обстановці, добре почуває себе в новому колективі, товариський, здатний сконцентруватися на певній діяльності. Якщо є видимі проблеми, то зі школою краще почекати, нехай краще ваша дитина схожа на підготовчі курси.\nДля того щоб дитину зарахували до школи, вам необхідно подати заяву і прикласти до нього наступні документи: медичну карту дитини, що включає сертифікат щеплень, довідку про реєстрацію, паспорт одного з батьків або законного представника. Деякі школи можуть вимагати додатково характеристику дитини з дошкільного закладу, свідоцтво про народження, фотокартку.\nНеобхідно відзначити, що адміністрація школи не має право приймати першокласників за результатами конкурсного відбору (тестування). У деяких школах передбачається співбесіду з майбутнім учнем, але тільки з метою знайомства з дитиною.\nЗарахування до школи відбувається за місцем проживання. Якщо число майбутніх першокласників велике, то адміністрація школи повинна відкрити додаткові класи. Якщо ви плануєте, що ваша дитина буде відвідувати школу не за місцем проживання, а в іншому районі, то вас зарахують тільки при наявності вільних місць. Іноді дитину беруть у школу не за пропискою, якщо в обраному закладі навчається його брат або сестра.\nПри вступі дитини до державної установи ніяких грошових внесків з батьків адміністрація школи вимагати не вправі. Зібрати необхідні для класу кошти ми можете тільки після першого батьківських зборів.


Поліція Волині затримала двох жителів Ратнівського району та оголосила їм про підозру в умисному заподіянні тілесних ушкоджень поліцейським.\nУчора, 20 січня, слідчі Ратнівського відділу поліції оголосили про підозру 42-річному та 45-річному мешканцям села Кортеліси в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 (умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв'язку з виконанням цим працівником службових обов'язків) Кримінального кодексу України. Зловмисників затримали в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України. Вирішується питання про обрання підозрюваним міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.\nНагадаємо: вчора вночі співробітники сектору реагування патрульної поліції Ратнівського відділу поліції з’ясовували обставини автопригоди, що трапилася о 02:00 годині ночі в селі Кортеліси. Поліцейські виявили на подвір'ї 42-річного жителя цього ж села фрагменти автомобіля, ймовірно, причетного до скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Однак господар обійстя та ще троє осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп’яніння, вчинили опір працівникам поліції під час виконання ними службових обов’язків та завдали правоохоронцям тілесних ушкоджень.\nпобиття поліцейський ДТП аварія


26 Листопад 2016, 13:30\nВшанування жертв Голодомору 1932-33 років. Листопад 2015 року\nПам’ять про Голодомор увірвалась у простір українського національного самовідчуття тільки в роки перебудови. Зараз важко собі це уявити, але комуністичному режиму вдавалося роками приховувати від власних громадян – навіть від тих, хто втратив близьких у роки Голодомору, навіть від тих, хто сам пережив голод – розуміння запрограмованості масового вбивства.\nЗавіса над сценою сталінських злочинів піднімалася повільно й неохоче. Про вбивства радянських громадян почали говорити тільки наприкінці кінця 50-х – на початку 60-х років минулого століття, після виступу першого секретаря ЦК КПРС Микити Хрущова на ХХ з’їзді партії. За зловісною іронією долі, серед реабілітованих партійних діячів виявилися прямі співучасники й організатори Голодомору – Косіор, Постишев, Чубар, Любченко. Дивовижним чином залишився в живих колишній формальний глава Радянської України, зловісний кат Григорій Петровський. І він у ті роки навіть отримав від комуністичної влади звання героя соціалістичної праці, став канонічним «старим більшовиком».\nІз тим, що радянські силові структури за вказівкою Сталіна й інших бандитів із більшовицького керівництва влаштовували масові репресії проти людей, громадська думка погодилася. Той, хто намагається заперечувати факт цих репресій, у сучасному світі виглядає маргіналом. Навіть адепти Сталіна не заперечують цих репресій, тільки говорять про їхню неминучість, намагаються виправдати свого кривавого кумира.\nПро організованість Великого Голоду кажуть набагато менше, ніж про організованість Великого Терору. Голод у свідомості пересічного радянського обивателя асоціювався з наслідками громадянської війни й божевільної економічної політики більшовицького керівництва. Те, що його організовували спеціально, заради вбивства сотень тисяч людей, до сьогодні не є частиною свідомості. Тим важче повірити, що цей голод міг бути організований заради конкретної мети – знищення етнічних і соціальних груп, як це й відбулося під час Голодомору. Дивно, що одні й ті ж люди можуть знати про навмисне виселення сталінським режимом народів Кавказу або кримських татар – за національною ознакою! – однак не вірять, що політика більшовицького ЦК могла бути спрямована конкретно проти українців. І в цьому небажанні побачити й визнати очевидні факти – перша велика брехня у сприйнятті Голодомору.\nАле є ще одна велика брехня, мабуть, куди більш небезпечна, ніж перша. Тому що ця друга брехня стосується не російської чи комуністичної версії того, що відбувалося на українських землях у 30-і роки. Ця друга брехня пов’язана зі сприйняттям того, що відбувалося, самими українцями й навіть владою. Якщо запитати у звичайної людини, чому Сталін вирішив знищити українців, вона навряд чи скаже вам, що комуністичний вождь боявся їх. Говоритимуть про прагнення загнати селян у колгоспи, забезпечити міста хлібом, отримати зерно для продажу за кордон. Згадають про жорстоку логіку класової боротьби, яка запускала маховик більшовицьких репресій. У цьому сприйнятті мільйони українських селян, знищених Сталіним і його підлабузниками, виглядатимуть безневинними жертвами репресій, які не могли нічим загрожувати більшовизму – і були просто замучені своїми правителями.\nКоли Сталін писав своїм соратникам, що «ми можемо втратити Україну», він зовсім не висловлював параноїдальні підозри. Давайте згадаємо про час, коли Сталін намагався аналізувати подальший розвиток подій. Лист Сталіна Кагановичу про можливість втрати України датований 11 серпня 1932 року. З нашої сучасної точки зору Сталін уже багато років керує Радянським Союзом. Але це далеко не так. Тільки у грудні 1930-го року йде у відставку з посади голови Раднаркому наступник Леніна Олексій Риков, якого замінив сталінський соратник В’ячеслав Молотов. Саме ця дата означає всевладдя Сталіна. Із 1931 року Сталін приступає до вибудовування власної імперії. На відміну від інших радянських керівників, він – фахівець із національного питання, перший нарком у справах національностей у радянському уряді. Він не може не пам’ятати, що більшовики встановили контроль над українськими землями тільки десятиліття назад, після кровопролитної війни. І це – не Громадянська війна, як у Росії. Це війна російської Червоної армії і її поплічників в Україні проти українців. Якщо використати сучасний політичний словник – це війна проти України за допомогою «ДНР». Тільки «ДНР» тоді перемогла.\nСталін знає, що більшість українців ніколи не підтримувала більшовиків. Що населення великих міст під час виборів до Установчих зборів голосувало за різні політичні партії Російської імперії – але тільки не за більшовиків. А населення українського села підтримувало ті самі українські народні партії, які й проголосили Українську Народну Республіку. Ці люди, що складали електоральну основу відновлення Української держави, все ще живі й хочуть працювати на своїй землі. І, незважаючи на важкі втрати часів більшовицької окупації, вони не зламані.\nСталіна переконує в цьому серія селянських повстань, які стали відповіддю на політику колективізації. Пам’ять про ці повстання ретельно приховувалася режимом. Сама можливість повстання й перемоги над авторитаризмом є його найбільшою поразкою: не випадково гітлерівці зрівняли з землею концтабір Собібор, у якому ув’язнені здобули перемогу над есесівцями, а радянська влада потім роками ігнорувала успіх цього повстання. Зло не можна перемогти, владі не можна протистояти – ось логіка і сталінського, і гітлерівського режимів. Ось що вони захищають. Ось чому приховують правду.\nТак, можливо, ці повстання не можна назвати ретельно організованими, велика частина з них – стихія. Це протест проти політики колективізації й варварських «хлібозаготівель». Дивуватися цьому не доводиться, тому що організовані центри селянського опору були розгромлені після більшовицької окупації України ще на початку 20-х років. Але те, що навіть після такої страшної розправи в Україні залишалися тисячі людей, які були готові до опору режиму, не могло не налякати Сталіна. Голодомор – це його свідоме рішення щодо знищення українського села як політичної й цивілізаційної основи українського народу. Те, що атаці піддалося в першу чергу село – цілком природно. Публіцисти тих часів – нагадаю хоча б написану на початку ХХ сторіччя знамениту статтю майбутнього ідеолога сіонізму одесита Володимира Жаботинського – писали про непереможність українського мужика. Вони були впевнені, що мужик переживе всіх своїх гнобителів, усіх тих, хто зазіхає на самі основи його буття, на уклад України, на її цінності.\nСталін вирішив перемогти саме цього мужика. Він вирішив заморити його голодом. Знищити. Поки цей мужик був живий і готовий до боротьби – більшовицький диктатор не міг бути впевненим у своїй владі над Україною. І в тому, що його імперія утримається.\nАле при цьому потрібно розуміти, що удар, який був завданий Сталіним – це не удар по безневинним жертвам, які були готові змиритися з його канібальською політикою. Ні, це був удар по ворогу. Це був удар по людях, які були готові чинити опір – і були здатні до повстання. І я не сумніваюся, що чим більше історики звертатимуться до епохи 20-30-х років, тим більше вони знаходитимуть прямі підтвердження цієї готовності до опору.\nУкраїнці споконвіку були народом повстань. Неприйняття зла, готовність до опору визначили сам розвиток української цивілізації, як у Речі Посполитій, так і в Московському царстві й Російській імперії. Саме сприйняття українців як народу повстань стало головною темою у творчості Тараса Шевченка й визначило творче самовідчуття його читачів – тобто самого українського народу. І роки після краху Російської імперії – це безперервна хвиля повстань і готовність протистояти гнобителям, навіть коли цей гнобитель набагато сильніший.\nДля Сталіна українці теж були народом повстань. Саме це він хотів знищити – їхню волю до повстання. Саме тому і стався Голодомор. Це було не тільки бажання відібрати хліб. Це було прагнення викрасти душу й волю. І, незважаючи на мільйони жертв, це якраз те, що не вдалося Сталіну і його наступникам. Хліб вони забрали, а ось душу й волю – не змогли.\nНавіть після найстрашнішого випробування у своїй національній історії українці залишилися народом повстань. Події останніх десятиліть вітчизняної історії, обидва Майдани, вітчизняна війна проти російських окупантів свідчать про це з усією ясністю. Якби Сталін якимось дивом опинився б серед нас на Майдані 2013-2014 років, якби він побачив нащадків тих, кого він намагався заморити голодом – він би зрозумів, що безнадійно програв.


Філософія і психологія: теорія і метод. Реферат – Освіта.UA\nOsvita.ua Вища освіта Реферати Психологія Філософія і психологія: теорія і метод. Реферат\nФілософія і психологія: теорія і метод. Реферат\nНаука як сфера духовно-практичного освоєння світу є сукупністю систематизованих знань про те, що нас оточує, про природу, суспільство, людину, і разом з тим це сукупність методів, засобів і способів отримання цих знань\nМетоди, як органічна частина науки, виконують у ній в водночас самостійні, особливі функції. На певних етапах розвитку науки метод може стати стимулом або, навпаки, перепоною для розвитку окремих галузей наукового пізнання.\nСьогодні нема потреби доводити, що успіх будь-якого дослідження значною мірою залежить від досконалості методу, який в ньому застосовується. В цьому розумінні метод пізнання слід розглядати як вирішальний аргумент для оцінки об'єктивності дослідження в цілому.\nНа сучасному етапі розвитку науки дослідницька діяльність у будь-якій її галузі набуває все складнішого характеру.\nОднією з найхарактерніших рис сучасного наукового знання є його диференціація. Об'єктивна реальність відкриває нові грані досліджень, і це зумовлює утворення нових наукових дисциплін. Психологія також іде шляхом розширення, диференціації наукового вивчення людини, поглибленої спеціалізації окремих дисциплін та їх подрібнення на окремі підрозділи. Останніми роками виникли численні напрями досліджень у сфері психологічної науки, цей процес триває.\nУ процесі диференціації психологічної науки відкриваються нові сторони психічної реальності, спостерігається різноманітність її якісних виявів. При цьому виявляються такі специфічні риси психіки, які піддаються вивченню лише в межах даної, вузької галузі психології.\nДиференціація науки передбачає і поглиблене вивчення відповідного аспекту реальності, а також сприяє тому, що предмет психологічного дослідження стає розгалуженішим. При цьому арсенал методів дослідження нерідко поповнюється за рахунок запозичення їх із суміжних наук.\nЗвичайно, диференціація містить у собі загрозу позбутися цілісності предмета дослідження. Але цей негативний фактор усувається завдяки дії зворотної тенденції у розвитку науки - взаємопроникненню та інтеграції наук. Чим глибше проникнення тієї або іншої спеціальної дисципліни у предмет, що вивчається, і чим повніше вона його розкриває, тим необхіднішими стають контакти з іншими дисциплінами.\nОднак в міру поглиблення й спеціалізації знань їх інтегрування у цілісну систему дедалі більш утруднюється. Проблема організації різно-предметних знань в цілісну систему стала одним з найважливіших напрямів методології науки, оскільки саме в методології здійснюється пошук і розробка принципів та засобів інтегрування.\nАналіз побудови наукових знань, ступеня й характеру його обґрунтованості, форм зв'язку з емпіричним матеріалом, що передбачає розкриття того, як саме, якими методами ці знання дозволяють здобувати нові знання, займе провідне місце серед методологічних проблем сучасної науки. Підвищений інтерес до розкриття змісту методів наукового пізнання викликаний передусім вимогами нинішнього етапу інтенсивного розвитку всього комплексу наук.\nУ зв’язку з цим слід назвати дві проблеми:\nВищий рівень - це філософія діалектичного матеріалізму: нею керуються спеціальні методології, що розробляють і застосовують свої методи. Філософія як наукова методологія пізнання - порівняно самостійно існує й розвивається її методологічна функція, яка полягає в дослідженні загальних принципів пізнання, найбільш загальних форм законів руху мислення на шляху до об'єктивної істини.\nДіалектичний матеріалізм є загальним методом дослідження природи, суспільства й мислення. Разом з тим діалектичний метод не стоїть над конкретними науками й не змушує їх пристосовуватися до законів діалектики. Навпаки, закони діалектики були відкриті на основі узагальнення наукових даних, одержаних конкретними науками.\nДіалектичний метод застосовується в наукових дослідженнях не безпосередньо, а відповідно до об'єктів конкретних наук. У кожній науці він застосовується через загальнонаукові методи пізнання, вміння, які є власне методологією наукового пізнання. Остання є наукою про загальні шляхи та засоби (методи) пізнання, що склалися в науках у процесі їх історичного розвитку й існують у практиці наукового дослідження.\nЗагальними методами дослідження користується не одна окремо взята наука, а цілий ряд наук. Але жодна з них спеціально не досліджує ці методи, не розробляє теорію цих методів, оскільки це входить у методологію наукового пізнання. Саме методологія наукового пізнання є середнім рівнем методології в широкому розумінні. На цьому рівні складається система методологічних понять, які відбивають конкретну практику наукових досліджень, відображену через призму діалектичного методу.\nОтже, теорія - це перевірені знання в будь-якій галузі об'єктивної реальності. В цьому слід відрізняти від гіпотези. яка містить неперевірені знання.\nТаким чином, в реальності теорія і метод нерозривні. З одного боку, теорія створюється з допомогою певних методів, з другого, - вона сама може розглядатись як своєрідний метод пізнання. Відповідно до цього й метод не можна визначати лише як засіб, інструмент пізнання, його слід розуміти ³ як теоретично оформлений засіб, і як певний спосіб існування теоретичного знання.\nЗзовні метод є сукупністю певних нормативних вимог до пізнавальних дій суб'єкта. В той же час він ґрунтується на розумінні об'єктивних закономірностей об'єкта та його відображення, що зафіксоване в універсальних наукових поняттях. Для теоретичного оволодіння предметом дослідження вчений має бути озброєний попереднім досвідом пізнання, понятійним апаратом, відповідними методичними прийомами. Все це акумулюється в методі. І справжня наука є єдністю теорії й методу.\nТеорію можна розглядати відповідно до дійсності як відображення того, що досліджується. Метод при цьому є своєрідним моментом опосередкування, тобто таким, що притаманний суб'єкту і співвідносить його з об'єктом. Внаслідок цього метод (порівняно з теорією) характеризується вищим ступенем загальності - теорія відбиває закономірності певної предметної галузі, а метод - загальні закономірності процесу пізнання.\nЗвідси, злиття теорії й методу досягається лише в межах загальної теорії, якою є матеріалістична діалектика. Вона уособлює знання про найбільш загальні закономірності розвитку об'єкта пізнання, в той же час є загальним методом пізнання. Тут предметне знання збігається з методологічним.


Самостійна робота до теми № 7.\nСамостійна робота до теми № 7.\n1.Т. Рівні організації психологічної допомоги особистості та суспільству.\n2.П. Придумати розповідь про себе (чому ви вибрали спеціальність психолога).\nПрофесійна підготовка та професійне вдосконалення психолога (практичного психолога)\n1. Формальні та змістові аспекти вищої психологічної освіти.\n2. Соціально-організаційна специфіка навчання у виші, студент-психолог як суб'єкт навчально-професійної діяльності.\nІ питання. Формальні та змістові аспекти вищої психологічної освіти\nІснують такі форми навчання психологів:\nv очна, так і\nv заочна, а останнім часом почала виникати\nv дистанційна й\nПовноцінне формування професіонала-психолога передбачає передовсім очне навчання. Це не означає неможливість спроб засвоїти психологію і в інших формах, але студент мусить виразно усвідомлювати необхідність у процесі навчання і після закінчення університету під керівництвом досвідчених професіоналів "добирання" недостатньої практики. Хай який здібний студент, хай як блискуче він засвоїть різноманітні теоретичні позиції, класифікаційні схеми, - цього недостатньо, щоб вважатися психологом. Пам'ятати всі симптоми захворювань - ще не означає бути лікарем, як і знання праць філософів ще не робить людину філософом. Психолог-неук, якщо він не усвідомлює меж своєї компетентності, небезпечний для людей, які його оточують.\nНа сьогоднішній день на території України функціонує багато факультетів і відділень психології, відкритих у державних і недержавних вишах. Випускники психологічних факультетів, як правило, одержують спеціальності\nv "Практична психологія",\nv "Медична психологія",\nv "Спеціальна психологія".\nОсновна освітня програма підготовки фахівця складається з дисциплін державного компонента та дисциплін на вибір студента, а також факультативних дисциплін. У кожному циклі дисципліни і курси на вибір студента повинні змістовно доповнювати дисципліни, вказані у державному компоненті циклу. Згідно з новим Держстандартом до числа обов'язкових для вивчення загальнопрофесійних дисциплін для студентів-психологів входять:\n1. вступ до спеціальності,\n2. загальна психологія,\n3. експериментальна психологія,\n4. загальний психологічний практикум,\n5. історія психології,\n6. зоопсихологія і порівняльна психологія,\n8. психологія особистості,\n10. методологічні основи психології,\n11. математичні методи у психології,\n12. вікова психологія,\n13. педагогічна психологія,\n14. соціальна психологія,\n15. психологія праці,\n16. клінічна психологія,\n17. спеціальна психологія,\n19. методика викладання психології та ін.\nОсновна освітня програма підготовки фахівця передбачає вивчення студентом циклів дисциплін\nv загальних гуманітарних\nv загальних математичних\nv природничонаукових дисциплін;\nv циклу дисциплін спеціалізації;\nЯк вказано у Держстандарті,\nоб'єктом професійної діяльності фахівця є психічні процеси, властивості і стани людини,\nпредметом ‑ прояви психічних процесів, властивостей і станів людини в різних сферах людської діяльності, міжособистісних і соціальних взаємодіях, способи і форми їхніх організацій і зміни до зовнішнього впливу.\nВідповідно до здобутих знань, умінь і навичок фахівець готовий брати участь у\nv розв'язанні комплексних завдань у системі народного господарства, освіти, охорони здоров'я, управління, соціальної допомоги населенню та\nv може здійснювати такі види професійної діяльності: діагностичну і корекційну; експертну і консультативну; навчально-виховну; науково-дослідницьку; культурно-освітню.\nКонкретний зміст професійної підготовки фахівця визначає освітня програма вищого навчального закладу. Вона включає теоретичну підготовку, лабораторні практикуми і практики.\nЗагальний обсяг аудиторного навантаження на студента-психолога, який навчається очно, становить 9250 годин. Обсяг авдиторних занять студента на очній формі навчання не повинен перевищувати в середньому за період теоретичного навчання 32 години на тиждень. Це означає, що за п'ятиденного навчального тижня не уникнути хоча б одного дня з чотирма парами. При цьому до вказаного обсягу не входять обов'язкові практичні заняття з фізичної культури і заняття з факультативних дисциплін.\nУ заочній формі навчання обсяг аудиторних занять повинен бути не менший 30% часу. В заочній формі навчання студентові мусить бути забезпечена можливість занять з викладачем в обсязі не менше 160-ти годин на рік.\nКанікулярний час повинен складати 7-10 тижнів на рік, зокрема не менше двох тижнів у зимовий період. Важливою частиною освітнього процесу є практика студентів.\nЗгідно з новим Держстандартом виділяють такі види практик:\n1) навчально-озна-йомлювальну - 3 тижні;\n2) педагогічну - 6 тижнів;\n3) виробничу -6тижнів;\n4) науково-дослідницьку і кваліфікаційну-10 тижнів.\nДержстандарт висуває такі вимоги до професійної підготовленості фахівця:\nv на основі здобутих теоретичних знань, навичок дослідницької роботи та інформаційного пошуку вміти орієнтуватися в сучасних наукових концепціях, грамотно ставити та розв'язувати дослідницькі і практичні завдання;\nv брати участь у практичній прикладній діяльності, володіти основними методами психодіагностики, психокорекції і психологічного консультування;\nv володіти комплексом знань і методикою викладання психології у вищих навчальних закладах.\nПісля завершення навчання студент мусить пройти підсумкову державну атестацію фахівця, яка включає випускну кваліфікаційну роботу і державний іспит, що дозволяє виявити теоретичну і практичну підготовку до розв'язання професійних завдань.\nВипускна кваліфікаційна робота є завершеною розробкою, що включає результати емпіричного або теоретичного дослідження, чи обгрунтований проект корегувальної, тренінґової або діагностичної методики. У роботі мають бути збалансовано представлені теоретичне обґрунтовування і виконані дослідницька, практична або методична роботи. Дипломна робота має виявляти високий рівень професійної підготовки випускника, його методологічну та методичну підіотовденість, володіння вміннями і навичками професійної діяльності. Її обсяг, як правило, мусить бути в межах 50-85-ти сторінок стандартного друкарського тексту.\nЗахист випускної кваліфікаційної роботи відбувається на засіданні Державної атестаційної комісії. За результатами захисту виставляють державну атестаційну оцінку. На державному іспиті випускник мусить підтвердити знання у сфері загальнопрофесійних, базових і спеціальних дисциплін, що достатні для роботи в колективі психологів і професійного виконання своїх обов'язків, а також для подальшого навчання в магістратурі. Випускний іспит мусить бути перевіркою конкретних функціональних можливостей студента, його здатності до самостійного мислення на основі наявних знань.\nЯкою мусить бути психологічна освіта? За змістом вона мусить зберегти традиції природиичонаукового підходу в поєднанні з гуманітарним і філософським підходами. За типом і формами навчання ‑ синтезувати в собі риси університету, медичного і творчого вишу. В психологічній освіті поєднуються академічна психологія і психологічна практика.\nОсобливістю вищої психологічної освіти є проблема уявного "хаосу" і "плутанини" в самому матеріалі психології як навчальному предметі, пов'язана з різноманіттям можливих кутів зору, наукових позицій авторів монографій, підручників і навчальних посібників, окремих викладачів і суперечністю їхніх оцінок щодо одних і тих же психологічних ідей і напрямів.\nСама професія "психолог" належить до так званої "соціономічної групи" професій (зорієнтованої на суспільні проблеми, проблеми соціалізації особистості) та передбачає взаємодію фахівця з різними людьми. Отже, психолог має бути готовим розуміти різних людей, знати різні сфери і способи їхньої життєдіяльності, включаючи і вміння орієнтуватися у різних видах професії та праці. Це важливо хоча б тому, що значна частина людей все-таки реалізує себе в трудовій діяльності, а завданням психолога часто і є допомога у повноцінній особистісній самореалізації людини в головній справі свого життя. Тому вузька спеціалізація, що обмежує розуміння і можливості взаємодії з різними людьми в підготовці психолога, ‑ це не найкращий варіант фахової підготовки психолога.\nДуже непросто реально стати широкоосвіченим фахівцем-психологом. Навчаючись на психологічному факультеті вишу, майбутній псигхолог часто змушений засвоювати конкретні напрями роботи, конкретні методики, у чомусь спеціалізуватися. Шляхом опанування конкретними формами і методами дослідницької чи практичної діяльності він засвоює психологію у цілому, а також долучається до культури. Тут немає парадоксу. Реально будь-яка важлива соціально-психологічна, психолого-педагогічна або інша проблема ніби акумулює у собі не тільки багато сфер психології, але й пов'язана з проблемами всієї культури. Справжня психологічна проблема ‑ це своєрідна "лінза", через яку заломлюється багато ліній буття. Майбутньому фахівцеві важливо знайти таку проблему і зуміти співвіднести її з найважливішими проблемами суспільного життя. Саме це дозволить студентові-психологу, а згодом і психологові-фахівцю знаходити гідні смисли своєї навчально-професійної чи пізніше - професійної діяльності.\nМіж тим, у просторі світу є точка, потрапивши в яку, ми змушені повернути себе, свій рух і зупинитися, саме "у цій точці якраз і перетинаються "силові лінії", що визначають буття, потрапивши у перехрестя яких, ми і завмираємо, вражені, що раптом нам відкрилася мудрість світу" (М. Мамардашвілі). В якомусь значенні студент-психолог за суттю своєю вже перетворюється на мудреця, який сприймає навколишній світ (і світ психології) не як нагромадження розрізнених фактів, теорій, авторитетів і т.д., а як якусь по-своєму гармонійну систему, особливістю якої є і внутрішня суперечність, і багато нерозв'язаних, але вже позначених (осмислених) проблем та ін.\nЗ давніх часів гармонію розуміли двояко: як спокій або як рух. Стан повного спокою ‑ смерть. Гармонія життя ‑ це гармонія руху. Навчитися вбачати гармонію у мінливому хаосі ‑ це і є мудрістю. Якщо ж студентові-психологу так і не вдається виробити у собі цю готовність бути мудрецем, то його навчання у виші може серйозно ускладнитися.\nВажливою проблемою, що постає у цьому плані перед студентом-психологом-початківцем, є проблема ставлення до багатоманітних і часто суперечливих одна одній думок і ідей, що висловлюють викладачі, які читають різні курси або продовжують курси один одного. Виникає відчуття невреґульованості, хаотичності, розмитості психологічних уявлень, невиразності та метафоричності теорій. Це може призвести до розчарування і в наслідок цього ‑ до знецінення психології як такої і того, як її викладають. "Кожен говорить про своє, але ніхто до ладу нічого не знає".\nТак, дійсно, для когось ‑ на жаль, а для когось ‑ на щастя, у психології та її викладанні існує деякий неминучий хаос (хоча, звісно, психологічні функціонери прагнуть навести лад у навчальних програмах, за що їм низький уклін). Йдеться, по-перше, про "хаос" у самій психології, що багато в чому зумовлений не так складністю цих проблем, як різноманітністю шкіл і підходів до розв'язання проблем. Так хочеться з'ясувати, хто ж має рацію – Фройд, Роджерс, Виготський, Рубінштейн, Костюк! Адже психологічних теорій, точніше, позицій, що претендують на звання теорії, ‑ не один десяток, хоч не всі вони витримують перевірку часом і практикою. У кожної теорії своя мова, що не завжди співвідноситься з мовою іншої.\nНе варто шукати у психології (і не тільки в ній) напрямів, які однозначно мали б рацію, тоді як інші, такі, що суперечать їй, ні. Навіть широке наукове визнання не може бути критерієм істинності. Рух наукової думки багатоголосий, поліфонічний. Так, спочатку важко зрозуміти, як може бути не одна істина, а багато. Але ж чесний науковець завжди усвідомлює відносність висловлених ним істин, що аніскільки їх не принижує, навпаки, дає поштовх рухові. Так само і суперечності в переконаннях викладачів про один і той же предмет слід розглядати як діалог, як привід для власного роздуму: вам були запропоновані позиції, співвіднесіть їх, самовизначтесь і рухайтеся. Навіть у природі саме різноманіття видів забезпечує збереження життя на Землі навіть за найнеприємніших катаклізмів. Таким чином, треба лише радіти такому різноманіттю, хоча й розібратися у ньому справді складно.\nПо-справжньому пізнати світ психології до кінця майже неможливо, хоч можна насолодитися його багатоманіттям і незбагненністю. Але виділивши для себе справжню психологічну проблему, можна завдяки їй (або через призму цієї проблеми) поглянути на всю психологію, а через неї - на весь навколишній світ і на своє місце у ньому.\nГоловна мета університетського курсу ‑ сформувати у студента науковий метод пізнання психологічної реальності, а не просто повідомити факти. Справжня університетська лекція ніколи не висловлює просто результатів дослідження, а показує, як науковець-лектор прийшов до цих результатів. Добрі лекції і науково забезпечені заняття взаємно доповнюють одне одного. Завдання викладача - спонукати студентів до самостійного дослідження предмета, залучити їх до дсіслідницької роботи наукової думки. Якщо професор на лекціях, розвиваючи свій погляд, викликає у студентів критику, то на семінарських заняттях він у свою чергу виступає в ролі критика проведеного студентом дослідження. Отже, студента слід спонукати до самостійного дослідження наукової проблеми і до творчого обговорення з викладачем результатів своїх пошуків.\nПроблему плутанини і різноманітності у психології набагато частіше і хворобливіше переживають студенти, ніж психологи і викладачі психології, які вже утвердилися. Для фахівця, котрий визначився у психології, все набагато простіше. Він уже вибрав найсильнішу, на його погляд, концепцію, теоретичний підхід чи навіть окрему групу методів і всю психологію бачить тепер через призму свого підходу. Наприклад, переконаний ґештальтпсихолог усе бачить з позицій своєї рідної Гештальтпсихології. Це дозволяє йому розв'язувати дослідницькі і практичні завдання. Хоч інший психолог (який дотримується іншої концепції, наприклад, біхевіористської або психоаналітичної) готовий з ним до хрипоти сперечатися та переконувати його в тому, що він не має рації. Спостерігаючи за такими суперечками, студент-психолог може ще більше дезорієнтуватися і навіть учергове розчаруватися в улюбленій психології або в улюбленому психологові (наприклад, в одному з тих, хто сперечається).\nОстаннім часом у психології проявилися конструктивні тенденції до зближення, взаєморозуміння і взаємозбагачення різних психологічних напрямів. А досвідчені психологи-практики і психотерапевти часто взагалі з труднощами визначають, до якого теоретичного напряму вони належать, чи співвідносять себе з тими або іншими напрямами дуже умовно.\nЙмовірно, "призмою", через яку можна було б поглянути на всю психологію, може виступати вже наявний підхід, але перспективнішою є орієнтація на справжню психологічну проблему. Саме усвідомлена проблема дозволяє інтегрувати все краще, накопичене у різних психологічних напрямах. Тому доцільніше сперечатися не про те, який напрям кращий і правильніший, а про саму проблему і про те, чим можуть допомогти в її розв'язанні ті чи інші концептуальні підходи, теорії або методи. Саме у реальній науковій чи практичній проблемі інтегруються розрізнені до цього знання психології і життєві уявлення про навколишній світ. Так, у теорії систем якраз загальне завдання, загальна мета або загальна проблема є головною системотвірною ознакою, адже саме мета, загальна проблема будує систему, а без неї все перетворюється лише на набір хаотичних і безглуздих елементів. Усе це дуже актуальне для того, щоб допомогти студентові-психологу навести лад в здобуваних знаннях, досягти системності у своїй теоретико-методоло-гічніїї підготовці.\nТаким чином, студент-психолог не повинен обурюватися плутаниною у викладанні (хоч такі "обурення" іноді бувають і корисними), з вдячністю приймати цю плутанину. Як не парадоксально, але саме можливість самому навести лад у засвоюваних психологічних знаннях створює основу для справжньої творчості та перетворює студента-психолога на справжнього суб'єкта навчально-професіїтної діяльності, адже він фактично виконує те завдання, яке не змогло успішно завершити багато його викладачів. У іншому випадку студент-психолог просто засвоює вже готові системи знань, уже розжовані знання, і рівень його суб'єктності при цьому помітно знижується.\nНа жаль, навчальні перевантаження як студентів, так і їхніх викладачів часто не дозволяють зупинитися, завмерти і здивуватися мудрості буття, що відкрилася. Тому красиві міркування про можливість розуміння гармонії у психології часто перекреслюює психологічна суєта (особливо огидного в епоху постійної метушні та вимушеного "продажу себе на ринку осіб" - за Е. Фроммом). Але потенційна можливість такого розуміння світу психології все-таки залишається, і, як це не дивно, у студентів (поки що не зіпсованих цією суєтою) можливостей, мабуть, більше, ніж у солідних фахівців.\nЗ формального погляду існують певні освітні програми, за якими мають готувати психологів. Реалізацію цих програм контролюють відповідні органи Міністерства освіти і науки, і саме завдяки цьому в підготовці психологів простежується певна система та навіть відсутність хаосу. Тут ідеться про дещо інше - змістовий хаос у самій психології. Адже, як відомо, освітні програми неминуче відображають: у науці є або порядок, або змістовий хаос. Усе це неминуче ставить студента-психолога у творчу позицію мудреця. Але чи всі студенти-психологи зможуть скористатися такою щасливою можливістю, чи не оволодіє ними спокуса звалити на психологію та викладачів свою нездатність мудро і спокійно поглянути на проблеми науки.\nУ першому питанні, ми з’ясували формальні та змістові аспекти вищої психологічної освіти. Випускники психологічних факультетів, як правило, одержують спеціальності "Психологія", "Практична психологія", "Медична психологія", "Спеціальна психологія". Основна освітня програма підготовки фахівця складається з дисциплін державного компонента та дисциплін на вибір студента, а також факультативних дисциплін\nІІ питання. Соціально-організаційна специфіка навчання у виші, студент-психолог як суб'єкт навчально-професійної діяльності\nСоціально-організаційна специфіка навчання у виші\nВступивши до вишу, студент мимовільно порівнює його зі школою. Для нього виникає непроста ситуація, що неминуче вимагає готовності до перебудови своєї навчальної діяльності. Дуже складі ю це буває для тих, хто в загальноосвітній школі зумів знайти ефективні способи отримання високих балів, способи побудови стосунків з учителями тощо. У порівнянні з навчанням у школі, виш має такі важливі соціально-організаційні особливості.\nПо-перше, із самого початку студент стає членом особливої соціальної спільноти-студентства. Звісно, у більшості випадків він до цього себе наперед готує психологічно і цілком усвідомлює свій новий соціальний статус. Студент фактично засвоює не тільки навчально-професійну діяльність, але і спосіб життя (і спосіб думаї і-ня) студентів, якими вони є на рівні суспільної свідомості. З часом навчання у виші і перебування у студентському середовищі він поступово змінює своє уявлення про образ студента, одночасно змінюючи уявлення і про самого себе як справжнього чи несправжнього студента.\nУ престижних вишах на цій основі може формуватися деяка "студентська" (а потім-і "професійна") зарозумілість, яка особливо небажана для представників гуманітарних професій, адже їм реально потім доведеться спілкуватися з різними людьми з різних (не тільки психолого-педагогічних) професійних груп.\nАдміністрація ВНЗ, викладачі, однокурсники і батьки ставлять певні вимоги до студента, яких йому доводиться дотримуватися, частіше із задоволенням, але іноді без особливої радості. Правда, з часом студентові все це поступово набридає і йому все більше хочеться бути просто людиною, а не стереотипним студентом. Але комусь дуже подобається роль справжнього студента і він продовжує її виконувати навіть після закінчення навчання, сам повною мірою цього не усвідомлюючи та не рефлексуючи. Правда, частина студентів, навпаки, прагне якнайшвидше відчути себе справжнім психологом, трохи дратуючи своїх однокурсників і одночасно радуючи (а іноді і звеселяючи) викладачів. Але і тут студент має право на своє розуміння професійного розвитку.\nПо-друге, навчання в університеті має прагматичну спрямованість, наближену до майбутньої практичної, виробничої діяльності (включаючи і творення нових знань у роботі психолога-дослідника). У школі прагматизм часто виражається у підготовці до вступу до вишу, хоч насправді у добрих школах формується готовність учня орієнтуватися в навколишньому світі, у світі майбутньої професійної праці. Але реально далеко не всі випускники шкіл, котрі стали студентами-психологами, по-справжньому зорієнтувалися у навколишньому соціальному світі, тому процес побудови свого бачення смислової картини світу продовжується і у ВНЗ. Причому чим визначеніша професійна перспектива була сформована у студента (чим краще він уявляв, для чого і як можуть знадобитися йому знання для майбутньої професійної діяльності), тим краще він вчився. І навпаки, чим менше студент знає про професію, тим менш позитивне його ставлення до навчання.\nПо-третє, важливою відмінністю освіти у виші від навчання у школі є менш жорсткий, ніж у школі, зовнішній контроль за тим, на що витрачається час. Йдеться не про те, що у студента більше вільного часу (старанному студентові реально доводиться працювати анітрохи не менше від старшокласника), але про час, не контрольований викладачами і тим більше батьками. У вищих навчальних закладах є так звані вільні відвідування занять, коли студент сам вибирає, які за розкладом заняття і наскільки регулярно відвідувати. В такій ситуації у нього з'являється реальна спокуса використовувати цей час зовсім не з навчального метою і навіть не з метою особистісного розвитку. В умовах ринкового життя все це для деяких студентів поглиблюється необхідністю серйозно підробляти збоку, витрачати на це чималу частину своїх сил. Тому вміння планувати свій час, а також планувати свої душевні і фізичні сили стає найважливішою умовою успішної навчально-професійної діяльності студента-психолога. Дуже складною ця проблема є для тих, хто вибрав форму заочної, а тим більше екстернатної чи дистанційної освіти, коли основне навантаження лягає саме на самостійну роботу. Додаймо, що проблему обов'язковості або необов'язковості відвідування занять, форм контролю, можливості індивідуального підходу в плані форм відпрацювання занять тощо розв'язує конкретний виш. У ряді випадків не фіксується у договорі між студентом і вищим навчальним закладом.\nПо-четверте, нерідко у студента виникає проблема кишенькових грошей для того, щоб органічно включитися в студентські забави і долучитися до традиційних молодіжних радощів життя. Навіть виникає парадоксальна ситуація, коли об'єктивно грошей у студента стає більше, ніж у старшокласника, але суб'єктивно (а в психологічному плані це набагато важливіше!) їх вічно не вистачає. Природно, мізерна студентська стипендія тут ніяк не рятує. Можна, звісно, помріяти й уявити, що добрий науковий керівник чи хтось з упливових доброзичливців студента запропоігус йому чесно самому заробити гроші, беручи участь у різних дослідженнях, перспективних проектах (наприклад, у наукових Грантах). Але щастить таким чином далеко не кожному. В результаті студентові доводиться робити серйозний вибір, що для нього важливіше - стати фахівцем і на якийсь час відмовитися від багатьох радощів студентського життя, не обдурюючи себе, або ж ставитися до навчання як до тимчасової незручності. В якомусь значенні -це своєрідна перевірка волі майбутнього фахівця, адже і в реальній роботі (а не тільки у навчальній діяльності) вміння пересилювати свої пристрасті і капризи буде найважливішою умовою професійного і життєвого успіху.\nПо-п'яте, найважливішою особливістю навчання на психологічному відділенні є можливість (і навіть необхідність) самостійно вибирати і відвідувати деякі курси та спецкурси ("на вибір"). Головна небезпека для студента-психолога - невміння орієнтуватися у зовні яскравих і модних назвах курсів (або на "модні прізвища" викладачів), відмовляючись іноді від менш ефектних, але глибших і корисніших для майбутніх курсів і спецкурсів. Хоч для формування професійної самосвідомості, самоповаги та загального орієнтування у психологічній проблематиці слід відвідувати і "модні", і зовні ефектні заняття викладачів. Наприклад, просто безглуздо не використовувати можливість відвідувати лекції поважаного фахівця, який цікаво їх читає.\nПо-шосте, організаційною особливістю навчання у ВНЗ є багатоплановість студентського життя, коли одночасно доводиться відвідувати лекції, самостійно працювати з літературою (читати матеріал, який, може, і не стане в пригоді найближчим часом), намагатися засвоїти дисципліни, які також можуть і не знадобитися при складанні іспитів, і при цьому брати активну участь у студентському житті, закохуватися, страждати, жити як культурна людина (відвідувати театри, концерти, музеї тощо). Важливо при цьому не заплутатися, не розкидатися своїм часом і силами, не допустити, щоб голова від усього цього пішла обертом. Тут важливо, щоб студент зміг виділити головні, пріоритетні напрями, в основі яких лежить значна мета або ідея, якій мусить підпорядкуватись усе інше. Для студента-психолога ситуація може ускладнитися тим, що він ще перебуває у пошуку такої ідеї або сенсу. Але, як відомо, процес пошуку смислу навчання вже сам собою є смислом, тим більше, що і надалі психологові слід постійно переосмислювати те, що недавно здавалося таким зрозумілим.\nПо-сьоме, навчання на психологічному факультеті має вельми цікаву й одночасно складну для розуміння (з боку студентів) особливість. Нерідко студент, слухаючи лекції викладачів про те, як слід викладати і як слід контролювати знання, раптом усвідомлює, що вони все це роблять зовсім не так чудово, як самі рекомендують, а іноді і просто суперечать декларованим принципам. Це може стати приводом для здивування, а для вразливої натури -причиною морального конфлікту. Але і до цього ми радимо ставитися спокійніше. По-перше, викладач усе це не сам придумав, він просто висловлює те, що мусить знати студент. По-друге, далеко не все залежить від конкретних викладачів і навіть від конкретних керівників (у системі освіти є і впливовіші інстанції). Нарешті, потретє, добре викладати та ефективно контролювати знання може далеко не кожен викладач, і взагалі про "добре" і "правильне" набагато простіше говорити, ніж все це самому виконувати. Якби все було так просто, то система освіти і в Україні, і в усьому цивілізованому світі давно була б зовсім іншою. А студентові як майбутньому фахівцеві-психологу слід вчитися бути терпеливішим.\nПо-восьме, особливість навчання у виші передбачає суттєву перебудову всієї розумової діяльності студента. Це означає, що навчальні завдання завжди одночасно спрямовані як на розуміння й осмислення, так і на запам'ятовування і структуризацію у пам'яті студента засвоюваного матеріалу, його збереження та цілеспрямовану актуалізацію.\nПо-дев яте, у частини студентів виникає непроста проблема проживання у студентському гуртожитку або на квартирі. У всьому світі для багатьох студентів це нормальне явище. Головне тут зберегти почуття власної гідності, а в основі такого і ючуття - захопленість улюбленою справою, психологією взагалі і якоюсь більш ближчою для студента психологічною проблемою зокрема. Зосереджена людина завжди викликає пошану в людей. І навпаки, легкою мішенню пройдисвітів і спокусників завжди стають люди, які самі не знають, чого хочуть.\nРозвиток особистості - це виникнення нових властивостей; наближення до ідеалу; збагачення, вдосконалення, становлення. Розвиток - це не лінійний процес, не постійний поступ. Навпаки, у розвитку можливі кризи, тимчасові відступи на вже пройдені рівні, зупинки. Але на цьому шляху можна виділити деяку загальну траєкторію, що і дозволяє говорити про розвиток. Розвиток професіонала - це процес оволодіння новими можливостями професійної діяльності, не тільки "технічними" (знання, уміння, навички, звички), але і розвиток особистості.\nДе шукати джерела професійного розвитку? Одним з них є зовнішнє середовище, наприклад, в умовах навчання, що цілком природно. Сюди відносять знання і досвід викладачів, пропоновані завдання, які впливають на професійне становлення. Зокрема це порада керівника, який спрямовує свого підлеглого на курси підвищення кваліфікації. Але ніякі зусилля викладачів не приведуть до професійного зростання, якщо студент не захоче засвоювати матеріал і не рухатиметься сам, не буде активним, не прагнутиме стати досконалішим, ніж він є (тобто не суб'єктом навчальної діяльності, а лише об'єктом сторонніх впливів). Це стає очевидним, коли формально навчання завершене і спеціаліст виходить у "самостійне плавання", де можна осісти в якомусь просторі, а можна продовжувати рух, але вже без спрямовувал ьної ролі викладача. Справжній професійний розвиток особистості - це насамперед саморозвиток, що визначається не зовнішніми діями як такими, а внутрішньою позицією самої людини.\nРозвиток суб'єкта можливий лиш у процесі перетворення світу та самого себе. Він відбувається не сам собою, не як природне зростання, а як складний і суперечливий процес подолання проблем, що виникають: між системою мети, мотивів, домагань, здібностей особистості і системою спілкування, діяльності, самого життя з його конкретними обставинами, ситуаціями, суперечностями, що постійно виникають і які особистість розв'язує і тим самим стає суб'єктом професійного та життєвого шляху. Ці суперечності мусить досліджувати і класифікувати психологічна наука, вони одночасно мусять бути предметом усвідомлення і рефлексії кожної особистості. Здатність до подолання труднощів і подолання суперечностей стає ще однією з найважливіших ознак суб'єкта діяльності. Він постійно активний у процесі руху до досконалості як недосяжної мети. Це дозволяє йому знову і знову ставити життєві завдання перетворення світу і саморозвитку.\nВ сучасній педагогіці та педагогічній психології уже давно відмовляються від традиційної схеми стосунків викладачів і студентів, коли викладач виступає в ролі "носія" знання та активного "провідника" цих знань, тобто виступає в ролі "суб'єкта освітнього процесу", а студенти лише "сприймають" пропоновані знання, фактично залишаючись у пасивній позиції "об'єктів педагогічного впливу" викладачів.\nНова схема організації навчання ґрунтується на тому, що і викладачі, і студенти мусять бути активними суб'єктами освітнього процесу. При цьому викладач психології виступає суб'єктом організації освітнього процесу, а студент-суб'єктом навчальної (навчально-професійної) діяльності. Але тут виникає дуже непроста і цілком реальна проблема: на жаль, не всі студенти готові бути такими справжніми су б 'єктами. Багатьом доводиться ще довго готуватися, щоб стати справжніми студентами. На жаль, сучасна загальноосвітня школа далеко не завжди готує випускників (і майбутніх абітурієнтів ВНЗ) до навчання у вищій школі, лише "нашпиговуючи" їх різноманітними і часто несистематизованими знаннями. При цьому своє головне завдання - "навчити вчитися" школа не виконує. Вступні випробування у виші також часто не виявляють найголовніші властивості абітурієнта - його готовність і вміння бути студентом, перевіряючи лише його знання (нерідко засвоєні з допомогою репетиторів), що ще більше ускладнює проблему. В зв'язку з цим виникають дуже непрості проблеми:\n1) як краще формувати у студентів готовність стати суб'єктами навчально-професійноїдіяльності?\n2) як працювати в групах студентів, серед яких частина готова виступити справжніми суб'єктами, а решта взагалі не бажає зайняти активну позицію (їм простіше залишатися "споживачами" знань, як їх привчили до цього в школі, де вони були відмінниками чи навіть медалістами)?\nЩо означає бути суб'єктом навчальної діяльності і в чому полягає суть навчальної діяльності взагалі? Виходячи з того, що навчальна діяльність характеризується предметом, з яким учень має справу вже на початку свого навчання у школі, предметом навчальної діяльності є узагальнений досвід знань, диференційований на окремі науки. Парадокс навчальної діяльності полягає в тому, що, засвоюючи знання, студент сам нічого не змінює в цих знаннях. Предметом змін у навчальній діяльності вперше стає сам суб'єкт, який здійснює цю діяльність. Навчальна діяльність-це діяльність, яка повертає студента на самого себе, вимагає рефлексії, оцінки того, "яким я був" і "яким став". Процес власної зміни виділяється для самого суб'єкта як специфічний предмет. Найголовніше в навчальній діяльності - це звернення погляду людини на саму себе. Це стосується шкільного навчання і, природно, передбачає, що у випускника (і тим більше в студента вишу) була сформована суб'єктнісгь, готовність до навчальної діяльності, в основі якої лежить рефлексія власної самозміни. Але, на жаль, не всі студенти володіють такою готовністю. Вже в університетській освіті студент мусить проявляти свою готовність до самозміни та саморозвитку стосовно освоєння наукового методу пізнання.\nОтже, найважливішою умовою залучення студентів до самостійного навчання і досліджень є приклад навчання самих професорів і викладачів, що ніколи не закінчується, приклад їхнього постійного роздуму над важливими проблемами своєї науки. Тому перше завдання вик


Шахта із привидом - Вільне життя\nНовини, Різне, Світ\nВідтоді мешканці штату, які бували поблизу руїни, не раз казали, що чують звуки роботи давно загиблих шахтарів. Подейкують, що це місце облюбували раніше відьми. Тут вони проводили різні ритуали.\nОдин із так званих мисливців за привидами Хав’єр Хантер вирішив пересвідчитися, чи правда те, що чують люди.\nЯкось він зі своєю товаришкою, увімкнувши відеокамеру, спустилися обережно в шахту. Спершу їх окутав сморід від розкладання плоті. Коли пара оминула цю перешкоду, то невдовзі почула дивне гарчання.\nЧоловік вирішив припинити своє дослідження, адже не знав, що чекатиме його з напарницею далі. Та коли Хав’єр попрямував до виходу, то запримітив на екрані камери, як позаду за ним постав привид. Чоловік каже: примара була в чорному каптурі.\nВийти на свіже повітря в доброму здоров’ї Хав’єр не зміг. У нього почало паморочитися в голові. Чоловікові ледь вдалося вибратися нагору. Із його товаришкою, на щастя, нічого не трапилося.\nМисливець за привидами каже: погане самопочуття в нього з’явилося лише після того, коли він побачив привида при повторному перегляді записаного відео.


У «Волиньобленерго» привітали колядками\nНа другий день Різдва у вівторок, 8 січня, в актовій залі для працівників товариства виступили із різдвяними віншуваннями два хори.\nПривітати «волиньобленергівців» завітав хор «Воскресіння» Жидичинського Свято-Миколаївського монастиря та ченці з ігуменом Костянтином, намісником цього ж монастиря. До слова, третій рік поспіль вони вітають енергетиків із святом – ще одна із багатьох «волиньобленергівських» традицій.\n– Ми святкуємо Різдво Христове з усіма нашими гарними традиціями, з усіма нашими можливостями десь поїхати, щось побачити, повеселитися, але дуже важливим є не загубити оцей справжній дух Різдва, різдвяну радість. Усім дуже важливо не забуватися про основне – про вічність, до якої покликана людина.\nЦей світ буде набагато щирішим, гарнішим і відкритішим, коли ми не будемо кічитися самими собою, своїми досягненнями, а ми просто будемо пам'ятати, що біля мене є така сама людина, як і я. І стосовно неї має спрацьовувати одна-єдина євангельська заповідь – чини з ближнім так, як ти хочеш, аби з тобою вчинили. Ми маємо про це пам'ятати, власне, для цього й прийшов на землю Христос, щоб нам, людям, нагадати про божу любов і милосердя, тоді ми по праву ми можемо сказати, що ми вміємо святкувати Різдво Христове, – розпочав святковий захід ігумен Костянтин.\nПотому, як і заведено на Різдво, працівників товариства привітали щирими колядками хор «Воскресіння» Жидичинського Свято-Миколаївського монастиря і самодіяльний колектив «Волиньобленерго». Здавалося, повітря завмирало у залі від ніжного співу хористів. А глядачі натомість не шкодували долонь для оплесків.\nПісля завершення концертної програми директор із технічних питань ПрАТ «Волиньобленерго» Володимир Перчук подякував хорам за подароване свято й побажав усім здоров'я, достатку й миру.


Птн, 21/11/2014 - 10:49\nДепутати облради внесли 15 осіб до списку присяжних Виноградівського районного суду.\n20 листопада 2012 року набрав чинності Кримінальний процесуальний кодекс України, нормами якого передбачено умови і порядок здійснення кримінального провадження судом присяжних.\nТим не менше на Виноградівщині районна рада VI скликання список присяжних у двомісячний строк так і не затвердила у зв’язку з неможливістю скликання сесії. Саме тому цим питанням зайнялася обласна рада.\nДепутати облради, відповідно, внесли до списку присяжних 15 осіб, які відповідають вимогам статті 59 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та дали письмову згоду бути присяжними, і постійно проживають на території Виноградівського району, на яку поширюється юрисдикція Виноградівського районного суду.\nЗакарпатська облрада затвердила список присяжних на Тячівщині


Переваги реєстрації торгової марки - 25 Лютого 2018 - Новини Закарпаття\nГоловна » 2018 » Лютий » 25 » Переваги реєстрації торгової марки\nКоли ви вперше бажаєте зареєструвати товарний знак своєї продукції або послуги, варто розібратися, що ж таке торгова марка, які переваги дає її реєстрація і чи потрібно взагалі проводити цю процедуру.\nТоварна марка скорочено ТМ - словесне, комбіноване, образотворче або інше позначення необхідне для індивідуальності товарів приватних підприємців або юридичних осіб. За законодавством нашої держави право на товарний знак може мати тільки одна особа. Іншими словами, реєстрація товарного знака свідчить про патентування інтелектуальної власності, згідно з яким, при незаконному використанні третіми особами, тягне за собою адміністративну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність. В реєстрацію товарного знака входить захист торгової марки, логотип і слогана.\nЗареєструвати торгову марку простіше простого за допомогою фахівців в цьому питанні. Зокрема, в Україні допоможе вам з цим патентно-юридична фірма Wise Group, детальніше про яку можна дізнатися на сайті wisegroup.com.ua. Там же ви зможете дізнатися багато корисної інформації щодо інтелектуальної власності, авторських прав, як провести реєстрацію доменного імені і патентування винаходів. Подавши найпростішу заявку на реєстрацію торгової марки ви є правовласником зареєстрованого ТМ протягом 10 років.\nЗахист інтелектуальної власності забезпечує Вам наступні переваги:\n1. ви і тільки ви є повноправним власником торгової марки;\n2. маєте право, як правовласник товарного знака, помістити біля ТМ символ ®;\n3. при порушенні ваших інтелектуальних прав ви маєте право вимагати виплати компенсації, відшкодування збитків або притягнути порушника до відповідальності - кримінальної чи адміністративної;\n4. маєте можливість зареєструвати своє патентування винаходів в інших країнах, попередньо зареєструвавши свою товарну марку на базі національної реєстрації.\nВласник своєї ТМ може внести свій товарний знак в митний Реєстр, завдяки чому не можна ввозити через кордон власника країни контрафактні товари, які випускаються під Вашим товарним знаком. Безперешкодно можете рекламуватися в усіх ЗМІ, розміщувати зовнішні реклами. Правовласник товарного знака, за винагороду, має можливість надавати за ліцензійним договором права на використання торгової марки.\nКрім того, власник зареєстрованого торгового знака може заборонити використання в глобальній мережі доменних імен, які можуть порушувати права правовласника торговельної марки.


[:ru]Різдвяний стартап[:] | Ukrainianwall.com\nСтена » Новости » Різдвяний стартап\nНародження маленького Ісусика завжди підштовхувало мого діда вирушити в путь. У нього було десять братів і сестра, тож обійти всю родину з колядою було справою нелегкою. Я не розумів тоді, та й зараз, коли минуло вже понад двадцять років, не тямлю, чи він більше хотів побачити рідних, чи все ж колядування його цікавило як спосіб отримати святковий погар вина. Фактом є те, що часто він брав мене з собою. Не скажу, що я любив ці походи, бо дідо колядував довго, знав він чимало старих коляд, в яких було купа слів, які я не розумів, а потім ще й наставала черга довгого застілля, під час якого я нудився, бо скільки ж людина може втоптати кіфликів? Та ці родинні гастролі дали мені імпульс почати свій перший стартап. І коли дідо проказував обов'язкове «Вінчуєме, пане ґаздо, сесі сятки святкувати, на рік ся ще ліпших дочекати й прожити на многая і благая літа!», я вже знав, що в наступні сятки колядуватиму сам.\nБо з дідом можна було добряче наїстися (питво мене ще не цікавило), але гроші мені не світили. Господарі гладили мене по голівці, казали, що дуже виріс, що схожий на діда, і всяке різне, та словесним похвалам – гріш ціна. Мене ж цікавили більш прибуткові заохочення, що дали б змогу купити собі 8-бітну приставку до телевізора й запровадити принца Персії до його мети, а супер-Маріо навчити стрибати якнайвище. Тож вирушив я в своє перше турне по родичах, озброєний благою вістю з Вифлеєму і п'ятьма колядками, взамін очікуючи на винагороду. Стартап вдався, і до наступного Різдва я підготувався ще краще.\nЧитайте також: Різдвяне привітання від УПП м. Чернівці\nТож я не зупинявся у вдосконаленні свого стартапу. Міркував і над тим, щоб трохи замурзуватися, чи то пак артистично гримуватися: існує повір'я, що якщо першим у вас заколядував циганчук, то щастя гарантовано на цілий рік. Або вивчити мадярську колядку і ощасливлювати й угорців на католицьке Різдво (мультикультуралізм не був мені чужим уже змалку). Обмізкувавши все безліч разів, я зупинився лише на дрібній оптимізації: вирішив співати тільки одну колядку, коротку і популярну – «Коли ясна звізда». Завдяки цьому вдавалося за день проходити значно більше дверей.\n– Та ти шо, ‒ заспокоював мене дід. ‒ Де ж тут ганьба, Богочко народився, а вони закрилися в хаті і про це ні сном ні духом. Навпаки, вони ще радіти мають!\nМій стартап не втрачав актуальності, і повторювався з року в рік, аж поки я не виріс (у цьому контексті – на жаль). А після кожного Різдва я возсідав на килимі, як східний владар, і розкладав перед собою вколядовані скарби. Дивитися на них можна було вічно, а перераховувати – й поготів. А знали б ви, як мене дратувала духовна убогість людей, що святкують Різдво лише три дні, а не бодай тиждень! Моя душа безмежно раділа народженню Ісусика, хоч потаємно вже й починала чекати на його розп'яття, що вело за собою невідворотність Воскресіння Христового, за яким слідував Уливаний понеділок.\nЧитайте також: "Забирайте автомати і вертайтеся до хати" – маленька дівчина звернулася до усіх ворогів України. ВІДЕО\nАНДРIЙ ЛЮБКА для zbruc.eu


У Києвi вiдновили фундамент Десятинної церкви » Новости Киева - Блог Киева\nПятница, декабря 4, 2015 14:21\nЗавтра в столиці презентують відновлений фундамент унікальної Десятинної церкви, над яким фахівці працювали близько трьох місяців.\n“Фундамент виклали новими камінням. Але старі шари ми не чіпали, так що якщо археологи захочуть знову провести розкопки, це можна зробити. Також з’являться дві плити зі старовинними мозаїчними елементами храму. Всі роботи виконані за рахунок благодійних коштів. Вартість проекту – 1,3 млн грн “, – розповіла директор” АПИ “Ірина Невмержицька. За її словами, також планується відновити щаблі, які ведуть від святині до Андріївського узвозу, і встановити там ліхтарі, зразка ХХ століття.\nМетки: Десятинна церква\n« В Киеве наградили лучших журналистов и телеведущих\nПiд Києвом СБУ припинила пiдпiльну обробку бурштину »


Балкани. Росія. Близький схід\n25 вересня 2020, Київ 09:36\n19 квітня 2001, 13:05\nПрага, 19 квітня 2001 – Західна преса порушує низку міжнародних проблем, на загал уже знаних нашим слухачам. Сьогодні ми зупинимося зокрема на останніх відгуках про події на Балканах, на заходах керівництва Путіна з метою підпорядкувати собі найпопулярніші російські засоби інформації і на ескалації воєнних дій на Близькому сході.\nГазета «Вашінгтон пост» містить коментар свого оглядача Джіма Гоуґланда, який нещодавно повернувся із краю Косово. Автор підкреслює, що дотеперішні порівняння Косова у засобах інформації із В’єтнамом не мають підстав. Нині ця провінція, як вважає автор, лише зі сторони може здаватися трясовинням. Тим часом життя тут поволі вступає в нормальну колію. Союз НАТО домігся помітного прогресу в установленні спокою і стабільності в Косові. Автор описує також свої зустрічі з косовськими лідерами, які схвально відгукуються про останню акцію миротворчих сил з метою відвернути поширення конфлікту з боку албанських екстремістів на Македонію. На відміну від дотеперішніх численних відгуків у засобах інформації, автор вважає, що косовські лідери підтримують також присутність на території краю 38-ми тисяч миротворців НАТО і готові виявити гнучкість у дальших своїх домаганнях незалежності від Сербії.\nДо цього відгуку слід додати, що інші західні оглядачі й журналісти виявляють значно менше ентузіазму в описах досягнень і стабілізації становища в Косові і в сусідніх з Косовом країнах.\nТим часом московський кореспондент німецької газети «Ді Вельт» Йенс Гартман коментує останнє рішення керівництва Путіна у справі телебачення НТВ. Автор називає це рішення цинічно репресивним. Під час недавньої зустрічі із канцлером Шредером у Санкт-Петербурзі Путін розіграв великий демократичний спектакль. Однак, передання НТВ ґазпромові, закриття ліберальної газети «Сегодня» і чистки в тижневику «Итоги», веде далі коментатор, дають Заходові всі підстави судити про російського керівника згідно із його вчинками, а не деклараціями.\nІнша німецька газета «Франкфуктер альґемайне цайтунґ» у редакційній статті коментує останні заходи адміністрації США з метою зупинити ізраїльську воєнну акцію на палестинських територіях у секторі Газа. Уряд Шарона, зрозуміло, заперечує, що ізраїльські війська виведено із сектора Газа під тиском Вашінгтона, пише німецька газета. Інакше він би визнав свою залежність від Сполучених Штатів. Не має значення – чого намагається досягти Шарон розширенням воєнної конфронтації з палестинцями, веде далі газета, однак, критика цих дій з боку адміністрації Буша не залишає жодних сумнівів. Далі, як підкреслює «Франкфуртер альґемайне цайтунґ», держсекретар США Пауел назвав дії Ізраїлю надмірними і неадекватними. Це є ясні слова, які відображають стурбованість адміністрації Буша у зв’язку з можливістю вибуху цілого регіону в будь-який момент, пише на закінчення німецька газета.


Луна на фоні Львові у кліпі на пісню "Поцелуи".\nНещодавно Христина Бардаш, яка є більш відомою за псевдонімом "Луна", презентувала нову відеороботу на пісню "Поцелуи", що входить до її альбому "Остров свободы".\nЗйомки кліпу відбувалися у Львові, а саме на Личаківському кладовищі та Високому замку. Крім того, його знімали у квартирі бабусі співачки, яка пішла на той світ незавдовго до завершення знімального процесу.\nСама ж пісня є переспівом вірша британського поета Роберта Бернса: перша частина – переклад Самуїла Маршака, а до другої приклалась сама Христина з її другом.\n“ Ця пісня по-особливому є дорогою мені. Ця пісня розповідає про ту любов, яка триває в інших світах, в цьому приховується важко відчутна, містична надія на дар вічності. Цю пісню послали мені згори, і я з великим тремтінням дарую її вам. Якщо захочете поплакати, обов'язково плачте. І любіть своїх близьких до останнього їхнього дня, – так прокоментувала Луна цю роботу у коментарі російським ЗМІ.\nЗауважимо, що Христина Бапардаш народилася у Києві та наразі є дружиною засновника гурту "Гриби" Юрія Бардаша. На думку багатьох фахівців із Росії, вона вважається тут проривом минулого 2017 року.\nУ зв’язку з цим Луна розгорнула активну гастрольну діяльність на території нашої східної сусідки. Як йдеться у описі до відео Луна – "Поцелуи", найближчі її концерти, зокрема, відбудуться у Ростові-на-Дону, Краснодарі, Воронежі та Москві.


44 нових обличчя Нашої України - новини політики україни - останні свіжі політичні новини світу - уніан\n44 нових обличчя Нашої України\n20:00, 11 квітня 2006\nСеред НУ-шних депутатів минулого скликання (читай: старих облич “Нашої України”) більшість було б логічніше бачити, скажімо, в Партії регіонів, серед “нетаків” або в “Ми”. Тому що: колишні соратники...\nСеред НУ-шних депутатів минулого скликання (читай: старих облич “Нашої України”) більшість було б логічніше бачити, скажімо, в Партії регіонів, серед “нетаків” або в “Ми”. Тому що: колишні соратники.\nСеред “нашоукраїнців” чимало перебіжчиків, які поступово “перетекли” з блоку “За ЄдУ” до “Трудової України”, потім – до Партії промисловців і підприємців, а звідти – разом з “шефом” Кінахом – до Нашої України (серед них - Микола Оніщук, Віталій Майко, Станіслав Довгий, Федір Шпиг, Василь Гуреєв, Тарас Довгий) або Володимир Заплатинський , який прийшов із СДПУ(о).\nДо рядів ВР повернулися старі та нові функціонери. Це, зокрема, нинішні урядовці, котрі навряд чи хотіли б залишити хоч і хисткі, але теплі урядові крісла - Юрій Єхануров, Борис Тарасюк, Станіслав Сташевський, Сергій Головатий, В’ячеслав Кириленко, Віктор Тополов, Юрій Павленко (за сумісництвом – зять брата Президента). Так само, як і голова РНБОУ Анатолій Кінах, голова Нафтогазу Олексій Івченко та екс-голова ФДМУ, а нині заступник керівника Фонду держмайна Олександр Бондар .\nІншим доведеться вибирати між мандатом і мандатом – чимало списочників отримали подвійний статус депутата – у ВР та місцевих радах. Переважно – в Київраді. Але абсолютний чемпіон з отримання найбільшої кількості мандатів – Леонід Черновецький , котрий крім “білетів” до Верховної, Київської міської та Київської районної рад, незабаром отримає і “перепустку” до столичної мерії.\nРяди професійних нардепів розбавило співоче жіноцтво – Оксана Білозір, що вже устигла поскандалити на посаді міністра культури та Руслана Лижичко – герой і голос Майдану та української сцени – переможниця позаминулорічного Євробачення. Також є головне обличчя телеканалу “1+1”, його генпродюсер Ольга Герасим’юк .\nЩе один майданівський, герой, член ЦВК, який першим “збунтувався” проти результатів президентських виборів – Руслан Князевич .\nДалі по списку йдуть Куми Президента. Це окрема глава, оскільки усіх Кумів навряд вдалося комусь порахувати точно – Ющенко не любить про це говорити. І фігурують майже всередині списку – щоб не муляти очі виборцям.\nПетра Олексійовича, екс-голову РНБОУ, власника концерну Укрпромінвест та голову благодійного фонду Петра Порошенка навряд чи треба представляти. Наступний за впливом, як вважається, - Олександр Третьяков, колишній помічник Президента. Наступний – Микола Мартиненко, з яким Вікторові Андрійовичу пощастило більше – у виконавчій владі він не був, скандалів на вчиняв, і привселюдно виганяти з хати його не доводилося. Далі йде колишній банкір Станіслав Аржевітін, що продав свою частку очолюваного ним банку “Ажіо” й подався у заступники Міністра з надзвичайних ситуацій .\nПевно, немає сенсу презентувати й екс-губернатора Криму Анатолія Матвієнка, (колишнього учасника табору Тимошенко і водночас колишнього кучміста); колишнього представника Кучми в Парламенті Романа Безсмертного; колишнього міністра юстиції Романа Зварича; тимчасово безробітного олігарха Давида Жванію ... Усі вони відносно нові. Перед відходом у виконавчу владу вони встигли побувати в парламенті четвертого скликання у найтяжчі для Ющенка опозиційні часи.\nЗате нарешті пройшов до ВР цікавий і скандальний львів’янин Василь Куйбіда . Який через чимало скандалів за посаду львівського міського голови був прозваний земляками “Василько Біда”.\nА 44-е місце (улюблена цифра блоку “Не так”) посів Олександр Волков – однофамілець відомого політика, тренер баскетбольного клубу “Київ”.\nБізнес у цьому блоці представлений не так масово й переважно кумами Президента. Він смачно й неодноразово обсмоктувався у пресі. Повний список депутатів дивіться тут.


Родина там, де затишно і тепло :: Лановецька ЦБС\nГоловна сторінка > Родина там, де затишно і тепло\nРодина там, де затишно і тепло\nНа бібліотечні гостини працівники центральної книгозбірні запросили родину військовослужбовця контрактної служби Збройних сил України Стефана Брека, родину, яка утверджує вічні цінності рідної землі, власним прикладом переконує: Україні бути! Ця родина допомагає своїм дітям повірити у власні сили, реалізувати можливості та здібності . Сіру буденність вони розмальовують яскравими фарбами творчості.\nЗнайомство розпочалось із віртуального сімейного фотоальбому та цікавих розповідей про те, чим живе ця українська сім'я, громадську діяльність, моральні цінності. Святом для присутніх стала комп’ютерна презентація “Галерея творчих робіт сім'ї Брек ”, яка представила панно в техніці декоративної штукатурки та живопису, картини в жанрі натюрморт та пейзаж, предмети дитячого та одягу для дорослих, виготовлених крючком та на машині для в’язання, швейні вироби, будівельно – оздоблювальні роботи і інші цікаві саморобки.\nА ще в сім'ї люблять пісню. Співають, мов на крилах піднімають. Щирими аплодисментами обдаровували присутні пісенні номери, які підготувала родина. Танець з елементами художньої гімнастики виконала внучка Вікторія. А ще вона любить лялькові вистави. Мініатюра із мавпочкою дуже звеселила аудиторію. А найменшечка Софія танцювала улюблену мелодію від Діми Коляденка “Цьом – цьом – цьом ”.\nІз святом родини сім'ю вітали міський голова Р.Казновецький, друзі сім'ї В.Теслюк, А.Касянчук, Л.Ящук, Г.Ящук.\nЧудову мелодію на гітарі подарував родині і всім присутнім О.Козирський.


Головна Інше українською Економічна теорія, Політекономія Товарне виробництво, його основні риси та еволюція\nПорівняльна характеристика простого та капіталістичного товарного виробництва.\nТоварне господарство — це тип господарювання, за якого продукти праці виробляються відокремленими господа-рюючими суб'єктами не для власних, а для суспільних потреб, що визначаються ринком\nсуспільний поділ праці та спеціалізація виробництва, які при-зводять до спеціалізації виробників на виготовленні окремих видів продукції або на певній виробничій діяльності. Це робить можли-вим і необхідним обмін між виробниками, що спеціалізуються на певному виробництві;\nобмеженість сукупних виробничих ресурсів і матеріальних благ, що споживаються (їхня відносна рідкість). Поль Самуельсон у своїй «Економіці» (Львів, 1993) пише: «Питання: що, як і для кого виробляти — не становили б проблеми, якби ресурси не були обмежені. Якби можна було виробляти будь-який товар у необме-женій кількості, аби людські потреби були повністю задоволені, не мав би великого значення той факт, що один товар вироблений у надто великій кількості. Тоді не мало б значення і нераціональне поєд-нання праці й матеріалів. Оскільки кожен міг би мати всі блага у необхідній кількості, не мало б значення і те, як розподіляються то-вари і доходи між різними індивідумами і сім'ями.\nекономічна відокремленість виробників, яка виявляється у власності останніх на продукти праці, що стають товарами. Об-міняти можна лише те, що є власністю. Кожний товаровиробник, всту-паючи у відносини обміну, переслідує свої інтереси — не тільки одер-жати нову споживну вартість, а й щоб втілена у ній праця була не меншою, ніж його продукт. Саме це є стимулом для підвищення про-дуктивності праці кожного товаровиробника. Адже останні с носія-ми різної праці — складної й простої, фізичної й розумової, одні виробники працюють у сприятливих, а інші — у шкідливих умовах. Через ці обставини продукти праці людей мають різну цінність — високу і низьку залежно від того, результатом якої праці вони є або наскільки вони є рідкісними. Для того щоб поставити своє благопо-луччя в безпосередню залежність від результатів праці, виробники і намагаються відокремитись у веденні свого господарства. Все це і створює фундамент для товарної форми організації виробництва.\nТоварне виробництво, що виникло як протилежність натураль-ному господарству ще 7—8 тис. років тому, зберігається і є ефектив-ним сьогодні, має такі визначальні риси:\nПродукт праці набуває форми товару. Він має бути відносно рідкісним і вироблятися для обміну, який стає невід'ємною рисою економічних відносин. Це призводить до того, що товарна форма виробництва стає відкритого системою організаційно-економіч-них відносин, яка долає обмеженість потреб, що характерно для на-турального господарства, і сприяє розвитку суспільних потреб, які визначаються ринком.\nІнше на тему: Товарне виробництво, його основні риси та еволюція