Назва Планування та організація роботи з молодими вчителями\nН.М. Артемчук – завідуюча Білогірським РМК\nГ.Ю. Романюк –заступник директора\nДенисівської ЗОШ І – ІІ ступенів\n(протокол №5 від 25.03.2010 року)\nПосібник, пропонований директору школи, заступнику директора школи, вчителям, а також усім тим, хто бажає стати справжнім майстром педагогічної праці,- орієнтовано на розкриття основних підходів до управління процесом адаптації молодих вчителів.\nПедагогічна майстерність: кому ж про неї писати як не вчителю, який день у день заходить у клас і\n« сіє розумне, добре, вічне». Композитор створює музичні твори, художник живописні полотна, драматург – шедеври для театру. Вчитель, якщо він не «урокодавач», а творець, створює урок як твір педагогічної майстерності, створює його для дітей і разом з ними.\n"Учитель повинен знати і відчувати, що на його совісті — доля кожної людини, що від його духовної культури та ідейного багатства залежить розум, здоров'я, щастя кожної людини, яку виховує школа".\n"Важко переоцінити роль особистості вчителя, його духовного обличчя в пробудженні і розвитку творчих здібностей, нахилів, талантів учня".\nРозділ І. Основні підходи до побудови особистісно-орієнтованої системи роботи з молодими спеціалістами\nУ різнобічній діяльності директора, заступника директора школи робота з молодими спеціалістами посідає особливе й дуже важливе місце. Це зумовлено багатьма факторами, але перш за все тим, що їх відносна кількість залишається невеликою. Навіть ті молоді спеціалісти, які починають працювати в школі, інколи переривають свою педагогічну діяльність.\nПричини різні — суб'єктивні та об'єктивні. Молодий учитель змінює місце роботи: його відлякують перші невдачі, складності педагогічної праці, невміння психологічно ствердитися в цій діяльності або в даному колективі, низька заробітна плата тощо. Виникає дефіцит учительських кадрів, він стає все більше відчутним. Тому дирекції освітнього закладу слід перш за все уберегти молодих спеціалістів від розчарування у педагогічній праці, а далі допомогти їм у професійному становленні.\nПри цьому надзвичайно важливо розмежувати функції роботи з молодими спеціалістами між директором школи, заступником директора, наставниками й методистом так, щоб вони не дублювали один одного. Для уникнення дублювання й попередження нескоординованості цієї роботи, протиріч у вимогах і рекомендаціях, слід перш за все заздалегідь спланувати спільну роботу дирекції школи, наставника й методиста з молодими спеціалістами, визначивши в плані основні напрямки діяльності кожного з них.\nРозробляючи такий план, слід урахувати конкретні особливості освітнього закладу: чи є серед керівників фахівець того самого навчального предмета; рівень методичної роботи в методоб'єднанні, в якому буде працювати молодий учитель; особисті та професійні якості наставника тощо. Саме від цього буде залежати, як скоро знадобиться конкретна допомога методиста, коли йому слід уперше прийти в цю школу і познайомитися з роботою молодого спеціаліста.\nУ нашій школі існує перевірений практикою досвід складання планів стажування молодих спеціалістів після неодноразового відвідування керівником освітнього закладу уроків починаючого вчителя. Уже до кінця 1 семестру виявляються реальні можливості молодого спеціаліста, ступінь його теоретичної підготовки, знання програми, володіння методикою. Про відвідування уроків керівником освітнього закладу молодий учитель попереджається заздалегідь, щоб мати можливість показати все краще, на що він здатен. Адміністрація нашої школи на етапі знайомства з роботою молодого спеціаліста ставить перед собою низку завдань:\nвизначити ступінь професійної зацікавленості\nперевірити, яку роботу з підготовки молодого спеціаліста до практичної діяльності провело методоб'єднання, як він веде документацію, чи знає нормативні документи, чи забезпечений програмами, задоволений спілкуванням з наставником;\nвизначити науковий рівень викладання;\nвивчити, чи зміг молодий учитель встановити контакт з дітьми, як складаються його стосунки з класами.\nБесіда після відвідування уроків директором та заступником директора школи має будуватися дуже продумано, проводитися в доброзичливому тоні. Молодий спеціаліст має відчувати, що дирекція школи зацікавлена у його професійному становленні й прагне надати методичну допомогу, а не викрити некомпетентність.\nПриродно, відвідування уроків дирекцією освітнього закладу поглиблює існуючі у вчителя хвилювання й переживання, але готовність до зустрічі й очікування від неї дійової допомоги в роботі знижують рівень збудження вчителя і дають можливість зосередити увагу на головному — змісті уроку та його навчально-виховній результативності. Це важко зробити при першому або єдиному відвідуванні уроку директором, заступником директора школи, але це вдається в процесі відвідування ними серії уроків.\nЗдійснення системи відвідувань уроків, як переконує досвід роботи з молодими вчителями , забезпечує адаптацію учителя та учнів до присутніх на уроці, наближує умови проведення уроків до природних, дозволяє бачити й визначити найбільш типові помилки, що породжують труднощі в педагогічній діяльності вчителя. Перші відвідування, як перші аналіз побаченого та оцінка його праці, очікуються починаючим учителем з хвилюванням. Ураховуючи це, дирекція школи після всіх відвідувань дають учителеві трохи часу для самооцінки своїх уроків і лише після закінчення його запрошують на бесіду. До необхідності цього ми прийшли в процесі пошуку ефективних форм роботи з молодими спеціалістами, пересвідчилися в доцільності підготовки до зустрічі. Справа в тому, що взаємна підготовка керівника, його заступника та вчителя до бесіди за відвіданими уроками породжує усвідомленість і зрілість думок при обговоренні виникаючих питань, дозволяє зробити конкретні висновки і переконати в них співрозмовника, по-діловому й без особистих емоцій підійти до оцінки результатів праці виділити основні помилки і визначити оптимально правильні шляхи їх попередження.\nСклалися й свої правила раціональної організації цього виду діяльності у дирекції нашої школи, їх реалізація спрощує роботу з молодими вчителями на другому етапі їх адаптації в школі.\n1. Вдумливо готуйся до відвідування кожного\nознайомся з навчальним матеріалом уроку, використовуючи підручник і необхідні методичні рекомендації до нього;\nсистематизуй зміст уроку й склади його орієнтовний план з урахуванням дидактичних і виховних завдань; конкретно визнач мету відвідування уроку;\nсформулюй запитання, відповіді на які в процесі спостережень на уроці допоможуть підійти до розкриття мети відвідування.\nПідготуй учителя до зустрічі з собою на уроці.\nНе роби висновків з одного відвіданого уроку. Доможися системи заохочень.\nПідготуйся до бесіди щодо відвіданих уроків:\nпроаналізуй зміст кожного уроку і всіх разом;\nоціни ефективність методів роботи вчителя на уроках у відповідності до поставлених цілей і результатами їх досягнення;\nвиокрем найбільш типові помилки в педагогічній діяльності учителя на уроці;\nвизнач причини помилок шляхом поетапного аналізу всіх форм навчально-виховної роботи вчителя з учнями;\nвияви цінне в роботі на кожному уроці й оціни якісне зростання учителя; склади план розмови з учителем.\n^ 5. Під час розмови з учителем щодо відвідуваних уроків:\nнадай перше слово вчителю для самооцінки результатів роботи; з'ясуй усі питання, що виникли при аналізі діяльності вчителя до зустрічі з ним;\nаналіз уроків розпочинай з оцінки позитивних моментів у діяльності вчителя;\nназви типові помилки та переконай учителя в необхідності їх виправлення; не поспішай із висновками, надай цю можливість учителеві; визнач разом із учителем шляхи запобігання\nтруднощам у роботі.\nПотрібні висновки і дані рекомендації запиши в\nконтрольну книгу або робочий щоденник.\nПростота і доступність цих правил, постійне використання їх не тільки сприяє конкретизації видів діяльності дирекції школи з вивчення системи роботи молодих учителів, але й дозволяють у порівняно стислі терміни виявити труднощі та типові помилки в їх педагогічній діяльності, визначити шляхи їх подолання на наступних етапах роботи з ними.\nСпільним для всіх починаючих учителів є те, що вони добре уявляють цілі, завдання школи і своє соціальне призначення в ній, мають досить добрий рівень загальноосвітньої підготовки. Однак специфічні особливості учительської праці і професійні можливості кожного учителя, відсутність досвіду, розрив між знанням і вмінням приводять до різних труднощів у період адаптації в школі. Найбільш типові при цьому труднощі, пов'язані з формуванням навичок навчальної праці учнів, розвитком їх мислення та індивідуалізацією навчально-виховного процесу, а також такі, що полягають у складності та динамічності змістовного компоненту педагогічної діяльності. Труднощі в період першої адаптації молодого вчителя в школі можуть бути тим джерелом, яке здатне стимулювати соціальну активність учителя. Але найчастіше труднощі, не розв'язані вчителем, перешкоджають опануванню вмінь і навичок педагогічної праці і приводять до неуспіху в діяльності. А тривалий неуспіх впливає й на результати роботи, і на формування особистості учителя.\nУ тих випадках, коли молодий учитель найчастіше чує негативне в оцінці своєї діяльності, прагнення до успіху спочатку замінюється невпевненістю у своїх силах і напруженістю в праці, а потім з'являється негативне ставлення до діяльності та обраної професії.\nПоява труднощів і пошук шляхів їх подолання в педагогічній діяльності кожного вчителя неминучі. Це визначається специфікою роботи педагога. Неминучими є й протиріччя педагогічних труднощів: виняткові, ускладнені умови сприяють появі педагогічного ризику та інтуїції. А ситуація ризику та інтуїції є суперечливою за своєю природою, оскільки вона мобілізує всі резервні можливості людини, спрямовані на пошук виходу із труднощів, а результати використання цих резервів можуть бути й позитивними, і негативними.\nОзброєння учителя науковими методами аналізу, оцінки та розв'язання утруднень, що базуються на передовому педагогічному досвіді школи,— неодмінна умова нейтралізації впливу труднощів на вчителів і учнів.\nРозв'язання цієї проблеми можливе дирекцією шкіл на підставі доброго знання ділових і особистісних якостей молодого вчителя, копіткої індивідуальної роботи з ним. За умови творчого використання педагогічних думок В. О. Сухомлинського на практиці стали традиційними такі форми вивчення нових членів колективу, як розповіді про себе та свої труднощі під час особистих розмов із дирекцією школи, вивчення особистих листків з обліку кадрів, трудових книжок, іншої документації (особисті справи, щоденники й зошити учнів, плани вчителя, класні журнали), відвідування уроків і позаурочних занять з дітьми. Це дозволяє скоригувати початкові уявлення про вчителя, його педагогічну діяльність.\nТакий індивідуальний підхід дозволяє вивчити рівень професійної компетентності й ціннісні орієнтації, виявити специфічність педагогічного почерку, оцінити соціальну активність і комунікабельність учителя, простежити ставлення до труднощів і шляхи їх подолання, побачити творчі паростки і педагогічні знахідки, познайомитися з особистісними якостями молодого колеги.\nАналізуючи отримані таким чином дані, ми побачили цікаві закономірності. Одні молоді спеціалісти мають яскраво виражену педагогічну спрямованість; здатні на підставі міцних знань, досвіду роботи з дітьми і педагогічної інтуїції, що є в них, створювати моделі різних видів своєї діяльності. їх відрізняє висока мораль і психологічна готовність до педагогічної праці, усвідомлене розуміння соціальної значимості учительської діяльності, відповідальне ставлення до результатів своєї праці, постійне прагнення до удосконалення своїх знань і навичок, захопленість професією, любов і чуйне ставлення до дітей, самокритичність і критичне ставлення до педагогічного досвіду інших учителів, педагогічна незалежність. Вони порівняно успішно опановують педагогічну майстерність, оскільки самостійність дій, дослідницька діяльність стають відмінними особливостями їх педагогічного почерку. Вони безболісно для себе й педагогічного колективу включаються в його життя, комунікабельні, досить активні. їх труднощі в педагогічній діяльності легко виявити, оскільки вони охоче діляться ними і, якщо щось не виходить, запрошують до себе на уроки.\nРобота дирекції школи з цією групою молодих спеціалістів у період їх адаптації в школі складна тим, що вони не визнають шаблону в педагогічних діях, впевнені у своїх рішеннях і вважають їх педагогічно доцільними, потребують глибоких обґрунтувань усіх пропонованих рекомендацій і зазначення можливих варіантів їх здійснення, критичні до чужого педагогічного досвіду. Прислухаючись до порад керівників освітніх закладів, вони реалізують їх по-своєму, припускаючись при цьому нових помилок. Тому протягом усього першого року їх праця багата на яскраво виражені помилки, кількість яких не скорочується, а зростає. Але це — помилки педагогічного зростання. А тому за наявності постійної творчої співдружності з ними директора школи, заступника директора і наставника із цих молодих спеціалістів виростають у подальшому сильні вчителі, майстри своєї праці, оскільки система їх педагогічної праці, що склалася на основі творчого ентузіазму, динамічна й постійно відкрита всьому новому, що приносить педагогічна наука в шкільну практику. Шлях їх до майстерності виявляється тривалим, але найбільш результативним. До того ж систематична робота керівників освітніх закладів з цією групою вчителів стимулює якісне зростання їх педагогічної майстерності.\n^ Друга група молодих учителів не відрізняється педагогічною обдарованістю, але за рахунок постійного впровадження чужого педагогічного досвіду у свою діяльність оперативніше за інших досягає стабільного педагогічного почерку. їх відрізняє прагнення якнайшвидше стати майстрами своєї праці, а тому вони недостатньо розбірливі у виборі засобів досягнення цієї мети і обмежуються копіюванням чужого досвіду. Кожний урок і система їх роботи з предмета будуються без самостійного, творчого осмислення всіх рекомендацій, що викладаються в різних методичних посібниках, на консультаціях, у бесідах з наставниками, керівниками школи, методистами.\nЗовнішнє педагогічне благополуччя таких учителів протягом першого року роботи породжує у дирекції школи почуття заспокоєності за їхню адаптацію у школі, знижує рівень контролю за педагогічною діяльністю молодих спеціалістів. Однак, порівняно легко реалізуючи приватні методичні рекомендації, вони не засвоюють загальних основ педагогічної діяльності. У спілкуванні з колегами вони охоче дізнаються про їх методичні прийоми та педагогічні знахідки, але натомість не здатні запропонувати свої, що приводить до зниження рівня комунікабельності й громадської активності такого учителя при подальшій роботі в даному педагогічному колективі. Свої стосунки з учнями такі вчителі будують у межах рекомендованого нормативними документами, не допускають педагогічного ризику. Ентузіазм і творче горіння в роботі з учнями їм не властиві. Діти стомлюються від їх трафаретних дій і спочатку замикаються у спілкуванні, а потім починають або уникати таких учителів, або вступати з ними в конфлікти.\nВідсутність самокритичності й критичного ставлення до чужого досвіду, механічне перенесення його у свою навчально-виховну роботу зі школярами не дають їм можливості відійти від репродуктивної професійної майстерності, скласти свій стиль педагогічної праці. Раннє виявлення молодих спеціалістів цієї групи, виховання в кожному з них творчого ставлення до особистої праці — основні напрямки в роботі з ними дирекції школи. Слід, щоб ці молоді вчителі були поставлені перед необхідністю аналізувати й порівнювати результати своєї праці з результатами досвідчених учителів, що домагаються в тих самих умовах значно більшого; щоб наставниками в них були творчі працюючі вчителі, рівень майстерності яких постійно зростає.\nДопомога наставників у пошуку та реалізації різних форм і методів індивідуальної роботи з дітьми, допомога відстаючим у навчанні й організація систематичної, творчої роботи з сильними учнями — найважливіший фактор необхідного творчого зростання молодих спеціалістів і часткового скорочення числа педагогічно «важких» учнів.\nПроблема «важких», педагогічно запущених учнів у педагогічній науці й практиці в різні періоди розвитку школи розв'язувалася з різним ступенем ефективності. Не була винятком у реалізації цієї загальнопедагогічної проблеми й сучасна школа.\nПідсумки періоду стажування молодого спеціаліста обов'язково мають бути підведені в школі: необхідно, щоб оцінку було дано директором, заступником директора школи, наставником, а також самим стажистом.\nДоцільно запропонувати стажисту дати відповіді на запитання такої анкети:\nНаскільки Ви задоволені своєю роботою вчителя?\nЩо більш за все Ви поціновуєте в роботі вчителя?\nЗ якими труднощами Ви зустрілися в перший рік своєї роботи?\nЯкої допомоги Ви більш за все потребували, і в якому ступені її було Вам надано?\nЯк Ви оцінюєте свої взаємостосунки з педколективом?\nЯкі завдання Ви ставите перед собою на найближчий час?\nЯк Ви оцінюєте різні сторони своєї фахової підготовки у вузі?\n^ 8. Якби було надано можливість знову обрати професію, чи були б Ви знову вчителем?\nНа відповідях на ці запитання ґрунтуватиметься план роботи з молодими спеціалістами в новому навчальному році.\nЯк одну з форм роботи з молодими спеціалістами в освітньому закладі можна рекомендувати проведення конференції (щорічно у березні-квітні), на якій будуть заслуховуватися й обговорюватися невеликі доповіді з різних предметів на методичні теми, що викликають у стажистів труднощі в роботі при практичному їх застосуванні.\nОбов'язковим для керівника освітнього закладу є включення в доповідь, з якою він виступає на серпневій педраді, оцінки позитивних сторін різноманітної діяльності молодих спеціалістів, які пропрацювали 2—3 роки.\nТаким чином, у цьому розділі узагальнено деякий матеріал із досвіду організації педагогічної діяльності дирекції школи в роботі з молодими спеціалістами-стажистами, оскільки саме в перший рік роботи в школі виникають найбільші складності, проблеми, у розв'язанні яких молодим спеціалістам слід надавати кваліфіковану допомогу, виявляючи при цьому зацікавленість, чуйність, такт.\nДругий і третій роки роботи молодого вчителя з боку директора, заступника директора школи організуються в тих самих межах, але семінари, що спеціально проводяться для них, передбачають велике навантаження на самих учасників. Дуже важливо в цей період озброїти молодого вчителя умінням самодіагностики.\nМолоді педагоги — це сподівання будь-якої школи на її подальший розвиток, а тому їхній прихід в освітній заклад є надзвичайно значимим, особливо сьогодні. Дбайливе ставлення до кожного молодого вчителя, створення умов для його успішного становлення й розвитку — запорука успішного подальшого розвитку системи освіти в Україні. Про це слід пам'ятати всім керівникам шкіл, які приймають у свої педагогічні колективи молодих колег і створюють систему методичної роботи з ними.\nМолоді вчителі у педагогічні колективи, що вже склалися, здатні принести нові філософські та власні погляди на навчання, виховання та розвиток учнів. Їх перший педагогічний досвід, як і досвід «старожилів шкільного життя» — досвідчених педагогів, гідний детального вивчення, узагальнення та поширення.\n^ Розділ ІІ. Внутрішкільне управління процесом адаптації молодих вчителів\n2.1. Діагностування (молоді спеціалісти)\nЗа результатами першого року роботи стажисти в квітні — травні проводять по декілька відкритих уроків, виховних заходів, адміністрація школи складає характеристику кожного стажиста, в якій обов'язково фіксується все позитивне, що з'явилося в його діяльності впродовж року, зазначається, над розв'язанням яких питань йому необхідно працювати в наступному навчальному році. Підсумки стажування підбиваються, як правило, на нараді при директору щороку в травні — червні. Враховуючи їх, керівництво школи разом з наставником за потреби планує навчально - методичну роботу стажиста на другий і третій роки.\n^ 2.2. Орієнтовний план роботи школи молодого вчителя\nОбговорення плану роботи школи молодого вчителя на 2009 –2010 н.р.\nПроблемний стіл «Перші кроки професійного становлення: успіхи і невдачі».\nМікродослідження «Якою має бути методична робота з молодими вчителями?»\nКонсультація «В. Сухомлинський – молодому вчителеві: сто корисних порад».\nОгляд преси «Все для вчителя».\nОрганізація науково-методичної роботи в школі на діагностичній основі (особливості діагностичного планування на основі діагностичного...\nПланування та організація виконання комплексу топографо-геодезичних...\nЗагальне керівництво змаганнями здійснює відділ освіти райдержадміністрації. Безпосередня підготовка, організація та проведення змагань...


Міжнародна класифікація вартості робочої сили. , Вартість робочого місця. , Економічна теорія - Мочерний С.В Бібліотека українських підручників\nМіжнародна класифікація вартості робочої сили.\nТака класифікація передбачає виокремлення основних груп елементів витрат на розширене відтворення робочої сили, хоча у західній економічній літературі вартість робочої сили називають вартістю праці. Вона охоплює такі основні групи елементів: І. Пряма заробітна плата та оклади:\n1) плата за прямий робочий час з погодинною оплатою;\n2) прогресивні виплати працівникам з погодинною оплатою;\n3) заробітна плата відрядників (за винятком понадурочних і преміальних);\n4) виплата премій за понадурочну роботу, нічну зміну, роботу у вихідні дні;\nб) доплати за відповідальність, антисанітарні умови, небезпеку і незручності, грошові компенсації на харчування, виплати по системі гарантованої зарплати, доплата по прожитковому мінімуму та інші регулярні доплати.\nІІ. Оплата невідпрацьованого часу:\n1) щорічна відпустка, друга оплачувана відпустка, включаючи відпустку за вислугу років;\n2) державні та інші кодифіковані свята;\n3) інші виплати (народження або смерть членів сім'ї, одруження службовців, профспілкова діяльність та ін.);\n4) вихідна допомога, кінцевий розрахунок, не пов'язані з витратами на соціальне забезпечення.\nIII. Преміальні та грошові винагороди:\n1) премія року або сезонні премії;\n2) премія відповідно до участі у прибутках;\n3) додаткові виплати до відпустки понад звичайну оплату відпустки та ін.\nIV. Вартість житла для працівників:\n1) вартість житла — власності установи;\n2) вартість житла, яка не є власністю установи (дотації, субсидії та ін.);\n3) інші види вартості житла.\nV. Затрати підприємців на соціальне забезпечення:\n1) законодавчо встановлені виплати на соціальне страхування (по старості, інвалідності і втраті годувальника, хворобі, безробіттю, пільги по багатосімейності, материнству);\n2) виплати за приватними програмами соціального забезпечення і соціального страхування відповідно до умов колективного договору, контракту або необов'язкові (згідно з програмами по старості, інвалідності, безробіттю та ін.);\n3) прямі виплати службовцям, зумовлені відсутністю на роботі через хворобу, виробничу травму і материнство, та інші прямі виплати, що розглядаються як соціальні, страхові, допомога;\n4) вартість догляду за хворими та медичне обслуговування;\n5) вихідна допомога і остаточний розрахунок, які вважаються витратами на соціальне забезпечення.\nVI. Вартість професійного навчання:\n1) оплата за навчання та інші виплати позаштатним інструкторам, закладам освіти;\n2) оплата за навчальний матеріал;\n3) компенсація працівникам плати за навчання та ін.\nVII. Вартість культурно-побутового обслуговування:\n1) вартість їдальні на підприємстві та інші послуги з харчування;\n2) виплати на їжу, напої і паливо в натуральній формі;\n3) вартість освіти, культурних, відновних та пов'язаних з цим засобів обслуговування і послуг без дотацій, податкових знижок тощо, отриманих від державних органів влади і працівників;\n4) субсидії на кредитування профспілок і вартість пов'язаних з цим послуг для службовців.\nVIII. Вартість доставки робітників на роботу і з роботи, робочого одягу, на відновлення здоров'я, податки на використання найманої праці і на списочний склад після вирахування доплат і знижок з боку держави.\nОдним з елементів процесу праці є вартість робочого місця.\nВартість робочого місця.\nЦю величину формують затрати на робочу силу, вартість засобів і предметів праці. У різних галузях і сферах економіки вона неоднакова, а найдорожчим її елементом за сучасних умов є робоча сила. За даними російського "науковця Ю. Васильчука, вартість створення однієї складної робочої сили у США в середньому перевищує 400 тис. дол., а вартість машин, техніки та устаткування у 1983 р. становила 15—16 тис. дол. В обробній промисловості вартість затраченого постійного капіталу на одне робоче місце становить до 40 тис. дол. Така вартість робочої сили відображає всю сукупність затрат суспільства на її підготовку: прямі затрати середньої сім'ї на виховання дитини до 18-річного віку; втрачені матір'ю заробітки; оцінка праці учня; праця його вчителів, батьків (у неробочий час).\nЯкщо оцінювати вартість одного робочого місця щодо затрат фірми або корпорації, то вартість товару робоча сила буде набагато більшою. Наприклад, корпорація "ІВМ" на початку 80-х років витрачала на підготовку одного торговельного агента до 100 тис. дол. протягом 1,5 року. Ця сума різниться відповідно до галузей, сфер, секторів (немонополізований, корпоративний, державний) економіки, окремих підприємств. У середньому щорічна заробітна плата американського робітника середньої кваліфікації становила на початку XXI ст. до ЗО тис. дол. Середня вартість основного капіталу на одне робоче місце в обробній промисловості дорівнювала майже 60 тис. дол. Отже, середня вартість одного робочого місця для фірми у цій галузі США була приблизно 70 тис. дол. на рік. При використанні повністю автоматизованих систем вартість робочого місця досягає 1 млн дол. В Україні наприкінці 90-х років XX ст. вартість робочого місця на спільних підприємствах наближалася до 50 тис. дол. В епоху НТР вартість робочої сили зростає швидше, ніж вартість постійного капіталу. На думку Ю. Васильчука, це явище почалося з 1910 р.\nНайдорожчою у розвинутих країнах є науково-технічна робоча сила. У США, наприклад, вона у 2 рази дорожча від вартості складної робочої сили (відповідно 800 і 400 тис. дол. на початку 90-х років). Це свідчить, що людина перестала бути лише засобом для виробництва додаткової вартості, вона опосередковано стає метою соціально-економічної системи. Така вартість робочої сили є значною мірою основою для оцінювання вартості життя у разі нещасних випадків з вини держави або підприємств: вчені вважають, що вартість життя у США приблизно у 500 разів вища, ніж в Росії, Україні та деяких інших країнах СНД.\nЗа адміністративно-командної системи переважала дешева робоча сила із слаборозвинутими потребами, яка формувалася переважно через надання "безкоштовних" соціальних послуг низької якості. Майже половина такої робочої сили займалася ручною працею. Поряд з відсутністю реальних прав і свобод це давало змогу правлячим колам впроваджувати вищий, ніж у розвинутих країнах, ступінь експлуатації. Так, у США в обробній промисловості норма додаткової вартості у 1988 р. становила 70 %, а у СРСР — 130—170 %.\nРізні методи визначення показника норми додаткової вартості (m/v) ? 100%, тобто відношення додаткової вартості до необхідного продукту) зумовлювали коливання його розмірів від 70 до 1000 %. Найбільшою помилкою було обчислення його без урахування соціальних затрат держави і корпорацій на відтворення робочої сили. Якщо взяти до уваги ці аспекти, то норма додаткової вартості у США була найвищою у 1929 р. і становила 185—200 %. Потім, згідно з підрахунками російських економістів, цей показник почав зменшуватися; у 1968 р. він знизився до 100 %. Такі зміни норми додаткової вартості у США (і в інших розвинутих країнах) зумовлені якісними зрушеннями у відносинах економічної власності. В Україні в 90-ті роки XX ст. — на початку XXI ст. норма додаткової вартості зросла щонайменше у 5 разів. Формою вияву вартості робочої сили є заробітна плата.


Волошин Максиміліан (роки життя – Тисячі вісімсот сімдесят сім – 1932) – поет, художник, мистецтвознавець, літературний критик. Волошин – це псевдонім. Справжнє його прізвище – Кирієнко-Волошин.\nЖиття в Парижі, подальші подорожі, "будинок поета" в Коктебелі\nВолошин – літературний критик\nОрієнтація на Верхарна\nПовернення до Криму, спроби пробитися до друку\nДва напрями думок Волошина\nВизнані і невизнані твори\nСтатті про мистецтво і малярство\nЦікаві факти з особистого життя Волошина\nМайбутній поет народився в Києві в 1877 році, 16 (28) травня. Його предки по батькові були запорізькими козаками. З боку матері в роду були німці, зросійщені в 17 столітті. Максиміліан в 3 роки залишився без батька. У Москві пройшли дитинство і отроцтво майбутнього поета. Мати його в 1893 році придбала в розташованому поблизу Феодосії Коктебелі земельну ділянку. Тут в 1897 році Волошин Максиміліан закінчив гімназію. Він вступив до Московського університету (факультет – юридичний). Максиміліан в студентські роки втягнувся в революційну діяльність. Він був причетний до відбулася в лютого 1900 Всеросійської студентському страйку. У результаті цього, а також за схильність до агітації і "негативне світогляд" Волошин Максиміліан був відсторонений від занять.\nДля того щоб уникнути гірших наслідків, він відправився на будівництво залізниці восени 1900 року. Волошин цей період пізніше називав "вирішальним моментом", що визначив його подальшу духовне життя. На будівництві він відчув старовину, Схід, Азію, відносність європейської культури.\nОднак саме активне долучення Максиміліана до досягнень інтелектуальної та художньої культури Західної Європи з перших подорожей його стає життєвою метою поета. Він побував у 1899-1900 роках в Італії, Франції, Греції, Швейцарії, Німеччини, Австро-Угорщини. Особливо Максиміліана притягував Париж. Саме в ньому він бачив центр європейської, а значить, і загальної духовної життя. Максиміліан Олександрович, повернувшись з Азії через побоювання подальших переслідувань, вирішує відправитися на Захід.\nУ Парижі Волошин Максиміліан (фото його представлені в цій статті) бував неодноразово в період з 1901 по 1916 рік, подовгу жив тут. У проміжках поет здійснював подорожі по "древньому Середземному миру". Крім того, він бував наїздами в обох російських столицях. Волошин в цей час жив також у своєму "будинку поета" в Коктебелі, який перетворився на своєрідний культурний центр, місце відпочинку і пристановище письменницької еліти. Г. Шенгелі, перекладач і поет, назвав його "Кіммерійський Афінами". У різний час в будинку цьому побували Андрій Білий, В'ячеслав Брюсов, Олексій Толстой, Максим Горький, Микола Гумільов, Осип Мандельштам, Марина Цвєтаєва, В. Ходасевич, Є. Замятін, нд Іванов, К. Чуковський, М. Булгаков і багато інших письменників, артисти, художники, науковці.\nЯк літературний критик Волошин Максиміліан дебютував в 1899 році. У журналі "Російська думка" з'явилися його маленькі рецензії без підпису. У травні 1900 в цьому ж журналі була надрукована велика стаття під назвою "На захист Гауптмана". Вона була підписана "Макс. Волошин". Стаття ця була одним з перших у Росії маніфестів модерністської естетики. Після цього з'явилися й інші його статті. Всього Волошин написав їх 36 – про російську літературу, 35 – про французькою та російською театрі, 28 – про французькій літературі, а також 49 статей про події французької культурного життя. У них були затверджені і проголошені художні принципи модернізму. Волошин нові явища літератури нашої країни (насамперед, творчість так званих молодших символістів) ввів в контекст сучасної культури Європи.\nВолошин Максиміліан Олександрович, біографія якого нас цікавить, був також літературним агентом, консультантом, антрепренером, ходитиме і експертом видавництв "Гриф", "Скорпіон" і братів Сабашниковой. Свою просвітницьку місію сам він іменував буддизмом, магією, католицтвом, теософією, окультизмом, масонством. Все це Максиміліан сприймав у своїй творчості через призму мистецтва. Особливо він цінував "пафос думки" та "поезію ідей", тому статті його були схожі на вірші, а вірші – на статті (це зазначив І. Еренбург, який присвятив йому нарис у вийшла в 1923 році книзі "Портрети сучасних поетів ").\nСпочатку не багато віршів писав Волошин Максиміліан Олександрович, поет. Практично всі вони були поміщені в книгу, що з'явилася в 1910 році ("Вірші. 1900-1910"). Руку "ювеліра", "справжнього майстра" побачив у ній В. Брюсов. Волошин вважав своїми вчителями віртуозів віршованій пластики Ж. М. Ередіа, Готьє та ін. Поетів- "парнасців" з Франції. Їхні твори перебували в противазі з верленовский "музичним" напрямком. Цю характеристику творчості Волошина можна віднести до його першої збірки, а також до другого, який був складений Максиміліаном на початку 1920-х років і не був опублікований. Називався він "Selva oscura". У нього були включені вірші, створені в період з 1910 по 1914 рр. Основна їх частина увійшла пізніше в книгу обраного, що вийшла в 1916 році ("Івернія").\nМожна довго говорити про творчість такого поета, як Волошин Максиміліан Олександрович. Біографія, коротко викладена в цій статті, містить лише основні факти про нього. Не можна не відзначити, що виразним політичним орієнтиром поета стає з початку 1-ї світової війни Е. Верхарн. Брюсовскіе переклади його ще в статті 1907 "Еміль Верхарн і Валерій Брюсов" були піддані Максиміліаном нищівній критиці. Волошин сам перекладав Верхарна "з різних точок зору" і "в різні епохи". Ставлення до нього він підсумував у своїй книзі 1919 "Верхарн. Доля. Творчість. Переклади".\nВолошин Максиміліан Олександрович – російський поет, який складав вірші і про війну. Увійшли до збірки 1916 "Anno mundi ardentis", вони цілком співзвучні верхановской поетиці. У них оброблялися образи і прийоми віршованій риторики, що стала стійкою характеристикою всієї поезії Максиміліана революційних часів, громадянської війни і подальших років. Частина віршів, написаних у той час, була опублікована в книзі 1919 "Демони глухонімі", інша частина в 1923 році була видана в Берліні під заголовком "Вірші про терор". Однак здебільшого твори ці залишилися в рукописі.\nУ 1923 році почалося цькування Волошина з боку держави. Ім'я його зрадили забуттю. У СРСР у період з 1928 по 1961 рік жодного рядка цього поета не з'явилося у пресі. Коли Еренбург в 1961 році шанобливо згадав у своїх мемуарах про Волошина, це відразу ж викликало одповідь А. Димшиця, який вказав на те, що Максиміліан був декадентом з самих незначних і поставився негативно до революції.\nНавесні 1917 року Волошин повернувся до Криму. В автобіографії 1925 він писав, що більше не покине його, нікуди не емігрує і ні від чого не рятується. Раніше він заявляв про те, що не виступає ні на одній з борються сторін, проте живе лише Росією і совершающимся в ній- а також писав, що йому потрібно залишитися в Росії до кінця. Будинок Волошина, що знаходиться в Коктебелі, в період громадянської війни залишався прочан. Тут знаходили притулок і ховалися від переслідувань і білі офіцери, і червоні вожді. Про це Максиміліан написав у своєму вірші 1926 "Будинок поета". "Червоним вождем" був Бела Кун. Після того як був розгромлений Врангель, він шляхом організованого голоду і терору заправляв утихомиренням Криму. По всій видимості, в нагороду за приховування Куна за радянської влади Волошину був збережений будинок, а також забезпечена відносна безпека. Проте ні його заслуги, ні клопоти В. Вересаєва, впливового в той час, ні частково покаянний і благаюче звернення до Л. Каменєву, всесильному ідеологу (в 1924 році) не допомогли Максиміліану пробитися до друку.\nВолошин писав про те, що для нього вірш залишається єдиним способом вираження думок. А вони спрямовувалися у нього в двох напрямках. Перше – історіософське (долі Росії, твори про якій брали у нього нерідко умовно-релігійне забарвлення). Друге – антиисторическое. Тут можна відзначити цикл "Шляхами Каїна", в якому відбилися ідеї універсального анархізму. Поет писав, що в цих творах він формує практично всі його соціальні ідеї, які були здебільшого негативними. Слід зазначити загальний іронічний тон цього циклу.\nНеузгодженість думок, характерна для Волошина, приводила нерідко до того, що його творіння сприймалися деколи як високопарна мелодекламація ("Преосуществленіе", "Свята Русь", "Кітеж", "Ангел часів", "Дике поле"), естетизовані розумування ("Космос "," Левіафан "," Таноб "і деякі інші твори з" Шляхами Каїна "), претензійна стилізація (" Дметріус-імператор "," Протопоп Авакум "," Святий Серафим "," Сказання про інок Єпіфанії "). Проте можна сказати, що багато його вірші революційного часу отримали визнання як ємні й точні поетичні свідоцтва (наприклад, типологічні портрети "Буржуй", "Спекулянт", "Червоногвардієць" та ін., Ліричні декларації "На дні пекла" і "Готовність ", риторичне шедевр" северовосток "та інші твори).\nПісля революції діяльність його як мистецтвознавця припинилася. Проте Максиміліан зміг опублікувати 34 статті, присвячені російському образотворчому мистецтву, а також 37 статей про мистецтво французькою. Перша його монографічна робота, присвячена Сурикову, зберігає своє значення. Книга "Дух готики" залишилася незавершеною. Над нею Максиміліан трудився в 1912 і 1913 році.\nВолошин зайнявся живописом для того, щоб судити професійно про образотворче мистецтво. Як виявилося, він був обдарованим художником. Кримські акварельні пейзажі, виконані з віршованими написами, стали його улюбленим жанром. У 1932 році (11 серпня) в Коктебелі помер Максиміліан Волошин. Коротка біографія його може бути доповнена відомостями про особисте життя, цікаві факти з якої ми наводимо нижче.\nДуель Волошина і Миколи Гумільова відбулася на Чорній річці, тієї самої, де в Пушкіна стріляв Дантес. Сталося це 72 роки потому і також через жінку. Проте доля зберегла тоді двох знаменитих поетів, якими були Гумільов Микола Степанович і Волошин Максиміліан Олександрович. Поет, фото якого представлено нижче, – Микола Гумільов.\nСтрілялися вони через Лізи Дмитрієвої. Вона вчилася на курсі староіспанському і давньофранцузька літератури в Сорбонні. Першим цією дівчиною зачарувався Гумільов. Він її привіз в гості до Волошину в Коктебель. Той спокусив дівчину. Микола Гумільов виїхав, оскільки відчув себе зайвим. Однак історія ця через деякий час продовжилася і привела в результаті до дуелі. Суд засудив Гумільова до тижні арешту, а Волошина – до одного дня.\nПерша дружина Максиміліана Волошина – Маргарита Сабашникова. З нею він в Сорбонні слухав лекції. Шлюб цей, однак, незабаром розпався – дівчина закохалася в В'ячеслава Іванова. Дружина його запропонувала Сабашниковой жити втрьох. Однак родина "нового типу" не склалася. Другою дружиною його була фельдшер Марія Степанова (на фото вище), доглядала за старою матір'ю Максиміліана.\nFaqUkr.ru » Публікації та написання статей » Волошин Максиміліан Олександрович: біографія, творча спадщина, особисте життя


Метастази в легенях на рентгені. Досвід, дієві лікарські засоби\nHome > Захворювання > Онкологія > Метастази в легенях на рентгені\nМетастази в легенях на рентгені\nРентген-діагностика дозволяє визначити, як виглядають метастази в легенях. По клінічній картині розрізняють наступні зміни форми:\nДо вузловий формі відносять солітарні (крупновузловим) або множинні (вогнищеві) типи. Вогнища солитарного виду є округлими з чіткими контурами вузлами, локалізованими переважно в базальному відділі. Подібні mets нерідко виявляються при безсимптомному перебігу ракового процесу. За характеристиками розвитку і швидкості розростання солітарні mets схожі на первісну пухлина.\nОсередкову форму метастазування медики зустрічають частіше, ніж великовузлове. У більшості пацієнтів дрібновогнищеві метастази в легенях спостерігається одночасно з лімфангітом оточуючих легеневих тканинах, тому клінічна симптоматика (задишка, загальна слабкість, кашель без виділень) проявляється в ранні терміни.\nДифузно-лимфатическому (псевдопневматіческому) течією властиві зміни тяжевого малюнка, що представляється на рентгені тонкими лінійними ущільненнями. Прогресування патологічного процесу призводить до розростання вогнищевих тіней. Такі пацієнти вважаються найважчими.\nMets плевральної форми спочатку можна сплутати з ексудативним плевритом. Рентгенограма виявляє бугристого типу нашарування, наявність масивного випоту. Патологічні процеси плеври характеризуються легеневою недостатністю, погіршенням самопочуття, температурою субфебрильного виду.\nПри змішаній формі крім поразки вузлів виникає лимфангит і випіт зони плеври. У процес нерідко втягуються медіастинальні вузли. Дані осередки в легенях звуться легенево-плевральних або легенево-медіастинальної.\nОбстеження грудної клітини методом рентгенографії дозволяє вивчити структуру легеневих тканин, виявити підозрілі затемнення, зміни положення органів грудини, визначити величину лімфатичних вузлів.\nЗ метою визначення місця розташування і величини mets роблять два варіанти знімків – передню і бічну проекцію. Метастази в легенях на рентгені представляють собою округлої форми (на зразок монети) затемнення різної величини (одиничні або множинні), що підрозділяються на типи:\nвузлова, що включає великовузлове (солітарну) і осередкову (множинне) форму;\nДля солитарного виду характерні чітко окреслені контури уражених вузлів, розташованих переважно в базальних відділах легені. При цьому структура легеневої тканини не змінена. Вогнищева форма має більшого поширення, поєднуючись з лімфангітом навколишніх тканин.\nДифузно-лімфатичний тип рентгенологічно виявляється тяжевим малюнком тонких лінійних ущільнень перибронхиальной зони. Розростання патологічного вогнища трансформує тяжі в розпливчасті і далі з чіткими межами тіні, дифузно розташовані по полях легенів.\nПлевральну форму mets в легені на ранньому етапі найчастіше приймають за картину ексудативного плевриту. У рідкісних випадках спостерігається залучення плеври в хвороботворний вогнище. На рентгенограмі помітні бугристого виду нашарування, що охоплюють легеневі тканини, або випіт (нерідко двосторонній), характер якого варіюється від транссудату / ексудату до вираженого геморагічного.\nЗмішаного виду властиво наявність вузлів в легеневої тканини поряд з лімфангітом і випотом плевральної зони.


Cкачати ігру Sword Storm для Android\nДавним-давно, коли ще не була винайдена магія, у демонів був великий ватажок. Практично невразливий він багато років руйнував цей світ, стираючи з лиця землі все держави на шляху своєї армії. Але люди заметушилися і створили диво-меч здатний вбити навіть його. У вирішальній битві він пропустив удар прямо в серце і був вигнаний на віки вічні в пекло. Але через сотню років лиходій знайшов лазівку і зміг повернутися назад з ще більш сильним військом, а заодно і розвинув імунітет до властивостей унікальної зброї. Людство знову на межі зникнення. На пошуки рідкісного матеріалу для створення поліпшеної версії клинка були відправлені кращі герої зі всієї планети. У цей момент ми і отримаємо управління персонажем. Йому можна включити автоматичний режим і надовго забути про нього. І лише зрідка підвищуючи рівень і розподіляючи лут. Чи цікаво так грати? Навряд чи.\napk38.79 MBверсія 1.0.3


Чоловіка, який влаштував стрілянину в Дніпропетровську, затримано\n04.11.2014 11:11 16\nУ Дніпропетровську вночі затримано чоловіка, який влаштував стрілянину на вулицях міста. Про це повідомляє відділ зв'язків з громадськістю облуправління МВС.\nВ ході проведення першочергових розшукових дій встановлено причетність непрацюючого раніше судимого місцевого мешканця 1975 року народження.\nВночі його було затримано, зброю вилучено. Постраждалих немає.\nЗа даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (Хуліганство), що карається позбавленням волі строком від трьох до семи років.\nНагадаємо, повідомлення про те, що невідомий здійснює постріли з автоматичної зброї, надійшло в міськуправління міліції вчора, 3 листопада, вдень.\nпопередня новина Круглий стіл «Життя українців до і після Майдану: що змінилося в кишенях громадян?» наступна новина Рятувальники ДержНС доставили в Сєвєродонецьк майже 47 тонн гуманітарки


мама усі новини | Коректно\nНаразі чоловік перебуває у медичному закладі під наглядом поліції. Під Києвом чоловік убив матір залізною гантеллю та вирішив вкоротити собі віку. До поліції надійшло повідомлення від 33-річного чоловіка про те, …\nМітки: вбивство, гантелі, мама\n04.01.2020 04.01.2020 в 12:03\nТакож 2 січня депутат купив автомобіль Cadillac Escalade 6.2i 2010 року за 1 млн 150 тисяч гривень. Народний депутат від Слуги народу Олександр Дубинський отримав в подарунок від своєї мами …\nМітки: Дубінський, елітні авто, мама\n“Його мізки я збирала своїми руками”: батьки вбитої у Києві дитини зробили гучні заяви\n04.12.2019 10.12.2019 в 16:04\nДепутат Київської облради В’ячеслав Соболєв зі своєю дружиною Інною в Шевченківському районному суді Києва зробили гучні заяви про вбивство їхнього трирічного сина Олександра, – повідомляє OBOZREVATEL. Це трапилося після обрання …\nМітки: збирала, мізки, мама\nТакою була реакція моєї мами, коли вона побачила кого я привів додому (ВІДЕО)\nІ не дивно чому – ставши відразу знаменитою, жінка потім в інтерв’ю розповіла, що на той момент потік емоцій в її голові просто зашкалював. Такої радості, бурхливого сплеску материнських почуттів …\nМітки: внучка, мама, радість\nМоя мама на Небі. Я їду до неї. Підкажіть, будь ласка, який трамвай їде туди?\nМоя мама на Небі. Я їду до неї. Підкажіть, будь ласка, який трамвай їде туди? Я так сумую за мамою і хочу її побачити, – жінки, які почули це – …\nМітки: історія, мама, сирота\nВолонтер Маруся Звіробій запропонувала Зеленському відправити в сіру зону на Донбасі свою маму. Відома волонтер Маруся Звіробій звернулася до президента України Володимиру Зеленському та попередила, що ворог його знову обдурить. …\nМітки: Звіробій, мама, образи\n| "Коректно" © 2021 Загальний рейтинг 10 з 10. Всього 74004 переглядів Вгору ↑


Новини України: Єврокомісар з енергетики запропонував Росії враховувати інтереси партнерів — УНТ - Інформаційне Агентство Головне в Україні\nМарош Шефчович, єврокомісар з енергетичних питань, вважає, що новий стратегічний план РФ перенаправити газовий потік в обхід України не вдасться.\nМарош Шефчович, єврокомісар з енергетичних питань, вважає, що новий стратегічний план РФ перенаправити газовий потік в обхід України не вдасться. Як заявив Шефчович - попереднє оцінювання свідчить, що він не спрацює, адже новий проект газопроводу проектується не 63 млрд.куб за рік, що перевищує потребу Європи та Туреччини в газі.\nОкрім цього Шефчович спростував попередження «Газпрому» про те, що Європі потрібно вже зараз починати будівництво газопроводу в обхід України, з якою контракт на транзит голубого палива закінчується у 2019 році. Єврокомісар заявив, що росіянам доведеться враховувати інтереси партнерів та пропонувати економічно життєздатне рішення цієї проблеми.\nУ зоні АТО активізувалися обстріли\nПостраждалі від Росії українські регіони отримають допомогу від ЄС\nFREE SENTSOV: у Варшаві під стінами посольства РФ зібрались активісти


Після інсульту — на роботу. Рівненські лікарі можуть врятувати людину, яку розбив інсульт, за кілька годин - Лента новостей Ровно\nЧверть інсультів — це крововилив у мозок. У таких випадках людину оперують, а шанси на її одужання дуже низькі. Більшість інсультів — ішемічні, коли до мозку судини не постачають достатню кількість крові. При ішемічному інсульті є тригодинне терапевтичне вікно. Якщо під час нього пацієнту встигнуть надати допомогу — ввести спеціальний препарат для тромболізису (розчинення тромбу) «Актилізе», — за кілька годин він уже зможе повернутися до більш-менш нормального стану. Чому більш-менш? Бо люди, які пережили інсульт, цілком уже не відновлюються. Навіть якщо їм вдається відновити рухливість кінцівок, мову і повернутися до роботи, до кінця життя їм доведеться постійно лікуватися.\n— При появі перших симптомів інсульту потрібно негайно викликати «швидку». Не потрібно сподіватися, що «саме пройде». Не пройде, — наголошує завідувач відділення судинної неврології Рівненської центральної міської лікарні Ігор Черняк. — Найперше на інсульт реагують кінцівки — починає терпнути та слабнути рука, потім починається порушення мови та з’являється перекошування обличчя. У міжнародній практиці це позначається абревіатурою FAST: face (обличчя), arm (рука), speech (мова) та time (час). Про останній ніколи не потрібно забувати. Якщо оперативно викликати «швидку», у людини є шанс на швидкий порятунок. Працівники «швидкої» одразу зв’язуються з нами, перевіряють стан хворого та передають нам інформацію. Ми ставимо уточнювальні запитання і одразу вирішуємо, чи можна хворому вводити препарат тромболізису, чи потрібні інші способи лікування. Якщо пацієнт визначається кандидатом на тромболізис, для нього відкривається «зелена дорога». Поки їде «швидка», ми ліквідовуємо чергу до комп’ютерного томографа, щоб пацієнта швидко оглянути, запускаємо лабораторію для аналізів і, перевіривши пацієнта, швидко починаємо вводити йому препарат. Днями нам вдалося так врятувати 50?річного далекобійника.\nПацієнтам, які старші 80 років, процедуру не проводять, оскільки є ризик ускладнень. Хворим, яких привезли запізно, вона також не допоможе. А на жаль, нечасто людей привозять до лікарні у межах «терапевтичного вікна». От недавній випадок: у 57?річного чоловіка почало зранку віднімати мову, руки, а «швидку» викликали лише надвечір — і привезли його до лікарні повністю нерухомого. Окрім того, багато протипоказів до процедури: високий тиск, некерований цукровий діабет і т.?п.


Конституційні реформи в Україні поки не відбудуться — експерти | Новини на Громадському радіо\nMay 2, 2014, 11:15 AM 2018-08-29T04:39:53\nКонституційні реформи в Україні поки не відбудуться — експерти\nСпеціальна комісія, яка має реагувати на пропозиції науковців щодо конституційних реформ, мовчить. Про це голова правління Центру політико-правових реформ Ігор Коліушко заявив в ході зустрічі з журналістами в Київі.\nЗа його словами, нещодавно у Верховній Раді зібралися експерти, щоб презентувати свої пропозиції до змін в Конституцію, але з боку влади лунали тількі пусті розмови. При цьому екс-міністр юстиції України Сергій Головатий повідомив, що представників громадськості на засіданні щодо конституційної реформи зовсім не було. Докладніше в матеріалі студентки Анастасії Федорів.\nІгор Коліушко: «Наша конституційна комісія зайнялася питаннями конституційного врегулювання форми правління. Тобто чотири розділи ми взяли до уваги: розділ Верховна Рада, розділ Президент, розділ Кабінет Міністрів та інші центральні органи виконавчої влади і розділ Конституційний Суд України.\nА паралельно працювала робоча група при міністерстві регіонального розвитку і будівництва. Таким чином цих три робочих групи паралельно напрацювали три блоки пропозицій і на сьогодні вони об’єднані в єдиний законопроект, який дійсно представлений на нашому сайті і переданий ще 15 квітня в Тимчасову спеціальну комісію.\nЯк тимчасова спеціальна комісія віднесеться до наших пропозицій? Чи візьмуть їх за основу? Контакт постійно був дуже затруднений. На дзвінки депутати часто не відповідають.\nМожна було розуміти: свята, тяжка політична ситуація… прийду у ВР і все з’ясую. Нещодавно відбулися слухання у ВР, на які було запрошено багато і науковців, і представників різних гілок влади, і місцевого самоврядування.\nАле попри таку чітку, здавалося б, декларацію прем’єр-міністра Яценюка про те, що нам конче треба конституційна реформа, нам треба швидко внести законопроект, нам треба, щоб цей законопроект ще до Президентських виборів був відправлений у Конституційний Суд.\nВсе це правильно. Але в той же час на слуханнях вчора жодного матеріалу не роздано, ніякого законопроекту виявляється не існує навіть у сирому вигляді в тимчасовій спеціальній комісії. Навіть те, що їм подано, вони чомусь не зробили навіть порівняльної таблиці, хоча би зробили порівняльну таблицю, що от в комісію поступили такі то пропозиції, давайте долучайтеся, шановні, до аналізу – ні слова.\nВиступ Арсенія Петровича був увесь «на пальцях»: давайте зробим так, давайте так. Він зупинився на кількох моментах. Все цілком правильно щодо форми правління.\nДеякі речі нас відверто здивували, наприклад, коли він говорить про децентралізацію, він чомусь не починає з розширень повноважень місцевого самоврядування, про необхідність проведення адміністративно-територіальної реформи, що є технологічно абсолютно необхідно, а він починає з ліквідації місцевих державних адміністрацій.\nМене вчорашні всі події, а плюс розмови з депутатами, з багатьма учасниками просто насторожили, що взагалі відбувається або відвертий саботаж багатьма фракціями парламенту цього процесу, і це підтверджується такими речами, як виступи представників комуністів, представників Партії регіонів, які повністю спрямовані не на обговорення Конституційної реформи, а на передвиборчий піар.\nВони знають прекрасно, що немає 300 голосів, щоб внести на розгляд законопроект про внесення змін у 1, 3, 13 розділи КУ. Тим не менше вони всі свої виступи присвятили цим питанням. Багато виступів були абсолютно непідготовані, нетематичні, ніхто по-суті не обговорював навіть ті аспекти, які задекларовані були у доповіді прем’єр-міністра.\nТому у мене народилася думка, що найкращим чином реалізувати політичне завдання, яке правильно ставить Яценюк, що треба по швидше мати проект закону.\nДля цього треба по швидше ліквідувати тимчасову спеціальну комісію і створити конституційну комісію, де депутати складатимуть 1/3 членів комісії, а 2/3 – науковці, експерти, працівники органів місцевого самоврядування. І ця комісія, на моє переконання, спроможна у двотижневий термін принаймні представити якийсь проект.\nТак, про нього може треба буде ще сперечатися, дискутувати, але суспільство буде розуміти, про що йде мова у контексті конституційної реформи. Сьогодні, на жаль, найбільші проблеми і оця розгубленість, яка особливо панує у південно-східних регіонах, вона базована на тому, що люди просто не знають, кому вірити.\nПро зміст пропозицій. Вони спрямовані на те, щоб вдосконалити спосіб формування кабінету міністрів, усунути ті недоліки, які стали причинами конфліктів між президентом і прем’єр-міністром у час, коли ця редакція конституції діяла, у 2008-2009 роках, зміцнити парламентаризм в Україні, звичайно парламент повинен відігравати вирішальну роль у формування уряду.\nТобто так звана модель парламентсько-президентської республіки сьогодні практично безальтернативна і ніхто з науковців і експертів не оспорює її і не пропонує інших варіантів»\nЄдиним представником від громадян на засіданні була Юлія Тимошенко, говорить д.ю.н., професор Київського національного університету імені Тараса Шевченка, екс-міністр юстиції України Сергій Головатий :\nСергій Головатий: «Оте, що назвали громадськими слуханнями, де не було виступу жодного представника громадськості, окрім однієї громадянки Тимошенко. Вона ж приватна особа. От всі громадські слухання були зведені до того, що громадськість України була представлена вся громадянкою Тимошенко, яка не сказала жодного конкретного слова, пропозиції стосовно Конституційної реформи».\nАнастасія Федорів для Громадського радіо.


Лікування для вирішення нервових тиків / Клінічна психологія | Психологія, філософія і роздуми про життя.\nЛікування для вирішення нервових тиків\nПідморгує, стискає і гримаси на обличчі, безконтрольні рухи з руками і навіть стогони і склади; все це ненавмисно виробляється. Нервові тики вони можуть розуміти широкий спектр поведінки і рухів, які ускладнюють і виводять з ладу життя людей, які їх страждають. Це розлад, який може бути хронічним або перехідним, але в багатьох випадках його можна лікувати або контролювати, щоб поліпшити якість життя людини, яка має цю проблему..\nМи запрошуємо Вас продовжувати читати цю статтю Психології-Онлайн, якщо Ви хочете знати головні лікування для вирішення нервових тиків.\nВас також може зацікавити: Як усунути індекс нервових тиків\nЩо таке нервовий нерв??\nНервові тики: типи\nНервові тики: фармакологічне лікування\nПсихотерапія для видалення нервових тиків\nНервові тики: природне лікування\nТики визначаються як мимовільні скорочення Вони можуть включати будь-які м'язи, будь то з обличчя, тулуба або кінцівок. Як ми згадували раніше, розлад тику є розладом неврологічного характеру, хоча іноді може бути під впливом психічних станів (наприклад, тривога або надзвичайний стрес) і мають сильну генетичну схильність. В більшості випадків вона з'являється в дитинстві і іноді йде сама по собі. У деяких випадках тики можуть зберігатися протягом багатьох років і викликати великі труднощі у веденні нормального життя.\nЗазвичай нервові тики Вони виникають у вигляді часті мигання, жести на обличчі, швидкі рухи ніг, рук або інших областей. Тиком також може бути звук, який виробляється, наприклад, рик, прочищення горла або серія повторів слів. Люди, як тільки вони розуміють, що мають тики, здатні утримати ці імпульси протягом короткого періоду часу, але коли вони це роблять, вони відчувають велике задоволення і полегшення..\nІноді тики є симптом медичного захворювання більш серйозні З цієї причини ми повинні звернутися до фахівця, щоб зробити огляд, і ми можемо виключити можливу хворобу. Після адекватної діагностики лікарі запропонують нам низку процедур, заснованих на будь-якому психотерапія, або в наркотиків.\nУ першу чергу, ми повинні зверніться до лікаря Як можна швидше, щоб ми відкинули будь-яке інше захворювання і правильно діагностували синдром. Нервові тики можуть бути згруповані і бути частиною синдромів високої інвалідності (наприклад, синдрому Туретта) або, навпаки, з'являтися у вигляді ізольованих жестів. Лікар може правильно оцінити наш стан і зробити більш конкретний діагноз.\nТики можна класифікувати багато в чому залежно від їхньої природи або суворості, тоді ми вкажемо типів нервових тиків найбільш поширені:\nПростий або складний\nПростий тик характеризується як спонтанним і швидкоплинним жестом (підморгування, очищення горла або гримаса), він використовує тільки певну групу м'язів і зазвичай не триває довго. З іншого боку, складні тики включають більш ніж одну групу м'язів і серію скоординованих рухів, таких як поплескування або повторення слів.\nГолосні або двигуни\nЯк випливає з назви, вокальний тик передбачає використання голосових зв'язків для створення звуку, слова або, у деяких крайніх випадках, фрази. Моторний тик, з іншого боку, включає ті фізичні та мимовільні рухи, як струшування кінцівок, кліки пальців або удари по землі.\nЦе захворювання, як правило, має початок у дитинстві, включає всі тики одночасно: прості і складні, голосні і мотори. Вони повинні залишатися більше року для встановлення діагнозу. Це синдром, який виводить з ладу того, хто його страждає відповідно до тяжкості симптомів. Але, на щастя, багато вивчено, і було виявлено, що різні методи лікування ефективно контролюють синдром Туретта.\nУ деяких випадках ті, хто страждає від цього тратосторно, не потребують спеціального лікування, вони просто намагаються контролювати свої тики. Незважаючи на це, недостатньо, щоб розлад був надто серйозним. Тому лікування, яке лікар може дати нам, залежить від тяжкості тику і того, як він впливає на ваше повсякденне життя. Зазвичай, психотерапія та медикаменти у поєднанні вони досить ефективні.\nЗастосування препаратів для боротьби з нервовими тиками рекомендується тільки в тому випадку, якщо розлад є важким. Два найбільш часто вживаних ліки:\nКлондайн (катапрес): Це найчастіше застосовувана медицина, крім того, що вона досить ефективна, вона також зручна, оскільки її вводять у вигляді пластиру.\nГуанефезин (Tenex): Цей препарат в основному використовується для лікування інших проблем, таких як кров'яний тиск. У будь-якому випадку, поліпшення були виявлені в тиках і в гіперактивних поведінках, які часто супроводжують розлад.\nПсихотерапія виявилася великим союзником у лікуванні нервових тиків, поєднаних з ліками, де це необхідно, може бути дуже ефективним рішенням.\nПсихологічна терапія для лікування або лікування тиків може бути навчання поведінці: повторення, гальмування, контроль і вправи для того, щоб зумовити наш мозок, щоб уникнути появи тиків. Ці поведінки можуть бути винагороджені чимось приємним для пацієнта, таким чином, він зв'яже контроль над тиками з приємним відчуттям.\nІнший тип терапії може бути заснований на усунути стрессор. Як ми вже прокоментували, деякі тики з'являються психологічними факторами, якщо ми ставимося до тривоги і стресу релаксаційними вправами, то можемо поліпшити і контролювати появу нервових тиків..\nКоли тики мають емоційне походження, існують інші види лікування, крім згаданих вище, ми говоримо про природні засоби.\nДеякі Альтернативи традиційній психотерапії є: виконувати йогу, контролювати дихання, робити вправи для релаксації, підтримувати здоровий спосіб життя і зміцнювати нервову систему за допомогою психічної діяльності щодня.\nЄ й інші альтернативне лікування лікарськими засобами, Як, наприклад: уникнути будь-якої стимуляторної їжі або напою і замінити її на спокійні трави. Апельсиновий цвіт, м'ята, ромашка і вапно - хороші союзники в природному лікуванні нервових тиків.\nЯкщо ви хочете прочитати більше статей, подібних до Лікування для вирішення нервових тиків, Ми рекомендуємо Вам увійти до нашої категорії клінічної психології.\n« Лікування з любов'ю стосується душі іншого Психологічне лікування для посилення 24 особистих сильних сторін »


Кличко пішов у нічний "антисніжний рейд" | NewsNetwork\nКличко пішов у нічний "антисніжний рейд"\n10 грудня до Києва прийшла справжня зима. Готовність столичних комунальних служб до боротьби зі сніжною стихією вирішив особисто перевірити мер міста Віталій Кличко.\nОчільник КМДА без попередження о пізній годині заїхав до деяких шляхово-експлуатаційних управлінь, зокрема, у Оболонському районі. Результати нічного рейду Кличка не порадували.\nВиявилося, що спецтехніка, яка має працювати на дорогах, спокійненько стоїть собі у дворі. Керівники бригад заявили чиновнику, що не вистачає операторів, а частина тракторів узагалі зламалася – хоча раніше Кличку звітували, що до зимового сезону комунальники готові на усі 100%. Цікаво, що як тільки працівники ШЕУ бачили екс-чемпіона світу з боксу, вони одразу припиняли незаплановані "перекури" та бралися до роботи.\nМер вирішив скликати у понеділок, 11 грудня, термінову нараду щодо систематизації роботи "Київавтодору" та пообіцяв "розібратися з цією ситуацією". Тим часом синоптики прогнозують потепління. А отже, киянам варто готуватися до ожеледі.


Код товару: U0314123\nUSB 2.0, 5.1\nЗвукова плата - це напівпровідникова електрична схема, що дозволяє працювати зі звуком на компютері. Найперші компютери, протягом приблизно 10 років, не припускали використання звуків, і все що можна було від них почути, це клацання різних електронно-механічних реле і однотонне пищание вбудованого динаміка, який озвучував стан системи і роботу деяких додатків та ігор. Прабатьком звукової плати можна вважати пристрій фірми Covox Inc, яке підключався до принтерного порту IBM PC і могло відтворювати цифровий монофонический звук. Крім того, даний факт говорить про те, що Covox стала першою зовнішньою звуковою картою.\nПочинаючи з 1988 року компанія Creative стала випускати звукові плати на основі процесора фірми Yamaha. Однак штучне звучання інструментів було ще далеко до досконалості, а аудіофайли займали величезний обсяг памяті - приблизно 10 мегабайт за хвилину звучання.\nUSB-sound card (5.1) 3D sound (Windows 7 ready)


З бухгалтерії Донецького аеропорту у клінінговий бізнес: історія переселенки Ганни Горіної — Бізнес-Схід\nПереселенка з Донецька Ганна Горіна за допомогою грантів на новому місці змогла організувати клінінговий бізнес.\nУ 2014 році бухгалтерка Донецького аеропорту Ганна Горіна, переїхавши до Сєвєродонецька, довгий час намагалася знайти роботу, повідомляє «Бізнес-Схід».\nПрацювати в бюджетній сфері, маючи малу дитину на руках, для неї було не дуже зручно через графік роботи. І тоді постало питання про необхідність займатися власною справою.\n«Я поставила собі питання: «А що я вмію?», — розповідає Ганна. — У Донецьку я працювала успішним бухгалтером в аеропорту, мене цінували та поважали. І весь час я приділяла бухгалтерській справі і більше нічим не займалася. І перше, що мені спало на думку: я вмію прибирати. Тоді і виникла ідея відкрити хімчистку. На колишній роботі, в аеропорту, я бачила, як дівчата працювали з пилососом із опцією вологої чистки для чищення килимів і м’яких меблів».\nГанна Горіна написала заявку на мінігрант. Отримавши необхідну суму, купила професійний пилосос. Та почала запропоновувати свої послуги. Клієнтів шукала через оголошення на міському сайті.\n«Сєвєродонецьк не надто велике місто, але були клієнти, як не дивно, — каже власниця клінінгового бізнесу. — Дуже багато людей питали: а ви займаєтеся прибиранням? І я замислилась над розширенням свого бізнесу. Написала на грантову підтримку від ПРООН на розвиток клінінгових послуг, закупила необхідне обладнання. Знайшла гарних співробітників. Зараз до нас звертаються і з Рубіжного, зі Сватового, Лисичанська, Кремінної, зі Станиці Луганської. По всьому регіону їздимо. І попит є».\nГанна постійно розвивається, відвідує різноманітні тренінги, семінари. Її підхід став більш професійний. Рівень послуг тепер на порядок вищий за той, з якого починався бізнес. Наразі вона заключає договори з великими підприємствами та організаціями на свої послуги.\nТака робота з людьми для колишньої бухгалтерки була дещо незвичною, але Ганна зазначає, що не треба боятися. Найголовніше для початківця — обирати те, що вмієш та починати з малого. Таким вона бачить рецепт успіху.


Три корпуси шкірдиспансеру у Львові залишили у власності облради – LvivNEWS\nГоловна/Львівський портал/Три корпуси шкірдиспансеру у Львові залишили у власності облради\nЛьвівська міська рада програла суд щодо колишніх корпусів шкірно-венерологічного диспансеру у Львові. Право власності на них Північний апеляційний господарський суд залишив за Львівською облрадою. Про це Львівському порталу повідомили у пресслужбі обласної ради.\nМіська влада Львова продовжує судитися з областю за спірну медичну нерухомість у Львові. Зараз йдеться про будівлі колишнього обласного шкірно-венерологічного диспансеру №2 на вул. Замарстинівській, 81 та 83 (загальною площею понад 955 м кв) а також на вул. Кордуби, 4-А.\nКолишній корпус шкірдиспансеру на вул. Замарстинівській, 83\nТорік у червні мерія Львова звернулася до Господарського суду м. Києва, аби скасувати право власності Львівської облради на згадані об’єкти. Заяву міської ради суд задоволив повністю, проте облрада подала апеляцію.\nВласне у вівторок, 13 липня, Північний апеляційний господарський суд задовольнив апеляційну скаргу Львівської обласної ради і скасував рішення попередньої інстанції.\nТаким чином корпуси та додаткові приміщення колишнього шкірно-венерологічного диспансеру №2 залишаться у власності області.\nЗазначимо, що ще у 2017 році Львівська облрада розпочала реорганізацію шкірно-венерологічної служби. Відділення диспансеру №2, який включає в себе корпуси на вул. Замарстинівській, 81 та 83, гаражі і будівлі на вул. Кордуби, 4-А, приєднали до Львівського обласного шкірно-венерологічного диспансеру.\nВивільнені приміщення дотепер пустують, а пацієнти приходять або в корпус на вул. Коновальця, 5, або їдуть у Сокільники.\nНагадаємо, Львівська міська рада тривалий час судилася з обласною радою й щодо будівель дитячого ревмокардіологічного санаторію на вул. Коновальця та ще низки медичних об’єктів. Нещодавно Верховний Суд поставив крапку у цій справі і залишив всю нерухомість у власності області.


ДИНАМІКА СКЛАДНО-СУФІКСАЛЬНОЇ ДЕРИВАЦІЇ ІМЕННИКІВ В УКРАЇНСЬКІЙ МОВІ XI – XVIII СТ.\nГоловна Реферати українською Дисертації та автореферати ДИНАМІКА СКЛАДНО-СУФІКСАЛЬНОЇ ДЕРИВАЦІЇ ІМЕННИКІВ В УКРАЇНСЬКІЙ МОВІ XI – XVIII СТ.\nРобота виконана на кафедрі української мови Запорізького держав-\nного університету, Міністерство освіти і науки України.\nБілоусенко Петро Іванович, завідувач\nЗапорізького державного університету.\nНімчук Василь Васильович, директор Інституту\nукраїнської мови НАН України;\nКачайло Ксенія Анатоліївна, Криворізький держав-\nний педагогічний університет, кафедра української\nім. Василя Стефаника, кафедра української мови,\nМіністерство освіти і науки України, м. Івано-\nЗахист відбудеться “25” лютого 2005 року о10 годині на засідан-\nні спеціалізованої вченої ради К 17.051. 02 у Запорізькому держав-\nному університеті за адресою: 69063, м. Запоріжжя, вул.Жуковського 66,\nкорпус №2, ауд.\nЗ дисертацією можна ознайомитись у бібліотеці Запорізького держав-\nного університету за адресою: 69063, м. Запоріжжя, вул.Жуковського 66.\nАвтореферат розісланий “ 22 ” січня 2005 року\nкандидат філологічних наук, доцент Л.І. Кучеренко\nПротягом останніх десятиліть спостерігається пожвавлення інтересу українських лінгвістів до історичного висвітлення словотворення різних частин мови, у тому числі й іменника (праці Л.Л.Гумецької, С.П.Бевзенка, С.П.Самійленка, П.І.Білоусенка, А.М.Майбороди, В.В.Німчука, В.П.Токаря, Т.М.Возного, О.В.Кровицької, В.Ф.Христенок, К.А.Качайло, О.П.Білих, М.П.Брус та ін.). Пильну увагу лінгвісти приділяли й питанням становлення такого способу творення іменників як основоскладання. Історію виникнення й формування складних іменників досліджували С.П.Самійленко, І.Й.Тараненко, Н.П.Москальова, Л.П.Павленко, частково на матеріалі певних лексико-семантичних груп – Л.М.Полюга, О.П.Білих та ін. Семантичну та дериваційну природу композитів сучасної української мови описано у працях Н.Ф.Клименко, М.Я.Плющ, М.Г.Доленка, С.Рудницького, М.Г.Чемерисова, Н.С.Родзевич, К.Г.Городенської, О.К.Безпояско, Є.А.Карпіловської, В.О.Горпинича, Л.Є.Азарової та ін.\nПроте на сьогоднішній день історія формування складно-суфіксальної підсистеми українського іменника вивчена фрагментарно. Значна частина іменникових суфіксів, які брали участь у складно-суфіксальній деривації, їх функціональний обсяг, сполучуваність з різними типами основ, ступінь активності використання для вираження певної словотвірної семантики, їх дистрибуція на різних етапах розвитку української мови залишалися поза увагою мовознавців. У вітчизняній лінгвістиці до цього часу відсутні праці, у яких би пропонувалася лінгвістично обґрунтована концепція про походження основних моделей композитів як похідних, що належать до одного з найпродуктивніших способів словотворення, успадкованого ще з праслов’янської доби. Немає дослідження узагальнюючого характеру про історію формування, становлення та функціонування складно-суфіксальних похідних на всіх етапах розвитку української мови.\nТакий стан справ зумовив вибір теми та її актуальність.\nЗв’язок роботи з науковими програмами, планами, темами. Тема дисертації відповідає науковій проблематиці кафедри української мови Запорізького державного університету - “Історичний словотвір української мови”.\nМета роботи: вивчення динаміки словотвірної структури й семантики складно-суфіксальних іменників в українській мові XI-XVIII ст.\n1) з’ясувати статус та основні ознаки складно-суфіксальних іменників\nсеред інших композитних одиниць української мови;\n2) визначити фонд складно-суфіксальних іменників української мови XI-XVIII ст.\nРеферат на тему: ДИНАМІКА СКЛАДНО-СУФІКСАЛЬНОЇ ДЕРИВАЦІЇ ІМЕННИКІВ В УКРАЇНСЬКІЙ МОВІ XI – XVIII СТ.


“25-го травня 1926-го року на вулиці Расіна ( Rue Racine) пролунало сім пострілів, від яких упав на брук… Симон Петлюра.” | Хата скраю Hata skraju\nPosted on 16.05.2011 16.05.2011 by Olha Samborska Історія української діаспори, До відома\n“25-го травня 1926-го року на вулиці Расіна ( Rue Racine) пролунало сім пострілів, від яких упав на брук… Симон Петлюра.”\nІсторичне товариство “Українська Варта”, Ініціативна група з вшанування пам’яті Головного отамана військ УНР, голови Директорії УНР Симона Петлюри закликає громадян 25 травня о годині 14-40 запалити свічки пам’яті про вбитого, а усі церкви та релігійні організації України провести молитовні заходи та панахиди.\nМи закликаємо усіх українців, незалежно від громадянства та віросповідання, усіх, хто поділяє пам’ять українського народу про свого великого сина, 25 травня о 14-40 (час смерті Симона Петлюри) запалити свічку пам’яті за душу того, хто став жертвою більшовицької Москви.\nГоловною метою є не політизація акції, а пробудження пам’яті у суспільстві.\nЗакликаємо політичні партії, громадські організації та інші інституції громадянського суспільства на аполітичній основі, за відсутності партійної чи іншої символіки, під національними прапорами із жалобними стрічками в Україні та світі приєднатися 25 травня до акції.\nУ вівторок 25-го травня 1926-го року на вулиці Расіна ( Rue Racine) пролунало сім пострілів, від яких упав на брук Головний Отаман Військ Української Народної Республіки – Симон Петлюра. Пораненого п’ятьма кулями вистріляних сов’єтським агентом Шварцбардом, Симона Петлюру відвезли до лікарні Шаріте, теперішня українська католицька церква Св. Володимира, де він помер у годині 14.40, не прийшовши до пам’яті, маючи 47 років. Похорон Головного Отамана відбувся в неділю 30-го травня 1926-го року з Румунської Православної Церкви в Парижі. Похоронні відправи тривали від 14 до 17-ої години. Похований Симон Петлюра на цвинтарі Монпарнас (Cimetiere Montparnasse – Boulevard Edgar Quinet & Rue Emile Richard )\nЗатриманий 40 – літний убивця назвав себе Шльома Шварцбардом – по професії годинникар. На допиті він заявив поліції, що він убив Симона Петлюру, бажаючи помститися за жидівські погроми в Україні в 1919-1920 рр. Він по злодійськи із за рогу бульвару Ст. Мішель (St. Michel) стріляв у не озброєного Головного Отамана. 8-ма куля не вийшла, бо гільза від 7-ої кулі застрягла. Убивство Симона Петлюри було хитро розробленим пляном большевиків. Як пише у своїй праці професор Яковлєв, в 1925-му році до Парижу приїхав був совєтський агент М. Володін, фактичний інспіратор та організатор убивства. Він приготував усі деталі з іншими агентами вбивство Петлюри, а Шварцбард виконав це вбивство. Вістка про смерть Симона Петлюри – не пройшла мовчанкою в Україні. Там догадалися хто вчинив убивство.\nХто ж такий Симон Васильович Петлюра?\nНародився він 10-го травня 1879 року в Полтаві ( Загородня вулиця ч. 20) у козацькій родині. Початкову школу й дальшу освіту отримав у духовній семінарії цього міста. Ще будучи в Семінарії, в 1900 р. Симон Петлюра вступив до Революційної Української Партії (РУП). Петлюра брав активну участь у громадському житті. Щоби уникнути переслідувань поліції, він переїхав на Кубань. В Катеринограді Петлюра працював над розбором архівів Запорізької Січі, Кубанського та Чорноморського військ. Протягом двох років С. Петлюра вивчав документи та допомагав у писанні “Історії Кубанського Козачого Війська”. Професор Ф.А. Щербина писав в своїх спогадах, що: ” Симон Петлюра був одним з кращих його помічників, – це була стримана і симпатична молода людина, хорошого характеру, поглядів і вдачі у взаємних стосунках із людьми”. За національно-культурну й революційну діяльність Симона Петлюру арештовано, але випущено за поруку, і він виїхав до Києва, а звідтам до Львова, де зайнявся політичною працею партії РУП.\nУ грудні 1905 року С. Петлюра поїхав знову до Києва. Центральний Комітет РУП вислав Петлюру до Петербурга редагувати український місячник “Вільна Україна”. З Петербурга С. Петлюра переїхав до Москви, зупинився там на довший час. Там він одружився з Ольгою Більською. В Москві народилася їх, єдина дитина Леся. С. Петлюра та О.Саліковський працювали в Москві редакторами журналу “Украинская Жизнь”. Згаданий журнал відіграв велику ролю у відродженні українського народу. За час перебування в Москві остаточно сформувався національно-політичний світогляд С. Петлюри. Свою концепцію, що до внутрішнього й зовнішнього становища України він подав уже на передодні Першої Світової Війни в ” Українському Маніфесті”, в якому визначив місце України серед народів, що були носіями політичного демократизму. Під час війни С. Петлюра працював при фронтовій організації в “Союзі земств і городів”, із вибухом революції негайно переїхав до Києва і приступив до творення військових частин Української Республіканської Армії. Він був переконаний, що без армії неможливо вибороти волю народу – свою державу. На Першому Всеукраїнському З’їзді Симона Петлюру обрано Головою Українського Військового Генерального Комітету. Все ж поруч з іменем проф. Михайла Грушевського та Володимира Винниченка вояки відчули в особі Симона Петлюри вождя нації. 18.6.1917 р. Симон Петлюра, на пропозицію Центральної Ради, скликав 2-ий Всеукраїнський З’їзд, на який прибуло 2.308 делегатів від 1.600.000 озброєних українців російської армії. В першому Уряді України, Генеральному Секретаріяті, Симона Петлюру призначено Секретарем Військових Справ. Він із запалом приступив до творення українських військових частин та апарату армії. Петлюрі пощастило українізувати декілька армійських корпусів. Коли Гетьман Скоропадський зрікся влади й її перебрала Директорія УНР, то популярність С. Петлюри між народом і військовиками надзвичайно зросла. Він і надалі займався виключно формуванням армії. Зібрана понад 100.000 армія С. Петлюри мала проти себе декілька фронтів: большевицький й польський – з одного боку, а білоґвардійсько-антантський й анархістичний – із другого. Щойно проголосили Акт Об’єднання Західної Української Народної Республіки з УНР, як Червона армія підійшла під Київ. Директорія, уряд й державний апарат переїхали до Вінниці, а Симон Петлюра був невідступно між вояками на фронті.\nСимон Петлюра, опинившись за кордоном України, дальше продовжував свою державницьку роботу. Він спрямував свої зусилля на міжнародну політику: активізував своїх однодумців для ширення правди про Україну в цілому світі. С. Петлюра був переконаний, що “українці мусять зайняти місце серед кола вільних народів світу”. Професор О. Шульгин писав:” Багато заслуг має Симон Петлюра у закордонній політиці.” В Парижі С. Петлюра керував діяльністю екзильного Уряду УНР і заснував тижневик “Тризуб”. Симон Петлюра – це великий державний діяч, непохитний державник-самостійник. Це великий патріот, яких кожна нація виховує лише одиницями, фанатик, що до самостійности України. Хто хоч один раз бачив непохитну його твердість у цьому питанні, а це спричинилося до того, що ідея самостійности УНР органічно зв’язана з іменем Петлюри. Симон Петлюра заявив, що 1917 -1920 роки “відродили українську націю, яка надалі активно боротиметься за свої права, за право самостійности”. Таких заяв не потрібно було червоній-большевицькій Москві й активна політична діяльність Петлюри за кордоном України надзвичайно непокоїла Москву й вона готує атентат на Петлюру, ім’ям якого окреслювалося період історії України 1917 – 1920 років й українських самостійників називали ” петлюрівцями “. 25.5.1926-го року агент Москви Шварцбарт непощадно стріляє в державного мужа на вулиці в Парижі. Раділи червоні кати, що позбулися найбільшого свого ворога, бо вважали, що зі смертю Петлюри, угробили й українську визвольну боротьбу. Та вороги української незалежности ніяк не розуміють, що можна фізично вбити борців за незалежність України – ідею незалежности України – ніколи не можна вбити! (за М. Галабурдою-Чигрин)\n← “всіх нас (вимушених заробітчан на чужині) ознаки втрати державної незалежності України лякають”\nВ Берліні живе гордість України. →\nOne thought on ““25-го травня 1926-го року на вулиці Расіна ( Rue Racine) пролунало сім пострілів, від яких упав на брук… Симон Петлюра.””\nЯ ніяк не можу зрозуміти, як французький суд міг випустити вбивцю з залу суду. Втім, я не можу зрозуміти за що конкретно засудили І. Демянюка. У мене якісь проблеми з розумінням франц і німецький судових систем 🙂\nСтаніслав , 16.05.2011 at 15:11


«Ой, ти, дубе, дубе. Кучерявий дубе…» — Миколаїв. Львівська область. Миколаївський район\nНовини ... Миколаївщина «Ой, ти, дубе, дубе. Кучерявий дубе…»\nП'ятниця, 23 січня 2015 19:32\nАвтор Галина Кончаківська\nМиколаївчани вже мабуть в курсі, що міська влада «ощасливила» їх черговим новим керівником ЖКГ.\nНепосвячених – інформую: тепер місцева комуналка «в руках» Петра Пахольчука (депутата – свободівця Миколаївської міської ради, колишнього підприємця).\nОтож, 20 січня чоловік приступив до виконання своїх повноважень. А вже наступного дня він пройшов так зване «бойове хрещення» в новій іпостасі, приймаючи у своєму кабінеті інспекторів сектору оперативного контролю з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області.\nРіч у тому, що якраз напередодні Нового року до автора цього матеріалу звернулися небайдужі жителі Миколаєва і повідомили, що працівники ЖЕКу зрізали і кудись вивезли ялинку, яка багато років росла біля міського Будинку Культури. Оскільки містяни не були впевнені, що ялинку зрізали і вивезли законно, а звертатися до правоохоронців вони не хотіли, бо не вірять у їх реагування, - просили «Робіть щось. Бо так весь парк виріжуть!»\nМаю сказати, що подібні дзвінки були і раніше. Щоправда, стосувалися вирубки дерев у парку 400 – річчя Миколаєва. Тому, прийнявши рішення, зателефонувати з цього приводу на урядову гарячу лінію, повідомила про обидва факти. Як бачимо, результат не забарився. Компетентні служби таки зацікавилися миколаївськими зеленими насадженнями…\nСпочатку, як і годиться, інспектори навідалися до новоспеченого керівника ЖЕКу, аби у нього поцікавитися законністю зрізу ялинки. Відтак з`ясувалося, що комунальники, приймаючи рішення про зрізку, дотрималися формальностей. Про що були представлені відповідні документи. Не вдалося лише дізнатися, чого це, раптом, миколаївську ялинку вирішили подарувати у Дроговиж. А от щодо рубки у парку 400-річчя…. Пан Пахольчук запропонував поїхати на місце і усе з`ясувати. Хоча, відверто кажучи, керівник був налаштований доволі скептично, мовляв, що це ви, пані Галино, плітки слухаєте? Де ви там бачили зрізані дерева?\nУ парку шукати сліди злочину довго не довелося. Почорнілі пеньки від зрізаних дерев красномовно бовваніли по цілому парку. А от за кільканадцять метрів якраз навпроти славнозвісного «кафе» «Млин» знаходимо «свіженький»…\nПоки інспектори Михайло Яремчишин та Олександр Красілич (на фото) робили заміри знахідки, знимкували та вносили дані до «польовки» ( це такий додаток до Акту), - знаходжу ще кілька подібних пеньків. Далі до пошуку долучилися місцеві бабусі, які, як самі розповіли, часто прогулюються парком і багато що бачили. До речі, дізнавшись, що інспектори приїхали саме з цього приводу, - старенькі дуже зраділи.\nКоли парк був оглянутий, а інформація про всі колишні дерева (загалом шість дубів і чотири горіхи)була належним чином зафіксована, пану Пахольчуку вже було не до насмішок. Адже увесь цей час він переживав, як то йому доведеться платити штрафи за незаконні порубки. Та треба було бачити як настрій чоловіка помітно змінився, коли він дізнався що (уявляєте!) не очолюване ним підприємство платитиме штрафи, а йому платитимуть! (За попередніми підрахунками інспекторів, якщо правоохоронці знайдуть тих, хто знищив стільки дерев, бюджет міста може поповнитися їх штрафом суму на понад десять тисяч гривень.) Тож, ідучи повз захаращену територію колишнього комунгоспу (на фото), він і гадки не мав, що радів передчасно. А між тим, як зазначив інспектор – еколог пан Михайло Яремчишин, він має право оштрафувати керівника ЖКГ і за захаращення території.\nУ мене ж виникло інше запитання: якщо у господаря такий безлад на власному подвір`ї, то чи дасть він собі раду з цілим містом? Бо ж недарма мудре народне прислів`я каже: «В кого в голові розсада, не поможе і посада…»\nПрочитано 3305 разів\tОстаннє редагування П'ятниця, 23 січня 2015 20:01\nСпереду - стрій! А ззаду - хоч з лопатою стій!\nЧому миколаївські комунальники не прибирають за собою?\nРемонтні роботи в дворі позаду магазину «Богдан»\nСтаття про комунальників знайшла своє неочікуване продовження…\nЧому працівники ЖЕКу не цінують міського комунального майна?\nПереглянути ще: « У Миколаєві утеплюють школу №2\tРемонтні роботи в дворі позаду магазину «Богдан» »\n+5 #6 скептик 29.01.2015, 11:06 [IP: 194.44.44.---]\nТут хлопці і дівчата є три варіанти і всі три погані.Перший-Петро просто відкосив від АТО. Другий-з нього толку не буде у Петра немає ні практики ні освіти ! І третій найгірший-пішов туди аби рвонути.\nпевно третий, бо аж надто велику суму виділили з бюджету на жек\n-5 #5 Глаз-алмаз. 25.01.2015, 20:38 [IP: 78.154.154.---]\nЯ мушу вам сказати, що якщо хтось і зможе навести лад у місті, то це буде саме СЮС- Світлана Юрівна Соколова. Інших навіть на горизонті не видно.\n+3 #4 Правдоруб. 24.01.2015, 21:44 [IP: 78.154.154.---]\nТут хлопці і дівчата є три варіанти і всі три погані.Перший-П етро просто відкосив від АТО. Другий-з нього толку не буде у Петра немає ні практики ні освіти ! І третій найгірший-пішов туди аби рвонути.\n+9 #3 калян 24.01.2015, 21:01 [IP: 193.150.150.---]\nдо "компетентного" : хіба с зле читав... з ялинков все ясно. А от нащот претензій авторови - ну, мужики... причім тут міліція, як бабу грім забив?\n+10 #2 Яб сказав так- 24.01.2015, 17:07 [IP: 78.154.154.---]\nЖеком керувати то не кобасов торгувати!!!\n-3 #1 компетентний 24.01.2015, 09:03 [IP: 178.92.92.---]\nНапевно колишній редактор "Миколаївських вістей" не зауважувала що дерева були спиляні саме тоді коли пані Г була на посаді "головного піарника" Миколаївської міської ради. Чомусь тоді пані Г не хвилювало питання порядку на подвір'ї ЖКГ, а в міській газеті....хвале бні оди для влади не закінчувалися від першої до останньої сторінки. Що ж так змінилося у ставленні до влади у пані Г.....може позиція? Може роботи не знайшли? А......Вам хтось заплатив......Щ одо П.Пахольчука... .ше нічого хлоп не встиг зробити, за 4 робочих дні, як пані Г у притаманний їй спосіб щось написала. А щодо ялинки то пані Г чомусь не вказала той факт що ЖКГ представило документи на зрізання ялинки погоджені представниками охорони навколишнього природного середовища у Львівській області.І Ще одне добре що віддали в Дроговиж бо третя ялинка в Миколаєві не потрібна....дві не змогли гідно прикрасити..... А.....може треба було пані Г цю ялинку запропонувати або її спонсорам


Південноафриканський ренд: особливості, історія і курс — Kraina.One\nПівденноафриканський ренд: особливості, історія і курс\nНаціональна валюта ПАР - південноафриканський ренд - володіє досить цікавою історією і особливостями, про які в цій статті і піде мова.\nПівденноафриканський ренд. Графік валюти\nКурс південноафриканського ренду до долара\nКурс південноафриканського ренду до рубля\nНазва ренд (rand) походить від назви гірського хребта, найменування якого звучить як Вітватерсранд (однією з офіційних мов ПАР африкаанс Witwatersrand). Розташований цей гірський масив в південноафриканській провінції Гаутенг, яка славиться найбільшими в країні родовищами золота.\nРенд має міжнародне позначення R і код ISO 4217 - ZAR. Складається ренд зі 100 центів. Крім самої ПАР, ренд використовується на території Єдиної валютної зони, куди на даний момент вже входять ПАР, Намібія, Свазіленд і Лесото.\nПівденноафриканський ренд був введений в обіг в 1961 р., прийшовши на заміну використовуваному тоді південноафриканському фунту. Це сталося через набуття ПАР суверенітету і виходу з Британської Співдружності, оскільки Південно-Африканська Республіка не бажала більш бути залежною від колишньої метрополії.\nОбмін старої валюти на нову відбувався за курсом за 1 фунт 2 південноафриканських ренду.\nОднією з особливостей цієї грошової одиниці є те, що в російській інтерпретації існує дві версії назви цієї валюти, а саме ренд і ранд. Причиною цього є те, що найменування ренду прийшло в російську мову з англійської, де його оригінальну назву було спотворено і звучить як ренд, а на африкаансі - як ранд.\nЗ моменту введення південноафриканського ренду в обіг (1961 р.) стали використовуватися як паперові банкноти, так і металеві монети. Відтоді в країні застосовують монети номіналом у половину цента, один цент, два з половиною, п 'ять, десять і п' ятдесят центів.\nУ 1965 р. монета гідністю два з половиною центи була замінена на двосотову. Монета в половину цента була вилучена з обігу в 1973 р. Монети по одному і два центи перестали використовуватися з 2002 р. Причиною відмови від дрібних монет є інфляція. Незважаючи на те що в країні не всі ціни в магазинах кратні п 'яти, при оплаті вартість просто округлюють.\nТакож існують монети гідністю в один південноафриканський ренд, які стали випускатися з 1977 р., і монетки в два ренди (1989 р.) і п 'ять (1990 р.).\nУ першу серію паперових купюр, випущену в 1961 р., увійшли банкноти номіналом в один, два, десять і двадцять південноафриканських рендів. Зовнішній вигляд перших був дуже схожий на замінені південноафриканські фунти. Це було зроблено для полегшення переходу країни на нову валюту.\nСпочатку на купюрах зображували портрет основоположника, а згодом і першого керуючого колонії Капстад, а також міста Кейптаун. У ті часи Капстад належав Голландській Ост-Індійській компанії.\nУ новоспеченій національній валюті було збережено принцип фунта, за яким всі купюри випускалися в двох варіантах: на першому всі написи йшли спершу англійською мовою, а потім на африкаансі, а на другому, навпаки, спершу на африкаансі, а потім англійською.\nКоли в 1966 р. випустили нову серію купюр, цей принцип знову був використаний. У цій серії паперових банкнот з 'явилися п' ятирендові банкноти, проте були виведені з обігу купюри в двадцять південноафриканських рендів.\nНаступна серія купюр була випущена в 1978 році, в яку увійшли банкноти два, п 'ять і десять рендів. Банкноти номіналом двадцять і п 'ятдесят рендів ввели тільки в 1984 р. Дана серія купюр була найбільш сильно змінена зовні. По-перше, залишився тільки один варіант, де на купюрах два, десять і п 'ятдесят рендів всі написи йшли спершу на африкаансі, а потім англійською. На купюрах у п 'ять і двадцять ситуація була зворотна: написи йшли спочатку англійською мовою, а потім на африкаансі. На всіх банкнотах, як і раніше, було присутнє портретне зображення Яна ван Рібека.\nНаприкінці XX ст. зовнішній вигляд банкнот було змінено. Відтепер на аверсі банкнот стали зображуватися представники "великої п 'ятірки" "тваринного світу, в яку традиційно входять слон, носоріг, буйвол, лев і леопард.\nКупюри в два і п 'ять рендів перестали випускатися, оскільки були замінені на металеві монети. З 1994 р. з 'явилися банкноти гідністю в сто і двісті рендів.\nУ 2012 р. з 'явилася нова серія паперових купюр, на якій стали зображати портрет першого темношкірого президента ПАР Нельсона Мандели. У новій серії купюр є банкноти номіналом десять, двадцять, п 'ятдесят і двісті рендів.\nНа сьогоднішній день в Південно-Африканській Республіці встановлено режим плаваючого валютного курсу, тобто вартість валюти на світовому валютному ринку може коливатися в залежності від ситуації, що складається на валютному ринку.\nУ випадку з південноафриканським рендом курсовим якорем є показник інфляції в країні.\nДержавна грошова одиниця Південно-Африканської Республіки символізує її суверенність і приналежність до африканського континенту.\nРенд не користується великим попитом за межами країн, де він знаходиться в обігу, тому і курс південноафриканського ренду не дуже високий. Якщо порівнювати його з доларом, то за один американський долар ви отримаєте близько дванадцяти з половиною рендів, таким чином, за один ренд вам дадуть приблизно 0,08 $.\nЯкщо південноафриканський ренд до долара оцінюється менш, ніж в одну десяту частину, то, порівнюючи його з євро, можна побачити, що за один ренд можна отримати не більше 0,07 євро. А за один британський фунт і того менше - близько 0,06.\nУ порівнянні з російською національною валютою південноафриканська грошова одиниця виглядає трохи виграшнішою. Вартість одного російського рубля в рендах буде близько 0,22 ZAR. Відповідно, південноафриканський ренд до рубля оцінюється орієнтовно в 4,54 російського рубля, що не можна назвати високим показником.\nБільш висока вартість південноафриканської національної валюти обумовлена низкою факторів, серед яких більш стійка і розвинена економіка, високий приплив в країну іноземного капіталу та іноземних туристів, а також використання даної валюти відразу в декількох державах.\nУ ПАР щорічно прибувають мільйони іноземних туристів з усього світу. І цей показник стає все більше і більше. Туристичний сектор розвивається дуже високими темпами, стаючи все більш важливою галуззю державної економіки. Більшість туристів - європейці, американці та японці. Росіяни поки не дуже активно відвідую цю країну, проте щорічно в ПАР приїжджає близько 40-50 тисяч російських туристів, не рахуючи жителів країн СНД.\nТому питання обміну російської валюти на місцеву досить важливе. Відразу обмовимо той момент, що не варто приїжджати в ПАР, маючи на руках тільки російські рублі, оскільки обміняти їх на місцеві гроші практично неможливо. Вкрай мало обмінних пунктів і фінансових організацій, де вам зможуть обміняти рублі. Якщо все ж вам пощастить знайти таке місце, то комісія буде дуже високою.\nНайкраще завчасно обміняти рублі на долари, євро або британські фунти, тому що це найпопулярніші іноземні валюти в ПАР. Також є невелика частка компаній і обмінних пунктів, що працюють з деякими іншими африканськими валютами, а також з австралійськими і канадськими доларами. Можна спробувати обміняти китайські юані або японські єни.\nІнші валюти, включаючи російські рублі та українські гривні, обміняти не вийде. Тому не варто приїжджати в цю країну з рублями в надії обміняти їх там.\nВарто відзначити, що в країні, на відміну від багатьох інших африканських держав, немає ніяких проблем з банкоматами і кредитними картами. Практично в будь-якому великому населеному пункті можна з легкістю знайти банкомат або розплатитися пластиковою банківською карткою в супермаркеті або кафе.\nПівденно-Африканська Республіка - це далека екзотична держава, куди щороку приїжджають мільйони іноземців, щоб помилуватися африканськими саваннами, побувати на сафарі і поспостерігати за дикими тваринами в їх природному середовищі проживання. Росіяни поки мало освоїли дану країну, але з кожним роком кількість наших співвітчизників, які приїжджають у відпустку сюди, зростає.\nПерш ніж їхати за кордон, необхідно максимально добре вивчити країну, куди ви маєте намір відправитися, особливо якщо це така далека і екзотична країна, як ПАР.\nВажливим пунктом у вивченні особливостей країни є її фінансова сторона. Потрібно, так би мовити, знати в обличчя національну валюту тієї держави, куди ви збираєтеся поїхати. Уточнивши всі особливості, пов 'язані з фінансовою стороною, ви можете виключити ймовірність виникнення цілого ряду проблем.


"санітарно". Все новости, помеченные "санітарно" на Мета Новостях.\n«Британський» штам коронавірусу підібрався до українських кордонів: хворобу виявили в сусідній країні\nМіністр охорони здоровя Словаччини Марек Крайчі інформував, що в республіці зареєстровано перші випадки зараження британським штамом коронавірусу. Медики підтвердили зараження новим штамом коронавірусу і містечку на сході Словаччини Міністр охорони здоровя Словаччини Марек Крайчі повідомив 5 січня,…\nCOVID-19: у Кременчуці на сьогодні 1263 жителя\nНаразі на коронавірусну хворобу хворіють 1263 мешканців Кременчука. На сьогодні їх 31, інформує сайт Кременчуцької міськради. фото ілюстраційне Наразі на коронавірусну хворобу хворіють 1263 мешканців Кременчука. Про це повідомляють в управлінні з питань НС та ЦЗН виконкому міської ради. За місцем… — 04.01.21 18:31\nУ Кременчуці діють 30 санітарних зон: де хворих найбільше\nПро це повідомляють в управлінні з питань надзвичайних ситуацій виконкому міської ради. За місцем проживання громадян із цим діагнозом встановлені та діють санітарно-карантинні зони: У Кременчуці на сьогодні 1263 жителя хворіє на COVID-19. Про це повідомляють в управлінні з питань надзвичайних…\nУ 2021 році прикордонники отримають 10 гелікоптерів Airbus\nЦього року українське прикордонне відомство очікує отримати ще десять вертольотів Airbus Н125. Цього року українське прикордонне відомство очікує отримати ще десять вертольотів Airbus Н125. Про це пише Український мілітарний портал. Планується, що ці машини уже прибудуть з необхідним… — 03.01.21 18:51\nЗа добу у Франції заразилися новим типом коронавірусу понад 11 тисяч людей\nВсього з початку пандемії у Франції коронавірусом заразилися 2 мільйона 574 тисячі 041 осіб. За минулу добу у Франції кількість підтверджених випадків зараження новим типом коронавірусу склало 11 395. Про це повідомило санітарно-медичне агентство Sante publique France при Міністерстві охорони… — 30.12.20 20:57\nТакож ми розповідали, що у Бучанській виправній колонії викрили канал постачання наркотиків. Незабезпечення належної лікувально-профілактичної та санітарно-протиепідемічної роботи виявили у кількох закладах обмеження волі, зокрема, Бучанській виправній колонії. За результатами перевірок у виправних… — 30.12.20 17:20\nПро це йдеться на сайті головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області. З метою підвищення якості та створення належних умов для безпечного харчування здобувачів освіти Чернівецької області на 2020 – 2022 роки видано розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від…


У місті Одеса фінішувала відкрита регата крейсерсько-перегонових яхт - Військово-Морські Сили ЗС України\n30 Сер 2020 ID:7495 Переглядів:8 719\n30 серпня у місті Одеса фінішувала відкрита регата крейсерсько-перегонових яхт. Перегони було організовано за підтримки командувача Військово-Морських Сил ЗС України контр-адмірала Олексія Неїжпапи та під патронатом Голови Одеської ОДА. Організаторами гонки виступили ГО “Магеллан-500”, Чорноморський яхт-клуб та Парусна федерація Одеської області.\nПротягом регати безпеку на морі забезпечував патрульний катер українських ВМС типу “Айленд” – “Старобільск” під командуванням старшого лейтенанта Павла Гладченко, який у 2014 році разом з іншими вірними Військовій присязі курсантами співав гімн України у вже окупованому на той момент росіянами Криму. Морський перехід до найпівденнішого острову України супроводжувався як 2-3-х бальним штормом так і повним штилем, що досить ускладнювало похід.\nНагородження призерів і закриття регати відбулося у Чорноморському яхт-клубі міста Одеса. За пропозицією командувача національного флоту, під час церемонії хвилиною мовчання було вшановано пам’ять загиблих захисників України, серед яких немало військовослужбовців українських ВМС.\n– Ми щодня виконуємо багато важливих завдань, серед яких захист цивільного судноплавства, адже збереження життя та здоров’я наших громадян є найважливішим пріоритетом Військово-Морських Сил, – зазначив контр-адмірал Олексій Неїжпапа, під час нагородження учасників перегонів.\nСеред призерів парусної регати – команда Військово-Морських Сил ЗС України, на яхті Військово-морського ліцею “Меркурій”, яка посіла 3-е місце. Екіпаж яхти складається з військовослужбовців національного флоту, які не зрадили Присязі під час російської анексії Криму у 2014 році.\nПід час церемонії нагородження виконуючий обов’язки директора Чорноморського яхт-клубу Альберт Кабаков запропонував 9 яхт типу “Platu 25” для навчання парусному спорту майбутніх офіцерів та запросив до участі у наступних регатах. За словами очільника українського флоту, у більшості розвинених морських держав світу, флотські офіцери обов’язково мають володіти навичками управління парусною яхтою.