с. Лісове, Лісівська сільрада, Дубровицький район, Рівненська область\nсеанс відбувався у приміщенні – у кімнаті місцевого будинку культури;\nодносельчани, які заходили до будинку культури\nР-1) Грицюк Ольга Микитівна, 1936 р.н., Р-2) Грицюк Ольга Петрівна, 1935 р.н., Р-3) Грицюк Серафима Трохимівна, 1940 р.н., Р-4) Сахно Олена Кузьмівна, 1940 р.н.\nЗ-1) Рибак Юрій, З-2) Добрянська Ліна, З-3) Демчук Ілона, З-4) Дудка Дарія, З-5) Турович Ольга, З-6) Шестопалова Альона, З-7) Таборовець Яна\nТ-1) Папіш Марія, Т-2) Кузик Сергій\nЗміст (110 записів, творів – 59, коментарів – 51)\n1. [А ви разом співали, в хор-ланці співали чи ви собі збирались так?]\n2. Ой у лісі вогонь горит\n3. Ой на Йвана Купала\n5. Ішов дядько з Балашовки, ой-йо-йой\n7. Ой одчини, хазяїну, нам свой двір\n8. Наш комбайнер молоденький\n10. Ой до конца, жинчики, до конца\n11. Котився вінчичок по полю\n12. [Проспівайте як "Косить Ваня гречку " співанку]\n13. [Обжинки (дожинки)]\n14. [Обжинки (дожинки)]\n15. Ой котивса вінчичок по полю\n16. [Обжинки (дожинки)]\n17. Ой гукну, гукну, нехай матьонка чує\n18. [Косять, громадять траву]\n19. Товаришко, подружко, розлученька з тобой\n21. [Збирають ягоди, гриби, трави]\n23. [Перейменування села Заморочення]\n24. [Назви хуторів]\n26. Учора звечора де зора палала\n27. [Традиція співу в селі у минулому]\n28. Вийшли дивчата веснянку спивати\nпроводи зими (?)\n29. У неділю пораненько заказали на войноньку\n30. На ґаночку кросна ткала\n31. [Водити/співати гаївки/веснянки]\n32. Гра "Чортове джерело на вулиці не було…"\n33. [Гра "Заводиво"]\n35. [То шо, вже скоро додом ідем]\n36. [Гра "Цурку грати"]\n37. [Гра "Явор, явор, яворові люди"]\n38. [Гра "А ми просо сіяли, сіяли"]/]\n39. [Водити/співати гаївки/веснянки]\n40. Ой вийду я на грудочки\n41. [Зелені свята (період між сьомим і восьмим четвергами після Великодня)]\n42. [Водити/співати гаївки/веснянки]\n43. Ішли хлопци перцу копати\n45. Ой, зозулю рябая, ти невірно ковала\n46. [Значить, зовсім друга пісня, зовсім другі співаки сіли навіть]\n47. Ой ковала зозулєнька, ковала\n49. Сватання дівчини за парубка, якого вона не знала раніше\n50. Підміна нареченого на весіллі\n53. [Весілля – випікання короваю (короваї, калачини)]\n54. Хорошухи коровай місять\n55. Наша піч роготіла\n56. Ой, а де пошов господарь\n57. [Весілля – випікання короваю (короваї, калачини)]\n58. [Весілля – випікання короваю (короваї, калачини)]\n59. Ой, нагнівавса да коровай\nвесілля – розподіл короваю\n60. [Весілля – вінкоплетини (вінки)]\n61. Забирайся, Галєчко, забирайся\n63. Стоїть дубочок, стоїть зелений\n64. Єду, єду на комбайне\n66. Пишна тещенька, пишна\n67. Їхала Галєчка до венця\n68. Питаласа мати дочки\n69. [Весілля – сватання]\n70. Не купляй, староста, свасі перстенюв\n71. Ми думали, що свахи в шубах\nвесілля – зустріч молодих у домі молодого, весілля – молоді у домі молодого\n72. Ми їхали через болото\nвесілля – поїзд молодого по молоду, весілля – зустріч молодих у домі молодого, весілля – молоді у домі молодого\n73. Рада свекровка, рада\n74. Ой, я думала, що зора впала\n75. [Бачити, люди були не грамотні, а толковіші]\n76. [Весілля – розподіл короваю]\n77. Чесала Галєчка, чи там Танєчка, чи як, білий льон\n78. [Весілля – розподіл короваю]\n79. Дарують сосну, щоб цілувалися зосну\n80. Старший дружок  коровай крає\n81. Вже вам, дружки, не дружковати\nвесілля – обдаровування молодят (пропій, перепій, спомагання), весілля – розподіл короваю, весілля – покривання голови молодої (завивання, почіпчини)\n82. Ой чесала Галєчка білий льон\n83. Проважала Галєчка  гостоньки\n84. В чистому полі ведмідь рикає\n85. З пісні слова не викинеш.\n87. Люлі, люлі, дитинойко, спати\n88. Треба, синку, твою жінку бити\n89. Ой бабко моя, голубко моя\nнародження (порід), хрестини\n90. [Народження (порід)]\n91. Ой, бабонько, голубонько, не йди на мой двор\n92. Липа на липу похилиласа\n95. Напиласа на медочку, виспалася в холодочку\n96. Чого, березонько, чого схилиласа\n97. Зашуміла добровушка да й заплакала й удовушка\n98. Походження назви села Заморочення\n99. Походження назв сіл Золоте, Заморочення, Сварицевичі\n100. [Діяльність хор-ланки]\n101. [Традиція вишивання і ткацтва у селі Лісове]\n102. [Репертуар респондентів]\n103. З пісні слова не викинеш.\n104. Вже сонце заклонилось за тьомниє лєса\n105. [Традиційний одяг у селі Лісове]\n106. Ішло три героя з німецкого боя\n107. [Збирачі просять у респондентів ще співати]\n108. За лісом сонце осіяло\n109. [Були в вашому селі, ходили якісь сліпці]\n110. Ой летіла зозуленка через крути гори\nР-4).: Тепер вже нічого не зробиш.\nЗ-1).: Добре. А ви разом співали, в хор-ланці співали чи ви собі збирались так?\nР-3).: Нє, ми в хор-ланці співали.\nР-1).: Але вже після війни таке було. Мода. Позбираєтса там кучка, там, там і співали по селі.\nР-3).: Под хатой особенно сядем, от, дві-три подружки сядут і співають… Он як довго.\nР-1).: І на роботу йдуть співають.\nЗ-2).: І хотілось співати правда?\nР-3).: І хотілось. А на роботу, а тоді ж були такі голодни роки, після войни, не хватало їсти. Считайте, що всі були голодни. А на де оно кущі зобрались, пєсні кругом. Аж.\nОй у лісі вогонь горит,\nДо того вогню сивий конь бежить.\nДо того вогню сивий конь бежит,\nНа тому коні дівка седить.\nЧеши косу гребйонкою,\nДа поливає горілкою.\n– Коса моя, русявая,\nЧого ж ти так побиліла?\nА чого ж ти так побиліла,\nА по кому ж ти затужила?\nЧи по конику, чи по волєйку,\nЧи по Йванюши – полюбовнику?\n– Ни по конику, не по волєку,\nА по Йванюши – полюбовнику. \n Р-1).: І де ті люди того навчились, так ніхто їх не вчив. З-1).: А скажіть, вона у вас була саме як купальська чи її можна було співати і..? Р-3).: Її і так співали. Та вже як то, як на Купала, то вже вроді би на Купала, її і так співали де-не-де.\nЦілу нічку не спала.\nЦілу нічку не спала 2\nТа й по лісі блукала.\nДа й по лісі блукала, 2\nВикопала коренца  2\nЗ-під самого камінця.\nПромівала  водою, 2\nПоставила до жару, 2\nКипить коринь помалу.\nОй ще корень не скипів,2\n– Ой чого ж ти прилетів? 2\nТо ж ти мене не хотів.\nОй що ж тебе принесло, 2\n– Весло мене не несло, 2\nПриніс мене сивий конь.\nПриніс  мене сивий конь 2\nДо дівчини на спокой.\nДо дівчини Марини 2\nУ пухови й перини. \n З-1).: А які в вас були такі, що тільки на Купала співали? Р-3).: "Ой на Йвана Купала…" З-2).: Викашляйтеся… [Респонденти готуються співати. – Примітка транскриптора]. З-1).: Співайте…\n Коренця – варіант виконання.\n Промивала – варіант виконання.\n Милий – варіант виконання.\n Приньос – варіант виконання.\n Р-2).: Співати безкінечно. З-2).: А шо то дальше є? Р-2, 3).: Нє, вже.\nЗ-1).: В вас Купала, де робили його?\nР-3).: У нас колись, колись ще, Купаловка, то кажне перед своєю хатою там накладе вогню, то тако. А тепер уже у нас же так стало, мулодьож, ну вже післявоєнні роки, вже стали всі до місця…\nЗ-1).: Кожен біля свої хати, а шо тоді вони розпалювали вогонь, та?\nР-3).: Розпалювали вогонь…\nЗ-1).: А з чого той вогонь?\nР-3).: З дерева.\nР-4).: З кльону.\nР-3).: А дров.\nЗ-1).: А брали будь-які дрова чи якісь спеціальні?\nР-3).: Нє, будь-які дрова. Свої виносили дрова. І сідає своя сем’я кругом свого Купала, і то так посидят та й в хату йдуть. А тепер у нас збирають тут, ну і в завклубім.\nЗ-1).: Тепер ясно…\nР-3).: Тепер збирають таке велике.\nР-1).: Тепер воно так святом проходить.\nЗ-1).: А води у вас тепер тільки ці болота і канали, то так не було?\nР-3).: Нема в нас води, в нас нема де рук помити.\nР-1).: Нема, де віночка пускати.\nЗ-1).: І то так кожна сім’я тільки біля свого сиділа?\nР-1).: Нє. І так збиралися трохи, дехто до місця сходився, дехто коло себе, то таке.\nЗ-1).: Але вони там, може, шось ше ходили, чи скакали через той вогонь?\nР-3).: Нє, в нас то раньше такого не було.\nР-1).: Оно колись моя мати казала: "Йди, по льону нарви". Того, шо то колись казали "чирувка" – таке зілля. "Да кинь у вогонь, шоб його там не було!"\nР-3).: А, та то шоб льон рус.\nР-1).: Нє, і щоб зілля не велося, отака була прикмета.\nЗ-2).: А чого рвали, полину?\nР-1).: Льону, трава така, бур’ян.\nР-3).: То в нас така була, така як приветуха, таке сплітала той льон, на ї казали "чировка".\nР-3).: Чирувка і вона сплітає льон, да не хоче льон рости і її вивести ніяк, вона така.\nЗ-2).: Бур’ян такий.\nР-3).: Бур’ян такий. Та то ї треба туда нарвати тоді, навитягати з кореньом да кинути на вогонь, щоб згоріла, щоб не було в льону отеї "чировки".\nР-1).: Вона тому й неправда була.\nР-3).: Та хіба то правда була? Отак одне одному.\nЗ-1).: А таке, щось через огонь шоб перескакували?\nР-3).: Нє, в нас такого не було.\nЗ-1).: І вже збиралась молодь, може, по-старинному, чи якісь такі хороводи кругом, за руки бралися.\nР-1).: В нас но співали.\nР-3).: Співали, но сиділи співали тако, старший, менший, всякі збируться, співають яку-нибудь пісню.\nР-1).: Стари, всі. Таке в нас було ранче.\n Ішов дядько з Балашовки, ой-йо-йой.\n– Чи не бачили моє жонки? Ой, Боже мой!\nМоя жунка знакомита, о-йо-йой,\nЗадрепана ззаду свита, ой, Боже мой!\nВона тонка да висока, о-йо-йой,\nЩе й до того косоока, ой, Боже мой!\nЩе й на ногу налягає, о-йо-йой,\nЗа плечима горба має, ой, Боже мой!\nОженивса у Петруку, о-йо-йой,\nУзяв жонку, як жидувку, ой, Боже мой! \n З-1).: Ну, от як Петрівка в вас? Р-1).: Посівання гречко …?… Р-3).: То то вже не важно. Р-1).: Али ж співали, бо то на…?… З-1).: Зара дойдем до жнива. А значить, а в Петрівку якусь шось було, шо петрівчани спеціально співали. Р-3).: Ну, там в нас шо співали: "Оженився у Петрувку ой-йо-йой". З-2).: Ну, а як вона? Р-3).: Ну, то така. З-2).: Та заспівайте, ми такої не чули про "ой-йо-йой". Заспівайте!\n Р-3).: Отаке, в нас противне співали. З-1).: То її співали тоже, так і могли… З-2).: Коли не-будь співати, чи тільки на Петрівку? Р-3).: Коли-небудь співали її так, колись її співають, але так підходить вона вроді до Петрувки.\nЗ-1).: Добре, ну, а от жнива ви згадали. Що там саме в жнива у вас? Як це все у вас робилось? Коли починались жнива в вас? В який день?\nР-3).: В нас день був не виділєний, який там починається жнива. Десь так, у концє дев’ятого місяці, чи в тум місяци і як коли…\nЗ-1).: Чи після Петра, чи коли як тільки дозріє зерно?\nР-3).: Нє, колє дозріє зерно. Бо в нас тут таке земля не всі рівна. То буває на високому подгорає жито то раніше жнуть. Десь ниже, то зеленіше то пожже. В нас нема такого щоб збирали колє до дня.\nЗ-1).: Али то якось спеціально для того спочатку одягались, чи щось, як ідуть в перший день?\nР-1).: Колись було полотняне, то повдівали.\nР-3).: Ходили в полотняному. А ето вже став колгосп тогди…\n Ой одчини, хазяїну, нам свой двір,\nНаїхало жинчикув на вибір.\nТи казав, хазяїну, що ми спали,\nА ми твоє житенько дожали.\nВийди, вийди, хазяїну, із комірки,\nВинесь, винесь, хазяїну, нам горілки.\nНе винесеш горілочки – винесь гроші,\nБо ми в тебе жинчики хороші.\n Р-2).: "Ой, одчини, хазяїну, нам свой двір, наїхала жинчиков…" Р-3).: То ше такі про жнива пісні. З-1,2).: То заспівайте, заспівайте!\n Наш комбайнер молоденький,\nВ його коничок вороненький. 2\nВиїжає на нивоньку\nУ щасливую годиноньку.2\nВін нивоньку дожинає,\nВін бригадоньку прославляє. 2\nОй радая бригадонька,\nЩо й дожатая вся нивонька.  2\n Р-3).: А свято як уже при колхозі, при союзі то співали шо "Наш комбайнер молоденький", тоже.\n З-1).: То, мабуть, якась новіша ця пісня? Р-3).: Шо? З-1).: То, мабуть, новіша вже ця пісня? З-2).: Вже коли колгоспи були? Р-1,2,3).: Ну! Р-1).: Як хор-ланка їздила, співала ту пісню. З-2).: Виїжає на коні, чи на комбайні виїжає? З-1).: На коні. Він комбайнер на коні виїжджає, то якось так…? З-2).: А комбайн де? Р-3).: Комбайн на полі стоїт, а їде на конє. Р-1).: Ето комбайн назвали коник вороненький, ніби… З-1).: Може і так. З-2).: Може, пісню про господаря співали, шо в нього був коник вороненький, а потім стали на комбайнера співати.\nЗ-1).: Ну, а скажіть, воно в вас кожен жав своє, чи бувало таке, що якоюсь там толокою збирались?\nР-3).: Збиралися толокою.\nР-1).: Збиралися толокою, і сами собі жали і все робили.\nР-3).: От, якшо господар трохи багатший, багато землі має, то вун збирає жінок, там, собі тоже, там день жнуть, і день співають, не одгинаютса.\nЗ-2).: Що прямо при роботі?\nР-3).: Да, при роботі. Жнуть і співають при роботи.\nР-1).: Колись люди веселі були.\nР-3).: Колись такі були, то ни то жо включаєся голос, шоб в ноточку голос ішов, там хто як, але співають усі.\nЗ-2).: Кожен сам собі, чи хором, разом?\nР-3).: Нє. Вони одну пісню співають. Одну пісню.\nР-1).: На одну мелодію.\nР-3).: Нє, там як буде їх десять душ жати всі, то вони співають і в одну пісню, але ж ну, не совпаде ж так, шоб там геть так голос у голос, бо ж кажна жменю кладе, жне та так одгинаєтса, та нагинається. Але співають, а хазяїн вже виходить, ззаду провірає.\nР-1).: "Співайте до конца".\n Ой до конца, жинчики, до конца,\nДа й пуйдемо додомоньку за сонця.\nБо й удома вечеронька звариласа,\nЯ молода, жнучи жито, витомиласа.\n Р-3).: "Співайте до конца". З-2).: Як то? Р-3).: І вже вони співают:\n Р-1).: "Да й косить Ваня гречку спів, а Маруся льон бере". З-2).: А на який то голос?\nКотився вінчичок по полю, \nДа й просився хазяїна в комору.\n– Ой ідіти, жинчики, додому\nТа й возьміте вінчика з собою.\n– Я на етум полєньку довго жив,\nДа на небі зіроньки все лічив.\n Р-1).: То вже проспівана давно.\nР-1).: Проспівайте як "Косить Ваня гречку " співанку.\nР-3).: Нашо тобі та гречка вже?\nЗ-1).: Прошу, заспівайте нам все, нам всі треба!\nР-1).: Гарна пісня.\nР-3).: На два голоси…\nР-1).: То косарська така. "То хто ж то коси, а Маруся льон бере".\nЗ-1).: А ви скажіть, давайте ше про жнива, вже як шо вони вкінці жнив, вони ж там може якось вінка в вас чи бороду роблять?\nР-1).: Бороду робили.\nЗ-1).: А як та борода була, скажіть, яка вона в вас була, з чого, то скільки колосків?\nР-1).: …В’язанку кидають жита, зв’язують головешку отаково і на верх квіточку встромлюють сюда. Всеридину ложать хліба трохи, ну, там скільки…\nР-3).: Ну, там хто що.\nР-1).: Колись сала, хто має сало, хто огірка положить, отакево.\nЗ-1).: А воду тоже ставлять?\nР-1).: Нє. Води не ставили. Шо-небудь положать, а діти вже стережуть з сторони, шо там…\nР-3).: Шоб бороду взяти.\nР-3).: Шоби вкрасти…\nЗ-2).: Кажіть ше раз, як ви то робили? Я запишу, добре? Як ви казали, покажіть?\nР-1).: Ну, от, кидали жита трошки.\nР-3).: З колосками, з колосками…\nР-1).: Зв’язували лєнточкою, вверх затикали квіточкою, всередіну ложили хліба, сала трошки, ну, ше там хто має огірочка, шо ще. Діти перейдут з сторони, подходи і забирали. Просто вкрали в тебе той хліб.\nЗ-1).: Може їсти хочуть?\nР-3).: Нє, то так, щоб украсти. Хазяїн положив да й пошов, а діти прибігли, виглянули, нема никого, вкрали і побігли. А хазяїн оглянувса, ах, довольний, шо вже вкрали і побігли.\nР-2).: Ту бороду забрали.\nЗ-1).: Оце ж його діти крадуть чи інші?\nР-3).: Нє, то чужі діти.\nЗ-2).: І це все називали "борода", та?\nР-3).: Ето називаєтся "борода".\nЗ-2).: І шоб бороду вкрали..?\nР-3).: Ага, і шоб бороду вкрали, то то вже хазяїну вельми добре.\nЗ-1).: Але до тої бороди шось співали, саме до бороди?\nР-1).: Нє, нічо не співали.\nР-3).: Нє. Може де в яких сьолах, в нас не було такого.\nЗ-1).: Добре, ну, а якшо жнуть тою толокою, вони вінок останній, якийсь з вижатих тих колосків, роблять вінка?\nЗ-1).: І шо з ним роблять?\nР-3).: І качають хазяїну. "Котився вінчичок по полю…"\nЗ-1).: А як його качають?\nР-3).: Ну, так качають як обруча, о, тако!\nЗ-2).: А перебирають руками, тако…?…\nЗ-1).: І що з самого поля до самої хати?\nР-1,2,3).: Нє, нє!\nР-1).: Нє, просто дожали і сплели…\nР-3).: Приносять, там сплетуться…\nЗ-2).: А високий той вінок був, десь який він був?\nР-1).: Отакий десь буде висотою [Респондент 1 показує розміри вінка. – Примітка транскриптора]\nР-3).: Шоб наскочив на хазяїна, отако.\nЗ-2).: Шоб на шию можна було.\nР-3).: Шоб на шию йому було начепити, а як нє, то перевеслом його обв’яжуть його отако і співають шо вже…\nР-3).: Ну, співають…\nЗ-1).: Може, "Котився віночок по полю…"\nР-3).: "… віночок по полю і просився…"\nЗ-2).: А то шо на зиму то вже не співали?\nОй котивса вінчичок по полю,\nДа й просився хазяїну в комору:\n– Пусти мене, хазяїну, в комору,\nНехай же я в коморі відпочину.\nНехай же я в коморі відпочину,\nТо я пойду на нивоньку, на зиму.\nЯк ти мене, хазяїну, збережеш,\nТо й хороший урожай ізбереш.\nІз мойого одного колосочка,\nТо й виросте житечка повна бочка. \n Р-1).: І не грамотні люди були і як вміли…\nЗ-2).: То співали якраз при тому коли котили той віночок?\nР-3).: Ага. Котиться і то на хазяїна треба, ну, шо хазяїн там винесе ласощів яких-небудь. Які там тоді ласощі були.\nЗ-1).: Але він вже їх гостить?\nР-3).: Ну, гостить. Вгощає.\nЗ-1).: Так. Ну, добре, а значить, може таки, викупляє того вінка, так?\nР-3).: Ну, ну викупляє.\nЗ-1).: А той вінок хтось несе один, все таки з тих женці, чи вже пару тих женців?\nР-3).: Вдвох або втрьох несут той вінок, а тії ззаду шикуються, співают. Вже йдуть, хазяїн стоїть, жде, а вони прийшли до хазяїна, накинули. А тиї вже вокруг стали, поспівали, да вже хазяїн почохаєтся, почьохаєтся і вже треба ласощі якісь дати ж женцам.\nР-1).: Вже співають: "А ти казав, хазїну, шо ми спали…"\nР-3).: Вже співали "Ти казав, хазїну, шо ми спали…"\nЗ-2).: Нє, ми ту не писали ше.\nЗ-1).: Заспівайте ше цю що ви казали.\nР-3).: Та ми співали…\nЗ-2).: Та може з середини пісня та була.\nЗ-1).: Добре! Але якось такого дідуха вони з тих колосків роблять, шо потім ставлятьв коляди вже? З чого робили?\nР-3).: А то з теї бороди, шо то зрізували як бороду і колоски. А потім до тих колосков ще добавляють які-небудь такі, да зв’язують, да вже становлять.\nЗ-1).: А ту бороду таки зрізають?\nР-3).: Зрізають, о так як збирають ту бороду отако, колоски зрізають, туда втикають квіточку.\nЗ-1).: А ви казали, шо оставляють бороду з колосками?\nР-1).: Ні, ні!\nР-3).: Колоски нє, зрізают колоски, а туда квіточку вставляють.\nЗ-1).: А ці колоски вже зберуть..?\nР-1).: А тіє колоски, тії беруть і ще там добавляют колоски, зв’язують і держать тако пучечками. Віночка такого.\nЗ-1).: Ну, а то в вас не називався дідух той вже потім, коли ставлять, чи по другому?\nЗ-2).: Чи як на нього казали?\nР-3).: Віночок, в нас казали тоже вінок, житній вінок.\nЗ-1).: А як на коляди, то вносять шо в хату, вінок, чи шо?\nР-3).: Нє, в нас на коляди не вносять.\nЗ-1).: Не ставили там на покуті, на коляди?\nР-3).: Ні, в нас такого нема.\nЗ-1).: А шо тоді з тим вінком роблять господарі?\nР-3).: А коли їде засівати жито, вун його обмолочує і йде тоди засіває жито, вже як на зиму засіє\nЗ-1).: …?…він потім тоже добавляє али..?\nР-1).: Ага, добавляє али шоб з того віночка …?… вже його і посвятять, святять те, того віночка.\nЗ-2).: А коли святать?\nР-4).: На Спаса, на Спаса.\nР-1).: Двацить восьмого.\nЗ-1).: Н а Спаса його посвятять, а він лежить вже потім…?\nР-3).: Він тоді оббиває…\nР-1).: А що я кажу двацить восьмого вересня тож то…\nР-1).: Серпня двацить восьмого.\nР-3).: Та він вже того віночка возьме да обоб’є, а там ше добавляє жита і то вже йде, засіває жито.\nЗ-1).: А оббиває то коли його вже?\nР-3).: Ну, коли іде засіяти, тоді оббиває.\nЗ-1).: То значить він лежить зиму вже цілу, якби…?\nЗ-1).: Чи він на зиму засіває.\nР-3).: Він на зиму його розсіває.\nР-1).: В нас в вересні сіють обично вже на зиму, його обимняли, його забрали і…\nЗ-1).: Добре, гарно! І вже як вони ще гостяться, сидять в нього всі женці, що ж там ше таке співають?\nР-3).: Ну, там співають вже хто що.\nЗ-1).: Може, такі були в вас ще жнивні, може, не на самих жнивах, бо я вже по других селах таке писав: "Жніте, женчики, до краю…"\nР-1).: А ми співали "до кінця".\nЗ-1).: А то сама?\nР-4).: "До краю, до конця…"\nР-3).: То вам погано чути.\nЗ-1).: Добре, а така інтересна: "Вже сонійко стало на повній…"\nР-3).: В нас такої не співали.\nР-1).: В нас її не співали.\nОй гукну, гукну, нехай матьонка чує,\nНехай для мене вечероньку готуй…\nВечеру вару , перчиком посипаю,\nПостільку стелю, шовковим застилай… \n Вару =вари – варіант виконання.\n З-1).: То її співали коли саме, цю? Р-3).: Як ідуть вже додому з жнив, як сонце заходить. Р-1).: Збираютса, вже йдуть додому Р-3).: З жнив ідуть вже додому, йдуть, потому вже… З-1).: Чи з косовиці, може? Р-3).: З жита особенно. З-1).: З жита більше співають, так? Р-3).: Ага!\nЗ-1).: А шо саме на сіні отако, була якась шо на сіні пісня, чи як його косять, чи вже як його сушать, чи там, не було спеціальної?\nР-3).: Не знаю, на сіні…\nРозлученька з тобой.\nРозлученька з тобою,\nЯк з рідною сестрой…\nРозлучили нас люди –\nТоваришки мені не бу…\nЖили ми та й в злагоди,\nХодили ми да й по яго…\nХорошенько ягодки брали,\nХорошенько да розмовля… \n З-1).: А в ягоди були були спеціальні пісні, в ягодах? Р-1).: То в ягодах таківо співали всякі. Р-4).: Таківо, прості собі та й годі. З-1).: І такі в ягодах, та? Р-1).: "Товаришко, подружко, розлученька з тобой, як з родною сестрою. Жили ми да в злагоді…?… Розлучили на люди – товаришки мені не буде…" З-2).: А на який то голос? З-1).: Заспівайте її. Р-1).: То така вже. З-1).: Співайте. Р-2).: Тре покашляти трохи.\n З-1).: Вона якась і на весільну похожа. То в вас в ягоди? Р-3).: Ну, то в ягоди ми так співали. Вона похожа на весільну, якби би то, ну, як сватають одну подружку, а друга остається. Р-1).: Правильно. То уже як забирають, її мають забирати з хати. Правильно. То весільна пісня.\nЗ-1).: Ану, заспівайте тоді вже зразу оцю весільну?\nР-1,3).: А яку?\nЗ-1).: А цю шо забирають з хати?\nР-3).: Почати з весілля зразу?\nР-2).: Ну, то як пісню співали, то як забирали…\nР-1).: Може, "Надобраніч, товаришки, бо вже йду. Більше з вами по ягодки не піду…"\nР-3).: Ну, тоже.\nЗ-1).: Це на весіллі не співали? Чи співали оцю?\nР-3).: Як забирають молоду.\nЗ-1).: Ага! І в ягоди могли співати?\nР-1).: І в ягоди могли\nР-3).: Співали де хотіли.\nР-3).: Вже як підуть в ягоди, то вдень треба переспівати, там сотня пісень треба.\nЗ-2).: Всякі такі могли різні співати?\nР-3).: Які, хто яку знав, хто яку здумає.\nР-4).: А тепер нихто не співає в ягодах.\nР-3).: О такі старики як ми то ше де-небудь кракнемо, а ета молодьож, ніхто, вони по своєму співають уже.\nР-4).: Вони по своєму…?…\nЗ-1).: Дивіться, ну, от давайте, почнемо шоб, наприклад, зима, шоб от…\nЗ-2).: Та шо в вас зиму співали?\nЗ-1).: …дитяче. Шо в вас, хіба старші не ходили і не колядували? Хлопці, дівчата?\nЗ-2).: Колись давно?\nР-1).: Чому не ходили!?\nР-3).: Колись колядували, ходили колядували, але ми якось у колядки не, не вникалися багато.\nЗ-1).: Але ж ви самі, не ходили дівчата, шоб там?\nР-3).: Я не ходила.\nР-1).: Не ходили в нас.\nЗ-1).: А шо хлопці ходили?\nР-3).: І хлопці ходили, і дивчата ходили.\nР-1).: Чось ми не попали.\nР-3).: Ми не ходили.\nР-1).: Не вникали.\nР-3).: Після воєнни роки, ми були тоді ще мали, а потом побульшали то вже якось стидилися ходити, то вже й тако осталося.\nЗ-1).: Ну, але ж тут село воно так як є зара, так і було, чи було ше, може, до войни шось по другому було?\nР-3).: Воно було по хуторах багато. Тут села було трошки. Ту всі булє по хуторах. В підисят першому році як став колхос, як став колхос ту з хуторув позганяли всьо в село.\nР-1).: В пядисять перший, другий всіх переселили з хуторов на село.\nР-3).: Переселили всіх…\nЗ-1).: Але ж і назва стара, воно так і було "Лісове"?\nР-3).: Село було "Заморочення".\nЗ-1).: Село було "Заморочення".\nР-3).: Бо в підисять дев’ятому році воно перемінилось на "Лісове".\nР-1).: За болотом замороченно.\nЗ-1).: Гарна назва така, урочиста…\nР-1).: Молодь шось рішили собі перейменувати.\nЗ-2).: В підисят червертому?\nР-3).: В підисят дев’ятому. То не молодожь. То начальство перемінило. Районне начальство, то не ми.\nР-2).: Багато сіл поперейменували.\nЗ-1).: Слово їм не подобалось – "морочитися".\nР-3).: Тоді багато поперейменували.\nР-1).: А "Лісове" воно ж дєйствительно, ліс.\nЗ-1).: Ту всі "Лісові"\nР-1).: Попид хатами росте ліс.\nЗ-1).: А по хуторах воно всерівно так як було "Заморочення"..?\nР-3).: І було "Заморочення".\nР-3).: Були хутора назви. От був хутор Веприк.\nЗ-1).: А чого так називався Веприк?\nР-3).: Добрий Бур.\nР-1).: От Петро наш з Іваном у Доброму Буру.\nР-3).: Лубок хутор тожи.\nР-1).: А то Кругла.\nР-3).: Кругла, Пасіка, о, такі хутора були в нас.\nЗ-1).: А ще які були, скільки було хуторів?\nР-1).: Пасіка, Веприк, Добрий Бур, Лубок. Чотири.\nР-2).: І Крушина. Сіньожаті якось. І Крушина.\nЗ-1).: А по скільки там хат в основному було?\nР-3).: Бувало і по десять, бувало і по п’ять, бувало і по дванацить, такі хати тільки були.\nЗ-1).: А по дві-три не було, більше, ні?\nЗ-1).: І то просто так було між болотами виходить, та, вулиці так всі?\nР-3).: Та-та. Були свої поля по клаптіку, да й таке. До колхосу.\nЗ-1).: А мілірацію вже коли колгосп, тоді робили, так?\nР-3).: Мілірацію вже десь…\nР-1).: Мілірацію вже робили як, в вісімдесятих роках уже…\nР-3).: Ту такі булє болота, шо худоба не заходила.\nЗ-1).: Але як переселили, вже після меліорації тоді селили.\nР-1).: Нє, ранше, в підисять першому, в пядисять другому переселили.\nЗ-1).: То виходить що сюди. А тут як називався той хутір куди селили.\nР-3).: Тут було село, Заморочення, Заморочення всі хутора стягали.\nЗ-1).: А вже як меліорацію зробили, то вже ті хутора, там шо пооставались, ліса?\nР-1).: Нічого, там пустки\nР-3).: Нічого. Де ліс посадили, а де ще поле.\nР-2).: Займали, а тепер лісом позаростали.\nЗ-1).: А хати звозили, перевозили?\nР-3).: Да перевозили на село.\nР-2).: Ту ше є одна хата з того боку\nЗ-1).: А зараз, та меліорація воно держить, сушить чи вже заливає..?\nР-3).: Нє, там пока ще держится, але шо вже ж багато не займають. Пустують поля, вже нови баси, корови ходять.\nР-4).: Лісом зараз поля.\nР-3).: Те що посадили ліс.\nЗ-1).: Добре, давайте, ще тоді, ну, от нам трошки згадали вже ті, ту щедрівку, колядочки, таку дитячу, а ще якісь, от такі шо ви..?\nЗ-2).: Може ви самі не співали, але чули як співають.\nР-3).: Ми чули, як співають.\nЗ-2).: Або який хоч голос, як то.\nЗ-1).: "Хто є вдома? Пан господар…" може?\nР-3).: Шо колядка?\nЗ-2).: Ага! Ну!\nР-1).: Давай тої шо то…\nР-3).: Я й забулася вже. Ми тої співали, але в далекий час співали, вже я й позабувалася.\nЗ-2).: А може нагадаєте які там співали?… Про Святий Вечір там шось, або "Ой, дай, Боже…" чи..?\nЗ-1).: Може "Ой під вербою, під зеленою…"?\nР-1).: Нє! Нє, на я колядки не согласна, бо я в…\nЗ-2).: Ну, хоч кусочок, хоч на яку мелодію в вас співати?\nЗ-1).: Або дивіться така: "Пришло, Божечку! В виконечко постукай. Вийди, вийди, пані …?…, послухай…"\nР-3).: А тепер оно співають, діти як прийдуть: "Дайте, дятьку, п’ятака…"\nР-1).: То шоб п’ятак дали…\nЗ-1).: "Прийшло сонечко, прийшло сонечко до віконечко…"\nР-3).: Я шось тої, шо, то з вертепом.\nЗ-2).: Та ми знаєм, така шо: "Нова радість…"\nР-1-).: "Нова радість…" приспівували…\nЗ-1).: "Чи спиш, чи лежиш, пан господарю…" " Чи спиш, чи лежиш, пан господарю до тебе..?"\nР-3).: Нє, ми не співали такої. Я такої не вмію.\nЗ-1).: Або така: "Куруль ходить, куроля й просить…" Там якби три загадки загадує?\nР-3).: Нє, на колядки я не…\nР-1).: "…учора ізвечора, де зора палала, там криниця стала…"\nР-3).: Я її не, я її не…\nЗ-1).: Може ви самі заспіваєте?\nЗ-2).: А на який голос ви її?\nР-1).: "Святий Петро кажи…"\nР-3).: Заспівай її, я її, я її добре не вмію тої пісні.\nР-1).: Я просто вам словами розкажу.\nР-2).: Тягни на півголоса.\nУчора звечора 2\nДе зора палала,\nТам криниця стала.2\nА в тій же криниці2\nСам Господь купався |\nІ з Петром змагався.2\nСвятий Петро каже:\n– Що, все, землі бульше.\nА Господь все каже:\n– Що, все, неба бульше.2\nПослав Господь слуги,\nЙ господарські ниви. 2\nГосподняя правда: –\nТаки ж неба бульше. 2\n При повторі другий раз строфи, перший рядок двічі не повторюється. – Примітка траскриптора.\nБільше – варіант виконання. – Примітка транскриптора.\nР-3).: Ходили в сусідні хутора, онде. Хлопці ходили, дівчата ходили, от…\nР-1).: Да кажуть "На село йдем!"\nР-3).: "Йдем на село!" З хутуров йдем на село, да співаємо веснянки.\nЗ-1).: А от як вам було зі всіма, ви так легко співали, чи може, було шо якісь хуторники вже далеко, вже вони і не співають, забули як співають, чи всьо однаково співали?\nР-3).: Та ні, всі однаково співали. Всі пісні одне від одного.\nР-1).: В один голос ішли.\n Вийшли дивчата веснянку спивати,\nГий, веснянку спиват…\nВеснянку спивати, зиму проганяти,\nГей, зиму проганят…\nІди, зима, да до Стольина,\nГей, да до Стольин…\nБо вже ти нам надосольила,\nІди, зима, да до Турчина,\nГей, да до Турчин…\nБо вже ти нам надокучила,\nІди, зима, да до Кракова,\nГей, да до Крако…\nЧого ж лежиш одинакова?\n З-1).: Ну от, шо весною? Вони виходили, може, десь на ті хутори, чи між хуторами і шо вони такого знають? З-2).: Може то шо ви пригадували, шо: "Весно, шо ти нам принесла…" Р-1).: …Співати.\n Р-3).: Як оця зима шо була… З-1).: Зара, вибачте, ви казали: "Шо зима недосонніла", чи як то? Р-3).: Надосолила, надокучила. Р-2).: Довга, довга. Шоб рима була. Р-3).: Морозяна була така прошла зима. Р-4).: Та й надоїла. З-1).: А шось: "Вул бушує, весну чує?" Р-3).: А що то все да падає? Р-5).: Резетки падають тут в вас…?…\n У неділю пораненько2\nЗаказали на войноньку.\nВ кого кони ворониї,2\nВ кого сини молодиї.\nВ кого кони, то сідлайте,2\nВ кого сини – виражайте.\nВиражавса гарний хлопец,2\nІз корольом на войноньку.\nА по йому мати плаче: 2\n– Куда їдеш, мій козаче?\n– Не плач, мати, не журиса,2\nЯ поїду й оженюса.\nПришлю тобі повісточку –2\nЛюбу, милу невісточку.\n З-1).: …?… Ну, ну, яка? Р-3).: …?… то тожи веснянка. З-2).: Ану заспіваайте.\n На ґаночку кросна ткала,2\nКрасним пером лист писала.\nКрасним пером лист писала, 2\nДо матьонки одсилала.\n– Ой, матьонко, голубонько,2\nВикуп мене з неволєньки.\nВикуп мене з неволеньки, 2\nІз тяжкої роботоньки.\n– Ой, не буду, викупляти,2\nТреба доню, привикати.\nТреба, доню, привикати2\nНа ганочку кросна ткати.\n З-1).: Ще які веснянки у вас? А "На ганочку кросна ткала…" Р-3).: О, то тожи…\nЗ-1).: А що при цьому вони робили, вони шо стояли, чи ходили дівчата, як то?\nР-1).: То просто собі збиремся да поспіваєм, стоїм…\nР-2).: Станим в кучу, в кучу.\nР-1).: Хто сидить, хто ходить, всі в кучечку.\n Чортове джерело на вулиці не було,\n…?… вовчова жунка.\nА я вовка не боюся\nТа й за тебе одчеплюся. \n…?… вовкова жунка.\nТа й за тебе очеплюся. \n З-1).: А були такі ігри коли всі за руки брались? Р-3).: Були ігри. З-1).: А які? Р-3).: Ну, як? "Чортове джерело"ми ж колись гралися. Р-1).: "Заводило". Р-3).: "Заводило" було. З-1).: А як то "Чортове джерело"? Р-3).: Беремся. З-1).: Ну, покажіть тудво! З-2).: Добре, дівчата, покажіть, а я познімаю. [Респонденти показують як виконували гру "Чортове джерело". – Примітка транскриптора./43:11] З-2).: Зара, зара, хвильку… З-1).: Хлопці ні, дівчата? Р-3).: Нема разніци хто, хлопці, дівчата. З-2).: Все, можна!\n Р-3).: Всьо. То не тої, то дідо Панас.\n Р-3).: Всьо і ціле колою. З-1).: Скільки стає спочатку? Р-3).: Трох зразу стає. З-1).: А ті по три по сторонам? Р-3).: А ті по там по сторонам. Р-1).: Заводимо. Р-3).: А тогди побігла, вчепилася когось небудь, притягла сюда, відти побігли, знов притягли когось сюди, вже тут в нас набирається ціле… Р-2).: Добре коло. Р-3).: А потім ми обертаємся так усі, обертаємся отак, а потім знов всі: "Чортове джерело на вулиці не було …?… вовчова жунка…"О, а тогди вже пішов, вже остається сама знов, остається все менше і менше, потом знов до трох. Потом що три, трох остається, тоді конець.\nЗ-2).: А як хто знає коли кому йти, раптом двоє підуть чи троє?\nР-3).: Ну так і бить. Хто перший вискочить.\nР-1).: А як "Заводиво" робили?\nЗ-2).: Розкажіть нам, розкажіть як?\nР-1).: Отак, взялися заводиво…\nР-3).: За руки.\nР-1).: Довгий такий дуже…\nЗ-1).: Ви не співали, тільки грали?\nЗ-2).: А як то називали?\nЗ-1).: А "Журавель" був в вас? Чи був "Журавель"?\nР-3).: Шо то таке "Журавель"?\nР-1).: Нє! Ми "Журавля" не знаєм.\nЗ-2).: Або як "Мости", не було таких як "Мости"?\nЗ-2).: Може, "Вінець".\nР-1).: Нє, не було такого.\nЗ-2).: А "Томар" про хліб.\nР-2).: Не було в нас такого.\nЗ-1).: Може, якісь "Зайчик", може там шось таке?\nР-2).: Нє, такого в нас не було.\nР-1).: То шо, вже скоро додом ідем?\nР-3).: Сиди, куди ти вже спішиш, діти плачут.\nР-1).: Бо нема чого робити.\nР-3).: Прийшла до людей то посиди коло людей, завтра будеш знов сама.\nР-1).: Вже нема чого робити.\nЗ-1).: Кінець туди вже веснянкам?\nЗ-2).: А що треба казати "Цурку грати".\nР-1).: В "цурку" грали?\nР-3).: Грали в таку "цурку".\nЗ-1).: Шо то таке?\nР-3).: Палка така. Тут викопана на землі, колись іще. Викопана така ямочка, продовговатенька. Треба покласти перекрестіка на ту ямочку. І гет тою палкою великою раз, а там стоять ловлять. Хто зловив, значить: "Ура! Зловив".\nЗ-2).: Чим ловлять?\nР-3).: Руками ловлять. А якщо не зловив, пропало, опять, опять зловити треба.\nР-1).: Ну, було кілька, ето ямочка, кажда з ямки кидає.\nР-3).: З ямки туда палкою береш і туда… Допустім отак, отак, отак, отак було, отак, отак було, от палка а ту така ямочка продовговатенька, а я беру, тако, их, примощуся, і різко раз і туда, як кому по голові впаде та палочка. Иии, ура!\nР-1).: Перша називаєтся "ямочка", а друге вже "макара". Тую коротеньку да довгеньким…\nР-3).: А потом берем, отак берем ету і так, берем як втєєм по етій палці, раз туда, кому попало там де по носу, чи по руці: "Ура!" Вже я виграла, я попала!\nЗ-1).: А як в око попаде то шо буде?\nР-3).: Буває, буває.\nР-1).: А потом "Німца". Німца так в гору подбиват а тоді шо попаде по тій цурці.\nР-3).: В мене так не получалося.\nР-1).: Отак, в гору подбив і попадало.\nЗ-1).: То виходить що тими самими ломаками різні?\nР-3).: Тими самими…\nР-1).: Тая довга, тая коротка.\nР-3).: Та коротка, та довга, ета коротенька і тако подбиваєш раз, а потом раз знову стараєшся шоб кому небудь попала по руці чи по ногах.\nР-2).: Або зловися, або по …?…\nЗ-1).: То і дівчата і хлопці грали?\nР-3).: Та! І дівчата і хлопці, разніци не було. Так зара як в м’яч грають усі разом, так тоді грали в "Цурку".\nЗ-2).: То коли-небудь грали?\nР-3).: Коли-небудь, коли-небудь грали, коли час є. Ввечері. Тєлєвізору не було, ничого, як виходний день, то як робочий день, то заставляют …?… прасти, а як такий, ну, свято коли: "Их, кия цурку пашол грати". Кому таку гулю наб’єш, кому руку переб’єш, кому… Таке, таке бувало.\n – Явор, явор, яворові люди,\n– Мости будували.\n– Для кого ти мости?\n– Для пана старости.\n– Ступай коню, не ступай,\nА одного затримай. \n З-2).: А ше шо може грали? Може, шось таке приспівували, чи не було таке шо приспівувавли. Р-3).: "Явор, явор, яворови люди". Р-1).: Ну, в "Явора" тожи грали З-2).: А як, як, розкажіть? Р-3).: Ну, я знаю… Р-1).: Отако, бралися за руки. А тиї сюдою проходять кругом. З-2).: Всі попарно бралися за руки. Р-3).: Ми вдвох біжимо а тиї беруться проходять сюдою, сюдою, кругом знов беруться… Р-1).: А ми кажем: "Явор, явор, яворове люди, що вони робили? – Мости будували". З-1).: А ви заспівайте. Р-1).: Нє, ми нияко ни співали. Р-3).: То словами просто.\n Р-3).: Крайнього держимо. Всьо той вже стоїть. Не виходить. З-2).: Нехай покажуть. Покажіть, може, ше раз, на дівчатах як то робили? Бо то завжди на мігах паказується, дівчат багато можна показати.\n[Респонденти і збирачі пересувають стільці і стіл, щоб зробити більшу територію для того щоб показати як виконували гру "Явір". – Примітка транскриптора].[Респонденти ще раз співають "Явор, явор, яворови люди…\n– Явор, явор, яворови люди,\nУсіх коник попускає,\nА одного затримає.\nЗ-1).: А шо він тепер робить? Р-3).: А він тепер стає з ними разом, а ми знов ходять. В нас велике коло було. Р-1).: Та й так по одному ходимо. З-1).: А він стоїть шо збоку? Р-3).: Нє, з ними разом стоїть… А типіру знов буде стояти, от пройдено, знов буде стояти, другий хтось буде стояти, а ми знов будем ходити так: "Явор, явор…" З-1).: А ви давайте ше шось згадуйте? "Журавля" не було в вас. А шось таке, ігри лише? Р-1).: Ну, бульш такого. З-1).: "Кривого танцю", "Кривий танець" в вас був? Р-3).: Нє, таких танців танцювали ми "польки", да такі.\n – А ми просо сіяли, сіяли!2\n – А ми коней випустим, випустим!2\n – А ми коний займемо займемо!2\n – А ми коней викупим викупим!2\n– А за що ми викупите,\nА за що викупите?\n– А ми дамо сто рублів, сто рублів!2\n– Ми не хочем сто рублів, сто рублів!2\n– А ми дамо тисячу, тисячу!2\n– Ми не хочемо тисячу, тисячу!2\n– А ми хочем дів…! \n– Ми не хочемо тисячі, тисячі!2\n– А ми дамо дівчину, дівчину!2\n– А яку ви хочите, хочите? 2\n13. – А ми хочем Галю, Галю! \n З-1).: І "Проса" не було? "А ми просо сіяли…" Р-1).: Нє. Р-3).: "Просо" було. Р-2).: Просо то шо сіяли… З-2).: То згадайте. Р-3).: Нє, то знаєте. Р-2).: Нічого в нас до проса не було. Р-1).: "А ми просо сіяли, сіяли. – А тиї кажуть: А ми просо витовчем, ви…?… А ми коні випустим, випустим…" З-2).: А на який то голос? Заспівайте! Р-3).: То так собі…\n Р-3).: А та друга пачка каже\n Р-3).: А тії вже кажуть:\n Р-3).: А що ви хочете?\n З-1).: Ану, як…?\n Р-3).: А ті вже одказують яку дівчину їм дати. Та й забирають. З-1).: А як кажуть: "А ми хочем…?…"\n Р-1).: Тую дівчину, Таню, чи кого там. З-1).: Скажіть то вони як, шо вони при цьому стоять, як вони стоять, ви кажете "одна пачка"? Р-3).: Ну, хлопці стоять отдєльно, дівчата стоять отдєльно. Р-1).: І отак беруться за руки да стоять уже. "Ми того пропускаєм, а другого задержаєм!" З-2).: То "Явір", а про " Просо"? Р-3).: Ну і про "Просо" так, там просо сіють, там хлопці стоять, а ту дівчата стоять. З-1).: Ну, і переспівуються просто дівчата? Р-3).: Ну, дівчата просо сіють, а хлопці кажуть: "А ми коний випустимо!" З-1).: А хлопці співають тожи до дівчат, та: Р-3).: Ну! А дівчата знов хлопцям, вони кажуть: "Дамо тисячу», а дівчата кажуть: "Ми не хочемо!" З-2).: То спочатку ті співають? Р-3).: Ну, а потом тії. Ну! То як дамо дівчину вже: "А яку ж ти хочеш дівчину?"Вже бери тую, тую, тую, вже яку хоч дівчину. З-2).: То про просо і про явір тільки весною співали, чи коли-небудь? Р-3).: Нє, коли-небудь співали.\nЗ-1).: А таку: "Вийдемо, вийдемо, зранку на веснянку…"?\nР-1).: "Вийшли дівчата веснянку співати…"\n Ой вийду я на грудочки, 2\nАж там ходять паньоночки.\nАж там ходять паньоночки\nДа збирають рутьманочки.\nДа збирають рутьманочки 2\nНа неділю на виночки.\nДо батька йшла – винки вила, 2\nОд батенька – розвивала.\nОд батенька – розвивала, 2\nПо дорозі розкидала.\nЗіллє моє, рутьманеє, 2\nДитя моє, коханеє. \n Р-3).: Співали ми ще таку: "Вийшли ми на грудочки, а там ходять паняночки…" З-2).: Заспівайте її!\n З-2).: А шо далі нема?Далі ше є. Доспівайте, співайте!Р-3).: Ми не співаєм, дальши ни вмієм.З-2).: А що таке грудочки?Р-3).: Грудочки, на лужок вийшла. З-2).: Город?Р-3).: Нє, земля, травичка, городочок. Р-1).: Ми це називаєм "грудочок".Р-3).: Ми називаємо траву десь так, садочок чи…Р-1).: На вулици.З-2).: А шо я нарву "рутьманочок"?Р-1).: Шо-шо?З-2).: Шо нарву: "Ой вийду я на грудочки…" і шо?Р-3).: Таке як траву. " А там ходять паняночки…"Р-1).: "Да збирають рутьманочки…"З-2).: А рутьманочки це шо?Р-2).: Дівчата ходять. Дівчата.Р-3).: Квітки, квіти такі. Р-1).: Квітки – рутьманочки.\nЗ-1).: А в вас на Трійцю Куста тут, давніше..?\nР-3).: Нє, в нас тут не водять, то в Сварицевичах куста.\nР-1).: То там чудо, ой, чудо.\nЗ-1).: Ми були там, знаємо. В вас своє чудо, ви не думайте шо так…\nР-3).: Ага! В нас тут село мале та й чуда нема, але..\nЗ-2).: А то "На грудочки" – то веснянка?\nР-3).: Та, веснянка.\nЗ-2).: А то "Просо", "Явір" – то сто процентів коли-небудь співали?\nР-1).: Коли-небудь співали.\n Ішли хлопци перцу копати,\nЗабулися торбу взяти.\nА той перец колюхами,\nКоле хлопца під бокам…\nНехай коле, нехай знають,\nНехай дивчат не займають. \n Р-3).: Ще веснянка "Ішли хлопци перцу копати, забулися торбу взяти". З-2).: Ану, заспівайте її. [Респондент № 3 спочатку продекламувала текст веснянки. – Примітка транскриптора].\n З-1).: То вона весною співалася? Р-3).: Ну! З-1).: А може і на Купала? Р-3).: Нє, на Купала в нас таких пісень не співали.\nЗ-1).: Добре, а давайте тепер вже весілля. Шо в вас за порядок, коли в вас, з чого воно ся починає?\nЗ-2).: Тільки старе, старе весілля.\nЗ-1).: Та, старе весілля. Як воно було? З чого всьо починалося?\nР-3).: Зрання до вінця відпроважали.\nЗ-1).: Нє, нє, ви починаєте геть. Розкажіть як у вас було, спочатку, може, якісь змовини..?\nР-3).: Як свати приходили.\nЗ-1).: Як в вас казали саме?\nР-3).: В нас казали "сващини".\nЗ-1).: Вже перше шо було "сващини"?\nР-3).: Перши шо є на весіллі ото. Ото ви жениць, я дівка, ви прийшли до мене з своєю ріднею, ви прийшли до мене з хлібом, з пляшкою в свати.\n Ти, зозулю рабая,\nТи не вірно кова…\nТи не вірно ковала,\nТи неправду каза…\nТи казала, що сини будут\nНа восіллі, на замужку.\nАж приходю я додомоньку,\nАж у мене да свати си…\nАж у мене да свати сидять,\nМого батенька прось…\nМед-горілку та поносили,\nБатька мого та й упроси… \n Р-3).: […] Ну, вже ж тут співають… Р-1).: "Ти, зузулю рабая…" Р-3).: "Ти, зузулю рабая, ти невірно ковала, ти неправду казала…" З-1).: Співайте. Але чи могли би ви тоді трошки на повний голос. З-2).: Хоч парочку пісень. Та! З-1).: Значить, видно, шо ви такі співунні сильні, може, попробуйте, в вас голоси ше, дай, Боже! Попробуйте, хоч разочок. З-2).: Співайти, шоб ми записали, шоб діти почули.\n Р-3).: Ето співає дівчин рід. Р-1).: Угу! Як свати приходять.\nЗ-1).: Значить, зовсім друга пісня, зовсім другі співаки сіли навіть.\nР-1).: Так колись завше співали.\nР-4).: А тепер таке шоби й не…\n Ой ковала зозулєнька, ковала,\nВона мені правдоньку сказала.\nОй ковала зозуленька на дубку –\nВисватала невісточку й до душі. \nОй кувала зозуленька на груши –\nВисватала невісточку до душі.\nОй ковала зозуленька на вишні –\nВисватала невісточку под мислі. \n Р-3).: А вже як ідуть, вже як засватали дівку, йдут вже свати додому, то вже співають: "Ковала зозуля, ковала, вона нам правдоньку казала. Ковала зозуленька на дубочку, висватала до душі невісточку…" З-1).: Співайте.\n "Ковала зозуленька на груши…" З-2).: Співайти ше раз, співайти!\n Р-1).: Як вона виспівує… З-2).: Вона співає на листочку, чи на ім’я? З-1).: Ну, там ім’я ставили, чи ні тоді, коли дівчину? З-2).: Чи так співали "невісточку". Р-3).: "Невісточку", так і співали "невісточка" то вже ж.\nЗ-1).: Ну, а там вони шо, як прийшли, вони гостятся, чи шось вони ше таки є?\nР-3).: Ну гостять, приходять у свати, то вже ж там…\nЗ-1).: Ну, а дівчина шо десь в той момент, вона може ховається, чи ні?\nР-3).: Вона, ну, тепер то не ховаєтьса, а колись ховалась. Колись вона не знала за кого вона замуж іде.\nР-3).: От моя, в мене баба, материна мати, вона була з Грицьки, з другого села, вона, каже, шо, прийшли, каже, до мене свати. Ну, кажи, бачу якісь поїхали коньом …?… Кажи, я пасу гуси, кажи, бачу до нас парою коньми поїхали якісь люди, али які люди, я знаю, пасу гуси. Виходить, кажи, моя мати на вулицю і, кажи:\n– Маринко, ходи додому.\n– Покинь гуси. Ходи додому.\nНу, кажи, я і прийшла. Кажи, моя матка. Мокра від дощу. Кажи, моя матка в сінях на мене:\n– Маринко, до тебе свати прийшли, ти зайди да хоч скажи їм "добрий день".\nЯ, кажи, думаю, як же ж я буду йому казати, шо мені казати. Постояла я, кажи, постояла. Скинула того фартуха мокрого, пошла:\n– Добрий день! – Да й назад пошла туда.\nКажи, там сиділо дві жінки, і два чоловіки, і хлопец. А який хлопец, хто його знає? Я, кажу, кажи:\n– Мам, а чо вони приїхали?\n– Ну, приїхали сватати тебе!\n– Мамо, я не хочу замуж, я не пойду.\n– А батько сказав, мусиш іти. Ну, кажи, шо ж я залізла на піч, загрілась трохи, посиділа, а вони вже, кажи, чарку там п’ють, коло стола, а мені нічого не кажуть. Посиділа, кажи, забралися вони, да й поїхали назад, кажи, та й жених до мене нічого, я до його ничого. Посиділа я, каже, похнипала там на печі і так.\nКажи, питаюся я свої братихи:\n– Параско, то справді свати мене сватали?\nА вона кажи:\n– А за котрого? – Кажи, я знала, що їх там є два хлопці. – А за котрого мене сватали, за Пилипа чи за Петра?\n– Я й сам не знаю за котрого, кажи, він один жонатий є, али, кажи, я не знаю котрий? Ото, якраз той жонатий і приходив етож.\nЗ-2).: А чого?\nР-3).: Ну, сватати приходили, переговри йшли, шо батько скажи.\nЗ-2).: А сам молодий не приходив?\nР-3).: А молодий не приходив. Ну, а я кажи, думаю, де ж побачити як того молодого? Кажи коли мені батько каже в суботу:\n– Маринко, забирайся, да пуїдемо аж до сповіді, вже ми вінца зладили. Кажи, ну, я вже причепурилася, хто ж до мене вийде, котрий до мене ж вийде – жених. Каже, бачу, Пилип виходить, каже, Пилип з вусима такий, гарний, вже ж такий, поясом червоним подперазаний. Я каже думаю: "Ето буди мой чоловік, мусить".\nЗ-2).: А де він мав до неї приходити?\nР-3).: До церкви зайшли, а вун…?…\nЗ-2).: А то він тожи до сповіді йшов?\nР-3).: Ну, до сповіді.\nЗ-2).: Бабця йшла до сповіді, то і жених?\nР-3).: До сповіді жених пошов і вона пошла. То жених жде пока вона пудийде. То вже підуть у церкву разом. Отаке було знайомство. Отак вони і жили. Ну, скільки пожили? Война розлучила. І жили, і добре було, і не сварилися і не билися.\nЗ-1).: І шо так часто було, що такво батьки сказали..?\nР-2).: Так колись таке було….\nР-1).: В всіх було. Розказувала баба…\nР-3).: В Сварецевичах було ще таке: шо приїхали сюди до нас, в наших сусід дівка була, приїхали свати. Ну, приїхали. То тре поля багато, тож знаєте, ну, посаг треба, ну, аби полє є. Приїхали свати, засватали, попили, всьо до сповіді. Ну, тож як треба до сповіді йти. Ну, жених, каже, такий, трошки старший за мене, ну, жених гарний. Поїду, пуйдем до сповіді. Як вони пушли, тож треба перед весіллям за тиждень посповідатися в церкві. Як вони й йдуть до сповіді, кажи, вийшов той самий чоловік, шо приїжав, посповідалиса ми, ну, і шо, каже, вун пишол до хати, я пушла до хати до себе. Так і бить. Якось вже в неділю весілля, вже я чепуруса, вже туда-сюда, весілля, каже, приїжджає той молодий, кажи, як я його з воза подиймают. Я кажи, дивлюсь, да кажу:\n– А де, а де ж той жених, шо я сповідалась?\n– То ж, кажи, в нього троє дітей, він жонатий уже. А гетой, гетой буде твуй чоловік.\n– Та вун, кажи, кривий на ногу, з палкою ходить. Не мог з воза злізти.\nР-3).: Обманули. Я, кажи, в кричу, в плач:\n– Я не пойду за ним вінчатися, куди ж муй чоловік. А муй батько мене в плечі.\n– Куда? Я сказав, пуйдеш, значит пуйдеш. Попустила, кажи, я носа, поплакала, та й мусіла йти. Отаке тоді було. Не так? як тепер: ля-ля-ляля.\nР-4).: Да й жили.\nР-3).: Да й жили.\nР-4).: Одне одного не знали, а жили.\nР-3).: Жили, да й дітей нажили. Було скільки їх? П’ятеро дітей.\nЗ-1).: Ну, а шо не було таке по любові весілля?\nР-3).: Не було. Тоді нихто, куди, як батько з матеру договорився: "От, в вас поля багато, то ви можете взяти мене, саму багатшу, саму там яку". Ну! Та то як батько вибере. "О, там в того мого кума, да моєго кума зятя, там добра дівчина є, пуйдем її засватаєм". Та дівчина не знає, в очі не бачила.\nР-1).: Не бачит який.\nЗ-1).: Та він її не бачит?\nР-3).: І він її не бачив. Батьки посватали, поженили і всьо живіт. Та й так і всьо, так і було.\nР-4).: І жили.\nР-3).: І жили…\nР-4).: І …?… були великі. А тепер і любляться, і шо хочете і не…\nР-3).: Тиждень ще, довго не поддаю за весілля і вже розбіжатса… Таке було тоді. Ето було ше до войни таке і даже в войну таке було ще.\nЗ-1).: Добре, вже після сващини, значить, називали заручини якби?\nР-3).: Заручини, сващини, отаке, якби\nЗ-1).: Ну, там музикантів не було на сващині?\nР-3).: Нє, нє, тоді було без музик.\nЗ-1).: Шо вони потім після того..?\nР-3).: Но, після того вже договариваются, вже неділя – весілля, вже субота готуютса коровай пекти.\nР-3).: Збирають людей, коровай печуть.\nЗ-1).: І от хто на коровай йшов? Кого запрошували?\nР-1).: Кого звали.\nР-3).: Ну, сусіду звали, родню.\nР-2).: Родню близку, сусід звали, хресних.\nЗ-1).: А скільки їх могло тих коровайниць?\nР-3).: Ну, як у кого, бувало сім, бувало й двацать.\nЗ-1).: Али шо, парно, чи ни парно було число?\nР-3).: Ні, які, які були, які є такі приходять на коровай.\nЗ-1).: Але то так треба було шоб там нерозведені..?\nР-3).: Але шоб, коровай місить котра нерозведєна жінка.\nР-1).: Не вдова.\nР-3).: Шоб не вдова. Али якшо хресна, можи, ну, вдова, чи, може, якась розвєдена, то вона каже: "Я не касаюся до того коровая, вже всьо". І вже вони коровай місять, ну, тії вже такі паровани люди. І вже ходять кругом, співають.\nЗ-1).: А вони на коровай йшли з чимось, шось несли з собою?\nР-1).: Муку, яйця…\nР-3).: Муку, кажне несе миску муки і там яєц, там скільки положено, чи кусок сала, таке шо-небудь\nЗ-1).: А сало шо просто їли чи його шось, може, додавали, кудись то сало?\nР-3).: Нє, то для родини сало.\nЗ-2).: Як подарунок?\nР-3).: Ну, так будто я йду, несу я на коровай, йду, на коровай несу там яйця, сало і місять…\nР-1).: Хусточков біловбв’язує і несе.\nР-3).: Несе, то вже в руці хусточку несе.\nР-2).: Там коровай місили.\nР-1).: Як молоду заберуть, а на другий день, то "снідання", називалось сніданци, тоже хусточков обв’язували, ше даже для шуток, то наложать в одну мисочку костей голих без нічого.\nР-2).: Або бульби сирої.\nР-1).: Костки обдирали\nР-1).: І понесуть отую миску, оддадуть, такі вже шутки били, хто і зна.\n Хорошухи коровай місять, 2\nДа все Бога просять.\nА кирпухи  заглядають,\nДа й собі переймають.\n З-1).: І шо там починається, найперша пісня на коровай яка? Р-3).: "Хорошухи коровай місять…".\n Кирпухи = кирпаті (опис зовнішності). – Примітка транскриптора.\n Наша піч роготіла, 2\nА в нашої печі 2\nДа й широкії плечі.\nТреба нам посидіти,\n Р-1).: "Наша піч регоче…". Р-3).: А но вже коровай посадять у піч, то вже то сідають коровайниці под прип’яком на землі, стелять подушку і сідають на подушку, вже, то вже котра така сміла вискочка, то вже співають:\n Ой, а де пошов господарь?\nНехай викупить коровай.\nНехай почне нам тую бочку,\nЩо стоїть у куточк…\nХай кучерами потрясе,\nЙому нести да марудненько,\nНам пити охудненьк…\n Р-3).: А вже як коровай спечется, виймуть, вже там ходять, вже його щупають, туда-сюда то вже співають… З-1).: А нашо його щупають? Р-3).: Гладять його.. Р-4).: Який він, може, згорів, може шо… Р-2).: Чи не розколовся? Р-3).: Чи не розколовса. То вже співають:\nЗ-1).: А якась, "Благослови, Боже…"? Шось коровай там з печі дістануть, співають"Благослови, Боже, і Пречистая Мати…"?\nЗ-1).: Коровай там місити, чи..?\nР-1).: В нас як ділять, як ділять то тоді.\nЗ-2).: А коровай чим щупали, руками?\nР-3).: Ну, руками, руками. Дивляться, або де розколовся, ох, може, де згорів, може…\nЗ-1).: А шо то не можна було, так? Якшо таке станется, то шо то означало?\nР-3).: Ну, як розколется коровай, то то не житимуть, будут сваритися…\nР-3).: Причина якась буде.\nЗ-2).: І шо робили з коровайом, все одно його?\nР-3).: Та нічого, мусять його, але ж уже знають, вже в душі шкрябає шо, ох, розколовся коровай.\nР-1).: Все одно поріжуть да поділять в понеділок.\nР-3).: Але поділять, всьоравно, так і бить.\nЗ-1).: Але справжувалося шось?\nЗ-2).: А насправді так було?\nР-3).: Було так, чого ж не було?\nР-3).: Але якщо станеться в житті, то той коровай виноватий, думаєте, Господи..?\nР-2).: Йой! То і так хліб пече то тожи є такий шо …?…\nЗ-1).: А ше скажіть, в вас коровай пекли і в молодого, і в молодої?\nР-2).: Да, да.\nЗ-1).: І там пекли, і там пекли?\nЗ-1).: Добре, а одного пекли, чи може..?\nР-3).: Нє, пекли, молода в себе, а молодий в себе.\nР-2).: Значить два.\nЗ-1).: Вже одного молодого печуть, наприклад, в молодого одного коровая, чи два, чи три?\nР-3).: Одного, одного печуть. І в молодої одного. Вона ділить своєму роду, а молодий своєму роду.\nЗ-1).: І великий той коровай був?\nР-3).: Ну, тазік, миска, як обично таке миска велика, або тазік, тако у піч шоб уліз.\nЗ-1).: А прикрашають його якось?\nР-3).: Ну, прикрашають, там зверху роблять усякі з тіста такі вироби, усякі розочки, а зверху прикрашають уже як спечуть, да уже вун…\nР-1).: Колись шишки були.\nР-2).: То шишки в нас не робили.\nР-3).: Отакі шишки роблять з дерева, отака шишка, отака палка, а тут допустім…\nР-1).: Вона висока.\nР-3).: Отака висока і отака риловата. Вбирають, вбирають її всякими квітками, зеленню всякою.\nР-4).: Тістом обкручує.\nЗ-2).: Багато таких?\nЗ-1).: Вона висока, та?\nР-3).: Та. Вона…\nР-4).: Десь буде отака.\nР-3).: Отака. І шишка казали на. Обплетена тістом, повбирана квітками, зеленю, там барвіночком всяким таким, і становлять їх і становлять в той коровай, втикають… Або п’ять, або сєм должно бути.\nР-4).: І тройчаста должна бути.\nР-1).: Сєм, або восєм …?… коровай буде шо стоїть …?… то считається так як би до пари. Сєм буде ето шо зверху…?…\nР-3).: І так його вже на другий день, ну, тепер то вже за один день все проходить, а тоді так на другий день вже забираються, вже збираються, вже молоду взяли, вже немають, вже вона там, молода в жениха.\nЗ-1).: І це вони її в суботу десь там?\nР-3).: В суботу спечуть, в суботу його вберуть і вун стоїть готовий уже, наражений стоїть. В неділю вже поїхали до винца, приїхали з винца, той коровай стоїть десь там в коморі, його ніхто не бачить. Забрали вже молоду повезли до жениха, а коровай стоїть.\n Ой, нагнівавса да коровай,\nДа й у коморі стоячи.\nШо ви п’єте да гуляєте,\nПро мене забуваєт… \n Р-3).: А на другий день збирається молодої рідня і вже співають, шо… [Респондент 3 продекламувала текст весільної пісні /73:56. – Примітка транскриптора]. Р-3).: Приносять коровая, розділяют його, кому шишка ціла, кому кресло, кому половинка, кому як уже ламають. І ето уже забираютса, ідуть… Р-2).: Перезви. Р-3).: До молодеї в перезви. З-2).: Заспівайте тої "Нагнівався коровай да в коморі стоячи…" Р-1).: "Шо п’єте да гуляєте…"\n Р-3).: То його вже приносять тоді і вже ділять по кусочку там кому.\nЗ-1).: Так, так, і тепер… Али ж вінки…\nЗ-2).: Ми вже перескочили.\nЗ-1).: Али ж вінки тожи плили дівчата тоді коли коровай печуть жінки, чи коли вінки плели? Чи не плели вінки?\nР-3).: В нас не плели.\nЗ-1).: З барвінку там якісь, чи молодій, чи там…?\nР-1).: Нє, нє не плели.\nР-3).: Нє, в нас такого нічого не було.\nЗ-1).: А шо молодій тоді давніше, шо її, чим її, чим прикрашали її?\nР-3).: Тож вінок такий є…\nР-2).: На голову гребінь…\nЗ-2).: З чого вінок?\nЗ-1).: Чи ваші матері може..?\nР-3).: Купляний вінок.\nЗ-2).: А колись тожи купляли?\nР-1).: Да, да, купляли.\nР-3).: Купляли, а хто мав …?… Тут ’го прикріпляли, а ззаду фата така була, шоб до низу тяглася.\nР-1).: В нас казали вельон.\nР-3).: Шоб знизу була, ето називалося вельон.\nЗ-1).: Ну, то це було навіть вже новіше, чи в вас іздавна такі ше ці вельони?\nР-1).: Нє, здавня не такий як тепер.\nЗ-2).: Покажіть як колись були, покажіть, ше раз, бо я не знімала.\nР-3).: Такий був вінок кругом, отако кругом голови і сюда, а взаді вельон виси аж до землі…\nР-1).: По землі качаєся, аж за нев де вона йде.\nР-2).: І плаття, плаття, на такі рукави, не теї шо тепер, всьо голи.\nР-3).: Якшо молоде, то за єю хтось там буде нести вдвох, вдвох дівчинки малі…\nЗ-2).: Колись, колись таки були?\nР-3).: Несли ззаду за єю вельона.\nЗ-1).: А давніше ви шо казали, шо було?\nР-1).: Вельоно, таке вузке, не таке як тепер. Тепер красивіше, а то колись…\nЗ-2).: А колись яке було?\nР-1).: Ще кругом шиї замотають отако, сюдою, розпустять, Божи, …?… Оля Кабанова як ішла то вже шось було таке лутше.\nР-3).: Шо там було лутше?\nР-1).: Отакий на ширину вельон був, постійно всі брали.\nР-3).: Ну, в Наташки який був, ну, такий же ж був.\nЗ-1).: Ну, али на прокат брали, так?\nЗ-2).: Не широкий такий?\nР-1).: Вузенький …?…, як рушничок обичний.\nР-1).: А довгуватий був.\nЗ-2).: А з чого, з такого прозорого як зара?\nР-1).: Ну, такий самий як і тепер фата, али ж коротенький, чи то довгий, а такий вузенький. Отакий. Завиртають отак за шию, шо навіть і два рази.\n Забирайся, Галєчко, забирайса,\nВ білую свитоньку одивайса.\nВ білую свиточку с квитками,\nЩоб була до року з дітками.\n Р-3).: Сидить молода і ше должна плакати, сидіти. З-2).: Коли? Р-1).: Ввечері, як мають забрати її. Р-3).: Як мають брати її, то вона сидить, должна сидіти плакати, шо подпухни. Р-1).: Дурна! Р-3).: Чесни слово! А якшо ни плачи, то кажи: "О, а яка її холєра, кажи, сиділа і навіть сльозини не випустила?" З-1).: Ну, а шо ж тоді співають, як вже її там випроважают, чи тоді вона плачи, чи? Р-1).: "Забирайся…" Р-3).: Шо співають? Тиї свахи співають, ну, женихова рідня:\nЗ-1).: Ну, а ми ше давайте повернемось, тоді вже як до, спочатку весілля.\nЗ-2).: Вже коли коровай спекли, то з тим з короваєм всьо, вже нічого більше не роблять?\nЗ-2).: То в суботу, чи коли?\nР-3).: В суботу, в суботу.\nЗ-2).: То колись, колись тожи була субота?\nР-3).: Субота, а в неділю весілля, в нас в суботу не було ніколи весілля.\nР-1).: А в понеділок перезва.\nР-3).: А в понеділок перезви. Добре!\n Стоїть дубочок, стоїть зелений\nНа Дунай похильоний.\nСидить Василько молодесенький\nДо шлюбу наражун…\nДержить хусточку в правой рученці,\nСвою матьонци, свою рідненьку\nВ нуженьки припадав…\nОй дай же мені, моя матьонко,\nДайте ми конєчиньку,\nА десятого да й вороного –\nПід мене молодо…\nПод мене молодого.\nОдинадцято да й жеребицу –\nПод маю молодиц…\n З-1).: Значить, дивіться, ше як перши молодий чи збирається до молодої, його спровожають, шось..? Р-3).: Співають …?… То як їде млодий вранці до молодої, то вже поїдуть до вінця в неділю.\n Свою –свої. – варіант виконання.\n З-2).: То коли співали?\nЄду, єду на комбайнє,\nХодіт морєм рожь.\nРоскривай, Танюша, двєрі,\nЄду, єду на камбайнє,\nХодіт морем рожь.\nСєрце не трівож.\nТи, водкі нахлєбталса?\nА ночєвать пашол к другой.\nКак мнє прізнатса,\nЄслі я люблю.\nПолюбив я братци\nДєвушку в одном краю.\nРоскривай, дєвушка, двєра,\n З-1).: А чоловіки хіба не співали? Р-3).: Співали. Р-5).: А так співали:\n Респондент № 5 співає, але через розмови і сміх інших респондентів текст твору погано чути. – Примітка транскриптора.\n З-1).: Заспівайте тожи шось з чоловічого такого старовинного.\n Р-3).: Всьо, іди. Р-5).: Дякую вам!\n Респондент 5 співає, але не зрозумілими є слова тексту №66. – Примітка транскриптора.\n Р-3).: Голос добре, а пісні не знаєш. Р-1).: Добра, добра. Всьо. Р-2).: Добра!\n Р-3).: Та не кричи!\n Р-3).: Ту бункера нема, іди, нема бункера, іди, поладь бункера свого. Р-5).: А то в тому проблема… Р-3).: Йди, йди, закривай двера. Р-4).: Ми будемо концерта… [Респондент № 5 співає, але через розмови і сміх інших респондентів не зрозумілими є слова тексту пісні. – Примітка транскриптора].\nВідомостей про респондента №5 немає.\nЗ-2).: А то шо ви співали "Стоїть дубочок, стоїть зелений…" то коли її співали\nР-3).: Ето як співає, як їде, як молодий до молодеї їде вранці.\nР-3).: Молодий, молодий.\nЗ-2).: Молодий їде до молодої шоб забирати її..?\nР-2).: Вранці їде до вінчання.\n Пишна тещенька, пишна,\nОй пишна тещенька, пишна,\nПроти зятя не вийшла, гу.\nЧи чобут не вбуває,\nОй, чи чобут не добуває,\nЧи сорому не має. \n З-2).: А ше як приїде, шось співають? Р-3).: А як приїде, то повінчаються, вже тоді вони співають… З-2).: Як він до неї приїжджає то нічого там не співають, просто…? Р-3).: До її приїжджають то вже її рід співає. З-2).: Коли його зустрічають? Р-3).: Ага! З-2).: А шо її рід співає Р-3).: Ну, і… Як співають, тоді як приїжджає, теща щоб вийшла встрічати, а вона шось не виходить, там мудохає, то співають:\n З-2).: То так тещу викликають, та? Р-1).: Унижають, шо вона не вийшла.\n Їхала Галєчка до венця,\nСипала золото з рукавця.\nА за єю матьонка збирає,\nДрибниї сльозоньки, ой, розливає.\n– Ой вернися, матьонко, верниса,\nТо ти мого золота не збереш?\nТи ж мого золота не збереш,\nДробниї сльозоньки розоллєш.\n Р-3).: Ну, таке як до вінца їдуть там багато співають? З-2).: А дорогою шось співають, як їдуть до вінца? Р-3).: Там багато пісень є всяких таких, як до вінца їдуть, ето вже довго і упорно. З-2).: Ну, так заспівайте, али ж ніхто нам не співав.\n Питаласа мати дочки: 2\n– Чи горіли хороше свічки?\n– Ой горіли, палали, 2\nЯк на шлюбу стояли.\n Як на шлюбу стояли, 2\nПраву ручку в’язали.\nСирею да сирицою, 2\nІз чужою чужаницою. \n Р-3).: Ну, то вже як до винця їдуть, до винця їдуть: "Питалася мати дочки…"\n При повторі другий раз строфи, респонденти виконують: "Ой питаласа мати дочки". – Примітка транскриптора.\n Р-1).: "Як на шлюбу стояли, праву ручку в’язали".\n При повторі другий раз строфи, респонденти виконують: "Ой як на cлюбу стояли". – Примітка транскриптора.\n При повторі другий раз строфи, респонденти виконують: "Ой сирею та сирицою". – Примітка транскриптора.\n Р-3).: То та стануть свої, то там стануть свої, а то шо.\nЗ-2).: Чужиниця, а то шо стануть свої.\nР-3).: То чужі.\nР-1).: Вже всі, вже всі пісні.\nР-3).: Нє, ше не всі, ооо, ше до всіх пісень, Господи святий!\nЗ-1).: Ну, а дивіться, так виходило, шо з сторони молодого своя, свої свахи, та?\nЗ-1).: Там свої?\nЗ-1).: То вже всі жінки там, чи вибиралися там якісь кращі як у вас в свахи?\nР-3).: Нє, там вибирали як по рідні.\nР-1).: Тож родинне.\nЗ-1).: Ну, а старша сваха серед них якась була?\nР-1,3).: Хресна, хресна.\nЗ-1).: А вона співає?\nР-3).: Співає вона, співає. З усіми разом.\nЗ-1).: Ну, але ж дивіться, в вас були на село такі що найкращі, такі що найкраще знали, то може вони заспівували всюди, чи ні? Чи кожен своїм своє співає, ше й хресна?\nР-4).: Всі разом.\n Не купляй, староста, свасі перстенюв,\nДа купи, староста, коням подков…\nБо будем їхати бором, каменьом,\nБуде бор шуміти, камень дзвені…\nБуде бор шуміти, камень дзвеніти,\nЗачують люди – нам слава буде.\n Р-3).: А ще як їдуть жеж по молоду ввечері то ше співають "Не купляй, староста, свасі перстенів, да купи, староста, коням подкови…"\n Ми думали, що свахи в шубах,\nА вони в кожухах.\nЇх кожухи с теплицями,\nВ їх воши копицями .\nНаколоти, свату, муки,\nДа, нагодуй свої суки.\nНе дали нам об’їхати,\nСтали, щоб вони похлебтали.\nДа, на нас не брехали .\nСтали нас обріхати .\n Р-3).: А ще, а ще такі, ну такі, трохи грубі еті пісні співають, як приїдуть по молоду вже ввечері свахи. Да вже ж, ну, молодої рідня співає свахам женіховим: "Що ви такі-сякі, да ви приїхали, да ви… "\n Р-3).: А потом, а потом вже ета відспівує родня: " …"\n З-2).: А заспівайте!\n З-2).: А заспівайте! Р-1).: Хіба то гарні слова? З-2).: Певно, шо гарні. З-1).: Ну, ше там і таке, мабуть, було, але ж ми вже… Р-3).: Були які-будь… З-1).: Заспівайте, заспівайте! Співайте, співайте! Р-3).: Ну, такі слова… З-2).: Заспівайте. Р-1,2).: Давайте шось друге. [Респондент 3 продекламувала текст весільної пісні. – Примітка транскриптора]. [Респонденти і збирачі розмовляють, що необхідно співати].. З-2).: Заспівайте. Р-3).: Давайте шось друге. Р-3).: "…?… шо вас люди люблять…" З-1).: Ні, цю заспівайте.\nМи їхали через болото,\nОй, ми їхали через болото\nДа по своє золото.\nЧерез високі купи,\nОй, через високі купи,\nЯкі в вас люди глупи.\nНе дали нам в’їхати,\nОй, не дали нам в’їхати,\nСтали нас обріхатий.\nЗа піч, девки, за піч,\nЗа піч, девки за піч\nОй, блощиці раховати,\nБо й в нашому роду,\nОй, бо в нашому роду,\nТа й не було байстрюка зроду.\nА вашеє родище,\nОй, а вашеє родище –\n Р-1).: Не показуйте, людоньки, нікому …?…\nЗ-1).: Нам ше й не таке співають, просто ше діти трохи є, …?… ми б попросили шоб ше поспівали …?… Весілля без того і не весілля, яке ж воно весілля?\n Рада свекровка, рада, 2\nДа наливає в миску,\nДа й частує невіст… \n Р-3).: А вже як привезуть молоду, то вже свекруха бігає, тішится:\n Р-1).: Ой, я не можу…\nОй, я думала, що зора впала,\nНа мойму дворі невістка став…\nНа моєму дворі становиласа,\nМоєму синочку знародилось…\nЇхала вона між калиною,\nНадворі стала між чужиной…\nЇхала вона з білим віночком,\nЗа столом сіла з моїм синочко…\nОй веди, мати, до комори спати,\nЗ твоїм синочком пожартуват…\nЗ твоїм синочком пожартувати,\nВ біле личенько поцілуват…\nР-1).: Бачити, люди були не грамотні, а толковіші.\nР-3).: Який там толк був, шо співали…\nР-1).: А тепер вже ніяк не співають по людському.\nР-2).: Да, тепер по своєму.\nЗ-1).: Так, добре, ну, давайте, вже підходим до того кінця, там шо вони ділять той коровай, шо ж там такого?\nР-3).: Ну, ділять коровай, то вже тоді визивають перше батька з матеру. "Що даруєш?"\nЗ-1).: А хто ділить?\nР-3).: Дружки ділят.\nР-2).: Брат старший і дружка старша. Обв’язуєтса рушниками і вони вже позначені.\nР-3).: І ділять. Перше визивають батька з матер’ю.\nЗ-2).: Молодого чи молодої?\nР-3): Ну, якшо в молодеї ділять, то в молодої.\nЗ-1).: Ну, перший день зара в молодого всьо равно ділять, та, в неділю ввечері?\nР-3).: В неділю ввечері не ділять.\nР-1).: В понеділок як ідуть до молодої.\nР-3).: В понеділок вранці ділять в молодої, як збираются йти в перезви, то в молодої ділять коровая, в молодої в родні.\nР-1).: А її вже нема, вона…\n Чесала Галєчка, чи там Танєчка, чи як, білий льон,\nВиганяла перезванів з хати вон.\nІдіте, перезвані, додому,\nШоб не було мині молоди дотьону. \n Р-3).: А вона вже там. Вже без ї подають коровая. Заходять до жениха, там вдень п’ють, гуляють, ввечері вже розходятса, то вже співають:\n Респондент 3 продекламувала текст весільної пісні. – Примітка транскриптора.\nР-3).: Ділять коровай таме і…\nР-1).: Молодого матері дають.\nР-3).: Молодого матері, хресній, а потом вже всім попало, кому що, такий кусочок.\nР-6).: Вперед батьків визивають.\nЗ-1).: І що один коровай всі їли?\nР-3).: Один всі поїли.\nЗ-1).: Визивають шо як в вас там?\nР-3).: Ну, визивають: "Хто, шо даруєш? Там батько з матер’ю: Шо дарує?" "О, там дарую корову".\n Дарують сосну, щоб цілувалися зосну.\nДарує дугу, щоб не любив другу. \nДарую …?…, гроші й козу,\nІ тую дирку шо внизу. \nЯкшо будеш шанувати,\nТо до смерті будеш мати. \nДарую голку і ниточку шовку,\nШоб уміла шити, прасти і од свекрухи вкрасти.\nБо свекруха така власть,\nЯкшо не вкрадеш, то сама не дасть.\n Р-1).: А хто шуткує шо-небудь таке… Р-3).: А хто шуткує, там шутки:\n Р-3).: І таке во. З-1).: Ану! Ше, ше… Р-1).: Імняло (?). З-1,2).: Шо, шо? З-2).: Шо то таке? Р-1).: Дальши не скажу\n Р-3).: Ще й таке дарують. З-1).: А ше шо кажуть? З-2).: Розкажіть! Тепер не кажуть вже.\n З-1).: Ше… З-2).: Розкажіть ту, багато не кажуть вже.\n Р-3).: Хто що придумає. З-1).: Є, гарно, гарно! [Респонденти 1 і 3 продекламувала текст весільної приспівки. – Примітка транскирптора].\n Старший дружок  коровай крає, 2\nДа все собі дбає,\nТо в міх, то в кишеню,\nСвоїм дітям на вечер…\nДайте йому помилище,\n З-1).: А ще що? Р-3).: Є, є. Багато, хіба всього здумаєш… Р-1).: "Старший дружба коровай крає, да все собі дбає…"Р-3).: "То в мішок, то в кишеню…"Р-1).: "Своїм дітям на вечерю…" Співають таку пісню.З-1).: Заспівайте, заспівайте! З-2).: Заспівайте!\n Дружок = дружба – варіант виконання.\n Вже вам, дружки, не дружковати, 2\nВже вам свині пасти\nЗ чорною собакой… \n Р-3).: А вже як поділять коровая, то вже співають дружкам.\n Р-3).: То вже так наколюють.\n Ой чесала Галєчка білий льон,\nВиганяла перезванє з хати во…\nОй йдіте, перезванє, додому,\nЩоб не було мні молодой дотьону.\n З-1).: Коли вже там розходятся гості, шо там? Р-3).: Вже розходятся гості то вже, то, ну, виходить уже молодої, додому йде, вже молода остається, вже співають:\n Проважала Галєчка  гостоньки\nДа й за калинови мостоньки.\nОй, вернись, Галєчко, верниса,\nБо на тебе росица труситца.\nБо на тебе росица труситца,\nБо на тебе свекровка сердитса.\nА я тую росицу отрасю,\nА я свою свекровку й угодю.\n Р-3).: А ще: "Проводила Галєчка гостоньки за калинові мостоньки" З-2).: А ну, як то?\n Галєчка = Галєнька – варіант виконання.\n В чистому полі ведмідь рикає,\nНи йди, Галєчко, свикров лихай…\nНехай ведмедік лапоньку смокче,\nНехай свекровка за піччу кво…\nА я ведмедя та й не боюса,\nА я свекровці да й покорус… \n Р-3).: А ще як дивчата спивают, ну, вже послідню, спивают двичата, шо вже прощаютса, то: "В чистому полі ведмідь рікає, не йди, Галєчко, бо свекров лихая. Нехай ведмедік лапоньки смокче, нехай свекруха в запіччі квокче". А як же, там яйнакше шось є… З-1).: Нагадайте собі! З-2).: На яку мелодію? Р-3).: Ну, на весіллі всяку. З-2).: Як то всі різні, в вас багато… З-1).: Ви почніть співати, ви згадаєте! "В чистому полі…"\n Р-3).: "А я свекровці да й покоруса". З-2).: "Нехай медведік лапоньку смокче, свекруха…" шо, за піччю шо? Р-3).: "Нехай свекруха за піччю квокче". Хай сидить там… З-2).: Шо, квокче? Р-3).: Квокче. Р-1).: Як кура. Р-3).: "Нехай свекруха за піччі квокче". Да вже каже, шо я: "Ведмедя да й не боюся, а я свекрусі да й покоруса". Ну, вопшем, перепросю її. З-1).: Шо ше ведмеді в вас хтось пам’ятає? Р-3).: А хто їх бачив, я в телевізорі бачила, так я й не бачила ніколи, які вони. Р-1).: В нас нема в лісі. Р-3).: І в зоопарку не бачила. З-2).: А раз коли співали, то, може, були в вас коли ведмеді. Р-3).: Може колє і були, ну, це не за нашої пам’яті.\n Р-3).: За наші пам’яті не було.\nЗ-1).: Добре, давайте тепер так, ше скажіть нам от хрестини в вас, які в вас старовинні були на хрестини хрестильні пісні?\nР-3).: Ой то довго і упорно.\nЗ-2).: Та скажіть!\nЗ-1).: Та чого?\n Люлі, люлі, дитинойко, спати,\nПошла мати до роду гуля…\nПошла мати до роду гуляти,\nДа й казала буде ночуват…\nА в мене рід хороший, багатий,\nБуде мене медом частуват…\nОй, що же мені од меду не впитса,\nЗ своїм родом да й наговоритс…\nПусти мене, мій роде, додому,\nВ мене вдома дитина малом…\nМене вдома дитина малая,\nЩе й до того свекруха лихай…\nЛюлі, люлі, дитино малая,\nДесь гуляє мати молодай…\n Р-1).: Це наша перша у хор-ланці була пісня: "Люлі, люлі, дитино маленька…" З-1).: До колиски, так? З-2).: В хор-ланці? Шо ви цілою ланкою колискову співали? Р-3).: Колискову співали? З-1).: А як, заспівайте її. Р-4).: То ми співали: "Хозяйко…" Ето. Куда ж то ми на луг їздили, да ми співали її? Р-1).: На Волині ми були, перший раз… Р-3).: Ну, то ше в Луцку співали її. Р-1).: То, то, але я тобі кажу, шо… Р-4).: Перший раз ми її співали. З-2).: Заспівайте її\n З-1).: Ну, але скажіть, в вас її співали шо це так, до колиски, чи взагалі все рівно? Р-3).: В нас співали так: якшо десь мати пошла, ну, кинула дитя на чоловіка, чи там на свекруху, пошла десь до свої родні, там гоститься чогось, то так співали. З-2).: Будь-коли могли співати? Р-3).: Та, будь-який час.\n Треба, синку, твою жінку бити,\nШоб звикала додому ходити. \n Р-1).: А свекруха казала:\n Р-3).: То вже таке. Р-1).: То вже зачали на вісіллю. [Респондент №1 продекламувала текст весільної приспівки. – Примітка транскриптора].\n – Ой бабко моя, голубко моя,\nОй, хто ж тебе в баби взяв би, ой коби не я.\n– Ти до мене йшов, мед вино носив,\nТи ж мене, бабонько, ти ж мене, голубонько, в баби запросив\n Р-3).: А на хрестини то вже так, жартівливі такі співають, шо: "Бабко моя, голубко моя…"\nЗ-2).: Заспівайт, заспівайте про бабку, заспівайте\nР-3).: Ну, а ще співають…\nЗ-2).: А та бабка, то що за бабка?\nР-2).: Тепер медічка всьо там робить. А колись баба пупа в’язала.\nР-1).: Да й казали "пупна баба".\nР-3).: "Пупна баба".\nР-1).: "Пупова баба".\nЗ-2).: А то якась одна була в селі, чи..?\nР-1).: Нє, хто кого хотів.\nР-3).: Я хочу то вас возьму…\nЗ-1).: А приймала роди хто?\nР-1).: Ета баба.\nЗ-1).: То шо так багато, кожен міг хто..?\nР-4).: А колись були такі медікі…\nР-3).: А хто колись знав медиків.\nЗ-2).: А хто знав, …?… кого кликали?\nР-3).: Ну, от мене, я хочу сусідку взяти, хочу її взяти, хочу вже собі взяти…\nЗ-2).: Тобто ви самі для себе, чи для своєї..?\nР-3).: Для себе, для своєї дитини я беру вже.\nЗ-1).: А роди то шо і вона приймала?\nР-3).: Вона і приймає роди.\nЗ-1).: А шо так всі зналися?\nЗ-2).: Шо наперед домовлялися жінка хто до неї там піде помагати родити, чи як?\nР-4).: Всякого бувало.\nР-3).: Буває таке, шо я си родю сама.\nР-1).: "Нема никого треба ж послати бабу. Кого позвем в бабу? Ой, позвім тую Тетяну, чи Мар’яну чи кого?. Позовімо її, і буде в нас баба". Пушли вже її позвали, жи вона прийшла побабила.\nЗ-2).: Як побабила?\nР-3).: Пупа перерізала.\nР-2).: Пупа зав’язала.\nР-1).: Пов’язала те дитя, сповила. Вже прийшла на водвідки раз, другий раз, вже вона баба. Вже христини, вже ми ї саджаєм на почотному місці…\nР-2).: На покутті.\nР-1).: І подарунка даєм. Вже ж наша баба – то вже наша родня. Ну, і так співають: "Бабко моя, голубко моя, хто б тебе в баби взяв би, щоби не я".\n Ой, бабонько, голубонько, не йди на мой двор,\nБо на мойму двороньку зацвіли груші.\nБо на мойму двороньку зацвіли груші,\nВзяла собі бабоньку да й не по душі.\nХоч по душі, не по душі я й не боюса,\nБо я тепер бабонька за стул сядюса.\nОй, кумонько, голубоньку, не йди на мой двор,\nБо на мойму двороньку зацвіли вишні.\nБо на мойму двороньку зацвили вишні,\nВзяла собі кумоньку да й не под мислі.\nХоч под мислі, не под мислі, я й не боюса,\nБо я тепер кумонька за стул сядюса.\nОй, кумунько, голубонько, не йди на мой двор,\nБо на мойму двороньку зацьвув виноград.\nБо на мойму двороньку зацьвув виноград,\nОй, кумунько, голубонько, я тобі й не рад.\nОй хоч радий, хоч не радий, я й не боюса,\nА я тепер, кумонько, ооо, за стул сядюса. \n З-1).: А потім вже так само співають до кума, так само співають? Р-3).: А до кума співають:\n Кумоньку = бабоньку – варіант виконання.\n З-2).: "Бо я тепер…" шо? Р-3).: "За стул сядюса". З-2).: А,"За стул саджуся". Р-3).: "А я тебе, кумонько…"\n Липа на липу похилиласа,\nКума з кумоньком посвариласа.\nДа й за віщо, да й за якеє?\nДа й за яблучко, за червонеє.\nОй не бийтеса, не сварімоса,\nДа за яблучком помирімоса. \nЕтим яблучком поділімоса,\nЕтим дітятком помирімоса. \nЕте яблучко – да забавоньку,\nЕтим кумоньком да на славоньку. \n Р-2).: А щи ж ета:\n Р-1).: Подилімося. Р-3).: Подилімоса, ну.\n Р-2).: Такі співали пісні…\n Р-1).: Шо дитя похрестили – слава! З-1).: "Етим яблучком…"? Останнє шо було: "Етим яблучком…" шо? Р-3).: "Етим яблучком поділімося, не биймося, не сварімося, етим яблучком поділімося". З-2).: Ну, а дальше? Р-1).: "Ето яблучко на забавоньку…" Значить бавиться яблучком дитя, "а дітятко на славоньку".\nЗ-1).: А дивіться, ше он там, от ви співали: "Бабко моя, голубко моя…", а так само не співали до кума: "Ой, кумчику, мій голубчику…"?\nР-1).: Нє, такої шось не було.\nР-3).: Нє, тож "Кумонько, голубонько, не йди на мой двур, бо в мене, бо на моєму двороньку зацвув виноград. Ой, кумонько, голубонько, я тобі не рад!" А вун вже каже: "Хоч радий, хоч не радий, я не боюса…"\nЗ-2).: То брали бабку і кума?\nР-3).: Кума і куму.\nЗ-1).: Само собою ж брали…\nР-1).: Кум з кумою, а баба…\nЗ-2).: Кум з кумою, а баба окремо, так?\nЗ-1).: А за кумів кого брали уже?\nР-3).: Ну, кого хто хотів.\nР-1).: Хто кого хоче.\nР-3).: З близьких.\nЗ-1).: Молодих, старших…?\nР-3).: Яке кому пригодиться…\nР-2).: Молодих, всаких, хто молодих, хто…\nЗ-1).: І не можна отказуватися було, чи?\nР-3).: Кажуть шо не можна, хто його знає.\nЗ-1).: Дивіться, а така пісня, ше шоо: "В неділю, да пораненьку, да біг внученьку по бабусеньку…"\nР-3).: Нє, я такої…\nР-1).: Ми не чули.\nЗ-1).: "Бабусенька не злякалася, хутесенько збиралася". …?… То в Сварицевичах співали…\nР-3).: Там є.\nР-1).: О, то там!\nЗ-2).: В вас свого вистачає цікавого, не гірше ніж в Сварицевичах.\nР-3).: Да, канєшно.\nЗ-1).: Може були: "Як ми Іванка хрестили, …?… Бога просили…"?\nР-1).: В нас нема.\nР-3).: Нє, в нас не співають такого.\nЗ-2).: Такі гарні хрестильні.\nЗ-1).: А може ше якісь були?\nЗ-2).: А може ше якісь хрестильні? В вас такі цікаві хрестильні, таке шось ніде не чули.\nР-3).: А шо ше в нас співають на хрестинах?\nЗ-1).: А не роздають квітку якусь там, чи шо там, як там?\nР-3).: Нє в нас нема.\nР-3).: В нас так просто поспівають, пошутять.\nЗ-1).: Ніякої…?… не роздають, там нічого?\nЗ-1).: Сидить бусел і слухає то всьо.\nР-3).: Там є три штуки.\nЗ-1).: А де…?…\nР-3).: А там три сидить…\nЗ-1).: Та родина …?…\nР-3).: Нє, в нас тут п’ють, гуляють, на перекур вийдуть, потом знову заходять, потом вже шутять.\nЗ-2).: А музику брали тоді, нє, на хрестини?\nР-3).: Нє, без музик.\nР-2).: Кончєлися вже тиє жи, то видучі вже тих комедій, то шо взяли нас.\nР-3).: Було, от допустім: я у вас за бабу. Кончилося все, там хрестини, вже подарки там дали, хто шо вже має. І мене беруть в тачєк чи в ночовки і везуть додому з пєснями мене. Бо я вже напіласа, я вже не можу йти додому.\nР-6).: Кого на саночки.\nР-1).: Або пуднімают, на …?… поставлят.\nР-3).: Ходи вип’ємо? Вже трусять: – Скільки ставиш? – Скільки вип’єте! – Ну, сідай в тачик, повизем тебе! Везуть і співають хто що.\nЗ-1).: А спеціальні були?\n Напиласа на медочку, виспалася в холодочку.\nОй тепер я буду знати, що ж чоловіку казати.\nА мой милий вдома та й рубає дрова,\nВечероньку варить, сам собі говорить:\nОй пойду я до корчми, буду жонку бити,\nЩоб знала за що горілочку пити. \n Р-3).: "Напилася на медочку, виспалася в холодочку. А тепер я буду знати, що чоловіку казати". З-2).: А на яку мелодію?\n З-2).: А її тільки на хрестини співали, чи коли-небудь? Р-3).: І коли-небудь співали, але особенно вже на хрестини. То шутки таке.\n Чого, березонько, чого схилиласа,\nЧого, стара мати, та зажуриласа?\nЧи сини женила, чи дочки давала,\nЧого, стара мати, та з личенька спала?\nЯк женила сина, то й прибула сила,\nЯк оддала дочку – в чужу стороночку.\nВ чужу стороночку, йой, чужії люди:\n– А хто тебе, доню, жалувати буде?\n– Як я буду, мати, людей шанувати,\nОй то будуть мене люди жалувати.\nЯк я буду, мати, покорна дитина,\nПожалує мене чужа чужанина.\nЧерез поле, ріки, через тихі мости,\nЧерез тихі мости йшла донечка в гости\nОй іще доненька на мост не ступила,\nА вже того моста сльозами помила.\n– Десь тебе, матьонко, й удома немає,\nЩо ти проти мене да й не виїжжаєш?\n– Ой щоб я, доненько, свої коні мала,\nТо я протів тебе щодня б виїжжала. \n З-1).: Добре! А якусь таку, довгу пісню, якісь старовинні в вас були в селі тут? На повний голос… З-2).: Такі, може, шо ви співали. Р-1).: Кольишні. З-2).: Такі вашим голосом, шоб ви співали. Р-1).: Старинні. З-2).: Постійте, ше не співайте. Р-3).: Або ше "Битим шляхом козаки ідут". З-2).: Краще, і ту і ту. І про березу…\n Р-3).: Пішли безконечні. З-1).: Тих пісень в вас… Р-1).: О!\nДа й заплакала й удовушка.\nПлаче вона, ще ридає,\nДа на битий шлях поглідає.\nДа мого мужа коня видуть.\n– Ви, козаки молодиї,\nА де ви мого мужа діли?\nДе ви мого мужа діли?\nА де ви його коня взяли?\nОдний каже: "Ми не знаєм".\nА другий каже: "Не бачили".\nТретій каже: "Ни даюса,\nДа й біднуй вдові признаюса.\nЙо, ж твой муж вбитий лежить\nДа в правой руці шаблю держить.\nА лівою воду бере\nДа й на серденько поліває.\nНа серденько поліває\nДа до козака промовляє:\n– Ви, козаки, браття мої,\nДа й пуйдете в краї мої.\nЯк пуйдете в краї мої,\nТо накажіт до милої.\nНехай вона мени не жде,\nДа нехай вона замуж вийде.\nОй, як же йуй добре буде,\nТо вона мене призабуде.\nОй, як же йой горе ймеца,\nТо й не раз, не два наплачетса.\nНе раз, не два наплачитса,\nДа з лихим мужом наживетса. \n Р-3).: Давайте заспіваєм таку… Р-1).: Як безконечник… З-2).: Яку? Р-3).: Таку сумну. З-1).: Ну, давайте! Р-3).: "Зашуміла дубровушка". То колисня, приколисня. Р-2).: Вдовушка. Про вдовушуку.\n Р-3).: Ох, яка безконечна. Р-1).: Шость часов зара буде, без десяти… Р-3).: Якшо шось то воно там було, але ми не знаємо як, де, шо воно? Р-1).: Ягоди червоні було… Р-3).: Нє, про таке, про таке… З-2).: Ви, ше за молоді, шоб про таке знати.\nЗ-1).:Нє, ну, а чи назва там від села виникла, там, може, шось розказують?\nР-1).: Нє, нема нічого.\nР-3).: Ну, кажуть колись, як то ще колись, колись Заморочення називалося. Йшов якийсь там дядько, дід, чи хто там, йшов, йшов, да прийшов сюда на ето місце да заморочився. Заморочилася голова да каже: "Ох, яке заморочення в голові!" І так осталося Заморочення.\nР-1).: Слухай, а ше моя внука так написала, то село Золоте в нас там. Ішов в Золотому, знайшов золотого рубля, прийшов в Заморочення, заморочився – згубив, зайшли в Сварицевичі – посварилися.\nР-3).: То таку написали?\nР-1).: Угу! Твір.\nЗ-3).: Дивіться, а ви от в хор-ланці співали, як, як вона називалась, бо я шось..?\nЗ-1).: Як називалася?\nР-3).: Називалася зразу хор-ланка, а потом…\nЗ-3).: А хто єю керував, керував хто\nР-3).: З Дубровиці Степанів…\nЗ-3).: Степанів Петро Наумович?\nР-3).: Так, так!\nЗ-3).: Я просто роботу писала, то я знаю.\nР-3).: Ето він возив ту хор-ланку кругом.\nЗ-3).: Казали шо…\nР-3).: Возив нас, і в Москву, і поза Москвою і куда хоч…\nЗ-3).: Талановита людина.\nР-3).: І в Білорусії були, і в Луцьку були, і в Івано-Франківську були, і в Києві були разів кілька.\nЗ-3).: То ви там співали, та?\nР-3).: Співали, хто що …?… Во Львові були на телевідіні.\nЗ-2).: А скільки в вас було в ті ланці?\nР-3).: Двєнацить було.\nЗ-3).: І в Сколах були?\nР-10.: Вони були, і старші, і …?…\nР-3).: А в Сколах були, але не наші…\nЗ-4).: Добрий день! Мене звати Аліна і я з міста Хмельницького.\nР-1).: Ох, далеко…\nЗ-4).: Мене більше цікавлять народні промисли, от, ви говорили, що ви вишиваєте, тчете, так?\nЗ-4).: Тчете, вишиваєте. Ну, за вишивкою, які в вас були кольори тут переважали і які візерунки?\nЗ-1).: Ми ше подивимся, правда.\nЗ-2).: Покажете свої вишивки?\nЗ-1).: Покажете нам ті вишивки, ми ше підем?\nР-3).: Шоб я показала.\nР-6).: Де то є ті рушники?\nР-2).: Нема. То вишиті.\nР-1).: В мене була скатерть…?…\nЗ-1).: Покажете, ми трошки сфотографіруєм.\nР-3).: Ну, в нас на образах висять вишивки.\nЗ-1).: Так, так, сорочка яка вишита.\nР-3).: Я ткала, ткала, так кросна…\nЗ-2).: Кольори які?\nЗ-4).: Які характерні кольори?\nЗ-2).: Кольори які улюблені були?\nР-1).: Ну, та яке? Полотняне, лляне.\nЗ-2).: А червоне там..?\nР-3).: Червоне, чорне особено було. А потом домішували жовте, зелене, всяке-всяке.\nР-6).: Всяка, всячина.\nЗ-4).: А ще візерунки які були характерні, орнаменти?\nР-3).: Ну, я знаю, вишивка хто, всякі могли бути, а в ткацтві, то та вже ж багато не поставиш всього, бо називається тут бердо – перебиваєш його.\nЗ-1).: Є кросна в вас ще?\nР-3).: Зара нема, тут були, але поламали. Полами вже тут, нема їх. І так. Молода була то ткала, зара вже. Та й зара ткала шоб очі були, але очі…\nР-1).: То наділки, то бердо.\nР-2).: Наділки то мої даже були, в мене всьо своє є. Я собі давала в клубі, і човника давала…\nР-3).: А так…\nЗ-1).: Ми ше подивимся зара, ми підемо, обов’язково, ви можете та якби там…\nЗ-5).: Я сама з Сум, люблю співати, хоча не знаю наскільки вмію, ви співали більше пісень до якихось там обрядів, звичаїв, а може пам’ятаєте там одну, дві, які вам більше подобаються історичні пісні, про якісь там, про якісь події може?\nЗ-2).: Про козаків вони шось співали.\nЗ-2).: Оця остання пісня була там про вдовушку, там про козака. А ше може шось про козака?\nР-3).: От, ще ми можем одну заспівати таку, воєнну. Вона трохи по російська.\nЗ-1).: Добре, та чо…!\nР-1).: Про вдову.\nВже сонце заклонилось за тьомниє лєса.\nТам мєлки птіци пєлі на разних голоса…\nА там в лєсу под дєревом ізбушечка била,\nА в той глухой избушечки там вдовушка жила.\nІшло два гирої, ішли з войни дамой,\nПрийшли вони до вдовушки, до збушечки глухой.\n– Пусти, пусти, хозяюшка, нємноґа атдахньом,\nА завтра на расвєтє апять в паход пойдьом.\n– Я пєчки не топила, с работи я пришла.\nВечері не варила, гостєй я не ждала.\n– Не нада нам, хозяюшка, не нада вичерать,\nНємноґа поговорим да й положимся спать.\nОдин гирой заходить, сядає он за стол,\nА другий помолодший – заводить разґавор.\nА другий помолодший – заводить разґавор:\n– Скажи, скажи, хазяюшка, с котрих ти пор вдавой?\n– У сорок первом ґоді, як началась вайна,\nЯ мужа правожала й синочка сокола.\nОт мужа получила, що вбитий на войнє.\nОт сина получила, що й у морі на дні.\n– Познай, познай, хозяюшка, ти мужа своєго\nІ пригорни к сердєчку синочка своєго. 2\n– Я мужа не узнала, вон бил совсєм сєдой,\nСиночка не узнала, он три раза герой.2\nЯ мужа не узнала – ліцо було в шрамах,\nСиночка не узнала бо грудь у орденох. 2\nУчора в нашом селі случилась дивина,\nВернулиса герої, а вдова померла. 2\n Своєго = родного" – варіант виконання.\n Р-3).: І таку співали. З-2).: Шо в вас в селі співали цю пісню, чи де ви її навчились? Р-3).: Ну, як їздили кругом, понаучувались. З-2).: Перейняли від когось, чи як? Р-3).: Ето такі, такі пісні воєнні складали, пісні. Р-1).: Ага! Р-3).: Там і ще такі є, ще такі є, такі серцещипательні… Але що вони колись… З-2).: Там не було чути, ви співали, "От мужа получила", шо там його вбили, а "От сина получила..?" Р-3).: Шо у морі на дні. З-2).: А, у морі на дні. Ясно. Р-3).: У морі на дні… Одмучили. Р-1).: Вбитий на войнє.\nЗ-6).: Я приїхала з Рівненської області, ну, з Рівненьської області, з села Вербин, Здолбунівського району. Ну, мене так просто зацікавило, ми йшли по вулиці і тут чоловік, він косив і був одягнений в український одяг, чи часто в вас так люди одягаються, там, хто…\nР-3).: Який український одяг, в чому?\nЗ-6).: Ну, він в вишитій сорочці косив.\nЗ-2).: А то ми йшли, до вас йшли, Василь такий…\nЗ-1).: Він живе в другій області, але приїжджає сюди.\nР-1).: Я не бачила.\nР-3).: Раньше в нас так ходили… А! Вітя Горин.\nР-1).: Може, може, то він з Запорожжа приїхав.\nР-3).: Живе в Запорожжу. Наш сільський, али живе в тім.\nЗ-1).: В вас так не ходить ніхто?\nР-3).: Зараз в нас так не ходить, ранче ходили, зара нє.\nЗ-1).: Ну, от, в літниках, є ше баби, шо ходять?\nР-1,3).: Нє, нема. Нема літніков.\nР-3).: Вже тепер літніков нема. В нас така форма була, погожа на літника, ми мали, такі як літник.\nЗ-1).: Ну, а в вас такі ще є, отакі ці сорочки, літники.\nР-3).: В мене нема, не знаю, десь тут в домі культури должен бути.\nЗ-1).: Ми зара підем.\nР-3).: Я своє здала.\nР-2).: Вже шість часов, баби!\nР-3).: Ну, і шо! : Ото такі пісні співають то ета.., але то такі пісні на дев’яте мая можна, але шо вони вже по руску…\nЗ-1).: Нє, знаєте, але такі шо тільки в вас старші люди, може, співали, ну, і з чоловіків воєнні пісні співали? Такі, шо ви десь там навчилися то так…\nР-1).: Вчимо яку бандеровску.\n Ішло три героя  з німецкого боя,\nЯк только ступили на польську границу\nПоляк його ранити казав.\nТовариш, товариш, болять мої рани,\nБолять мої рани тяжело.\nОдна зариває, друга заживає,\nА с третьой прийдьотса помирать.\nА вдома – дєтішки, жена молодая,\nВони ждуть папашеньку домой.\nДітішки зроснуть, мамашеньку спросять?\n– А гдє ж наш папашенька радной?\nА мать одверньотса, сльозьми  абальйотса:\nПогиб наш папаша на вайнє.  2\n Р-3).: Бандеровску… Хлопці її співали: "Йшли три героя з німецького боя…" З-2).: Заспівайте її! "Йшло три героя…"? Р-3).: Нє.\n Героя = герої – варіант виконання.\n Сльозьми =слізьми – варіант виконання.\nР-3).: Всьо, хватить.\nЗ-2).: То сорок вісім, давайте ше дві, шоб було п’ятдесят. Буде півсотні, скажете пісень наспівали півсотні.\nР-1).: Хіба то півсотні?\nЗ-2).: Та. А шо ви думайти?!\nР-3).: Треба якусь таку думати шо в нас в селі співали.\nЗ-2).: Ше дві і буде п’ятдесят.\n За лісом сонце осіяло,\nТам чорний ворон прокричав.\nСьогодні з вами я гуляю,\nА завтра я в паход пашол.2\nДержа красотку на руках.\nА завтра буду я в казармі\nДержать вінтовку на лєчах. 2\nІ ось сіжу я у казармі\nІ вам всю правду розкажу,\nЧужая матинька не скаже:\n– Давай, синочок, розстелю.2\nА вдома мать моя ридная\nПостєль пухову послала,\nА взавтра рано чуть світочок\nЇї сльозами обмила.\n З-1).: Скажіть ше так, а в вас на проводи, на проводи спеціальну співали якісь в армію, ше колись давніше, вже ті проводи напевне таке? З-2).: Давай ше бандерівську! Р-3).: А як на проводах співають? З-1).: Старовинну. Р-3).: Давай, старовинну, як то вона починається: "За лісом сонце осіяло, там місяць…?… розійшов…" Р-2).: То я її то шо троха… Р-1).: "…Чорний ворон закричав…" Р-3).: Нє, нє, та то друга. Р-1).: Але я її трохи призабула.\n Лєчах = плєчах – варіант виконання.\nЗ-1).: Скажіть, були в вашому селі, ходили якісь сліпці, сліпі люди які співали, грали, може де чули пісні?\nР-3).: Нє, нєа!\nЗ-2).: Не заходили до вас?\nЗ-1).: На лірі такі не грали?\nР-3).: Нєа! Не було такого.\nЗ-1).: Але якась така пісня, от, така постова, шо в піст співалося, не церковні, а народні, може до якогось святого, чи до Олексія..?\n Ой летіла зозуленка через крути гори,\nНе вибрала пшениченьки, вибрала полови… 2\nНащо мені половонька, як зернят немає,\nНащо ж мені сиротина – матері немає. 2\nОй, вийду я на свій город, розкопаю градку.\nНема в мене рідней  мами, немає порадку.2\nВ усіх дивчат рідна мати, а в мене не має,\nСім раз воду набирала з тихого Дунай….2\nСім раз воду набирала, восьмий напиласа,\nОй щоб мені рідна мати, я й не журилася.2\nОй пойду я на могилу да й стану плакати:\n– Устань, устань, рідна мати, косу заплітати.2\nІди, доню, додомоньку, накрий вечероньку,\nА я прийду по вечері – заплету косоньку. 2\n З-2).: Чи про "Сирітку" може. З-1).: Або про сироту, може, про сироту співали? Р-1).: А я знаю, про сироту та є таке, думай. Р-3).: Про сироту то "Летіла зозуленька через круті гори…" В вас така є? З-2).: Нє, нема.\n При повторі другий раз строф, респонденти недоспівують останнього складу рядка. – Примітка транскриптора.\n рідней = рідной – варіант виконання.


УГКЦ прагне повернути колишню власність - 28 Листопада 2011 - НСКУ: Івано-Франківська обласна організація\nГоловна » 2011 » Листопад » 28 » УГКЦ прагне повернути колишню власність\nЗ 2004 року в цій будівлі розміщується Господарський суд Івано-Франківської області.\nДовідка: Будівля по вулиці Шевченка 16. Колишня Двоповерхова кам'яниця адвоката А. Пшибиловського. В 1883 р. влада міста придбала її для резиденції новоствореного станиславівського єпископства. Тут жили, по черзі, єпископи Юліан Пелеш, Юліан Сас-Куїловський, Андрей Шептицький, Григорій Хомишин (на фасаді розміщена меморіальна дошка цьому єпископу). За радянської влади в будинку розташовувалася військова адміністрація.


Як відновити стерті фотографії на телефоні? - Частина 2 - Blogchain\nby Степан Лютий · 5 Серпня, 2020\nЧас нещадно рухається вперед, і те, що раніше було незвичайним і мало великий попит, сьогодні забувається, звільняючи місце для нових технологій. Так сталося з фотографією. Instagram, Snapchat і інші популярні програми не залишають камерам шансів на виживання в широких масах.\nЯкщо не читали першу частину, то вона тут: https://blogchain.com.ua/iak-vidnovyty-sterti-fotohrafii-na-telefoni/\nМожливі причини втрати фото-файлів\nІнструмент Starus Photo Recovery для відновлення фотографій з карти пам’яті телефону\nВідновлення видалених фото на iOS\nВідновлення видалених фото на Android\nВтратити файл можна різними способами:\nТаке трапляється з кожним. Ми просто перегортаємо список фотографій, вирішуємо одну підкоригувати і замість заповітної кнопки “Змінити” натискаємо кнопку “Видалити”. Все, файл зник і чи можна його відновити – невідомо.\nЗбій карти пам’яті.\nІноді ми навіть не встигаємо насолодитися створеним фото або записаним відео. Інтерфейс смартфона повідомляє, що все пройшло успішно, проте в списку мультимедійних файлів не видно жодного нового документа. Зізнаюся, у мене таке траплялося двічі і щоразу ця подія ставило в якийсь ступор.\nПомилка форматування. RAW.\nУ рідкісних випадках, самі того не помічаючи, ми форматіруем карту пам’яті і забуваємо про те, що витягли її занадто рано. Передчасне видалення пристрою під час форматування або записи нових файлів запросто перетворить SD-карту в даремний пластикове сміття.\nНа щастя, наслідки кожної з описаних вище причин можна запобігти. У цій статті ми розглянемо 4 способи відновлення видалених файлів на iOS і Android.\nНерідко стандартні методи відновлення файлів виявляються безсилі допомогти. Вони або не виявляється вилучені фотографії або зовсім відмовляються запускатися.\nРекомендуємо скористатися додатком Starus Photo Recovery. Програма розроблена спеціально для відновлення графічних документів: від звичайних знімків до проектів різних редакторів (Adobe Photoshop, Adobe Illustrator). Вона стане хорошим вибором як для професійного фотографа, так і для Web-дизайнера.\nЧитайте також В Італії знайдено поховання «Вампіра Луньяно»\nЯкщо з файлами на ПК все зрозуміло, то як бути зі смартфоном? У цьому випадку буде потрібно підключити пристрій до комп’ютера за допомогою USB-кабелю або придбати кардрідер.\nСпробувавши вирішити проблему одним з цих умов, давайте перейдемо до докладної інструкції по роботі з програмою:\n1. Відкрийте програму Starus Photo Recovery.\n2. Виберіть диск, з яким доведеться працювати.\n3. Виберіть тип сканування.\n4. При необхідності вкажіть критерії для пошуку файлів (наприклад, вам потрібні тільки фото формату .jpg).\n5. Дочекайтеся завершення сканування.\n6. Виділіть потрібні файли і натисніть Далі .\n7. Виберіть відповідний тип експорту.\n8. Завершіть відновлення фотографій.\nНамагайтеся не експортувати фото-файли на диск, з якого ви їх відновлюєте. Допущення цієї помилки призведе до запуску процесу перезапису, який з великою часткою ймовірності зітре потрібні вам знімки.\nЗацікавленість компанії Apple в якості свого продукту проявляється не тільки технічно (апаратне забезпечення), а й інтелектуально (операційна система). Розробники iPhone передбачили можливість випадкового видалення користувачами файлів телефону і створили спеціальну вбудовану утиліту, яка в два кліка здатна відновити недавно віддалені фото.\nЩоб повернути втрачений файл в iOS, скористайтеся наступною інструкцією:\n1. Відкрийте список альбомів.\n2. Прокрутіть сторінку в самий низ.\n3. Знайдіть альбом під назвою Нещодавно віддалені , відкрийте його і відновіть потрібні файли.\nAndroid – заснована на ядрі Linux операційна система, яка нині використовується практично для всіх типів пристроїв (смартфони, планшети, цифрові програвачі, ноутбуки, приставки та ін.). Будучи гігантом в своїй сфері, Google не змогли відмовитися від концепції створення персоналізованого хмарного сховища для операційної системи. Сховища, яке могло б відновити будь-який віддалений файл в лічені секунди – потрібен тільки доступ до інтернету.\nДля забезпечення цілісності призначених для користувача фотографій розробники створили сервіс Google Фото. Він автоматично робить копії ваших знімків і розміщує їх в хмарі прив’язаного до пристрою Google-аккаунта. Таким чином, ви завжди можете відновити будь-який віддалений файл.\n1. Відкрийте програму Google Фото на смартфоні.\n2. Знайдіть значок меню в лівому верхньому кутку.\n3. Перейдіть в розділ Bin .\n4. Виберіть елементи які потрібно відновити: фото, відео або цілі альбоми.\n5. Натисніть кнопку Restore .\n6. Завершіть процес відновлення.\nПопередження втрати фотографій шляхом створення їх хмарних копій – хороший спосіб убезпечити їх збереження. Але як бути в разі, якщо на вашому смартфоні не було встановленого сервісу Google Фото?\nСпробуйте встановити з Google Play Market додаток DiskDigger photo recovery. Інструмент повністю безкоштовний і доступний навіть для старих версій операційної системи Android, що робить його досить ефективним.\nІнструкція по відновленню видалених файлів:\n1. Відкрийте програму DiskDigger photo Recovery.\n2. Клацніть по клавіші Почати простий пошук зображень .\n3. Дочекайтеся завершення сканування.\n4. Виділіть файли, які потрібно повернути і натисніть клавішу Відновлення .\n5. Виберіть зручний тип експорту.\n6. Завершіть відновлення.\nЗбереження особистих даних – це те, до чого потрібно прагнути завжди. Використовуючи поради, які розглянуті в цій статті, ви зможете не тільки відновлювати втрачені фотографії, але й забезпечите себе від їх видалення в подальшому.\nСподіваємося, стаття виявилася для вас корисною і допомогла знайти відповіді на поставлені питання.\nNext story Як збільшити яскравість на ноутбуці?\nPrevious story Як грати в Шахмати – Правила і перші кроки для початківців


«Чернігів стародавній» відзначив унікальне національне свято — День вишиванки! - Лента новостей Чернигова\nКак передает format.cn.ua, Цього дня кожен може долучитись до національного свята, одягнувши вишиванку на роботу, до університету, школи чи садочка.\nСьогодні музейники фотографувалися в українських вишиванках біля пам’ятника гетьману Івану Мазепі на чернігівському Валу, а також біля стародавніх чернігівських гармат і на фоні величної Катерининської церкви та Борисоглібського собору.\nФотографуємось, шануємо українські традиції і запрошуємо поціновувачів старовини до нас, в стародавній Чернігів, щоб помилуватися дивовижними краєвидами, осягнути велич архітектури, пізнати історію чарівного і прекрасного міста! Джерело: «Чернігів стародавній».


У мікрорайоні Млинки мешкає близько 1 200 осіб. Майже всі вони користуються криницями, яких тут загалом 270. Місцеві люди давно не мають якісної питної води, яка б відповідала санітарним нормам. Перше звернення громади мікрорайону з цього приводу документально зафіксовано ще 1991 року. Отож, зважаючи на численні скарги мешканців, санепідемстанція міста Дрогобича та санітарна лабораторія ВАТ "НПК Галичина" дослідили воду з криниць і виявили перевищення гранично допустимих концентрацій вмісту нафтопродуктів та інших забруднювачів.\nУкрай несприятливій санітарній та екологічній ситуації в Дрогобичі сприяє діяльність промислових нафтопереробних підприємств міст Дрогобича (ВАТ "НПК "Галичина"), Борислава, Калуша Івано-Франківської області (ЗАТ "ЛУКОР"), Дрогобицького нафтопровідного управління філії магістральних нафтопроводів "Дружба" ВАТ "УкрТрансНафта", нафтопродуктопроводи яких пролягають безпосередньо територією мікрорайону Млинки або поблизу. Внаслідок накопичення у ґрунтах залишків нафтопродуктів підземні води мікрорайону постійно забруднюються.\nУ МНС кажуть, що місцеві санітарні лабораторії не дають змоги повністю визначити причини виникнення та ступінь забруднення, позаяк для цього просто не вистачає потужностей. Для встановлення конкретного винуватця необхідно провести додаткові дослідження проб води та ґрунту зі залученням науково-дослідних інститутів та обласних лабораторій, скласти проектно-кошторисну документацію та виконати роботи з прокладання мережі централізованого водопостачання і каналізації у цьому мікрорайоні. Все це -- тривалий і клопіткий процес, який потребує значних коштів. А їх, судячи зі ситуації, що виникла, не густо.


РНБО: Україна зміцнює ділянки кордону, які не обстрілюються\n24.07.2014 17:15 29\nУкраїна зміцнює ділянки кордону, які не перебувають під обстрілом членів НЗФ і російських військових. Про це повідомив керівник інформаційного центру РНБО Андрій Лисенко сьогодні на брифінгу в Києві.\nЗокрема, за його словами, там, де кордон не перебуває під прямим вогневим ураженням з боку НЗФ і Російської Федерації, він інженерно облаштовується, повідомляє «УНІАН».\n«Однак там, де зараз йдуть бойові сутички, ці роботи проводити тимчасово неможливо», - заявив він, зазначивши, що «після того, як українська земля буде звільнена від НЗФ, українсько-російський кордон обов'язково матиме додаткове загородження».\nНагадаємо, 25 червня Кабінет Міністрів України прийняв рішення про інженерно-технічне облаштування державного кордону з Російською Федерацією.\nпопередня новина Рада не проголосувала за реформування ГТС наступна новина Мінфін: Платити українським військовим з 1 серпня нічим