Збірна України. Два кольори – FootballHub\nДомашня сторінка Ексклюзивно Збірна України. Два кольори\nЗбірна України. Два кольори\nОт і щодо виступу збірної України думки розділилися. Хтось навіть у третьому місці у відбірній групі до Чемпіонату Світу знаходить позитив. Хтось відзначає передусім чорні плями. Що ж, вибір за вами – почитайте наших авторів і вирішуйте самі, яка думка вам ближче.\nАвтор Дмитро Поворознюк. ПОЗИТИВ\nЗранку почитав пости багатьох людей на яких підписаний.\nОсновна думка в стрічці новин:\n1. Збірна України – салабони.\n2. Шевченко потрібно звільнити. Але цього не зроблять, тому що Павелко – його кум.\n3. Ми не їдемо на ЧС-2018 в Росію. Потрібно подякувати Хорватії.\nНа жаль, ми живемо в такий час, коли критикувати і давати поради навіть тоді, коли тебе не просять – наче верх шляхетності і мейнстрім.\nСтану опозиціонером до такої думки.\n1) Стиль і гра. Мені ніколи не було так цікаво дивитись матчі збірної України як у нинішньому відборі. 4-1-4-1 – це система для контроля м’яча, для домінування. Цьому навчити найважче. Практично в усіх матчах були проблеми, легко ми не виграли жодної гри. Але сам вектор значно цікавіший.\n2) Велика кількість молодих новачків. Матвієнко, Соболь, Бєсєдін, Малиновський, Лунін, Лук’янчук, Зінченко. Шевченко будує команду не лише на найближчий матч,а з акцентом на майбутнє.\n3) Кадрові проблеми. Три позиції в складі були проблемними. Лівий і правий захисник, центрфорвард… Тут або довіряти новачкам, або гравцям, які не грають в клубах. Проблеми були завжди, але настільки масові лише зараз.\n4) Високий рівень суперників. У Хорватії та Туреччини значно дорожчі склади, футболісти грають в топ-чемпіонатах. Вони вважались фаворитами в матчах з Україною. У Ісландії зіграний та досвідчений склад із Сігурдссоном за 50 млн.фунтів, Гудмундссоном, Магнуссоном і половиною складу з британських клубів.\nМи не стрибнули вище голови, але не провалились і до останнього матчу боролись за вихід на ЧС. Це гідно.\n5) Збірна стала значно відкритіша для вболівальників та журналістів. Відкриті тренування, Шевченко дає десятки ексклюзивних інтерв’ю перед грою. У нас взагалі з’явився тренер, який має гарний вигляд, зрозуміло висловлює свою думку і за якого не соромно.\nБільшість хейтерства до Шевченка зводиться до двох фактів:\n– його кум – президент Федерації\n– його перша робота одразу в збірній. Це кумівство і блат.\nАле Шевченко – людина з доброю репутацією у всьому світі. Він завжди робив кроки для правильного іміджу. Якщо він провалиться, або робитиме дивні кроки (преференції Динамо чи Шахтарю), то відповідатиме своєю репутацією, яку будував усе життя.\nПідсумовую: мені не соромно за збірну України і я симпатизую цій команді. Просто в нашому характері створювати ілюзії і завищені очікування. Ми не на ЧС – це реальність. Якби ми туди потрапили – це була б казка. Казка, яка стала звичною, наприклад, для Ісландії.\nАвтор Олександр Золотогорський. НЕГАТИВ\nЗвичайно, в кожній картині існують напівтони. Хіба це Чорний квадрат. Малюнок українця Малевича напевно не про збірну України Шевченка. Але будемо чесні – цей виступ і те, що його оточувало, може надихати! На чорні квадрати…\nЛише сухі факти (дякую колегам-журналістам, а особливо Володимиру Миленку за ресерчінг).\nУкраїна вперше в історії відбірних циклів до Чемпіонату Світу не потрапила навіть у плей-оф.\nУкраїна вперше в історії відбірних циклів до Чемпіонату Світу примудрилася програти одній команді двічі. Хорватії! Команді з купою проблем. Команді, яку попри присутність зіркових футболістів, важко назвати законодавцем моди…\nНа хвилиночку, в інших циклах в наших групах часто були збірні із префіксом ТОП: Німеччина разом з Португалією у відборі на ЧС-98 (і тоді команду Коуту, Фігу, Руя Кошти і Жоау Пінту ми обійшли), Англія і та ж Хорватія (і її ми обійшли!) у відборі ЧС-2010, та ж Англія через чотири роки і Франція у плей-оф, яку ми розбили в Києві 2:0.\nЯк взагалі головний тренер може говорити щось про крок уперед. Вперед – це куди?! Розвернулися перед тим, як крокувати?\nУ матчах з першими двома командами групи Україна заробила рівно один пункт.\nПісля 1998 року програла найбільше матчів у відборі. І це при тому, що кількість ігор зменшилася з 12 до 10.\nЗабила найменше після 1998 року.\nВперше з 2000-го програла вдома з різницею у два м’ячі. І тут, до речі, принциповий момент. Зараз програли вирішальний матч. Тоді – перший (Польщі).\nВистачить статистики? Це найгірший наш відбір в історії з точки зору цифр. Який ми провалили у протистоянні з приблизно рівними командами. Так, з рівними, а не мегасуперпуперкрутими. Ісландія ще кілька відборів тому – футбольні карлики. Хорватія – травмована, як спина Ловрена. Туреччина – хвора на всю голову.\nТак, наш тренер вдягається достатньо елегантно, знає всіх у футбольному світі, а його штаб – безперечно дуже кваліфікований. Та чи готовий він САМ приймати важливі миттєві рішення під час гри, не оглядаючись на помічників? Де його тренерський досвід?\nЧуємо багато красивих слів. Про підготовку молоді, про пильне стеження за усіма гравцями, про нову систему гри (а чи притаманна вона Україні? Так, добре, коли ми починаємо грати з позиції сили, та чи може просто зараз гра в контроль приносити результат? Чи результат наразі не так важливий?), про боротьбу з різними проблематиками…\nА що маємо на виході? Молодих запрошують, так. Заграв Матвієнко. Ось він – чудовий приклад правильної комплектації, пошуку. Не було лівих захисників. Бац – і їх вже двоє. Висококласних і конкурентоздатних. І це ще Костевича і Макаренка не запрошували…\nЄ люди в українських містах і селищах. Є! І тут бац – і запрошуємо Марлоса. 29-річного бразильця. Максимум на два матчі цього циклу і наступний… Це робота на перспективу? Навіщо? Тільки не кажіть про осмислений вибір, бажання стати українцем і все таке інше. Хтось у це вірить?!\nІ ось вирішальний матч. Коли потрібна лише перемога. Граємо без форварда. Йдемо на авантюру. Зате з Марлосом. Клас!\nІ от в мене питання? Чи топовий форвард Андрєй Крамарич, що забив два м’ячі Україні? Супербомбардир? Так – якісний. Виступає на високому рівні. Але що головне в його грі? Чіплятися за кожен м’яч, нав’язувати боротьбу, розхитувати захисників. Невже у нас не було жодного гравця під це ж завдання? Чому Бєсєдін вийшов так пізно? Чому навіть не викликали до лав збірної в умовах такого дефіциту нападників форварда третьої команди чемпіонату Коломойця?\nЧи може про форварда не думали, а вирішували ребус: як поєднати Ярмоленка, Коноплянку і Марлоса? І що, до речі, бразилець? Готовий він вбиватися (а по іншому не можна в матчах національних команд) за збірну України?\nДуже багато рішень керівників збірної і федерації (а це ж одна команда) викликають якнайменше подив. Про збірну Фоменка згадувати не будемо? Про призначення Шевченка?\nНі, давайте перенесемося у сучасність. На яке підсилення гри розраховували, коли випускали Коваленка (і продовжили гру без форварда). За рахунку 0:1, коли треба рятувати матч. Чому взагалі його постійно ставлять у склад попри купу проблем в його грі?\nБачили інтерв’ю Степаненка? Що за «незрозумілі передачі» в центр? Як це не було підказок? Це у вирішальному матчі!!!\nЩо в збірній робить Зінченко? В нього ж теж нема ігрової практики. Його позиція проблемна?\nСкільки матчів УПЛ Шевченко відвідав особисто?\nВся проблема в кадрах? Так може щось шкутильгає ще на етапі підготовки юних футболістів? Може в корупції на рівні дитячих шкіл? Може не вистачає сертифікованих тренерів в багатомільйонній країні? Може натуралізації – це взагалі не в той степ? Може з маленької Ісландії таки треба приклад взяти?\nМоже треба вирішувати проблеми системно, а не заговорювати їх? Тоді і кадри з’являться. Наші. Не бразильські.\nЩось не склалося у нас з планом Маршалла. І збірна, як верхівка піраміди – уособлення українського кривого дзеркала.\nЖонглювання паспортами Марлоса – масна чорна риска у нашому квадратному вболівальницькому житті. А у вас не з’являється відраза, коли вас дурять? Тоді я вас вітаю! Ви дійсно – вірні збірній!\nА я маю мрію! Колись відчути себе ісландцем в Україні. Щоб наш Сігурденко грав в англійському середняку і коштував 50 мільйонів. А поруч із ним бігало 10 рубак із українського Чемпіоншипа і морально знищували всіх ворогів на поляні Олімпійського. А потім ми зберемося на Європейській Площі і будемо плескати в долоні. Будемо вірити одне одному і підтримувати до останньої секунди найгіршої гри. Гей, хіба я вимагаю неможливого?\nПопередні статті Юпп Хайнкес. Життя без пенсії\nНаступна стаття Футбольний на голову для глядачів. Як це було?


«Велике будівництво»: у Бахмуті фактично завершені роботи з капітального ремонту дитсадка «Кріпиш» - Покровська районна державна адміністрація Донецької області\n«Зараз ми знаходимося на території дитячого закладу «Кріпиш». Тут роботи фактично завершені на 100%. Заклад готовий до відкриття. Визначені окремі недоліки, які будуть усунуті найближчими днями», – зазначив Денис Клюшников.\nУ ще двох дитсадках – «Кульбабка» та «Гусельки» – на даний час роботи продовжуються.\nТак, будівельна готовність про проєкту «Капітальний ремонт дитячого садку № 39 «Кульбабка» складає 85%. Проєктна потужність закладу – 115 дітей.\nБудівельна готовність по проєкту «Капітальний ремонт дитячого садку № 56 «Гусельки» складає 82%. Проєктна потужність закладу – 115 дітей.\n«Внутрішні роботи у приміщеннях майже завершені, зараз йде благоустрій прилеглої території. Ці навчальні заклади будуть завершені протягом вересня», – повідомив заступник Донецької облдержадміністрації Денис Клюшников.


Тошка і компанія: Карпатам пасують зубри! (ФОТО) / 2018 / Статті / UZHGOROD.in - Закарпатський інформаційно-діловий портал\nТошка і компанія: Карпатам пасують зубри! (ФОТО)\nАлла Хаятова для Opinion.biz.ua, Фото: Сергій Гудак 21 лютого 2018 21:46 223172157 0173781\nЗубри поруч із Майданом: у Карпатах відроджують популяцію диких європейських бізонів, досліджує тему сайт Opinion.\nУ Тошки круті роги і крутий норов. Вона – «матріарх» диких зубрів у Національному природному парку «Сколівські Бескиди».\nСамиця зубра прибула сюди з Німеччини в 2009 році й відтоді контролює стадо, яке є живим доказом успішності програми відновлення популяції європейського бізона (так також називають зубра) у Карпатах. Рогатих красенів тут за останніми підрахунками 33 особини, як у тій пісні зі старого фільму, от тільки тут не лише корови (так називають самицю), але й бики, і молодняк зубра.\nАби побачити Тошку та її рогату команду, треба дістатися села Майдан Дрогобецького району Львівщини, а звідти подолати близько 5 кілометрів на борту старенького й дещо екстремального, але надійного ЗІЛа, чи на іншому позашляховику, або ж на лижах чи пішки – тут чимало залежить від погоди. Коли ми під‘їдемо до будиночків лісівників, біля яких і прогулюються несподівано близькі зубри, прозвучить колективне «Ах!» Цей вигук не буде першим захопленим криком на борту нашого «всюдихода», адже до цього тут раділи і казковій панорамі засніженого заповідного лісу, і козулям, які стрімко бігли схилом, але зубрів привітають усі пасажири. Взимку відчути цю радість простіше: в снігову пору зубри полюбляють гуляти саме поблизу «кордону» (так лісівники називають свою базу з нехитрим господарством), адже тут красені ласують смачненьким.\n«От мене питають, чи маю серед них улюбленця. Тошка, вожачка, вона їх водить і тут, і по горах: куди йде – туди вони! Уже 16 років має наша Тошка. Розумна, з характером! І вже маємо двох зубренят од неї. У зубрів різна вдача, є дикіші, але Тошка мудра і спокійна, може підійти до хатини, я їй з руки хліба дам…», – розповідає єгер Михайло Фридрак. Він понад 30 років працює в «Сколівських Бескидах», саме на його очах сюди повернулися дикі зубри.\nЄгер кидає своїм підопічним голівки капусти, бізони моментально із задоволенням їх схрумують, пирхкаючи великими ніздрями. Першою до поживи підійшла Тошка, давши сигнал іншим: можна. Пан Михайло спершу зробив засторогу: до зубрів близько не підходити та не дратувати їх шумом і різкими рухами! А затим пояснює: тварин тут лишень підгодовують, роблячи раціон поживнішим, а ще привчаючи підходити до лісничих хатинок, де велетнями милуються туристи. Загалом рогаті самі добувають їжу, адже хоч і контактують із людьми, зубри лишаються дикими. У цьому і сенс – аби популяція зубрів жила в природі та за її законами. Колись давно зубри у Карпатах були вдома і аж ніяк не дивиною, нині ж екологи кількох країн Східної Європи втілюють спеціальні програми для відновлення (реінтродукції) популяції рогатих велетнів, які так пасують цим горам. Частина європейської кампанії про повернення зубрів у Карпати – і проект «Поновлення популяції зубрів у Майданському лісництві». Услід за Тошкою та її родичами, всі з яких так само мають імена на літеру «Т», як-он її подруги Тіра й Таля, оселилося й поповнення, також із Австрії. Усі ці зубри разом і сформували повноцінне стадо. Тепер і самі якісно дбають про поновлення популяції: якщо в природі зубренята народжуються в однієї самиці раз на 2-3 роки, то тут план перевиконують.\nМолодший Фридрак, Володимир, який і кермує нашим ЗІЛом, ділиться: робота у заповіднику занудьгувати не дає: «Звісно, що цікаво з ними працювати. Ми ж таких тварин раніше не бачили. Особливий момент, коли показують нам малих зубренят. Самиця зубра (ми кажемо – корова) іде приводити потомство в гори, ховається у хащі та показує нам зубреня, вже коли воно твердо стоїть на ногах. Так-так, певно ж, це захват – вони дуже милі! Кумедне таке, ховається за маму, отак дивиться… А ще цікаво, як зубри захищають малечу: стають міцним кільцем навколо – жоден ведмідь не страшний!»\nПро ведмедів – то не метафора: у «Сколівських Бескидах» хижої звірини не бракує. «Он днями вовк забив оленя», – кажуть єгері. Зубри втрат від хижаків не мали. Власне, найбільшою загрозою для рогатих велетнів є людина – саме через браконьєрів, недбале мисливство та погане господарювання і зникли чи загрожені інші популяції зубрів в Україні (загалом вважається, що цих тварин в державі не більше трьох сотень, і це прикро мало). Мисливці оповідають: природних хижаків, здатних вполювати зубра, тут обмаль: от вовк навряд зможе прокусити горлянку (як він вбиває здобич зазвичай), бо зубр має особливі складки жиру на шиї, а пум, які вдало полюють на бізонів у Америці, у Карпатах немає. В умовах заповідника зубрам комфортно.\nБа більше: зараз карпатська популяція починає вивчати нові території: торік великий бик забрів на Франківщину, добряче подивував місцевих селян, а в 2016 році про те, що бачили зубра, казали на закарпатській Воловеччині. «Ще трохи тут у нас розведуться – і до вас, на Закарпаття, підуть. Будете раді, правда?», – весело каже єгер Михайло. Хоч і з усмішкою, але для підгодівлі роганів комбікормом кличе сина – бо якщо тварини разом бігтимуть і матимуть суперечку, слід бути напоготові, щоби зійти з їхньої траєкторії. Усе ж не менше тонни ваги в особині, плюс дикий норов. Чого, власне, в заповіднику і прагнуть: це ж аж ніяк не ферма і не зоопарк – зубри дикі, саме так і має бути!\nВирушають у подорожі саме бики: потребують нових територій, прагнуть до розширення ареалу. Саме тому нині зі стада на три десятки особин маємо змогу бачити не всіх: бо ж зубри-«мачо» воліють ходити горами, менше контактуючи з рештою, а тим паче з людьми. Цим і пояснюють перші враження туристів, деякі з яких кажуть: уявляли зубрів значно більшими.\n«Мій син Юрко одразу спитав: а чого вони не такі велетні, як на картинках? Але нам пояснили, що старші зубри-самці набагато більші за тих тварин, яких ми бачимо, тут же тільки корови і молодняк. Утім, цей подив минає за хвилину: вони такі неймовірні! Особливо вражає, що ти так просто бачиш дику тварину настільки близько. Так і хочеться підійти і доторкнутися, однак розумієш: не можна, хоч і парканів чи інших обмежень нема. Але ж тварина – дика! І, бачачи зубрів у цих прекрасних краєвидах “Сколівських Бескидів”, ти маєш незабутні враження!», – каже туристка з Ужгорода Оксана Диба.\n«Дуже тішуся таким моментам. Обожнюю бачити ведмедів у Реабілітаційному центрі в Синевирі, оцих красенів-зубрів, благородних птахів, іншу звірину в її природному середовищі – всіх, хто доводить, що наші Карпати сповнені життя, що тут є дикі тварини, що наша природа жива й така прекрасна!», – ділиться емоціями закарпатська туризмознавиця, гід Аліса Смирна. Світлини зубрів і з зубрами група робить обережно, делікатно прагне не порушити спокій тварин.\n«Ви тут були зубрів побачити?», – дорогою від «зубрового царства» запитує нас літній селянин у Майдані. «Саме так, пане! Вони прекрасні!», – відповідаємо майже хором. «То чого не взяли їх із собою? Забирайте! Будуть городські зубри!», – каже чоловік.\nЗвісно, сусідство дикої природи з людськими поселеннями несе можливість конфлікту. Єгер Володимир розповідає, що так, три зубри з їхнього стада дійсно пішли в село і вже другий рік завдають клопотів господарям: їдять сіно, топчуть грядки, жують городину… «І під стріхою були. Певно, що селяни дивуються, коли бачать отого звіра в себе на подвір’ї, вийшовши з хати!», – усміхається лісник. Розповідає: селяни, буває, пишуть скарги до адміністрації Нацпарку, телефонують, кажуть: тут у нас зубр. Але наполягає: зубр – тварина неагресивна: «Так, бувають спокійніші, а є буйніші, але ж вони не є недобрі! І так, вони живуть в Карпатах».\nМи відповідаємо місцевому господарю, який пропонує виселити зубрів з околиць Майдану: «Нехай краще тут, у природі, будуть!», і запитуємо, чому так нарікає. «Та біду роблять! Он сіно під’їли. Мені? Та не тільки мені, а й сусідам, всьому селу!», – каже майданівець. Але злостивості в словах чоловіка ми таки не чуємо. Живучи в такій красі посеред заповіднику, все ж, певно, ставишся до природи як належить. «Так красиво тут у вас, пане!», – говоримо чоловікові. Він усміхається і вже не докоряє зубрам, мовчки кивнувши. Мовляв, так, знаємо, гарно, так, Карпати – вони прекрасні! І, звісно, Карпатам таки пасують ці рогаті велетні – зубри…


На Рівненщині 3-річний хлопчик отримав серйозні опіки ніжок | Вікна-Новини\nВікна-Новини / На Рівненщині 3-річний хлопчик отримав серйозні опіки ніжок\nНа Рівненщині 3-річний хлопчик отримав серйозні опіки ніжок\nУ нього сильно\nобпечені ніжки. На Рівненщині 3-річний Ілля отримав серйозні опіки і переніс\nкілька операцій. В мами, яка самотужки виховує ще двох дітей, коштів на\nлікування немає. Гроші для малого збирали всією вулицею. Але й тих замало.\nОлег і Ольга\nзбираються відвідати в лікарні 3-річного братика. Там від нього ні на крок не\nВалентина Коробка, мама:\nДіти надворі гуляли. Я покликала, щоб\nприйшли та поїли. Я зілляла воду з холодця і поставила знизу. Він прийшов і я\nне побачила, чи він скочив, чи послизнувся, чи спіткнувся. Він зачепив\nкаструльку, впав і вона на нього виллялася.\nВ малюка обпечено 25 відсотків тіла. Окріп залишив на ніжках хлопчика глибокі\nСвітлана Пархоменко, лікар-комбустіолог\nРівненської обласної лікарні:\nДитині проведено 2 операції. Підсаджені\nксенотрансплантанти на після опікові поверхні. В перспективі лікування буде\nЗ трагедією мама\nВалентина залишилася наодинці. Вона сама виховує 3-х дітей.\nГанна Жередюк, сусідка:\nНемає в неї нікого з рідні. З чоловіком розведена.\nНа нього надіятися не варто, бо він випивав, ніколи не приносив у хату копійку.\nЗавжди жила за свій кошт.\nдопомогти сусіди. Гроші на лікування збирали всією вулицею.\nТетяна Малиновська, сусідка:\nКоли ходила по сусідах, ніхто не\nвідмовився, всі співчували. Ми зібрали суму на першу операцію. Вже вранці на\nмаршрутці завезла в лікарню, скупили всі необхідні медикаменти та віддала ці\nІллю готують до\nтрансплантації шкіри. На це потрібні гроші, яких безробітна мама не має.\nДопомогти малому Іллі може кожен. Для цього досить навіть однієї гривні й\nодного кліку на сайті української біржі добродійності. Ця організація в Україні\nвже встигла допомогти багатьом дітлахам з унікальними історіями – https://ubb.org.ua/.\nУсі зібрані гроші\nйдуть безпосередньо в клініки й шахраям до них не дістатися. Кожен хто\nпожертвував – бачить свій внесок на екрані.\nПоточний рахунок у гривні 26207000788945\nКод ЄДРПОУ 09333401\nп/р 2909490809 відкритий в ОПРВ Ощадбанку м. Рівне


DELLA™ Відстань Баранівка - Біла Церква (розрахунок відстані Баранівка Біла Церква, км, показати маршрут на мапі, автомобільна мапа)\nЩе відстані з Баранівка, Житомирська область обл.\nПоказати на карті відстані від Баранівка, Житомирська область обл. до регіональних центрів України:\nвідстань Баранівка — Бровари\nвідстань Баранівка — Вінниця\nвідстань Баранівка — Дніпро\nвідстань Баранівка — Донецьк\nвідстань Баранівка — Житомир\nвідстань Баранівка — Запоріжжя\nвідстань Баранівка — Івано-Франківськ\nвідстань Баранівка — Кам'янське\nвідстань Баранівка — Київ\nвідстань Баранівка — Краматорськ\nвідстань Баранівка — Кременчук\nвідстань Баранівка — Кривий Ріг\nвідстань Баранівка — Кропивницький\nвідстань Баранівка — Луганськ\nвідстань Баранівка — Луцьк\nвідстань Баранівка — Львів\nвідстань Баранівка — Маріуполь\nвідстань Баранівка — Миколаїв\nвідстань Баранівка — Одеса\nвідстань Баранівка — Полтава\nвідстань Баранівка — Рівне\nвідстань Баранівка — Сімферополь\nвідстань Баранівка — Суми\nвідстань Баранівка — Тернопіль\nвідстань Баранівка — Ужгород\nвідстань Баранівка — Харків\nвідстань Баранівка — Херсон\nвідстань Баранівка — Хмельницький\nвідстань Баранівка — Черкаси\nвідстань Баранівка — Чернівці\nвідстань Баранівка — Чернігів\nDELLA™ Розрахунок відстані між містами України, Європи та Азії — зручний та якісний інформаційний сервіс у сфері автомобільних перевезень. Основний пріоритет у нашій роботі — актуальність інформації і точність розрахунку відстані. Наша мапа автомобільних шляхів допомагає швидко визначати відстані між містами, як, наприклад, відстань між містами Баранівка — Біла Церква. Дякуємо за цікавість до нашого сервісу, завжди раді бути корисними для Вас!


Карантин скоротив частку одержання готівки до 13,6% у структурі карткових операцій — Мінфін\n29 жовтня 2020, 18:44 Читать на русском\nКарантин скоротив частку одержання готівки до 13,6% у структурі карткових операцій\nНа операції з отримання готівки за допомогою платіжних карток припадає лише 13,6%; 55,2% з усієї суми операцій з картками - це безготівкові операції. Про це сказав сьогодні, 29 жовтня, заступник голови НБУ Олексій Шабан у виступі на онлайн-конференції Global Payments Day-2020.\nЗа словами представника регулятора, пандемія не зумовила істотний стрибок серед безготівкових розрахунків в Україні, однак цей рік продемонстрував незмінність тенденції. Частка безготівкових операцій серед загальної кількості операцій з картками зросла з 82% у минулому році до 85,4% за підсумками дев'яти місяців 2020 року.\nНайпопулярнішим видом операцій з картками серед українців залишаються перекази з картки на картку. При цьому в 2020 році зросла частка платежів в інтернеті. «Це надихає на оптимізм в тому, що українці готові до цифровізації і переходу на безготівкові платежі», - зазначив Олексій Шабан.\nЗа даними, озвученими заступником голови НБУ, за дев'ять місяців 2020 року з використанням систем переказу:\nв Україну було переказано $1,94 млрд (в еквіваленті), або 21,4% від загальної суми переказів;\nз України було переказано $386,9 млн (в еквіваленті), або 4,3% від загальної суми;\nв межах України - 178,6 млрд грн ($6,75 млрд), або 74,3% від загальної суми переказів.\nТоп-5 країн, з яких в Україну надходять грошові перекази:\nТакож Олексій Шабан зазначив, що в цьому році прискорилися темпи переходу споживачів на безконтактні і токенізовані картки. Але при цьому, на думку експерта, інфраструктура більше готова до переходу, ніж споживачі.\nКонференція Global Payments Day 2020 відбувалася 29 жовтня в онлайн-форматі. Організаторами є Українська міжбанківська Асоціація членів платіжних систем «ЕМА» і Future Magazine. Однією з ключових тем для обговорення на заході були транскордонні платежі у період пандемії.\nЧитайте також: Кредитні спілки зможуть випускати платіжні картки


Дієта: Смачно і корисно. Корисні ласощі, не заважають дієті\nГоловна / Дієти / дозволені смаколики\nВівсянка на воді, брюссельська капуста, варені курячі грудки... Внесіть, нарешті, різноманітність у свою дієту! Повірте, серед сотень тисяч продуктів зустрічаються дуже приємні на смак екземпляри, які не завдадуть шкоди вашій фігурі!\nГоріхи. Жінок, що сидять на строгій дієті, крім витончених форм видають тьмяна шкіра і ламке волосся. Вони, як правило, важко переносять критичні дні і відчувають постійну втому. Причина - майже повна відмова від жирів. Щоб поповнити запас цих необхідних для організму речовин, з'їдайте щодня жменю горіхів - будь! Мигдаль і фундук поліпшать стан шкіри, багатий залізом кешью допоможе впоратися з втомою, а бразильський горіх полегшить щомісячні страждання. До речі, за деякими науковими даними, що містяться в горіхах жири практично не відкладаються ні на талії, ні в яких-небудь інших частинах жіночого тіла.\nЯскраві овочі. Привабливість їжі полягає не тільки і навіть не стільки в її смаку. Багато фахівці з харчування цілком обгрунтовано ставлять на перше місце... колір. Тому, щоб дієта не набридла вам занадто швидко, а настрій завжди було гарним, включайте в свій раціон якомога більше яскравих овочів: помідорів, болгарських перців, моркви, баклажанів, огірків, зеленої квасолі, гарбуза і цукіні!\nБобові. Сочевиця і квасоля просто необхідні для нормального функціонування травної системи - а що може бути важливіше для людини худне? У цих бобових є клітковина, білок для підтримання сил і складні вуглеводи. Калорій ж не так багато: в 100 г червоної квасолі - 152 ккал, у білій - 176 ккал, а в такій же кількості сочевиці всього 110 ккал.\nЯблука. Ці чудові фрукти можуть легко замінити будь-який десерт. Чим більше яблук ви включите в своє дієтичне меню, тим більше користі принесете фігурі і здоров'ю. В них міститься дуже багато клітковини, що створює ілюзію насичення, а також є поліфенол, який сприяє спалюванню жиру, і фруктоза, що робить менш болісним відмова від солодкого.\nКіві. Один маленький «шерстяний» фрукт містить денну норму вітаміну С плюс масу корисних мінералів, харчових волокон і води. Чим не ідеальний пункт вашого дієтичного меню?\nМолочні продукти. Вживаючи сир, сир, молоко, кефір, ряжанку і йогурт, ви отримаєте необхідні організму тварини жири і кальцій. Цей мінерал не тільки зміцнює кістки, але й активізує вироблення гормонів, відповідальних за спалювання жиру.\nРис. Коли вам запекло хочеться поповнити свої енергетичні запаси, забудьте слово «цукор». Ваш пароль - «рис». Бажано бурий. Вона багата складними вуглеводами, які довше розщеплюються в організмі і, отже, дають довготривалий прилив сил. Вітаміни групи В, що містяться В цьому сорті рису, благотворно впливають на стан шкіри і волосся.\nЖирна риба. Сьомга, макрель, сардини і тунець - прекрасні джерела жирних кислот класу омега-3, необхідних як для краси ( покращують стан шкіри ), так і для здоров'я ( запобігають розвитку гіпертонії, захворювань серцево-судинної системи і навіть рак ). Мало того, згідно з результатами останніх наукових досліджень огрядні люди, що включають в свій раціон ці сорти риби, легше позбавляються від зайвих кілограмів.\nДієтичні шоколадні напої. Якщо ви не можете подолати згубну пристрасть до шоколаду, не мучте себе. Просто купіть спеціальний низькокалорійний «дрінк» на основі какао з додаванням вітамінів і мінералів - і балуйте себе час від часу.\nСпеції і прянощі. Вони в буквальному сенсі слова віддушина для тих, що худнуть. Адже з їх допомогою можна зробити їстівним майже будь-яку страву. До того ж гострі спеції прискорюють обмін речовин. Є і один маленький фокус: якщо ви рясно поперчіть їжу, то з'їсте значно менше, ніж хотіли спочатку. Кориця допомагає знижувати рівень цукру в крові, а запас ванілі, за даними австралійських дослідників, сприяє спалюванню жиру.


«Границя» Осип Маковей, читати онлайн текст твору повністю – Освіта.UA\n«Границя» Осип Маковей\nЧитати онлайн оповідання Осипа Маковея «Границя»\n— Скажіть мені, добродію, хто се придумав границі для людей? Там за рікою моя дитина і моє поле, а я тут. Мій дід і батько ходили сюди і туди,— ніхто не спиняв їх. А тепер дивіться: прийшли якісь заволоки, поставили варту на річці — уже тобі до своєї дитини і до твого поля зась! Раз якось, ще спочатку, переправився я чайкою на той бік. Зловили мене ті цигани, набили і завернули. Ще й стріляти хотіли. Я вже з рік не бачив своєї дитини і бідую, бо там, за рікою, маю більше поля, як тут. Чи то так повинно бути, щоби людей розділювали границями?\n▶ «Границя» Осип Маковей. Файли для завантаження


Якби я вже його не кохала – Притчі\nБерезень 20, 2019ІншіПомітки: На роздоріжжях любови\nПроживши в шлюбі зі своїм чоловіком дванадцять з половиною років і не маючи дітей, дружина помічає, що чоловік її зраджує. У цей вирішальний для її сім’ї момент вона зустрічає священика, якого заледве знає, і йому розповідає про це. Священик, майже нічого не знаючи про жінку і про її сімейне життя, перед тим, як щось радити, ставить насамперед запитання. Священикові довелося зустрітися з цієї жінкою декілька разів. Часом на її прохання він письмово підсумовує розмову.\nЦя сімейна криза дуже повільно переросла в щасливе завершення. Через кілька років жінка, знайшовши письмові поради, які свого часу отримала від священика, спочатку хотіла їх спалити. Однак її стримав сумнів. І жінка надсилає їх священикові, пояснивши: «Свого часу ці записки мені допомогли, то, можливо, вони допоможуть іншим жінкам? Часом достатньо одного речення, аби освітити дорогу, аби врятувати життя».\n«Подолайте перепону і постарайтеся зрозуміти свого чоловіка. І задля любови до нього – не до себе – допоможіть йому знову стати вірним. Доки ви залишатиметеся на своєму боці, доки не подивитися на все його очима, ви прирікаєте себе бути йому непотрібною.\nЧому обов’язково бачити в тому, що з трапилося з вашим чоловіком, лише бажану умисну зраду? Можливо, його невірність – лише тілесна, тому в такому випадку він дорожить вами не менше, ніж до неї. Навіщо заперечувати те, що він ще може вас кохати? Не руйнуйте вашої любови.\nНавіщо цей глумливий і викривальний тон, якщо він зваблює вас виявом чи словами любови? Слабкості та гарячки плоти не завжди означають серйозну хворобу серця.\nЯкщо його невірність – щира, то первинна причина не обов’язково така жалюгідна, як ви собі гадаєте. Можливо, вся справа в жалості: він хотів допомогти слабкому, покиненому напризволяще створінню?\n10 липня 1960 р.»\n«На вашого чоловіка чекають години розпачливої боротьби, години слабкости, якої він соромитиметься, але також і години володіння собою, які приведуть його до вас. Вам треба його прийняти, адже йому це необхідно, щоб одужати.\nМожливо, він уже хотів порвати з цією жінкою і відступив, наляканий стражданням, яке мав викликати в тієї жінки-коханки?\nЯ схильний думати, що його мучить сумління. Чи не казали ви мені: “Уже немає того щастя, яке йому на початку не вдавалося приховати, яке завдавало мені такого болю, адже воно нагадувало мені те щастя, яке я бачила на його обличчі дванадцять років тому, коли його зустріла”.\n8 серпня 1960 р.»\n«Ви говорите про ті суперечності, які притаманні вашому чоловікові: часом здається, що він розраховує на вашу любов, а часом, що він за будь-яку ціну намагається її пригасити.\nОскільки не знаю вашого чоловіка особисто, то ж залишається лише робити припущення. Одне з них мені підказало зізнання знайомого мені чоловіка, жінці котрого вдалося врятувати його від найгіршого. Відраза до себе викликала в ньому відразу до життя. Його заворожувала прірва безнадії. Однак щоб дозволити собі в неї стрибнути, він був змушений заперечити будь-який вияв доброти чи ніжности. Це виявилося неможливим: спогад, упевненість, неспростовний доказ ніжности дружини переслідували його. Непорушний зв’язок стримував, заважав йому зробити цей стрибок безнадії. Даремно він намагався викликати у своєї дружини зневіру. Вона кохала його. Йому так і не вдалося зненавидіти себе, знищити, кинутися в обійми смерти.\nПрошу вас, тримайтеся, тримайтеся міцно, аби попри все, що казатиме чи робитиме ваш чоловік, ваше кохання не зазнало поразки.\nНе переставайте бачити в ньому більш чи менш захований Божий образ, наче жаринку в попелі. Силою ніжности ви допоможете йому віднайти любов до себе, вашу любов і любов Божу\n29 серпня 1960 р.»\n«Не слухайте тих, котрі скажуть, що для того, аби відвоювати чоловіка, всі засоби добрі. Це не так… Використовуйте лише перевірену зброю, зброю любови. Любов зробила так, що ви скинули свій панцир і знайшли, з ким поділитися проблемою. Будьте обережні, бо стражданнями ви ризикуєте знищити себе.\nВсі ці проблеми вас глибоко принизили та зранили. Розумію вас, але чи так само, як власною образою, ви переймаєтеся образою Божою?\n3 жовтня 1960 р.»\n«Він бачить вас сумною і знервованою. Був час, коли його це зворушувало, а сьогодні доводить до зневіри. Він докоряє вам вашою втомою, безсонням… Так, звісно, вони йому заважають! Наскільки було б “простіше”, якби ви були радісною, і він міг би собі сказати, що нічого від вас не забирає, віддаючи іншій. Як чинити? Підтримувати в собі зневіру, аби розчулити його? Чи видаватися веселою, щоб уникнути сцен? Ні, не треба ні сердечного шантажу, ні комедії щастя. Остерігайтесь, адже будь-який шантаж легко виявити. Не шантаж, а любов виходить переможцем. Одначе не будьте спільницею свого чоловіка. Можливо, він спробує познайомити вас з тією «іншою», змусити вас разом із нею кудись піти, опинитися в одному місці, прийняти в себе вдома… Вам не слід під приводом любови до Бога принижувати свою гідність.\nВи відмовляєтеся від нього? Можете вчинити й так. Але чи в цьому виявляється справжня любов? Не слід вважати себе кращою. Треба досягти тієї кращої любови і в ній знайти пояснення того, що ви повинні робити. Згоден, що легкодухість та безхарактерність – поведінка нехристиянська, але прощення – не вияв легкодухости. Учень Христа повинен навчитися пробачати сім разів по сімдесят сім, як читаємо в Біблії.\nНе слухайте тих, хто радить вам розлучитися. Не перетворюйте кризу в стан. Якщо ви в цій ситуації попросите розлучення, то це означатиме, що ви відмовляєтеся від своїх подружніх зобов’язань, що покидаєте свого чоловіка. Не відповідайте на невірність невірністю.\n17 листопада 1960 р.»\n«Ця драма видається вам абсурдною. Це так, однак вона має свій сенс, адже все на світі має свій сенс, бо ніщо не відбувається без Божого провидіння. Це випробування вашої вірности. Це також очищення вашого кохання, адже вам необхідно позбутися всіх зачатків обожнення й егоїзму, які довгий час існують у будь-якому коханні. Не відмовляйтеся від очищення.\nЗабороніть своєму гріхові принести вам отруйні плоди ревнощів, гіркоти, ненависти та жалю за добрими справами, які ви зробили.\nВи запитуєте, чи може гріх містити в собі щось добре, чи може принести добрі плоди? Оскільки гріх – це зло, то він, звісно, не може дати доброго плоду. Однак погляньте на біблійного блудного сина: його помилка зродила в серці батька зворушливе милосердя, про яке ніхто й не підозрював. Змусьте зло принести у вас добрі плоди, плоди безкорисливої любови, плоди прощення. У цьому й полягає покута. Тільки так можна виправити зло: змусити його творити добро, плодити любов. Це єдиний можливий законний реванш.\n10 грудня 1960 р.»\n«Не кажіть: “Наш шлюб втратив сенс існування. Образ союзу Христа і Церкви, що уособлює християнську сім’ю, спаплюжений”. Ви недаремно повертаєтеся до цього фундаментального поняття. Але, власне, саме в цьому сенсі ваша вірність у відповідь на невірність вашого чоловіка має особливе значення. Вона є свідченням непорушної вірности Христа, яку не здатна зневірити людська грішність.\n4 січня 1961 р.»\n«"Я більше його не кохаю". Дуже здивувався, почувши від вас таку страшну фразу. Але якщо ... Читати далі\nЧасом у серці чоловіка чи дружини, якими люблячими вони не були б, проявляється почуття самотности. ... Читати далі


Китайська економіка знову стрімко зростає - Телеканал новин 24\nКитайська економіка знову стрімко зростає\n15:20, 15 квітня 2010 402\nВаловий внутрішній продукт КНР у І кварталі 2010 року збільшився на 11,9% в річному еквіваленті - це найбільше значення за останні 3 роки - повідомляє Державне статистичне управління Китаю.\nУ відомстві говорять про те, що політика Піднебесної щодо подолання наслідків світової фінансової кризи приводить до позитивних результатів. У 2009 році китайський уряд ухвалив програму стимулювання економіки обсягом 585 млрд. дол. Таким чином держава намагалася зменшити ефект від різкого падіння обсягів експорту. Однак, і зараз влада Китаю заявляє, що країні слід бути обережною за поточних економічних умов у світі.\nЛі Сяочао (представник статистичного бюро КНР): “Ми перебуваємо у важких зовнішніх умовах, тому що в глобальному масштабі темпи відновлення є повільними. Вартість сировини перебуває на дуже високому рівні, а деякі країни переживають боргову кризу. Таким чином, для нас є багато невизначеностей”.\nЗазначимо, експерти очікують, що незабаром Пекін підвищить курс валюти юаня до провідних світових валют. Втім, президент Китаю Ху Цзіньтао відкидає будь-який тиск з боку США та інших країн, і заявляє, що Китай ітиме власним шляхом.


ELEMENT ТВОГО УСПІХУ - РОБОТА В НАДІЙНІЙ КОМПАНІЇ ВЖЕ СЬОГОДНІ\nЩо таке успішна кар'єра? Це можливість мати гідний дохід, займаючись улюбленою справою. Не віриш? У нас достатньо аргументів і реальних історій успіху, щоб переконати тебе!\nВ компанії ELEMENT Україна свою кар'єру більшість починали з посади консультанта в будівельному гіпермаркеті. Починаючи навіть без досвіду, наші теперішні колеги успішно адаптувалися і змогли стати затребуваними фахівцями в галузі лакофарбових і декоративних матеріалів.\nБренд ELEMENT твердо стоїть на ногах вже більше 12-ти років. За цей час нам вдалося створити «товарний портфель», з яким зручно працювати, а значить - легко продавати. Щоб підготувати тебе до успішних продажів, ми створили комфортну систему навчання.\n1. Наставництво на робочому місці.\n2. Самостійне вивчення курсів в системі дистанційного навчання.\n3. «Школу новачків» (5-ти денна практика з головним технологом компанії).\nЗручний і зрозумілий формат навчання - запорука знань, які можна застосувати на ділі. Ти згадаєш все, спілкуючись з клієнтом. І це головне! В рамках «Школи новачків» у тебе буде можливість побачити матеріали на власні очі, вивчити їх характеристики і основні переваги, освоїти первинні техніки нанесення ґрунтів, шпаклівок і штукатурок, фарб, емалей, декоративних покриттів. Ти зможеш відчути, наскільки багатогранні наші декори і як багато стилів можна реалізувати за їх допомогою. Продавати товар, в який закоханий сам - справжнє задоволення!\nКонсультанти, які починають самостійно робити зразки, а потім і перші об'єкти - кращі продавці. Такі фахівці швидко напрацьовують клієнтську базу, стають експертними в області будівельних і декоративних матеріалів. Як наслідок - отримують хороші продажі і бонуси.\nНу що? Ми переконали тебе? Тоді додай до всього зручний графік, який дозволить поєднувати дні роботи на маркеті і на об'єктах.\n🙋 ТВІЙ ELEMENT УСПІХУ ЧЕКАЄ ТЕБЕ! Вперед! Обери тут свою нову роботу, яку ти любитимеш.\nАбо заповни форму на сайті, і ми тобі зателефоноємо!\nПЕРШІ ЗИМОВІ ЗНИЖКИ НА ФАРБИ ELEMENT до -30% до 31.12\nЧекаєте на перший сніг? Тримайте перші зимові знижки на фарби ELEMENT та заощаджуйте від 700 грн на 1 банці при покупці online. Що скажете? Гарна пропозиція, якщо ремонт, як сніг на голову?\nЧорна п’ятниця: Бомбічні знижка на лакофарбову продукцію\nЧекали найбільш вигідного моменту для ремонту? Він настав! Бомбічні знижки на фарби ELEMENT для інтер’єрних та фасадних робіт стартують вже 22 листопада.\nЛакофарбова продукція ELEMENT четвертий рік поспіль визнана кращою\nЗа результатами незалежного рейтингового дослідження в рамках проекту Українська народна премія цьогоріч бренд ELEMENT здобув перемогу у номінації ЛАКОФАРБОВА ПРОДУКЦІЯ 2021 року!


Штаб: за минулу добу в зоні АТО поранено двох українських бійців - Главком\nШтаб: за минулу добу в зоні АТО поранено двох українських бійців\n10 Сiчня, 2018, 06:26\nЗагалом минулої доби зафіксовано три обстріли сил АТО з боку бойовиків\nТак, на луганському напрямку ворог застосував піхотне озброєння у районі Світлодарської дуги. Спочатку окупанти з ручного протитанкового гранатомету обстріляли захисників Луганського, а згодом зі стрілецької зброї турбували оборонців Травневого.\nНа донецькому напрямку загарбники порушували перемир’я на Приазов’ї. Зокрема, вони вели вогонь зі стрілецької зброї, великокаліберних кулеметів та випустили вісім мін з мінометів калібру 82-мм по опорних пунктах ЗСУ поблизу Павлополя.\nЗагалом минулої доби зафіксовано три обстріли сил АТО з боку бойовиків.\n«Українські військові на провокації агресора не піддалися та вогонь у відповідь не відкривали. Внаслідок обстрілів не загинув жоден український військовослужбовець, проте поранень зазнали двоє наших захисників», - резюмували у штабі.\nЯк повідомлялося, 8 січня військовослужбовці Збройних сил України змушені були відкривати вогонь у відповідь на обстріли їхніх позицій бойовиками.\n«Різдвяне перемир’я»: окупанти обстріляли українських бійців з гранатометів 9 Сiчня, 2018, 18:29


Як передає Укрінформ, перелік брендів опублікувала пресслужба центру у Телеграмі.\nУ рф досі працює шведська косметична компанія Oriflame, яка заявила, що залишається у росії, щоб підтримати своїх співробітників.\nФранцузька компанія Leroy Merlin, що спеціалізується на продажу товарів для будівництва, не планує виходити з ринку рф, а натомість збільшить об'єми постачання та асортименту.\nБанк Raiffeisen теж залишається працювати на території країни-агресора.\nНайбільші китайські виробники смартфонів Huawei та Xiaomi хоч вдвічі і скоротили кількість продукції, що відвантажується до росії, але продовжують працювати на території рф.\n"ЦПД при РНБО України і надалі публікуватиме назви тих компаній, що залишилися будувати свій бізнес на крові", - наголошують у центрі.\nЯк повідомлялося, за даними Центру протидії дезінформації при РНБО, станом на 11 березня про вихід з росії або часткове чи тимчасове зупинення операцій повідомили понад 330 іноземних компаній.\n24 лютого російський президент путін оголосив про початок вторгнення в Україну. Російські війська одночасно перетнули українські кордони з півночі, сходу та Криму. Вони руйнують міста, обстрілюють та знищують ключові об'єкти інфраструктури, житлові будинки, вбивають мирне населення.\nЗ перших днів вторгнення росії в Україну США, союзники та партнери запровадили жорсткі для російської економіки пакети санкцій, а також експортних обмежень.\nHuawei Xiaomi Гроші Війна з росією #stoprussia


Свято Водохрещення | Домовик\nХрещення - одне з головних християнських свят. Святом Водохрещення закінчуються Різдвяні святки, що тривають із 7 по 19 січня. Свято починається ввечері 18 січня, коли всі православні відзначають Водохресний Святвечір.\nЯк це часто буває, язичеські традиції тісно переплелися із православними обрядами. З Водохресним Святвечором пов'язано багато народних прикмет і повір'їв. За старих часів, наприклад, на стіл ставили чашу з водою, щоб побачити Водохрещення Господнє. При цьому говорили: «уночі вода сама колихнеться», - це й було знаком. Якщо опівночі вода в чаші дійсно колихнулася, бігли дивитися «розкриті небеса» - про що відкритому небу помолишься, те збудеться.\nУ селах під Водохрещення бабусі і дівчата збирали сніг зі стогів. Бабусі - для того, щоб відбілювати полотно, вважалося, що тільки цей сніг може зробити його білосніжним. А дівчата - для того, щоб відбілювати шкіру і ставати гарнішими. Вірили, що, умившись цим снігом, дівчина стає дуже привабливою. Крім того, водохресний сніг за повір'ям міг навіть у посушливих колодязях зберегти воду на весь рік. Сніг, зібраний у водохресний вечір, вважали цілющим, ним лікували різні недуги.\nВодохресний святвечір - це суворий піст. У цей день постилися і їли пісну кашу, овочеві млинці, медяні оладки, пекли пироги з ягодами. З рису, меду та ізюму готувалася кутя. А взагалі в їжу придатне все овочеве, каші, чай, компот, хліб. Але все дуже скромно.\nВодохресний Святвечір - це вечір-готування перед великим православним святом, яке називається Богоявлення Господнє Водохрещення. Це свято православної церкви, належить до числа двонадесятих. Святкується 6 січня ст. ст. (19 січня нов. ст.). У цей день згадується хрещення Ісуса Христа Іоанном Передтечею (Хрестителем) у річці Йордан. (Грецьке слово, перекладене на слов'янську і потім російську мови словом «хрещення», більш точно слід перекладати словом «занурення». Іоаннове Водохрещення було власне очисним омовінням. Християнське ж хрещення розуміється як узяття на себе хреста).\nХрещення Іоанна Хрестителя мало сенс дії, що духовно очищає. Тому, коли Ісус Христос прийшов хреститися, Іоанн став утримувати Його, говорячи: «Мені потрібно хреститися від Тебе».\nСвято Водохрещення також називається святом Богоявлення - тому що в цей день Бог явив Себе виразно світу в трьох постатях Свого Божества: Бог Син - Ісус Христос приймав хрещення в Йордані, Дух Святий зійшов на Нього у вигляді голуба, Бог Батько засвідчив Ісуса Христа голосом з неба.\nУ день свята й у день Водохресного святвечора відбувається Велике водоосвячення. У дворах храмів тягнуться довгі черги за святою водою. Якщо людина з яких-небудь серйозних причин не може піти на службу або живе дуже далеко від найближчої церкви, вона може вдатися до цілющої сили простої води, узятої зі звичайної водойми у водохресну ніч, хоча власне святою таку воду вважати не можна. На свято Водохрещення Господнього вода в храмах освячується за особливим чином - великим Йорданським освяченням і називається водохресною. Є таке грецьке слово - «агіасма», перекладається воно як святиня. І відношення до неї, до великої святині, має бути особливим.\nВжвається агіасма натще, по ложечці, по трохи. Прокинулася людина, перехрестилася, попрохала благословення у Господа на день, що почався, умилася, помолилася і прийняла святу воду. Якщо запропонований прийом ліків натще, то спочатку приймають святу воду, а за нею й ліки. А вже потім сніданок та інші справи. Подвижники християнського благочестя називають освячену воду кращими ліками від усіх духовних і тілесних недуг. Часто духівники «прописують» своїм чадам, що приболіли, водохресну водичку - щогодини по ложечці, з вірою, звичайно, а без віри хоч півканістри випий. Нею й умивати хворого можна, і постіль кропити. Правда, жінкам у критичні дні приймати водохресну воду не благословляється. Але це якщо жінка в іншому здорова. А якщо вона хвора, то навіть ця обставина ролі не відіграє. Водохресна вода та буде їй у допомогу!\nВважається, що свята вода не псується, тому ставити в холодильник її не треба. Православні зберігають її в Червоному куті, поруч з іконами. Крім того, крапля святині море освячує. Можна взяти звичайну, неосвячену воду й додати туди крапельку водохресної, вона вся й освятиться.\nКатегорично забороняється, забираючи святу воду або приймаючи її, сваритися лаятися, допускати неблагочестиві вчинки або думки. Через це свята вода втрачає святість, а найчастіше попросту розливається.\nЗа народним повір'ям до Водохрещення потрібно прибрати ялинку - у знак завершення святочного періоду. У переддень Водохрещення, 18 січня, за старих часів з будинку видалялися всі символи різдвяних свят, прикраси й символи родючості, такі як солома, обрядовий хліб. З будинку виносили сіно, що пролежало на столі всі святки, розв'язували і виносили різдвяний сніп.


- Джерела та документи\n- Давні версії індійського «євангелія»\nПроблема нашого розуміння східної філософії полягає в тому, що наше світобачення відрізняється від світобачення народів Сходу. Адже різні народи у різні історичі часи мають свої світоглядні переконання, свої вірування та схильності.\nВочевидь, наші стосунки зі східним світом доволі складні. Східні елементи, що увійшли в ужиток на заході, зазнали значних змін і – на жаль! – викривлень. Типовим прикладом цього є йога. Саме слово «йога» походить від санскритського кореня yug, що означає «поєднувати, зв’язувати, об’єднувати», єднати людину з Богом, з природою. Але на Заході йогу сьогодні використовують як засіб досягнення краси тіла, як гімнастику. Ми бачимо, що йога, потрапивши на Захід, істотно викривилася під впливом панівного там уявлення про світ.\nЩе один приклад – гіпноз. Гіпноз застосовується з давніх-давен, але для нас він пов’язаний саме з медичною практикою, з фрейдистськими комплексами тощо. Тобто знову ж таки відбувається адаптація, видозміна головної ідеї для поширення її на Заході. Те саме стосується й дзен. Той дзен, який ми вивчаємо чи про який інколи чуємо, – цілком інше, ніж справжній дзен.\nУ цьому курсі ми звернемося безпосередньо до буддистських джерел. (Опираючись на словник Королівської академії іспанської мови, пишемо «Будда», маючи на увазі Сіддхартху Гаутаму як історичну особу, і – «буддизм» для позначення його філософсько-релігійної доктрини. Слово «Будха» вживаємо, коли йдеться про «мудреця», і – «будхізм» стосовно «мудрості». Нарешті, термін «Буддха» позначатиме «Просвітленого».).\nМи спробуємо наскільки можливо зрозуміти істинний буддизм насправді об’єктивно. Для цього ми підготували узагальнений матеріал, який читатимемо з коментарями. Ми навіть просто читатимемо певні буддистські трактати, коментуючи необхідне, бо в іншому випадку ризикуємо викривити значення текстів. Приміром, Будда сказав «квадратний», а нам здається, що кути квадрата занадто виступають, тоді ми їх трохи підправляємо, і виходить «круглий», але це вже не те, що насправді пояснював Будда.\nСпочатку спробуймо уявити, що таке буддизм з історичного та документально підтвердженого погляду. Почнемо з історичного та соціального аспектів.\nКожна епоха має свої соціальні, економічні, політичні, культурні та релігійні особливості. І нам потрібно докласти зусиль, аби подолати відстань між нами й тією эпохою, коли жив Будда, подумки перенестись в той історичний час, намагаючись збагнути, як усе відбувалось.\nСьогодні говорять, що єгиптяни вклонялися богам з головами тварин: Анубісу, що мав голову собаки; Тоту з головою павіана або ібіса; Кеферу в подобі скарабея тощо. А якби запитати єгиптян про принципи Французької революції, то навряд би вони ці принципи зрозуміли. Так само й нам важко зрозуміти, чому уявляли бога із собачою головою, бо наш спосіб мислення разюче відрізняється від єгипетського.\nНайбільша священна статуя Будди із Золота\nСхідні люди мають космічне, цілісне світобачення, тоді як ми, починаючи з посткартезіанської епохи (після Декарта), розділяємо релігію, політику, науку та мистецтво. У них такого розділення немає – для них все перебуває в гармонійній єдності. На небі правлять ті самі правила й закони, що й на землі. Людина лишається сама собою в своєму домі й поза ним. Існують прадавні вірування, які ми називаємо брахманською, або індуїстською релігією, велике цілісне бачення світу, котре, можливо, входить до загальної системи брахманізму. Буддизм зароджується в лоні цієї релігії, він з’являється як реформаторська ідея всередині брахманізму, не відокремлюючи себе від нього. Те саме спостерігається на початках християнства, яке було одною з багатьох іудейських сект.\nБуддизм спочатку сприймався лише як внутрішня видозміна, а не як щось зовсім нове. Таке відбувається за будь-яких часів. Уявімо, наприклад, що в наш час з’являється якась нова ідея; якщо її сприймають нормально, вона може розвиватися, видозмінюватися, мати продовження. Те саме відбулося з буддизмом як однією з численних течій в лоні ортодоксального брахманізму. В кожній ведичній школі важливе значення надавали церемонії, тобто людина мала здійснювати певні церемонії не лише для молитви – церемоніями повинні були супроводжуватися всі її дії та вчинки: вживання їжі, продовження роду, переправа через річку…\nУ буддизмі спостерігаємо зовсім інше; хоча він зароджується в середовищі індуїстської релігії і є типовим продуктом своєї сфери впливу (не тільки культурним, але одночасно й філософським, і етичним), його хронологія та історична канва збереглися з дивовижною ясністю. Головною характеристикою буддизму як напрямку, що постає з надр брахманізму, є його прагматизм: це практичний напрямок, він звернений безпосередньо до людини, намагається уникати будь-яких проміжних ланок.\nСтатуя Великого Будди в Лешані і прованції Сичуань\nНа відміну від таких великих релігій, як брахманська або єгипетська, буддизм має засновника. Буддизм персоніфікований і цим схожий на християнство. З’являється особа, яка дає початок якійсь ідеї, напрямку мислення.\nБагато разів поставало питання: буддизм це прояв пантеїзму, політеїзму чи монотеїзму? Знайомство з буддизмом бентежить західних людей. Існують пантеїстичні уявлення про Бога, який присутній в усьому, а все видиме – лише форми проявлення божества. Політеїстичне сприйняття припускає, що є частини світу, де верховний Бог менш проявлений, але при цьому існує багато богів різних рівнів, від великих, що правлять галактиками, до малих, які налагоджують зв’язки між усіма значними чи незначними явищами. А монотеїзм – віра в існування єдиної Сутності, яка пов’язана з Творінням опосередковано. Це стосується християнства, адже християнська ідея потребує посередника між Богом та людьми, і цим посередником є Христос.\nУ буддизмі ж усі ці три уявлення присутні разом: іноді він нагадує пантеїзм, іноді – політеїзм, а часом – монотеїзм. І не в тому річ, що саме він нагадує, а в тому, що ці три ідеї, якщо їх очистити і довести до кульмінації, сходяться воєдино.\nСтатуя Будди із Сарнатх, IV ст. н. е.\nСпочатку розгляньмо історію життя Будди, а потім перейдімо до «євангелій ». Між історією та «євангелієм» є істотні відмінності. Перша відмінність полягає в тому, що автор «євангелія» є послідовником тієї ідеї, про яку розповідає. Однак для об’єктивного сприйняття спочатку треба зрозуміти, які історичні елементи дійшли до нас, а потім – що нам можуть дати «євангелія». Зрозуміло, що «євангелісти» будь-якої з релігій мають обов’язок перед тією релігією, про яку сповіщають.\nПодібні обов’язки іноді приводять до такого розуміння, якого не можна досягти іншим шляхом. Втім, обов’язки не тільки сприяють глибшому розумінню, вони передбачають також і знання передумов, тобто автор вважає, що йому відома мета всього задуму.\nСіддхартха Гаутама, Буддха (від санскритського кореня Buddhi), як і Христос (від грецького Christós), означає «Просвітлений». Сіддхартха – його власне ім’я, а Гаутама – ім’я жрецьке. Він належав до знатного роду Шак’я. Слово «Сіддхартха» пов’язане з поняттям, яке означає надприродні здібності. В Індії вважають, що в людях є приховані сили, які можна пробудити і які розкриваються в явищах, відомих сьогодні як паранормальні. Цю здатність проявляти феномени пов’язують з певними потоками психічної енергії, так званими сіддхами (це ті сили, психічні здібності, яких набувають йоги завдяки своїм практикам). Тож «Сіддхартха» означає «Той, хто володіє силами», «Той, хто керує силами» або ж «Всесильний». «Гаутама», або «Готама» можна перекласти як «пастух корів» від слова «go» – «корова», – той, хто тримає корів, хто пасе їх, хто їх зачиняє. В індуїзмі корова – символ світлої мудрості, символ «Матері Світу» подібно до того, як Христа називають «Агнець Божий», але це не означає, що Христос був ягням – назву вжито в переносному значенні.\nБудду називали також Трипадагха, оскільки він був пов’язаний з Небесною Гангою – небесною рікою, що дарує родючість трьом світам: психічному, фізичному і духовному. Окрім того, його ще називали Гатасендеха, «вільний від боргів». Діяльність у світі призводить до наслідків, які формують нові дії, через це виникає потреба в новому народженні. Уявімо людину, яка за час свого існування переживає і успіхи, і невдачі. Це породжує в Природі реакцію, що лишається незавершеною або не має можливості повністю завершитись. Ця людина відчуває пристрасне бажання народитися знову, аби її завершити. Все, ким людина хотіла бути й не змогла, породжує, згідно східних учень, зерна дій, які обумовлюють повернення людини у цей світ, щоби вона зуміла стати тим, ким прагне. Та отримавши нові можливості після повернення у світ, людина починає бажати ще чогось. Того ж, хто вже позбувся всякого бажання бути – Буддху (Просвітленого), – називають «вільним від боргів» і «вільним від сумнівів».\nТяньтань Будда, відомий також як Великий Будда\nУ Тибеті є багато Буддх, серед них і попередники Гаутами, тому що Буддхою можна назвати кожного великого Просвітленого, кожного великого містика. Так само, як наприклад, і «лама» означає «священнослужитель», «жрець».\nТисячоліттями в Індії існували чотири касти. До першої касти належали брахмани – жерці. До другої – кшатрії, які пізнавали дійсність черезь життя воїна-захисника, служіння, покровительство слабким та подолання страху смерті. Одна з найвеличніших оповідей, в якій відображено кодекс поведінки кшатріїв, – «Махабхарата» («Велика битва»). За велінням долі Гаутама народився в родині кшатріїв. За переказами, він з’явився на світ у місцевості, яка тепер на території Непалу, – у царському палаці в Капілавасту, приблизно за 150 км на північний схід від міста Бенарес, неподалік від Ганги. Ганга там починається у гімалайському гірському масиві, в ущелині Гангадвара («Ворота Ганги»).\nДатою його народження сингалезькі джерела (о. Шрі-Ланка) називають 623 рік до н.е.; за сіамськими свідченнями це сталося у 685 році до н.е. Сучасні ж дослідники на підставі аналізу історичних даних вважають, що він з’явився на світ у 563 році до н.е. І ця дата більш-менш збігається з часовим проміжком від 600 до 543 року до н.е., на який вказує предковічна індійська традиція. Ми бачимо, що з відстані у двадцять шість віків свідчення традиції є дуже близькими до даних історичного аналізу.\nБатько Будди на ім’я Шуддходана або Шуддходарта, правитель невеличкого князівства, мав шляхетне походження, але був не надто могутнім. Його матір звали Майя, вона була принцесою сусіднього князівства. Maya означає «Ілюзія», у християнстві Майя відповідає матері Христа Марії, а в Греції так само звали матір Гермеса, а Гермес – це Мудрість.\nМайю описують так: вона не гнівлива, не пихата, не примхлива, не гордовита. Вона не має плотських бажань, у неї ясне, красиве чоло, її брови досконалої форми ніколи не супляться, волосся – кольору воронового крила, її очі ясні та чисті, як лотос, її вуста, мов стиглі вишні. Чарівливий увесь її вигляд: округлі плечі, витончені руки, гнучка, мов тростинка, талія, ноги стрункі, як у лані. Її називають Майядеві – «Осяйна Ілюзія», і вона, справді, здається яскравим сновидінням, що завжди зникає, коли прокидаєшся.\nМати Будди Махамайя. Розпис печерного храму в Аджанті\nНам не відомий детальний опис зовнішності батька Будди, але з окремих уривків він постає зразковим кшатрієм, доброчесним царем, який любить свою родину. Він оберігав тисячолітні військові традиції предків, мав певні політичні амбіції та любов до величного й прекрасного. Він не пропускав нагоди познайомитися з численними філософами та видатними людьми, які відвідували його князівство. У цьому князівстві було багато чудових палаців та сповнених пахощами садів. Шуддходана («Чистий рис») теж мав ім’я Гаутама і, за переказами, був нащадком Ікшваку.\nХлопчик народився у травні і відразу ж вирізнявся красою тіла й розумом. Невдовзі після його народження померла мати, далі про нього дбали батько та сестра матері на ім’я Гаутамі, яка стала другою дружиною Шуддходани. У сім років царевича віддали під опіку учителя Вішвамітри та його старих мудрих учнів.\nУ «Лалітавістарі» згадується, що гуру прийшов до Шуддходани і мовив: «О царю! Він знає всі види письма, які мені відомі лише за назвою. Його нічому не треба вчити. Істинно, він бог серед всіх богів».\nОмивання цариці Маха Майї в озері Анотата. Настінний живопис\nПереказують, що Будда підлітком відвідав сад Лумбіні, де, за деякими джерелами, він насправді народився, бо Майядеві, відчувши наближення пологів, захотіла поїхати до своїх батьків. На цій підставі історики дійшли висновку, що мати Будди померла на сьомий день після пологів від інфекції через антисанітарні умови, в яких він народився.\nМайбутній Татхагата («Проповідник»), вочевидь, був за вдачею інтровертом, тож підлітком, хоча й маючи виняткові здібності до спортивних вправ, він часто в саду поринав у роздуми так, що насилу його відволікали від цього заняття.\nЗа словами його вчителів, великі уважні очі цього хлопчика, що сяяли з-під незвичайно високого чола, споглядали світ із подивом. У цих очах була безодня смутку і спогадів. Дитинство Гаутами пройшло в розкоші й розвагах. Усе всміхалося до нього в чудових садах його батька, але не зникала ця передчасна тінь з його обличчя, ніщо не могло притамувати тривогу в його серці. Він був з тих дітей, котрі не розмовляють, бо надто багато думають.\nТочне місце народження Будди в Лумбіні\nВ усіх історіях з його юності Сіддхартха постає надзвичайно чутливою та доброю людиною. Йому доводилось брати участь у полюванні, та він спрямовував свої стріли супроти інших стріл, збиваючи їх на льоту, щоби дати можливість газелі втекти.\nДедалі більше він заглиблювався у споглядання. На кінець підліткового віку його схильність до містичного почала хвилювати царя, тож батько прискорив одруження принца з дочкою правителя сусіднього князівства, яку звали Яшодхара (або Гопа). Репутація ж Гаутами була такою, що цар Супрабудда, батько обраної принцеси, не погоджувався віддати свою дочку за того, хто не вирізнявся чоловічою вдачею – не цікавився військовим мистецтвом, віддаючи перевагу прогулянкам і відпочинку – заняттям, що більше пасували самітникам та жінкам.\nСпонукуваний батьком, юнак погодився помірятися силою з будь-яким принцом з інших князівств. За переказами, звичайні луки просто ламалися в його руках. Тоді його батько запропонував принести лук свого діда, царя-велета Сінахану, що зберігався у храмі, а донести цей лук до місця змагань змогли тільки двадцять чоловіків разом. Найсильніші серед принців ледь змогли утримати лук кілька секунд, та ніхто не був спроможний натягнути його. Втім Гаутама зробив це з легкістю одним пальцем правої руки. Він переміг і по праву отримав руку красуні Гопи.\nДля молодої пари цар спорудив три палаци: літній, зимовий і ще один на сезон дощів у Гімалаях. Усі палаци були надзвичайно розкішними, чудово облаштованими, з великою кількістю слуг. Молоде подружжя здобуло таку славу, що дарунки для них надходили з найвіддаленіших царств, а благословення – з усіх міст і поселень.\nРозкопані руїни Капілавасту\nТак прожили вони чотири роки – в прогулянках і насолодах. По тому часові Гопа народила сина, якому Гаутама дав ім’я Рахула (що на санскриті означає «пута», «ланцюг», «ланка»). Народження сина, вірогідно, стало потрясінням для принца, він знову почав усамітнюватися десь у тиші. Цар занепокоївся, адже політична ситуація у державі була не зовсім сприятливою. Маленьке князівство послабилось через надмірні, нерозумні витрати, і правитель побоювався, що царство Кошала оголосить йому війну.\nЙого побоювання були небезпідставними. Через п’ятдесят років після смерті Будди царство Кошала остаточно приєднало до себе царство Шак’я. Шак’ї не змогли перемогти, бо були невеличким народом, а їхні сусіди були багаточисельні й добре озброєні. Царство Шуддходани було вражене внутрішніми кризами, можливо, воно не мало достатньо озброєної армії, але там було багато музикантів, поетів, пустельників. Зростали економічні труднощі, зумовлені надмірним споживанням, – люди займалися мистецтвом і витрачали більше, ніж виробляли. Для сучасної економіки це утопія. Тут важлива рівновага, бо, якщо всі присвятять себе винятково філософії, то помруть з голоду. Має існувати не тільки взаємодопомога, але й розподіл праці.\nУ цьому місці реальна історія вплітається у міф. А реальність полягає в тому, що Гаутама полишає дружину та сина і стає саньясином, мандрівним монахом. Це вразило його рідне та сусідні князівства, кожне з яких тлумачило цю подію по-своєму. І не тому, що він став жебрущим містиком – тоді це було в моді серед молодих аристократів, а саме через несвоєчасність, через категоричність і серйозність його рішення, незвичні для тих «утеч», що часом здійснювали декотрі принци. Йому було 29 років. На той час з країни Біхару поширюється джайнізм, і схоже, саме джайнізм та Упанішади надихнули Гаутаму на початку мандрів.\nВесільні урочистості Яшодхари і Сітхартхи, бірманське зображення\nДалі історія слабшає під натиском міфу. А ми лише сплітаємо в єдине полотнище, мов тонкі нитки, розрізнені уривки біографії. Бачимо, як Гаутама навчається у великих учителів свого часу – Алари Калами , Уддаки Рамапутти  та інших. Він нібито спілкувався з йогами і навіть з кимось на кшталт «факірів», дивуючи їх своїми паранормальними силами та тривалими асанами, що, за деякими свідченнями, продовжувались роками.\nВін проповідував протягом 45 років і заснував сангху («церкву»), спочатку до неї входили тільки чоловіки, потім і жінки. Немає жодних історичних свідчень про те, що він полишав Індію або ж колись відвідував Цейлон, хоча мешканці острова до цього часу всюди показують ступи, «храми», що зберігають сліди його перебування, а також відбитки, залишені колінами та ступнями Будди. А китайський буддизм, найсильніший серед усіх, через декілька століть доклав великих зусиль, аби «довести», що Гаутама відвідував Китай. Навіть Японія має такі претензії. Однак, це вже сучасніші узагальнення, що видаються нам історично неправдоподібними.\nГаутама знайомиться зі своїм ворогом Девадаттою. Це його двоюрідний брат, честолюбний і безпринципний, який завжди боровся з Гаутамою, намагаючись завдати йому якомога більшої шкоди, і який врешті-решт розколов ще нечисельний орден монахів, забравши з собою деяку кількість монахів. Дії Девадатти й деяких надто ревнивих брахманів, а також вступ жінок до ордену створювали багато перепон для сангхи на перших її порах. Поширювались наклепи на Учителя, серед яких часто були звинувачення його бхікшуні («монахинь») і навіть його самого в сексуальних злочинах. Але Будда, який окрім чистоти та мудрості володів і мистецтвом діалектики, завжди, звертаючись до людей, розвіював ці наклепи.\nПомер Будда в гаю Шала, імовірно, під сандаловими деревами (судячи з історичних оповідей), біля нього були його учні. Історики називають різну кількість учнів, хтось говорить про кілька тисяч, а хтось – про невелику купку. З належною обачністю можна припустити, що їх було близько п’ятдесяти, хоча ця цифра вельми приблизна, та вочевидь було їх немало, адже Будда жив в епоху нестабільності й бродіння умів. Про це можна судити з того, що його власна родина не дуже переймалась тим, що він кудись помандрував задля медитації, бо й інші принци так чинили. Напевно, усамітнення заради медитації було притаманне тій епосі через велику зацікавленість містикою.\nЗгідно тогочасних хронік, одночасно зі смертю Будди на ті краї насунули бурі й катастрофи.\nДжерела також розповідають, що ніби дещо перешкоджало спаленню його тіла, але потім тіло враз спалахнуло, залишивши по собі лише кістки, які не згоріли. Через століття Ашока зібрав з усіх куточків Землі 84 000 скриньки, в яких зберігались реліквії – невеличкі уламки кісток Будди. Потім він спорудив 84 000 ступ для зберігання усіх цих фрагментів тіла Будди.\nДосі ми аналізували історичні факти, засвідчені хроніками епохи, далі розглянемо відомості на основі «євангелій», на основі того, що лишили у спадок прихильники його релігії.\nТри основні «євангелія», що розповідають про життя Будди, це:\n«Євангеліє» Ашвагхоші . В цьому творі йдеться про останнє втілення Будди Гаутами, про те, як він досягнув стану Буддхи, про його відхід до Нірвани та смерть у тілі нірманакайя.\n«Євангеліє» Махавасту  («Велика Історія»).\n«Євангеліє» Лалітавістара  розповідає не тільки про останнє, але й про всі попередні втілення Будди.\nЗгідно «Євангелія» Ашвагхоші, Будда народився на другий день після четвертого повного місяця у царстві Капілавасту, яким правив його батько на ім’я Шуддходана. Цар Шуддходана належав до жрецького дому Гаутама («переможець природи») роду кшатріїв Шак’я. Його мати цариця Майя або Махамайя померла на сьомий день після його народження. По смерті Майї про дитину дбала сестра матері Махапраджапаті Гаутамі, яка стала дружиною царя.\nДо того, як майбутній Будда з’явився на світ, його мати побачила уві сні сонми девів, які зробили її невагомою та віднесли до Гімалаїв. Там її зустріли чотири царі чотирьох частин світу. Потім до Майі, що лежала в тіні дерева зі ста гілками, спустився білий слон і м’яко увійшов в її правий бік. Майю охопило неймовірне відчуття щастя. Вважається, що цей сон наснився їй після семи днів усамітнення в садах Лумбіні.\nВідразу після народження хлопчик зробив сім кроків на чотири сторони світу. Містики-брахмани, які прийшли його вшанувати, побачили у нього на тілі 32 ознаки досконалості. Серед брахманів був ріші  на ім’я Асіта, аскет, який завдяки чистоті та знанням досяг дуже високого духовного рівня і могутності, але попри те ще ніколи раніше не був присутній при народженні Аватари. Він заплакав, бо сам через старість вже не побачить, як Будда втілить своє призначення. У своїй промові Асіта пророкує його долю і великі досягнення, відтак духовною силою піднімається вгору і зникає.\nЗображення народження Будди із боку його матері\nДалі «євангелія» оповідають про життя Будди в палаці. Батько, котрий побоювався, що син усвідомить своє призначення на Землі, всіляко дбав про те, щоби він купався в насолодах життя. Навчати царевича довірили найкращим учителям; серед них згадується Вішвамітра , наймудріший поміж них, але хлопчик перевершував і його своїми вродженою мудрістю, скромністю та любов’ю.\nУ наступній частині, що має назву «Тривога», йдеться про те, що хоча цар і не шкодував коштів на розкоші та розваги для принца, однак, той відчував внутрішній неспокій, ніби йому призначена інша доля, ніж та, яку він має від народження.\nОдного разу принц сказав батькові про свій намір виїхати з палацу, щоби оглянути все царство. Почувши таке, цар наказав пишно прикрасити все довкола і заборонив старим, хворим і калікам з’являтися на дорозі принца. Спочатку все відбувалось так, як того хотів цар, але в події втрутився Дева-ріші – він з’явився на дорозі у подобі немічного старого, щоби дати юнакові перший урок. Принц запитав у свого візничого: «Хто це?», – але той не знав, що йому відповісти. Тоді Дева вустами візничого відповів йому, і ця зустріч стала першим потрясінням для юнака.\nКоли принц удруге виїхав за межі палацу, Дева з’явився у вигляді немічного хворого, вкритого струпами. Засмучений принц кинувся йому на допомогу і звернувся за поясненням до візничого, який знову дає відповідь з волі Деви. Так юнак отримує друге потрясіння.\nХоч як намагався батько перешкодити небажаним для царевича зустрічам, вони відбуваються з невідворотністю долі. На третій раз принц побачив у місті похоронну процесію, створену волею Дева-ріші.\nЦього разу відбувається пробудження його власної природи. Його свідомість читає у книзі Природи й навіть поза її межами і виявляє причини, які втягують людей у вир все нових і нових народжень, він осягає необхідність отримання людьми того досвіду, якого вони не можуть уникнути. Так він осягає природу страждання й мінливість світу і звільняється від прив’язаності до цього світу. Він витримав «Випробування Землі».\nПісля цього відбувається четверта зустріч принца: перед ним постає старий аскет і вказує йому шлях пошуку.\nКоли принц бачив хворого, немічного й померлого, він запитував про причину хвороби, старості й смерті у візничого, але той не знав відповіді. Тоді принц сказав йому: «Якщо твої знання не допомагають виявити причини хвороби, страждання і смерті, то вони нічого не варті».\nТим часом Шуддходана всіляко намагається прив’язати сина до царства: змушує його одружитися з Яшодхарою (за деякими свідченнями – Гопою), яка народжує йому сина Рахулу; крім того, цар приготував для нього три палаци, які мали назви Субха, Сурама і Рама (про це раджу почитати у книзі «Світло Азії» Едвіна Арнольда).\nБатько Яшодхари, на ім’я Супрабудда або Дандапані, сказав, що віддасть свою дочку лише за того, хто виявить себе найкращим у військовому мистецтві. Гаутама переміг двох інших претендентів і оженився на дочці Дандапані. Одне з випробувань вимагало неабиякої сили і вправності у стрільбі з лука на велику відстань. Він точно влучив у мішень, випустивши стрілу з лука, що звався Сінахану (можливо, Сінахану – це бог-Лев, а можливо, сам Індра). Лук зберігали у храмі і не використовували протягом багатьох тисячоліть (історична версія твердить, що це був лук діда Будди). Це випробування вимагало не тільки уміння стріляти з лука, але й уміння підготувати його до стрільби тощо. Крім того, він мав приборкати чорного коня, найбільш норовливого серед інших коней, і йому це вдалося без застосування сили, лише завдяки своєму вмінню переконувати. Так він показав, що правдиве знання не призводить ні до страждання, ні до розладу, ні до карми. Цей кінь символізує опанування наймогутніших енергій і всіх світових сил. Завдяки цьому він отримав перемогу у другому випробуванні – «Випробуванні Води»: йому довелося плавати, випливати зі ставків, укритих лотосами... Після випробувань відбулось так зване «Звільнення від бажання».\nКоли принц повернувся до палацу, батько знову пропонує йому життя, повне насолод. Принца постійно оточують юнаки та дівчата, які всіма способами прагнуть відвернути його від власної мети та місії: намагаються звабити фізично або захопити художніми, літературними, науковими заняттями. Коли перед ним постають апсари і всіляко намагаються спантеличити його, відволікти від медитації – то вони з’являються у вигляді учнів чи монахів, то у вигляді хворого чи утопленика, – найм’якші слова, які він знайшов для них, були: «Заберіть з перед моїх очей ці мішки з гниллю».\nПриходив також брахман на ім’я Удайі з наміром переконати Будду відмовитися від споглядального життя, але Будда впізнавав в усьому, що відбувалось довкола нього, гру Майі – ілюзії, існування на проявленному плані, і не став учасником цієї гри, завдяки чому подолав третє випробування, «Випробування Повітря».\nВідтак починається наступний розділ, що має назву «Розлука». Будда продовжує жити в палаці, однак, аби здобути силу, необхідну для встановлення зв’язку з реальністю, він знову з дозволу батька виїжджає за межі палацу. Разом зі своєю свитою він прямує до квітучої долини, де все здається сповненим життя, але, уважний, він виявляє причину цього життя і знову бачить страждання. Він зрозумів, що всі живі істоти постійно перебувають у Сансарі – циклі народжень і смертей, безперервному коловороті перевтілень. Подібно до колеса, що вічно обертається, цикл починається знову й знову. Він зупиняє почет і залишає його, аби в тіні дерева заглибитися в медитацію. Тут він досягає Самадхі – опанування самого себе. Це стан зосередження, в якому свідомість ототожнюється з об’єктом зосередження, Духом. Тоді відносна індивідуальна свідомість зникає, стаючи Усім, і Будда встановлює безпосередній зв’язок зі світом Причин. Так він подолав четверте випробування, «Випробування Вогню».\nВін пізнав страждання, виявив причину страждання; подолав природу змін та циклічності, він уже не залежить від них. І тепер він знайде шлях до цілковитого подолання будь-яких обмежень, він знайде «Благородний вісімковий шлях».\nБудда повертається до палацу і повідомляє батькові про свій намір шукати шлях звільнення для всіх людей. Сіддхартсі довелося довго переконувати батька, бо той бажав віддати трон саме йому. Сіддхартха сказав, аби його вважали померлим, адже він іде на пошуки Абсолютної Істини і доки не знайде її – не повернеться, а як знайде – вже не буде людиною.\nМара випробовує Будду\nТож, за допомогою коня Кантаки, а, можливо, й візника, принц таємно залишає палац і прямує до лісу. Сонми девів приховують втікачів. Він прибуває до місця, де жив святий ріші на ім’я Покa. Там Сіддхартха позбувся всіх ознак того, що він принц. Він обстригає волосся, яке деви відносять у високі сфери, тобто відмовляється від своїх теургічних сил, цілком віддаючись медитації; він доручає своєму візнику передати батькові діадему як доказ зречення ним престолу; міняє свої нечисті мирські шати на простий чистий одяг взятий у дроворуба, яким був не хто інший як дева. Перевдягнувшись, він прощається з візником Чандакою і той повертається до Капілавасту, де всі плакали та сумували за принцом. Загалом в Індії Чандака вважається міфічним персонажем. Це мандрівні чарівники, які ходять по селах і допомагають людям. Цей збірний персонаж індійських міфів уособлює тут посланця.\n«Євангеліє» розповідає, що кінь Кантака повернувся до палацу, мов навіжений, на скаку зупинився перед царем і заіржав... Цар мовив: «Що сталося з цим конем? Невже на мого сина хтось напав? Він хоче мені щось повідомити!». Кінь настовбурчив гриву й вуха, підняв хвіст і вигукнув: «Народився Буддха!» – і впав мертвий.\nКоли ж до палацу повернувся Чандака, Яшодхара стала сварити й ображати його, а він відповів, що не винен в її горі. Всі готові йти на пошуки принца, але Чандака запевняє їх, що це марно. Махапраджапаті з Яшодхарою плачуть і навіть коня звинувачують в тому, що сталося. Але усвідомивши, що в тому, що сталося – воля богів, замовкають і замислюються. Засмучений і розгніваний Шуддходана звинувачує візника й скакуна у своїй біді; потім, за порадою близьких, відправляє на пошуки принца першого міністра та царського радника у супроводі охорони. Їхнє завдання – повернути його до палацу. В лісі вони натрапляють на пристанище самітників, які вказують, куди вирушив Паломник. І посланці врешті зустрілися з колишнім принцом в оселі ріші на ім’я Пінда. Вони бесідують і майбутній Буддха відповідає їм дуже розумно. Вони визнають правдивість його слів, та, зауваживши на його молодість, намагаються збудити в ньому всі земні пристрасті, чисті й нечисті, аби він повернувся; на це Гаутама відказав, що їм слід вважати його померлим.\nДалі знаходимо Будду в місці, де разом проживали брахмачари – члени релігійної секти, які вважали, що до Сварги, «Небесної Оселі» (свого роду Небо або рай в екзотеричних релігіях Індії) можна потрапити через пригнічення й виснаження тіла. Він вступає з ними в бесіду і з сумом розуміє, що вони не відкрили спосіб звільнення. Він пояснює їм, що природу не підкорити ні випробуваннями, ні намірами – це можна зробити лише діючи певним чином, не втрачаючи час на блукання манівцями; важливо дисциплінувати доступні засоби й провідники, неухильно виконувати свою роботу, не вдаючись до будь-яких крайнощів.\nБудда під деревом Бодхі\nСіддхартха вирушив у паломництво до Раджагріхи, а всі, кому пощастило зустрітися з ним, щиро висловлювали йому свою шану. Почувши про чудового молодого паломника, раджа хоче познайомитися з ним; він бажає передати Гаутамі своє царство після своєї смерті. Їхня бесіда відображає глибоку мудрість молодого аскета. Він дає зрозуміти, що не відмовляється од світу страждань, але знайшов дещо краще – Світ Мудрості; що не бажає знову одягти корону земного правителя, як кролик не бажає повернутися до зміїного кубла. Однак, раджа просить, аби він, здобувши Просвітлення, знову прийшов до нього й приніс розраду та світло його народові. Отримавши обіцяння від непохитного шукача Закону, раджа відпустив його.\nГаутама приходить до іншого відомого ріші – Арада-Рами, сподіваючись віднайти Істину в його ученні. Той став розповідати йому про сканди, про розум та його значення, а також про подвійний корінь розуму. Й аби досягти звільнення Арада-Рама радить практикувати чотири істини:\nЗапалити світло Мудрості;\nПротистояти темряві невігластва;\nВиявити затьмарене й темне;\nПротистояти затьмаренню й пітьмі.\nЗрозуміти ці чотири істини – означає звільнитися від народження, старості та смерті. Але це учення не задовольнило Гаутаму, і він вирушив до ріші Удра. Настанови цього учителя також не задовольняють його, тому він знову вирушає в дорогу і приходить до місцевості під назвою «Ліс Страждання». Там він зустрічає п’ятьох монахів, які практикували крайній аскетизм і відречення. Їхній шлях здався Гаутамі істинним, і він вирішив пристати до них. Так він жив з ними шість років та зрештою зрозумів, що тільки втрачає час, а до мети не наближається. Останні сили вже залишали його, коли він пішов від них, почувши пісню якоїсь дівчини: «Ослаблена струна не зазвучить, надмір натягнута – порветься, не виправдає наших сподівань; й лише в міру натягнута струна принесе нам гармонію». Це пробуджує майбутнього Буддху, і він вирішив покласти край своєму мордуванню.\nПетрогліф, що зображує Будду Шакьямуні разом з його іменною мантрою (монастир Сера, Тібет)\nЙдучи лісом, він знаходить страву з молока й відбірного рису, яку приготувала побожна молода жінка девові лісу в подяку за народження сина. Гаутама з’їв цю страву, і в ньому проявилися втрачені ознаки досконалості. Після цього він попросив у женця трави, устелив її під деревом Бо і залишився там сидіти, доки не досягне, за його власним свідченням, Досконалої Мудрості.\nУсі деви радо вітають прибуття Ріші, тільки Мара затаїв злобу, побоючись втратити свій статус непереможного. Він починає підступно нападати на Будду. Спочатку підіслав до нього трьох своїх дочок, неперевершених за красою і мистецтвом зваблення, але аскет не звертає на них увагу. Потім Мара наслав на нього зграю страхітливих демонів, але вони безсилі супроти духовного піднесення Просвітленого. Тоді Мара звертається за підмогою до своєї тітки Махакалі, і вона постає перед Гаутамою в жахливих корчах, з черепом в руках. Сіддхартха зберігає незворушний спокій, і лише співчуває тим, хто потопає у болоті тимчасового. Осягаючи необхідність Послання Істини, він зробив свій розум таким спокійним, як сніги Гімалаїв – предків усіх інших гір; так він переміг і демона Мару, і свого внутрішнього демона; він готовий сприйняти Велике Одкровення.\nБуенос-Айрес (Аргентина), 1971 р.\nПродовження: «Євангеліє» Будди та езотеричний буддизм, частина 2\n Євангеліє (грец. euaggelion букв. «блага вість») — назва ранньохристиянських оповідей про життя Христа. Тут вжито у розумінні життєпису засновника релігії. — Прим. ред.\n Трипадагха — Єдиний, що має три кроки. Одне з імен священної ріки Ганги, яка, згідно легенд, трьома потоками ринула з небес. — Прим. ред.\n Ікшваку (санскр. «цукрова тростина») — легендарний давньоіндійський цар, перший правитель і засновник династії Ікшваку (Сонячної династії). У текстах індуїзму Ікшкваку описують як праведного та прославленого монарха. — Прим. ред.\n Вішвамітра (санскр. «друг усіх») — ведичний мудрець, один із семи великих ріші. — Прим. ред.\n Лалітавістара (санскр. «Детальна оповідь про радощі життя і Слова Будди») — буддистський літературний текст, написаний санскритом, містить біографію Будди Шак’ямуні. «Лалітавістара» — це рання сутра, оригінальну версія якої датують ІІІ століттям. — Прим. ред.\n Татхагата (санскр. «Так прийдешній», «той, хто так прийшов») — одне з імен Будди. — Прим. ред.\n Алара Калама — мандрівний аскет, йогин. — Прим. ред.\n Шрамана — мандрівний монах, аскет, релігійний подвижник у Давній Індії. Важливою особливістю шраманів було заперечення авторитету Вед. — Прим. ред.\n Ашвагхоша — відомий теолог, який жив у І столітті нашої ери; припускають, що він написав трактати на цю тему, які до нас не дійшли.\nМахавасту (санскр. букв. «Велика історія») — зібрання санскристських текстів, які належали хінаянистичній школі махасангхіка. Створені близько І ст. до н.е. — Прим. ред.\n Лалітавістара (санскр. «Детальна оповідь про радощі життя і Слова Будди») — буддистський літературний текст, написаний санскритом, містить біографію Будди Шак’ямуні. «Лалітавістара» — це рання сутра, оригінальну версію якої датують ІІІ століттям. — Прим. ред.\n Ріші (санскр.) — святі відлюдники, мудреці в Давній Індії, які жили у лісі.\n Вішвамітра (санскр. «друг усіх») — ведичний мудрець, один із семи великих ріші. Йому приписують авторство більшої частини третьої мандали «Рігведи», включаючи «Гаятрі-мантру». — Прим. ред.\n Дева-ріші — «Божественний святий»; це мудреці, які досягли на Землі цілком божественної природи.\n Апсари — напівбогині в індуїстській міфології, духи хмар чи води. Зображували їх прекрасними жінками, одягненими в багаті вбрання, прикрашених коштовностями. — Прим. ред.\n П’ять сканд, чи «груп прив’язаності», — п’ять складників, необхідних для створення персони, згідно з феноменологією буддизму. Іншими словами, сукупність п’яти сканд — це «Я» індивідуума, у термінології Юнга — самість. — Прим. ред.


Вилате 500 - інструкція, склад, протипоказання | znaj.ua\nЦе засіб, призначений для корекції процесів згортання крові (фактори згортання крові). Присутні в його складі компоненти сприяють корекції гемостатичних порушень, асоційованих з дефіцитом даних факторів. Фактор Віллебранда є звичайною складовою плазми крові. Він відновлює адгезію тромбоцитів до васкулярному субэндотелию в місці ушкодження судини, забезпечуючи первинний гемостаз, скорочуючи час кровотечі. При внутрішньовенному введенні пов'язує ендогенний фактор VIII, стабілізуючи його, запобігає його руйнуванню.\nДіючі компоненти: фактор згортання крові VIII (500 МО/флакон), фактор Віллебранда (500 МО/флакон).\nДопоміжні речовини: сахароза, гліцин, натрію хлорид, кальцію хлорид, полісорбат 80, вода для ін'єкцій.\nВипускається Вилате 500 у формі порошку для приготування розчину для ін'єкцій.\nВилате 500 застосовують:\n- для попередження розвитку кровотеч при гемофілії А;\n- для лікування кровотеч при хворобі Віллебранда;\n- для зупинки кровотеч при гемофілії А;\n- для лікування кровотеч, що виникають при дефіциті фактора VIII (придбаному);\n- для попередження кровотеч при хворобі Віллебранда;\n- для попередження виникнення кровотеч при дефіциті фактора VIII (придбаному).\n- пацієнтам віком до 6 років;\nЗастосування Вилате 500 в терапії годуючих та вагітних можливо тільки після консультації лікаря.\nВилате 500 застосовують парентерально.\nПеред введенням порошок розчиняють у розчиннику (є в комплекті). Лікарсько засіб призначений для внутрішньовенного введення.\nЗастосування можливе тільки за рекомендацією лікаря.\nПризначається за індивідуальною схемою лікування, враховуючи клінічні прояви, тяжкість захворювання. Корекція дозування здійснюється доктором безпосередньо під час лікування.\nШвидкість введення розчину не повинна перевищувати 2-3 мл в хвилину.\nПід час лікування проводять систематичне вивчення рівня ФVIII:С.\nДля запобігання розвитку алергічних реакцій рекомендується точно розрахувати дозу і ретельно спостерігати за станом пацієнта під час інфузії.\nВипадки передозування, розвитку небажаних клінічних симптомів офіційно не зареєстровані.\nМожливі алергічні реакції (шкірний висип, кропив'янка, озноб, задишка, відчуття стиснення в грудній клітці, падіння артеріального тиску, анафілактичний шок), гіпертермія, печіння у місці введення, "припливи, нудота, сонливість, головний біль, занепокоєння, апатія, блювання, поява інгібіторних антитіл до фактора Віллебранда (при хворобі Віллебранда), до фактору згортання крові VIII (при гемофілії А), тромбоз.\nЗберігати Вилате 500 необхідно в оригінальній упаковці в місці, недоступному для дитини, не більше трьох років.\nРекомендована температура зберігання: від +2 до +8°С. Не заморожувати.\nПротягом терміну придатності можна зберігати препарат при кімнатній температурі до шести місяців після першого виймання з холодильника.\nРозчинник зберігати не більше 5 років при температурі від +2 до +8°С або 6 місяців при температурі від +2 до +25°С.\nСтабільність приготованого розчину зберігається 12 годин при кімнатній температурі.


Попит на квартири повернувся до докризового рівня - Zagorodna.com\nПопит на квартири повернувся до докризового рівня\nРинок житлової нерухомості Мінська, незважаючи на похмурі прогнози деяких експертів, демонструє тенденцію до відновлення. Вартість квадратного метра ось вже кілька місяців залишається практично незмінною, в той час як попит на житло значно виріс.\nЗа даними Національного кадастрового агентства Білорусії, у 2010 році було скоєно 9454 угоди з купівлі-продажу житлової нерухомості. Це менше, ніж у 2008 (10 204 угоди) або в 2009 (10 759 угод) роках. Однак зниження підсумкових показників пов'язане в першу чергу з «мертвим» першим півріччям.\nСтаття по темі: В Індії різко знизилися продажі нових будинків\nВосени ринок «прорвало» - і кількість угод почало бити рекорди. Останні два місяці року і зовсім стали справжнім святом для ріелторів і забудовників.\nУ листопаді 2010-го було укладено 1298 угод з купівлі-продажу нерухомості, в грудні - 1221 угода. Це рекордні цифри за останні роки: до цього в столиці так багато квартир купували і продавали в грудні 2006 року!\nПодібний прорив обумовлений декількома факторами. Значна частина житлової нерухомості сьогодні купується із залученням банківських кредитів.\nБілоруські банки нарешті змогли запропонувати потребують поліпшення житлових умов прийнятні варіанти кредитування. Крім того, можна говорити про те, що спрацював відкладений попит: ціни на житлову нерухомість «коштують» вже кілька місяців і передумов до їх значного падіння найближчим часом не спостерігається. У результаті ті, хто чекав подальшого зниження цін, вийшли на ринок. Нарешті, рекордні цифри за кількістю угод в останні два місяці року - результат того, що у фіналі року було введено в експлуатацію велику кількість житлових будинків.\nКрім того, на її думку, криза на ринку нерухомості змусив ріелторські агентства перебудувати роботу, вводити нові сервіси для покупців і продавців. Безумовно, це також сприяло відновленню ринку.\nЩо ж стосується цінового фактора, то, за статистикою Національного кадастрового агентства, ось вже протягом 5 місяців (з вересня) ціна квадратного метра залишається практично незмінною та коливається в рамках «арифметичної погрішності» - мінімум був у листопаді ($ 1 224 за кв. М) , максимум - у грудні ($ 1234).\nНе змінилася ситуація і з настанням 2011 року: середня ціна квадратного метра, виведена на підставі угод, вже занесених до реєстру НКА, складає $ 1231 за кв. м.\nПопит зріс як на первинному, так і на вторинному ринку житлової нерухомості. На цьому тлі чи варто розглядати можливість зниження цін. Втім, як і їхнього істотного підвищення: люди готові купувати нерухомість за нинішню ціну, однак не факт, що вони готові платити на 10-15% більше.


Веловагони знову курсують зі Львова до Мукачева та Ужгорода | Новини Львова\nВеловагони знову курсують зі Львова до Мукачева та Ужгорода\n17:30 16 червня 2017 р.\nВ облдержадміністрації запевнили: «Спеціалізовані вагони під потреби велосипедистів розпочали літній сезон зі Львова до Мукачева та Ужгорода».\nПро це повідомила сьогодні, 16 червня, начальник управління туризму та курортів управлінні туризму та курортів Львівської облдержадміністрації, яка також зазнасила: «Найважливішим є те, аби туристи були задоволені. Гірські території стали, ще більш доступнішими для любителів велопрогулянок. Тепер велосипедистам буде зручно та комфортно разом зі своїми двоколісними друзями подорожувати до того місця, де вони хочуть активно відпочити».\nПро це поінформували сьогодні, 16 червня, в прес-службі Львівської обласної державної адміністрації, де також додали: «Пасажири, які подорожують із велосипедами, при купівлі квитків у касах повинні вказати, що перевозять велосипед, та оформити квитанцію».


Алею пам’яті заслуженого лісівника України Василя Байтали створили на Вінниччині\nАлею пам’яті заслуженого лісівника Ук...\nУ рамках проведення Всеукраїнської акції «Майбутнє лісу - у твоїх руках», у селі Пеньківка Шаргородського району відбулася символічна зустріч поколінь. А об’єднали їх дві речі: турбота про природу та вшанування пам’яті людини, котра присвятила цій справі все життя. Учні та педагоги Пеньківської школи, а також фахівці Вінницького обласного лісомисливського господарства спільними зусиллями створили Алею пам’яті знаного науковця, нашого земляка, заслуженого лісівника України Василя Байтали.\nСаджанці голубої ялини, ялівця колоновидного, самшиту вічнозеленого, а ще світла енергетика старанних, юних та вправних досвідчених рук відтепер наповнюватимуть територію Пеньківської середньої загальноосвітньої школи, що у Шаргородському районі. Спільними зусиллями учні, учителі та лісівники, на знак вшанування пам’яті свого односельчанина, видатного лісогосподарника Василя Байтали закладають Алею його імені. Пеньківці пишаються земляком, який присвятив себе збереженню лісу. За життя він пройшов шлях від простого лісівника до Міністра лісового господарства Радянського союзу.\nІдея створення Алеї пам’яті належить адміністрації Пеньківської школи, фахівці Жмеринського лісгоспу радо її підтримали, а обласне управління лісомисливського господарства допомогло втілити у життя.\nУ селі Пеньківка, що з усіх боків оточене лісами, виростять не лише ці саджанці, а й нове покоління лісівників, яке продовжить справу попередників. Хоча й зараз знаються на цьому не гірше за фахівців.\nАлея пам’яті Василя Байтали знаменує початок тісної співпраці Пеньківської школи та лісівників, зазначив начальник обласного управління лісового та мисливського господарства Анатолій Бондар. І взяв на себе зобов’язання створити спільне шкільне лісництво на знак пам’яті Василя Байтали, яке буде своєрідним продовженням справи лісівників.\n20 квітня 2010 - 00:44


Сергій Нікітін: про ретро, справу життя і татуювання -\nFrisor barbershop Сергій Нікітін: про ретро, справу життя і татуювання\nСергій Нікітін — один із організаторів київського фестивалю Old Car Land, власник кав’ярні та бренду одягу. Впевнений, що ніколи не можна забувати, завдяки кому ти домігся успіху. Рідко людина може досягти певних висот самотужки. Не любить море, своєю віддушиною вважає гори, зокрема — Карпати. Інша енергетика допомагає переключитися і перезавантажитися. Мріє відкрити реабілітаційний центр для тварин, намагається допомагати бездомним собакам, які потребують ветеринарної допомоги.\nВсе почалося з мого першого скутера — Yamaha Vino. Загорівся цим і зрозумів, що це моє. Трохи пізніше познайомився з власником Кофейбусу — ретро автобуса, де продають каву. Подобалася ця раритетність. Потім я поїхав в АТО, тому що відчував потребу перебувати там, в епіцентрі. Коли повернувся, звичайно, потребував адаптації та реабілітації, моральної. Так мій хороший друг Вадим запросив допомогти в організації фестивалю Old Car Land. Зараз це вже спільна справа, де кожен – нарівні. Це дітище, на яке йде дуже багато часу і сил.\nOld Car Land – це велика команда однодумців, які цим живуть. Я чітко розумію, що хороша команда — це механізм: якщо піде хтось один – все завалиться. Це повинен розуміти кожен керівник будь-якої справи.\nКоли у людини на першому плані на початку кар’єри стоять гроші, найчастіше вона так ніким і не стає за все життя. Поки ти не став профі в своїй справі, поки ти не домігся висот і не заробив певний авторитет, ти повинен досягати рівня професіонала!\nДля мене бути вільним – значить робити те, від чого отримуєш кайф. Я дуже радий тому, що моє хобі переросло в справу мого життя, що я не споживач, а можу дати щось корисне суспільству. Я не відчуваю рамок, займаюся тим, що люблю. У мене є фестиваль, який чекають і люблять. У мене є кав’ярня, де найсмачніша кава в районі (не тільки на мою думку, звичайно:)). У мене є бренд одягу, який теж користується невеликою, але популярністю.\nКоли робиш перше татуювання, завжди довго думаєш, шукаєш сенс кожного символу, боїшся. Потім ти вже не так багато надаєш значення символізму, ти набагато простіше до цього ставишся. Я про деякі свої татуювання навіть не пам’ятаю (сміється). Остання – «Воля або смерть». Набив, коли їхав на війну. Це пам’ять, данина, символ. Я знав, що раптом що – хочу, щоб всі знали хто я.\nКращий антистрес для мене – природа. Я помітив, що багато людей, а в Києві особливо, шукають «розраду» у шкідливих звичках. Для когось це кава, у декотрих комп’ютерні ігри, для інших — алкоголь, сигарети, наркотики. Мені здається, все це відволікає і приглушує свідомість тільки на час, причому доволі короткий. Якщо мені дійсно потрібно відволіктися і переключитися, я їду до озера, в ліс, або просто гуляю порожніми вулицями. Ось це розрядка, я вважаю.\nТайм-менеджменту мене вчать, як не дивно, собака і зал. Собака змушує пам’ятати про те, що рано вранці потрібно встати, і хоча б пізно ввечері повернутися додому. Зал навчає самоорганізації. Тут, звичайно, спрацьовує і жлобство: не підеш на тренування – згорять грошики, витрачені на абонемент:)\nНаш менталітет влаштований за принципом «Є велика чорна машина – ти крутий, ти не нахилишся, щоб підібрати сміття». Це дуже злить і засмучує. Чистота починається з чистоти в голові у кожної людини. Мені не складно і не ганебно вийти на який-небудь «суботник» і прибрати на вулиці, це ж місто, в якому я живу. Але, на жаль, частина нашого населення впевнена, що хтось це зробить за них.


У Полтаві накрили міжнародний центр з відмивання коштів через кріптовалюту | Кременчук Тудей\nУ Полтаві накрили міжнародний центр з відмивання коштів через кріптовалюту\n19 Червень 2017, 07:54\nСпівробітники поліції та державної фіскальної служби виявили міжнародну схему легалізації коштів з центром у Полтаві\nСпівробітники ГУНП спільно з фіскальною службою викрили міжнародну схему, яка легалізувала кошти за допомогою електронної криптовалюти bitcoin. Група мала «офіси» в трьох містах: Києві, Полтаві та Москві. Про це повідомили у прес-службі ГУНП міста Київ.\nЗа версією правоохоронців, схема діяла наступним чином: клієнти в РФ, через полтавських кур’єрів-«заробітчан», конвертували «чорну» готівку в електронну криптовалюту та в зворотному напрямі — криптовалюту вже в «білу» готівку. Таким чином готівка легалізовувалась, адже тепер її походження пояснювалось «операціями з криптовалютою».\nСам «обмінник» жив за рахунок відсотків. Фігуранти справи вкладали прибуток в купівлю нерухомісті у новобудовах Полтави та Києва, а також в автомобілі преміум-класу.\nЗауважимо, що головний «офіс» знаходився у Полтаві. Саме у цьому місті організатори «вербували» матеріально незабезпечених людей та переправляли їх до Москви, де дистанційно надавали вказівки, що їм робити далі.\nУ ході слідства правоохоронці провели 20 обшуків (з них три – у Києві), у ході яких вилучили комп’ютери, близько 15 млн. грн, а також пістолет «Stalker». Слідчі дії тривають.