13 Причин для того щоб відправитися в Якутію негайно - polyanafest.com.ua\nТаїланд набрид? Канари не надихають? На Балі немає хвилі? Поїдьте в Якутськ, там весело, мило, смачно і дуже дивно. Взимку мінус 50, влітку плюс 35, товсті коні, голубічние поля, гриби розміром з будинок, жінки, вкриті срібними прикрасами з голови до ніг – де ще можна знайти таке?\nКрижаний бар Чисхаана\nПолюс холоду в місті Верхоянську\nРибна ловля на Олені\nВеличезні скелі вздовж берега ріки Лени виглядають фантастично і самі по собі. Але це ще не все: на стовпах знайдені малюнки і древнетюркские руни, а поруч стоять доісторичні доменні печі, в яких якути (зводять свій родовід до Чингисхану, зрозуміло) виплавляли свої залізні ножі та наконечники для стріл.\nЧисхаан – досить новий винахід якутських казкарів і фольклористів. Злий дух холоду перетворився в місцевий аналог доброго дідуся морозу. Айсбарен Чисхаана – це печера у вічній мерзлоті, температура в якій ніколи не піднімається вище -5, і взимку, і влітку. Там подають горілку в вирізаних з льоду стопках і сиру морожену рибу – строганину. Смачно неймовірно. Правда варто мати на увазі, що якщо влітку випити горілки у вічній мерзлоті, а потім вийти на вулицю в +30, мало не покажеться.\nВідмінний музей з серйозною науковою базою, традиційною зброєю древніх якутів (вони були кінні лучники і важкі кавалеристи, схожі на монголів), нарядами якуток (в святкові дні якутські жінки носили на собі кілограм 15 срібних прикрас) і всім іншим, що буває в краєзнавчих музеях : мамонти, песці, золото і алмази.\nХочете індустріального романтизму? Відправляйтеся на алмазний завод і подивіться на шліфувальні машини – останнє слово техніки зразка 1920-х років. Ну і самі камені коштують того, щоб їх побачити.\nГігантська діра в місті Мирний зовсім не вхід в пекло, а «кімберлітові трубка» – кар’єр, в якому видобувають алмази.\nЗвання північного полюса холоду оскаржують два якутських райцентру: Верхоянск і Оймякон. Суперечка йде за десяті частки градуса в среднезімніх температурах. Для сторонньої людини важливо знати, що і там, і там взимку може бути до -68 градусів за Цельсієм. Тому їхати на полюса рекомендуємо влітку. Тим більше, що навколо полюсів НЕ тайга, а тундра, а красивіше тундри влітку може бути тільки пустеля навесні.\nЯкути розводять коней і з задоволенням показують їх туристам. Коні ці майже цілий рік живуть під відкритим небом, тому вони досить славні: низенькі, товсті, волохаті, дуже добрі, але незалежні. Намагаєшся змусити її гуляти – а вона цілеспрямовано йде до тюку з сіном.\nМісцева біла риба – перш за все чир – ловиться взимку в ополонці, викидається на лід і тут же замерзає. Потім її ріжуть спеціальним якутським ножем на тонкі скибочки прямо перед подачею на стіл. Кожен шматочок треба по черзі вмочити в блюдечко з сіллю і з перцем. І є гурчачи.\nЛена – величезна і неймовірно красива річка. Крім того Лена – традиційне якутське жіноче ім’я, до Олени ніякого відношення не має. Покататися по Олені на моторному човні, порибалити, подивитися своїми очима на дикі берега (а вони стають дикими вже в парі кілометрів від Якутська, цивілізованого міста з аеропортом і університетом) – досвід, необхідний кожному.\nВзагалі-то сон-трава – це простріл, квітка на зразок проліска з сімейства Лютикова. Розпускається дуже рано (ну, по якутським мірками) і цвіте цілими полями.\nЯкутія – найбільший регіон в РФ. 2,5 тисячі кілометрів з півночі на південь, 2 тисячі кілометрів із заходу на схід, чотири тисячі кілометрів берегової лінії (і жодного пляжу, на жаль, це Північний Льодовитий океан). Одних часових поясів – три штуки. Дістатися до найближчого від столиці райцентру (райони тут називаються древнім тюркським словом «улус») можна тільки на літаку. Злітати в найпівнічніший населений пункт регіону – Тіксі, подивитися на те, як тайга змінюється тундрою, побачити гирлі Олени при заході на посадку, а потім, не втрачаючи часу, повернутися назад – безцінне.\nСяйво, звичайно, треба ловити спеціально – воно буває не щодня. І краще за все робити це за межами міста, тому що сіянеє блідне на тлі нічного освітлення. І для цього, звичайно, треба їхати до Якутії взимку, а це розвага не для слабких духом (з іншого боку, взимку немає комарів і гнусу). Але видовище, проте, незабутнє.\nЯкутськ – небідна місто, і в ньому є бари і нічні клуби. У них ходять красиві якуткі, схожі на японських кінозірок (і обвішані сріблом, як ми пам’ятаємо) і молоді якути, схожі на корейських бандитів-франтів з сучасних кримінальних драм. Алкоголь в таких закладах коштує разу в півтора дорожче, чим в московських барах, зате можна послухати якутський реп – а це насправді щось незабутньо\nУ бабусі на шиї


Репутація забудовника - все за і проти! - NID\nРепутація забудовника – все за і проти!\nДо придбання квартири, як правило, ми дуже серйозно завжди ставимося. Пишемо собі цілий список пунктів за якими ця квартира і супутні фактори повинні співпадати.754678190039456 І ретельно опрацьовуємо знайдені пропозиції. При цьому, обираючи квартиру ми, безпосередньо, і обираємо забудовника. Одним з основних факторів є репутація забудовника. Репутація забудовника – вагомий аргумент при купівлі квартири! І ось виникають питання: де знайти інформацію? як дізнатися правдива ця інформація чи робота конкурентів? кому можна довіряти, а кому ні? У даній статті спробуємо знайти відповіді на питання, що цікавлять.\nВ першу чергу слід почати з особистого сайту забудовника або ж його компанії. Це не є найголовнішим фактором, адже якщо навіть свою саморекламу він не може зробити на гідному рівні, то виникають сумніви в його професіоналізмі в цілому.\nДалі Ви можете поспілкуватися з клієнтами які, вже, купили квартири у цього забудовника. Але, хочу Вас попередити, що в даному випадки Ви зможете почути найрізноманітнішу інформацію. Думка людей може різнитися. Насторожити Вас може як занадто позитивна відповідь, так і дуже негативний.\nУ 21 столітті – час інтернету і новітніх технологій, суспільство дуже залежить від форумів, відгуків та інформації яку несуть інтернет ресурси. Важливо розуміти, що далеко не всі відгуки об’єктивні. Дуже часто забудовники піддаються інформаційній атаці конкурентів і недоброзичливців. При цьому більш поширена проблема, яка, описується у відгуках – терміни здачі в експлуатацію об’єкта і звинувачення, що стосуються незаконності будівництва. Тому, якщо Ви дійсно цікавитеся певним об’єктом – то, не довіряйте, всім коментарям, відгуками і форумам в інтернеті. І звичайно ж, величезне значення має особисте враження від об’єкта, будівництва безпосередньо і забудовника як самого. Важливо, перевіряти не тільки репутацію забудовника, а й документальну частину на будівництво.ipanema_beach_home_slider_008\nПідводячи підсумки можу сказати наступне: перевіряти забудовника потрібно ретельно і всебічно. Як показує практика при уважному вивченні всіх аспектів, які стосуються забудовника і будівництва в цілому, можна мінімізувати ризики, а так само забезпечити особистий спокій. Тому, бажаю Вам обрати саме Вашу квартиру у надійного забудовника. А якщо у Вас виникнуть труднощі ми завжди раді допомогти з придбанням нерухомості і з правильним вибором! 🙂\nОднокімнатна квартира з ремонтом в центрі Бучі по супер ціні !!!\nБуча, вулиця Шевченка 48Б 5


Новини Дніпра: жінка вбила сина, коли він кинувся на неї з ножем | Новини на Gazeta.ua\nЖінка вбила сина, коли він кинувся на неї з ножем\nЧетвер, 23 квітня 2020 14:39\nНа Дніпропетровщині 85-річна жінка вбила 60-річного сина, після того як він кинувся на неї з ножем. Фото: visnyk.lutsk.ua\nУ селі Багате на Дніпропетровщині 85-річна жінка вбила 60-річного сина, після того як він кинувся на неї з ножем.\nПопередньо, чоловік випив і почав сваритися з матір'ю, повідомляє УНН із посиланням на джерела серед правоохоронців.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: 17-річний онук задушив бабу і підпалив у хаті\n"Жінка не витримала та вдарила сина палицею по голові. Після чого він схопив ніж та кинувся на матір. Однак їй вдалося вихопити ніж та відкинути його. Після чого жінка схопила кувалду та вдарила нею сина кілька разів по голові. Від отриманих травм він помер на місці", - розповіли правоохоронці.\nСлідчі відкрили кримінальне провадження. Встановлюють усі обставини злочину.\nУ Житомирі у власній квартирі знайшли зарізаним 41-річного чоловіка. Поліцейські з'ясували, що події передував побутовий конфлікт між сином і 70-річним батьком. Останнього затримали.\nЗараз ви читаєте новину «Жінка вбила сина, коли він кинувся на неї з ножем». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


У дитячому таборі вихователь розбещував 10-річну дівчинку (ФОТО) - Новини Львова та України| VARTA1\nЗапоріжжя Кримінал УКРАЇНА\n13 Серпня 2021 о 13:35\nУ курортному Бердянську поліцейськими затримано в порядку статті 208 КПК України 18-річного мешканця Київщини. Вирішується питання щодо повідомлення йому про підозру та обрання запобіжного заходу. Про це повідомляє пресслужба поліції Запорізької області.\nТак, 12 серпня об 11:45 годині до Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від жінки 1988 року народження про те, що в одному з дитячих таборів в місті Бердянськ, вожатий вчиняв розпусні дії відносно її 10-річної доньки.\nВказане повідомлення було негайно зареєстровано в єдиному обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.\nНа місце події негайно прибули керівництво та слідчо-оперативна група відділу поліції.\nСпівробітника табору затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України. Ним виявився 18-річний мешканець Києва, студент одного із ВУЗів столиці.\nНаразі слідчим вирішується питання щодо повідомлення зловмиснику про підозру за ознаками ч. 2 ст. 156 (Розбещення неповнолітніх) Кримінального кодексу України та обрання запобіжного заходу – тримання під вартою. Підозрюваному може загрожувати до восьми років позбавлення волі. Слідчі дії тривають.\nПроцесуальне керівництво здійснює Бердянська окружна прокуратура.


У Дніпропетровській області політична партія «Пропозиція» йде на місцеві вибори | Наш Репортер\nсб, 09/19/2020 - 15:27\nУ Дніпрі відбулася презентація обласного осередку політичної партії «Пропозиція».\nУ ній взяли участь лідери місцевого самоврядування, які вирішили приєднатися до нової команди. Очолив обласну команду партії «Пропозиція» Валентин Резніченко, екс-губернатор Дніпропетровщини, якого знають та поважають завдяки реальним справам.\n«Ми вже всі втомилися від лозунгів та заяв. І вважаю, що краще за все за нас і за команду говорять справи, які ми робимо. Ми з мешканцями області давно одна команда. У нас є спільна історія успіху. Це понад дві тисячі реалізованих проектів у Дніпропетровській області. Наприклад, до реконструйованих нами шкіл нині возять громадян на екскурсії. Нам довіряють батьки, діти. І сподіваюся, ви теж довірите свою роботу нашій команді. Ми почали змінювати якість життя в області. І тому ми йдемо в обласну раду. Ми хочемо продовжити розпочате. Ми хочемо ще раз спільно з вами повторити цю історію успіху. Приєднуйтесь до нас», – зазначив Валентин Резніченко.\n«Пропозиція» – це команда, яка об’єднує представників місцевого самоврядування і виступає за конструктивне партнерство.\n«Зараз я перебуваю у всеукраїнському турі партії «Пропозиція», в місті Дрогобич, – повідомив по відеозв’язку мер Дніпра, лідер всеукраїнської «Пропозиції» Борис Філатов. – Програма нашої політичної сили, наші ідеї знаходять живий відгук у людей. Особливо її головні пункти: захист реформи місцевого самоврядування, децентралізація. У нас дуже сильна команда по всій країні, але особливо – на Дніпропетровщині»\nСеред представників «Пропозиції» людина-легенда з Кривого Рогу, керівник з величезним досвідом Юрій Любоненко.\n“Я пам’ятаю часи заснування Асоціації міст і сьогодні вони продовжуються у тезах «Пропозиції». Самоврядування – це основа України! Ця команда нова, і вони зможуть навчити молодь і організувати усі процеси. А моя команда у Кривому Розі – це досвідчена молодь. У містах повинні залишатися кошти, потреби міст потрібно враховувати. Розподіл бюджетних коштыв повинен бути справедливим!”, – сказав він.\nМіський голова Марганця Олена Жадько наголосила, що вона не сумнівалась, що саме ця команда приведе місто та область до процвітання та продовження децентралізації.\nМер Вільногірська Володимир Василенко сказав, що команда «Пропозиції» – це не порожні гасла та обіцянки, а рух вперед та розвиток Дніпропетровщини.\nВолонтерка та організаторка маштабних кретивних заходів Ольга Горб зачитала вірш, який написав учасник АТО Максим Музика:\nВолю треба проявляти”\n“Я дуже рада, що ми об’єднались і єдиною командою йдемо до перемоги! Вже багато проєктів зроблено, але ще більше лежать на столах і чекають свого часу! Разом до перемоги!” – наголосила вона.\nВиконавча директорка Дніпропетровського регіонального відділення “Асоціація міст України” Олена Молошна наголосила, що сила – в єдності!\n“Асоціація міст України майже ровесниця Незалежної України. Вона була створена у 1992 році за ініціативи міських голів 35 українських міст. За ці роки Асоціація зросла у найавторитетнішу в Україні недержавну організацію, що представляє позицію та захищає права місцевого самоврядування, веде від імені громад діалог з органами державної влади на всіх рівнях. Асоціація практично лобіює інтереси місцевого самоврядування. Сама назва нової політичної сили «Пропозиція» і заклик до об’єднання всіх, хто душею і серцем вболіває за свої рідні міста і села, за своїх земляків і за державу в цілому. Не випадково у партію «Пропозиція» увійшло чимало представників органів місцевого самоврядування, міських, селищних і сільських голів, очільників ОТГ. Адже кому як не цим людям знати, наскільки вищі ешелони влади далекі від свого народу. Мало там професіоналів, мало конструктивізму, і, до того ж, зовсім відсутній діалог з народом. І сьогодні у нашій команді люди, які будували успішне місто та область – Борис Філатов, Валентин Резніченко, а також всі ті, кому не байдужа доля рідних міст та громад! Тому спираючись на основне гасло партії «Владу громадам!», ми говоримо «Впевненість – людям!»”, – сказала вона.


Киянину загрожує довічне ув’язнення через стрілянину із правоохоронцями | КиївВлада\nКиянину загрожує довічне ув’язнення через стрілянину із правоохоронцями\n3 травня 2022 г. 12:12\nУ Подільському районі міста Києва поліцейські отримали від мешканців повідомлення про галасливу сварку в сусідів. По приїзду правоохоронців, порушник почав в них стріляти та в підсумку був затриманий.\nВчора, 2 травня, до поліції надійшло повідомлення про тривалу та галасливу сварку в сусідів від мешканця будинку на вулиці Сергія Данченка. За словами свідка, з оселі було чутно крики, також він бачив, як чоловік викидає речі з вікна.\nІнспектори намагались поспілкуватись з порушником, однак він, відчинивши двері, поводив себе агресивно та на зауваження не реагував. У подальшому фігурант дістав з-під одягу зброю та здійснив кілька пострілів в правоохоронців, внаслідок чого двоє патрульних отримали тілесні ушкодження. Попри отримані поранення поліцейські обеззброїли зловмисника та затримали його,- йдеться у повідомленні Національної Поліції.\nЗловмисником виявився 28-річний місцевий мешканець, у стані алкогольного сп'яніння він почав сварку з дівчиною, на що відреагували сусіди. Під час невідкладного обшуку помешкання слідчі виявили пістолет із набоями, а також, ймовірно, наркотичну речовину канабіс.\nНаразі затриманому оголошена підозра у скоєнні злочину, передбаченого ст. 348 Кримінального кодексу України – посягання на життя працівника правоохоронного органу. Поліцейські підготували клопотання до суду щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За скоєння подібного злочину зловмиснику може загрожувати від дев’яти до п’ятнадцяти років позбавлення волі або довічне ув’язнення.\nНагадаємо, що протягом широкомасштабного вторгнення росії в Україну правоохоронцями Київщини було повідомлено про підозру у мародерстві щонайменше 114 громадянам.\nЧитайте: 114 громадянам повідомлено про підозру у мародерстві на території Київської області\nТеги: новини київщини, новини київської області, новини києва, війна росії проти україни, війна, напад росії на україну, національна поліція, канабіс, сергія данченка


Китай збільшить витрати на оборону на 8% | UA.NEWS\nКитай збільшить витрати на оборону на 8%\nКитай в 2018 році має намір збільшити витрати на оборону на трохи більше 8 відсотків у порівнянні з 2017 роком. Тепер військовий бюджет КНР складе 1,1 трлн юанів (175 млрд доларів), заявив в понеділок, 5 березня, прем’єр Держради Лі Кецян на відкритті Всекитайських зборів народних представників в Пекіні, передає DW.\nВідзначається, що в минулому році оборонні витрати Китаю виросли на 7%, роком раніше темпи зростання склали 7,6%. До цього з 2011 року витрати Пекіна на військові потреби щорічно збільшувалися на двозначні показники.\nЗа оцінками ряду експертів, реальні витрати КНР на оборону можуть бути вище на 25-50% у порівнянні з офіційними даними, за обсягом оборонного бюджету Китай займає друге місце в світі після США. За словами Лі Кецяна, цільовий показник зростання ВВП країни в нинішньому році повинен скласти близько 6,5% (в минулому році китайський ВВП додав 6,9%). Інфляція в 2018 році в КНР запланована на рівні 3%.\nРаніше в США значно збільшили оборонний бюджет.\nбюджет збільшення Китай оборона увеличение


Основа під макіяж. Якою вона буває і як її наносити?\nЩоб вирівняти колір обличчя, приховати дрібні дефекти шкіри і отримати досконалу поверхню для нанесення наступного шару косметики, необхідно скористатися основою під макіяж.\nВона не є обов’язковим етапом нанесення косметики. проте значно полегшує цей процес, дозволяє уникнути плям при розтушовування рум’ян і тіней. Особливо рекомендується основа для проблемної шкіри.\nРідка прозора основа (флюїд) добре лягає на шкіру, створюючи легке покриття, яке збагачує шкіру вологою. Це засіб робить шкіру більш матовою, вирівнює колір обличчя. Така основа підходить для молодої шкіри або шкіри, практично не має дефектів, оскільки вона містить мало пудри і пігментів і приховує лише незначні вади.\nКремообразная основа містить багато пудри і пігментів, тому відмінно приховує недоліки шкіри. практично повністю затушовуючи всі плями, прожилки, веснянки і т.п.\nГелеподібна основа підходить для жирної та пористої шкіри. Вона не дає тональному засобу скупчуватися в розширених порах, дозволяючи шкірі вільно «дихати».\nМерехтлива основа надає шкірі свіжий і сяючий вигляд. Вона містить оптичні пігменти — мерехтливі і перламутрові частинки, що розсіюють світло за різними напрямками. Завдяки такій основі шкіра виглядає ідеальною.\nОснова, містить лікарські препарати. може викликати алергію у чутливої шкіри, тому вибирати її слід обережно.\nКраще всього придбати кілька основ. Для денного макіяжу можна користуватися легкої, тілесного кольору основою, а для вечірнього — більш щільною.\nОснова повинна бути наближена до природного тону особи. У той же час з її допомогою можна підкоригувати колір шкіри. Червоні плями може замаскувати основа бежевого тону.\nСвітло-рожева пожвавить бліду шкіру.\nЯкщо шкіра дуже суха і лущиться, необхідно спочатку змастити її жирним кремом, через кілька хвилин нанести легкий зволожуючий крем і лише тільки після приступати до нанесення основи.\nОснову найкраще накладати або пальцями, або спонжем. Шар краще робити дуже тонким. Спочатку слід нанести основу на середину лоба і розподілити її круговими рухами по всій поверхні чола до лінії волосся. Потім, починаючи від скроні, нанести основу на щоки — у напрямку до вух, на віки до брів, під очима, на губи, підборіддя, на шию. Після цього трохи основи необхідно покласти на обидві сторони носа і рівним шаром розподілити по всій його поверхні.\nОбов’язково перевірте, як лягла основа, і, якщо потрібно, обережно видаліть надлишки.\nМакіяж буде виглядати природним, якщо основа буде добре розтушувати і непомітна на шкірі. Після нанесення основи можна використовувати тональний засіб і розсипчасту пудру.\nОднак для молодих дівчат і жінок з гарною шкірою достатньо і нанесення однієї основи.\n« Чому болить голова і що робити, щоб цього не відбувалося?\nБільшість жінок хвилюється з приводу затримки чергової менструації. »


Лисенко: Загиблих військових за добу немає - ASN\nЛисенко: Загиблих військових за добу немає\nЗа минулу добу на Донбасі немає втрат серед військових. Про це під час брифінгу повідомив представник Адміністрації Президента з питань АТО, полковник Андрій Лисенко.\n«Минулої доби ворожих провокацій на лінії зіткнення не було, і внаслідок бойових дій жоден український військовий не дістав поранень і не загинув», - розповів Лисенко.\nВарто зазначити, що з початку жовтня в зоні АТО встановилося затишшя, майже повністю зберігається режим припинення вогню. Як повідомляється, бойовики вчора, 5 жовтня, не відкривали вогонь по позиціях силовиків.\nПідло і цинічно: бойовики з РСЗВ обстріляли Новолуганське - 18-12-2017 18:41


Екстракт чистотілу та безсмертника (Авіконт-Т Авіценна) 30 таб. по 0.5 г, ціна 62 грн, купити на UB.UA • UB.UA\nub.ua Медичні товари Фармацевтичні препарати Медичні препарати Вітаміни, амінокислоти, коферменти Екстракт чистотілу та безсмертника (Авіконт-Т Авіценна) 30 таб. по 0.5 г\nКод товару: M2280357\nОпис товару Екстракт чистотілу та безсмертника (Авіконт-Т Авіценна) 30 таб. по 0.5 г\nконцентрат екстракту цмину піскового (безсмертника) і трави чистотілу - 0,1г.\nДопоміжні речовини: крохмаль, лактоза, мікрокристалічна целюлоза, стеарт кальцію.\nУ складі екстракту чистотілу і безсмертника алкалоїди, полісахариди, ферменти, органічні кислоти, мікроелементи і вітаміни.\nНазва Чистотіл відповідає дії "чистить тіло".\nДіючі речовини рослини "чистять" кров, слизові оболонки і шкіру, що сприяє виділенню патогенних агентів з ослабленого організму: при інтоксикаціях, ряді хронічних захворювань і онкологічній патології.\nМають протимікробну, противірусну і протигрибковою дією.\nРобить позитивний вплив на стан нервової системи та імунітет.\nНормалізує роботу печінки і жовчного міхура, що сприяє відновленню травлення, обмінних процесів, дезінтоксикації ораганізма, всмоктуванню вітамінів, макро- і мікроелементів кишечника.\nБлаготворно впливає на роботу серця, нирок, наднирників, статевих органів, селезінки.\n- Як біологічно активний і загальнозміцнюючий засіб\n- Як додаткове харчування, коригуюче вроджені захисно-пристосувальні можливості організму в умовах психоемоційних і фізичних навантажень, екологічно несприятливих факторів, токсичних впливах і захворюваннях, розвинувшихся на цьому тлі\n- У комплексній терапії при хронічних захворюваннях: шлунково-кишкового тракту; видільної системи; обміну речовин; нервової та серцево-судинної систем\n- Підвищує загальну опірність організму\n- Сприяє очищенню організму\n- Знижує побічні ефекти синтетичних препаратів, а також тривалість та посилення ефективності їх протимікробної, протизапальної, спазмолітичний і знеболюючої дії\n- Інфекційно-алергічних хворобах шкіри і слизових оболонок\n- Як засіб, що нормалізує функцію печінки та жовчного міхура\n- Як імуномодулюючий засіб у післяопераційний період після видалення пухлин і передракових станах.\nЗберігати в захищеному від світла та в недоступному для дітей місці при температурі від 0 до 25 градусів і відносній вологості повітря не більше 75%.\nСпосіб застосування та дози: По 1 таблетці 3 рази на день до їжі протягом 30 днів. Рекомендується застосовувати до раціону харчування 3-4 рази на рік.


Pro domo sua. | Збруч\nІсторик українського державно-політичного життя, коли розслідуватиме період нашої історії за роки 1917—1919, схоче аналізувати нашу державну творчу роботу і виказати, чому, мимо такого величезного під'йому і енерґії, яку поклав український нарід у боротьбі за свою незалежність, він за цей час не здобув собі навіть тих прав і европейського признання, яке сьогодня вже мають такі малі країни, як Латвія, Естонія або Грузія, безумовно, як на причину невдач, вкаже нам безперечно одну найважнішу нашу хибу — це брак публичної критики в пресі.\nІ справді такої критики майже не було. Наша преса, треба віддати справедливість, ніколи не сплямила себе ніякими ганебними вчинками, ніколи не була підкупною і не обороняла приватних інтересів, а весь час підтримувала український народній уряд. Але вона не мала відваги, чи може, керуючись фальшивою думкою про те, щоби не шкодити нашій справі чи то на Україні, чи за кордоном, не підносила тих помилок, які робив уряд чи його апарат, і тим самим не дала змоги не тільки громадянству, а й самому урядові бачити ці помилки і старатись їх поправити. Уряд знову, установлюючи цензуру, щоби забезпечити себе перед нападами ворожої українській державности преси, вбив критичну думку української преси, яка завше була державно-думаючою, і, заслонивши себе в цей спосіб перед критикою, робив помилки одні за другою, які врешті і спричинили ці сумні наслідки, що ми їх сьогодня бачимо.\nДіяльність уряду, чи його апарату ніколи не була і не є "sacro sancta" і підлягає свобідній критиці преси. Доґмат непомильности в XX. віці остаточно провалився. Державні мужі усіх країв відповідають за свої вчинки перед громадською думкою, і вона є тою силою, яка заставляє цих мужів ставитись уважно до своєї діяльности і прислухуватись до голосу народу, якого висловом є преса. Вона, освітлюючи з усіх боків їх кроки, дає їм рівночасно змогу орієнтуватись у своїй діяльності і вносить певні корективи там, де вони їх цілковито й не передбачили. В цей спосіб уникається помилок, які нераз моглиб принести незвичайно велику шкоду.\nЩе більше значіння мусить мати преса в країнах, які щойно будують свою державність. Державу будують, як сказав один із політиків, три фактори: правники, економісти й журналісти. У нас при державному будівництві були одні й другі, а не було третіх. Бракувало громадської думки, бо пресу вважали як апарат аґітаційний та інформаційний, а не творчий. Політична критика була заступлена в пресі незвичайно слабо, бо у нас кожний голос, який не погоджувався з діяльностю урядових кол, вважався шкідливим державі, і на нього накладали цензуру. Що більше, журналістів старались зсувати з всяких установ, до яких вони були покликані, і працю, яку вони повинні були вести, заступали урядовцями, які, звязані своєю службою, не могли й не мали права критики. А це все причинило ненормальні умови життя на Україні і за кордоном, і стільки покладеної творчої енергії пішло на марне.\nІ тому політика "не спротивлюванняся злому" мусить перейти в архів. Халатне відношення наших політиків і діячів до справ державної ваги, яких вони часто не розуміли і в них не орієнтувались, дало сумні наслідки. Тепер до голосу повинна прийти поважна пресова критика і як на Україні, так і за кордоном освітлювати усі сторінки нашої державної творчости та усувати з політичної арени те все, що досі робило тільки шкоду нашому державному життю.\nВ останні місяці почали безпереривно поширюватись чутки про нову гетьманську авантюру, яка немов би то підготовлялась за кордоном. В звязку із нею називають імена деяких наших бувших і теперішних політиків а навіть декого із офіціяльних осіб, які займали визначні становища в ріжних місіях і установах. Місцем, в якому зародилась ідея нової гетьманщини, мав бути Відень, а опісля весь цей рух перенісся до Берліна, де сьогодня находиться ввесь цвіт гетьмансько-протофісівської компанії, який обєднався біля "Украинскаго Объединеннаго Союза — Україна". Ці політики весь час вели гру на знищення української незалежности і федерували Україну так довго, аж доки не дофедерувались до київського ґенерал-ґубернатора.\nНа цю всю роботу цих панів можнаб дивитись тільки як на авантюру, кількох пройдисвітів, з яких деякі вже сьогодня попали на лаву обжаловання, як би не те, що тут коріння лиха сягає далеко глубше. В одному із попередніх чисел "Волі" була замітка зі Штокгольму, що Омське правительство з'орґанізувало по всіх визначніших европейських центрах контррозвідочні бюра, яких головним завданням було компромітувати український рух і українських політиків за кордоном. Цю свою провокаторську роботу вони вели дуже зручно і до цього використали ті елєменти української еміґрації, які, невдоволені сучасним українським урядом, мріяли про заведення на Україні реакції, хочаб за ціну відречення від самостійної України. Таким контррозвідочним бюром для Австрії, Німеччини й Балкан явилась російська експозитура в Білгороді, де находиться Челноков і Чихачев. Бюро це приступило негайно до праці, і вже цього року говорилось багато про діяльність на користь гетьманської реакції бувшого радника і в. о. посла в Софії Шульгу і полк. Блаватного, і в цій справі передані були членами болгарського посольства відповідні матеріяли Директорії.\nУ Відні гетьманський рух ґрупувався біля бувшого міністра шляхів у кабінеті Скоропадського, Бутенка. Признаємось, що цей факт нас дуже вразив, бо знаючи Бутенка із його діяльности, як міністра шляхів, ми повинні були сподіватись чогось иншого. Біля нього згуртувалась компанія людей, в роді Кенареєва, Мордвінова, Блаватного, Монтюсена і инших, про яких голосно говорили, як про гетьманських, а взглядно денікінських емісарів. Яку тонку гру вони провадили, найкращий доказ, що Бутенкові була асиґнована міністром Темницьким більша сума на букарестське посольство. Бутенко, думаючи зістати послом в Букаресті, хотів там, ближче до Камянця, утворити центр, з якого можнаб краще параліжувати діяльність уряду і успішніше вести свою роботу. Тимчасом послом в Букаресті призначено Мацієвича, і Бутенко поїхав в Берлін.\nДіяльність свою проводили ці панове в той спосіб, що входили в ближчі стосунки з антантськими місіями і відповідно їх інформували. Вслід за тим у Відні арештовано Антантою українські аеропляни, і всі заходи, які були роблені, щоби їх звільнити, були даремні, бо контракція, як довідались ми опісля від одного з італійських дипльоматів, була велика. Тимчасом наступ Денікіна досягнув свойого апоґея, він заняв Орел, і тоді почались у Берліні наради над федерацією. Які були висліди цих нарад, трудно сказати, однак після них деякі кола почали бити отбой, мотивуючи це тим, що вони годились на федерацію, однак на ґенерал-ґубернатора згодитись не можуть. Причиною отбою був наступ українських військ, який вніс певну трівогу і дезорієнтацію у ці кола. "Пусть Васъ не волнуютъ успѣхи Директоріи, я увѣренъ, что мы съ Вами въ непродолжительномъ времени будемъ привѣтствовать гетьмана" писав успокоююче письмо один із вірних гетьманців до одного із своїх знайомих. Видно, що цей наступ вніс певний коректив, і його думали використати в торгах, щоби здобути признання російських кол на гетьманат.\nГетьманська болячка, яка так довго назрівала, мусіла лопнути. Це сталось скорше, ніж могли сподіватись. Недавно у Відні виконано було нальот полк. Блаватним і комп. на віденського купця Стоффера, у якого забрали міліон романівських рублів. Поліція зпочатку дивилась на це, як просто на крадіжку, повела слідство й арештувала кількох маленьких риб в роді Блаватного, ґен. Фалієва, ротмістра Куяговського та двох Німців. Та коли слідство поширилось, попалась і більша штука, відомий на віденському ґрунті дипльоматичний курієр, він же — аґент російської охранки, Foudet de Montusaint — Свідерський. Він удержував щоденно звязок по телєфону з Берліном а також стояв дуже близько до білгородської охранки. Йому дали велику суму грошей і приставили спеціяльно стежити за українським рухом і українськими ділами. Він то зорґанізував собі таку гарну сітку аґентів-провокаторів, що кожний крок наших політиків негайно був йому відомий, і він повідомляв про це, кого слід. У нього мали находитися навіть фотоґрафічні копії листів, які пересилались з Берліну Директорії.\nЗ Берліну прийшла несправджена ще чутка про те, що там арештовано Бутенка. Чи його арешт має який небудь звязок з віденською аферою, чи його може арештували за якусь окрему "сдѣлку" — ми не знаємо. Та добре, що так сталось, бо через це вийдуть на яву ріжні махінації, відкриються нові аґенти-провокатори, і цю болячку, яка точила деякі наші еміґраційні кола, буде вирізано. А це може виллє ведро зимної води на галицьких політиків, яким так дуже хочеться під "ласкаву руку восточного царя."\nОттак виглядає ця квітка із нашого еміґраційного життя. По правді сказати, про неї не варто б навіть писати, та деякі наші слабодушні політики вважали її весь час, як то кажуть, "крупною величиною", від якої залежатиме будучність нашого національного руху. Через те не мали вони якоїсь сильної прямої орієнтаційної думки і, налякувані ріжними Монтюсенами, хилились то в один то в другий бік, не знаючи, де безпечніше заховати свою шкуру. А така політика на два фронти довела до того, що почали опускати руки, і український уряд не дістав тої моральної чи матеріяльної помочі, яку йому повинні були дати ті ріжні особи чи установи, що були вислані за кордон. А це мало наслідки на фронті. Та про ті справи колись другим разом.


Затримано самопроголошеного "мера" міста Торез — 5 канал\n21 травня затримано так званого "народного мера" міста Торез Донецької області Ірину Полторацьку.\nНаразі із затриманою проводяться слідчі дії. Полторацька доправлена до Києва, де їй буде оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 110 (посягання на територіальну цілісність і недоторканність України) та ст. 258-3 (участь у діяльності терористичної організації) Кримінального кодексу України.\nРаніше Олег Ляшко у Facebook повідомив: сьогодні на Донеччині бійцями батальйону "Україна" були затримані такі активісти сепаратистського руху:\n1. Полторацька Ірина, самопроголошений "мер" Тореза.\n2. Янієв Денис, голова окружної комісії так званого "референдуму" про статус "Донецької народної республіки" в Торезі.\n3. Поляков Ігор, заступник так званого "народного мера" Тореза, організатор терористичних нападів і погромів, у минулому - співробітник МВС України, завербований російськими спецслужбами.\nУсі затримані були доставлені бійцями загону Ляшка в Київ – заявив політик.\nУряд придбає нові квартири постраждалим від вибуху у Миколаєві


Шевченко Тарас – Біографія | Біографії\nГоловна ⇒ 📌Біографії ⇒ Шевченко Тарас – Біографія\nШевченко Тарас – Біографія\nТарас Григорович Шевченко (відомий також як Кобзар ; 25 лютого (9 березня) 1814, с. Моринці, Київська губернія, (нині Черкаська область) -26 лютого (10 березня) 1861, м. Санкт-Петербург) – український поет, письменник (драматург, прозаїк), художник (живописець, гравер), громадськийта політичний діяч, фольклорист, етнограф.\nНародився 25 лютого (9 березня) 1814 у селі Моринці Звенигородського повіту Київської губернії (нині село Звенигородського району Черкаської області) в закріпаченій селянській родині Григорія Івановича Шевченка\nта Катерини Якимівни Бойко козацького походження. Згідно з родинними переказами його діди і прадіди козакували, служили у Війську Запорізькому, брали участь у визвольних війнах і повстаннях, які відбувалися в Україні XVII-XVIII ст. Ці повстання були жорстоко придушені і нормальне суспільне життя у регіоні Черкащини, Полтавщини, Київщини, Брацлавщини, Чернігівщини на тривалі роки було порушене. Основна частина місцевого населення була закріпачена і зубожіла.\nСім’я Тараса на чолі з батьком Григорієм Івановичем Шевченком повернулася до села Керелівки (нині Шевченкове Звенигородського району),Звенигородського\nповіту, на Київщині, звідки був родом Григорій Іванович. дитячі роки Тараса проходять у цьому селі. 12 (24) травня 1816 року народилася Тарасова сестра Ярина. 26 січня (7 лютого) 1819 року народилася Тарасова сестра Марія. Був такий випадок, коли малий Тарас пішов шукати “залізні стовпи”, що “підпирають” небо, і заблукав у полі. Чумаки, зустрівши хлопця, забрали його з собою і ввечері привезли до Керелівки. 8 (20) березня 1821 року народився Тарасів брат Йосип.\nВосени 1822 року Тарас Шевченко починає вчитися грамоти у місцевого дяка Совгиря. Знайомиться з творами Г. Сковороди. В період 1822-1828 років намалював “Коні. Солдати” (картина не знайдена).\n29 січня (10 лютого) 1823 року його старша сестра і нянька Катерина вийшла заміж за А. Красицького – селянина с. Зелена діброва.\nРано втративши матір ( 20 серпня (1 вересня) 1823 року), яка померла від тяжкої праці й злиднів, залишивши сиротами шестеро дітей, він з дитинства зазнав багато горя і знущань. 7 (19) жовтня1823 року Тарасів батько одружується вдруге з удовою Оксаною Терещенко, в якої вже було троє дітей.\n22 червня (4 липня) 1824 року народилася Тарасова сестра Марія – від другого шлюбу Григорія Івановича. Тарас чумакує з батьком. Буває в Звенигородці, Умані, Єлисаветграді (теперКіровоград). 21 березня (2 квітня) 1825 року від тяжкої праці на панщині помер Тарасів батько – Григорій Іванович Шевченко. Залишившись сиротою, Тарас іде наймитувати до дяка П. Богорського, який прибув з Києва. Як “школяр-попихач” носить воду, опалює школу, обслуговує дяка, читає псалтир над померлими, продовжує навчання. Під час навчання Шевченко ознайомився з деякими творами української літератури. Не витерпівши знущань дяка Богорського, Тарас тікає від нього і шукає в навколишніх селах учителя-маляра. І знаходить, відчуваючи великий потяг до живопису, кілька днів наймитує і “вчиться” малярству у диякона Єфрема (м. Лисянка, Звенигородського повіту, на Київщині). Також мав учителів-малярів із села Стеблева, Канівського повіту, на Київщині та із села Тарасівки, Звенигородського повіту, на Київщині. 1827 року пасе громадську отару овець у с. Кирилівці. Зустрічається з Оксаною Коваленко, подругою дитинства, яку не раз згадує у своїх творах. Саме їй присвячено вступ до поеми “Мар’яна-черниця”.\nНаймитуючи у кирилівського попа Григорія Кошиці, Тарас буває в м. Богуславі (куди возив поповича до школи і на продаж яблука та сливи). В цей же час їздив на базари до містечок Бурти іШполи. 1828 року Шевченка взяли козачком (слугою) до панського двору у с. Вільшану (Звенигородського повіту на Київщині), куди він пішов за дозволом, щоб вчитися у хлипнівського маляра. Коли Тарасові минуло 14 років, помер В. Енгельгардт, і село Кирилівка стало власністю його сина П. Енгельгардта, Шевченка ж зробили дворовим слугою нового поміщика у маєтку Вільшані. 6 (18) грудня 1829 року поміщик Павло Васильович Енгельгардт застав Шевченка вночі за малюванням козака М. Платова (героя Вітчизняної війни 1812 р.), нам’яв вуха кріпаку-слузі та наказав відшмагати його на стайні різками. Наступного дня наказ було виконано: кучер Сидорко відшмагав Шевченка на стайні різками за малювання. Протягом 1829-1833 років Тарас малював копії з картин суздальських майстрів.\nУпродовж майже 2,5 років – з осені 1828 року до початку 1831 р. – Шевченко пробув зі своїм паном у Вільні, проте деталі цієї подорожі мало відомі. Не виключено, що там він міг відвідувати лекції малювання у професора Віленського Університету Й. Рустемаса. У тому ж місті Шевченко міг бути очевидцем Польського повстання 1830 р. З цього періоду перебування у Вільно зберігся малюнок Шевченка “Погруддя жінки”, якість якого свідчить про майже професійне володіння олівцем.\nПереїхавши 1831 року з Вільно до Петербурга, Енгельгардт взяв із собою Шевченка, а щоб мати зиск з невгамовного потягу юнака до малювання, віддав його в науку на 4 роки до живописця Василя Ширяєва, адже у великих панів було модою мати своїх “покоєвих художників”. З цього часу і аж до 1838 року Шевченко живе у будинку Крестовського (тепер – Загородний проспект, 8), де наймав квартиру Ширяєв. Ночами, у вільний від роботи час, Шевченко ходив до Літнього саду, змальовував статуї, тоді ж уперше почав писати вірші.\nУ повісті “Художник” Шевченко розповідає, що в доакадемічний період він намалював: “Аполлон Бельведерський”, “Фракліт”, “Геракліт”, “Архітектурні барельєфи”, “Маска Фортунати” (олівець). Шевченко бере участь у розпису Великого театру як підмайстер-рисувальник. Виконав композицію “Олександр Македонський виявляє довір’я своєму лікареві Філіппу” (акварель, туш, перо). дата і підпис Шевченка. Малюнок виконано на тему, оголошену ще 1830 р. для конкурсу в Академії художеств на одержання золотої медалі.\nНамалював: “Смерть Олега – князя древлянського” (туш), “Смерть Віргінії” (акварель, туш), на обох дати і підпис Шевченка, “Смерть Богдана Хмельницького” (туш, перо і пензель). до цього часу дослідники відносять також виконання Шевченком малюнків, про які є згадка в його повісті “Художник”: “Геркулес Фарнезький”, “Аполліно” – копія, рисунки для розпису Великого театру в Петербурзі, “Маска Лаокоона”, “Слідок із скульптурного твору Мікеланджело”, “Голова Люція Вера”, “Голова Генія”; “Анатомічна фігура”; “Германік”; “Фавн, що танцює”.\nУлітку 1836 року, під час одного із нічних рисувальних “сеансів” в Літньому саду, він познайомився зі своїм земляком – художником І. Сошенком, а через нього – з Євгеном Гребінкою, В. Григоровичем і О. Венеціановим, які познайомили його з впливовим при дворі поетом В. А. Жуковським. Сошенко вмовив Ширяева відпустити Шевченка на місяць з ним, щоб цей час він використав для відвідування зали живопису Товариства заохочення художників і комітет цього товариства, “розглянувши рисунки стороннього учня Шевченка”, ухвалив “мати його на увазі на майбутнє”.\nНавесні 1838 Карл Брюллов та Василь Жуковський задумали викупити молодого поета з кріпацтва. Пан погодився відпустити кріпака за великі гроші – 2500 рублів. Щоб їх здобути, Карл Брюллов намалював портрет Василя Жуковського – вихователя спадкоємця престолу, і портрет розіграли в лотереї, у котрій взяла участь царська родина. Лотерея відбулася 22 квітня (4 травня) 1838 року, а 25 квітня (7 травня) Шевченкові видали відпускну.\nДослідники-мистецтвознавці періодом 1837-1838 років датують також малярські твори, про які є згадка у повісті Шевченка “Художник”, а саме:\n“Анатомічна статуя Фішера”; “Мідас, повішений Аполлоном”; “Едіп, Антігона та Полінік”; “Ієзекіїль на полі, всіяному кістками”.\nНезабаром Шевченко став студентом Академії мистецтв, а вже там – улюбленим учнем Брюллова.\n2 (14) листопада 1838 року Шевченко в Гатчині написав “думку” (“Тяжко, важко в світі жити… “), вперше надруковано у харківському альманасі Бецького”Молодик”.\n24 листопада (4 грудня) 1838 року переїхав на квартиру до Сошенка у будинок № 307 3-го кварталу Васильєвської частини (тепер – будинок № 47 по 4-й лінії).\nНовий, 1840-й, Тарас Шевченко зустрів хворобою на тиф. Одужував він у майні Федора Пономарьова – свого найближчого друга по Академії мистецтв.\nВодночас Шевченко наполегливо працював над поповненням своєї освіти, жадібно читав твори класиків світової літератури й захоплювався історією тафілософією. Під враженням вістки про смерть автора “Енеїди” Шевченко написав вірш “На вічну пам’ять Котляревському”. Разом із чотирма іншими його поезіями цей вірш побачив світ у альманасі Гребінки “Ластівка” (1841).\nПершу збірку своїх поетичних творів Шевченко видав 1840 під назвою “Кобзар”. до неї увійшло 8 поезій: “думи мої”, “Перебендя”, “Катерина”, “Тополя”, “думка”, “до Основ’яненка”, “Іван Підкова”, “Тарасова ніч”.\nОкремими виданнями вийшли поеми “Гайдамаки” (1841) та “Гамалія” (1844).\nВірші Шевченка справили на українське суспільство велике враження, проте російська богема загалом негативно поставилася до молодого поета, звинувативши його головним чином у тому, що він пише “мужицькою мовою”.\nУлітку 1842, використавши сюжет поеми “Катерина”, Шевченко намалював олійними фарбами однойменну картину, яка стала одним з найпопулярніших творів українського живопису.\n13 (25) травня 1843 року Шевченко з Петербурга виїхав в Україну. Відвідав на його хуторі Кукуріківщина під Борзною відставного поручника і українського поета Віктора Забілу. Зупинився поет уКачанівці на Чернігівщині (маєток поміщика Григорія Тарновського). В червні 1843 побував у Києві, де познайомився з М. Максимовичем та П. Кулішем, і на Полтавщині відвідав Є. Гребінкув його Убіжищі. 29 червня (11 липня) 1838 – в день св. Петра і Павла відвідав разом з ним пишний прийом у хрещеної Гребінки, вдови генеральші Тетяни Вільхівської в її “українському Версалі” в Мосйівці, де познайомився з поетом О. Афанасьєвим-Чужбинським та офіцером Я. де Бальменом (якому пізніше, присвятив поему “Кавказ”). В липні 1843 року у с. Ковалівці Шевченко відвідує Олексія Капніста (учасник руху декабристів, син автора “Оди на рабство” і комедії “Ябеда”). Обидва поїхали у місто Яготин до Миколи Рєпніна-Волконського оглянути галерею картин і на замовлення Григорія Тарновського зробити копію з портрета Миколи Рєпніна. Познайомився з Варварою Рєпніною. Протягом літа відвідував своїх нових знайомих: Закревських в Березовій Рудці, Я. де Бальмена в Линовиці, П. Селецького в Малютинцях, О. Афанасьєва-Чужбинського в Ісківцях, Ревуцьких в Іржавці, Галаганів в Сокиринцях та дігтярях. 20 вересня (2 жовтня) 1843 року гостює в рідному селі Кирилівці, Звенигородського повіту, на Київщині у сестри та братів. Протягом жовтня-грудня 1843 року перебуває в Яготині у Рєпніних, де на замовлення Олексія Капніста виконує дві копії з портрета М. Рєпніна (оригінал намальований швейцарським художником Й. Горнунгом). Портрети зберігаються: один в державному музеї Т. Г. Шевченка у Києві, другий – уСанкт-Петербурзі, в Ермітажі.\nПід впливом баченого і пережитого в Україні Шевченко написав вірш “Розрита могила”, у якому висловив гнівний осуд поневолення українського народу царською Росією. В лютому 1844 рокувиїхав з України до Петербурга через Москву, де пробув один тиждень і зустрівся з Михайлом Щепкіним та Осипом Бодянським. Під час першої подорожі до України Шевченко задумав видати серію малюнків “Живописна Україна”. Саме тому Тарас Шевченко в пошуках історичних сюжетів мав намір звернутися до П. Буткова. Про це поет писав у листі до Осипа Бодянського 29 червня (11 липня) 1844 року. 30 жовтня (11 листопада) 1844 року комітет Товариства заохочення художників ухвалив надати Шевченкові грошову допомогу для видання “Живописной Украины”, визначивши для цієї мети 300 крб. та зобов’язавши його надіслати для Товариства один примірник першого випуску видання. Перші 6 офортів серії (“У Києві”, “Видубецький монастир у Києві”, “Судня рада”, “Старости”, “Казка” (“Солдат і Смерть”), “дари в Чигрині 1649 року”) вийшли друком у листопаді того ж року під назвою “Чигиринський Кобзар”. Вийшов 1844 передрук першого видання “Кобзаря” з додатком поеми “Гайдамаки”. Того ж року Шевченко написав гостро політичну поему “Сон” (“У всякого своя доля”), ставши на шлях безкомпромісної боротьби проти самодержавної системи тодішньої Російської Імперії.\n22 березня (3 квітня) 1845 року Шевченко подав заяву до ради Академії мистецтв з проханням надати йому звання художника. Рада Академії художеств, розглянувши заяву Шевченка, винесла таке рішення: ” Ст. 12. По прошению вольноприходящего ученика Академии Тараса Шевченко (по входящей книге № 386). Определено: Поелику Шевченко известен Совету по своим работам и награжден уже за успехи в живописи серебряною медалью 2-го достоинства, то удостоить его звания неклассного художника и представить на утверждение общему собранию Академии “. Також подав заяву до правління Академії про видачу йому квитка для проїзду на Україну і вільного проживання там. 25 березня (5 квітня) рада Академії мистецтв видала Шевченкові квиток на право проїзду на Україну. Вже в листопаді 1845 року загальні збори Академії мистецтв у Петербурзі затвердили рішення ради від 22 березня про надання Шевченкові звання некласного художника.\nВосени та протягом зими 1845 р. Шевченко написав такі твори: “Іван Гус” (“Єретик”), “Сліпий”, “Великий льох”, “Наймичка”, “Кавказ”, “І мертвим, і живим… “, “Холодний Яр”, “давидові псалми”; важко захворівши, наприкінці 1845 написав вірш “Заповіт”, у якому проголосив заклик до революційної боротьби за визволення свого поневоленого народу.\nЧерез яскраво антирежимний характер нові поетичні твори Шевченка не могли бути надруковані й тому розповсюджувались серед народу у рукописних списках. Сам Шевченко переписав їх для себе у спеціальний зошит-альбом, якому дав назву “Три літа” (1843 – 1845).\nНавесні 1846 року Шевченко прибув до Києва, оселився в будинку (тепер – Літературно-меморіальний будинок-музей Тараса Шевченка) в колишньому провулку “Козине болото”. У цей час були написані балади “Лілея” та “Русалка”. У квітні Тарас пристав до Кирило-Мефодіївського братства, таємної політичної організації, заснованої з ініціативи Миколи Костомарова. 27 листопада (9 грудня)1846 року Шевченко подає заяву на ім’я попечителя Київського навчального округу про зарахування на посаду вчителя малювання у Київському університеті Святого Володимира, на яку його затвердили 21 лютого (5 березня) 1847. У березні 1847 року, після доносу, почалися арешти членів братства. Шевченка заарештували 5 (17) квітня 1847 на дніпровській переправі, коли він повертався до Києва, відібрали збірку “Три літа”, та відправили під конвоєм до Петербурга й ув’язнили в казематі так званого Третього відділу. Під час допитів поет виявив неабияку мужність і незалежність: він не зрікся своїх поглядів і не виказав нікого з братчиків. Перебуваючи біля двох місяців за гратами, Шевченко продовжував писати вірші, що їх згодом об’єднав у цикл “В казематі”. Серед в’язничних мурів, чекаючи кари, Шевченко зміг написати таку рідкісну перлину лірики, як вірш “Садок вишневий коло хати… “. Безмежну любов до України поет висловив у вірші, що починається рядками “Мені однаково, чи буду / Я жить в Україні, чи ні”.\nЗа сатиру на імператрицю, насмішку над її фізичними вадами – худорлявість та нервовий тик, що з’явився після повстання декабристів:\nІмператор покарав Шевченка набагато тяжче, ніж інших притягнених до слідства братчиків: заслав в солдати до Оренбурга. На вироку він власноручно дописав: “Під найсуворіший нагляд і з забороною писати й малювати”. В Орській фортеці всупереч суворій забороні, Шевченко продовжував крадькома малювати і писати вірші, які йому вдалося переховати й зберегти в чотирьох “захалявних книжечках” (1847, 1848, 1849, 1850). За того часу Шевченко написав поеми “Княжна”,”Варнак”, “Іржавець”, “Чернець”, “Москалева криниця” та багато поезій. Поет цікавився життям казахів, що кочували в околицях фортеці, вивчав їх пісні й легенди та малював сценки з їхньогопобуту.\nДеяке полегшення становища Шевченка настало з весни 1848 року унаслідок включення його штатним художником до складу Аральської експедиції під командуванням лейтенанта Бутакова. Перебування на о. Кос-Арал було дуже продуктивним у його творчості. Крім виконання численних малюнків, сепій та акварелей, Шевченко написав поеми “Царі”, “Титарівна”, “Марина”, “Сотник” і понад 70 поезій, у яких відбиті важкі переживання, спричинені неволею і самотністю. В Оренбурзі Шевченко зблизився з засланцями-поляками, учасниками повстання 1830 – 31, і заприязнився з польським істориком Бр. Залеським, з яким пізніше листувався. У квітні 1850 Шевченка вдруге заарештовано і, після піврічного ув’язнення, запроторено в Новопетровський береговий форт, на півострів Мангишлак.\nСемирічне перебування поета в Новопетровській фортеці – це найважчі часи в його житті. Та – незважаючи на найсуворіший нагляд, на моральні страждання і фізичне виснаження – Шевченко таємно продовжував малярську й літературну діяльність. Лише під час так званої Каратауської експедиції, влітку 1851, він виконав біля 100 малюнків аквареллю й олівцем (зокрема “Вид на гори Актау з долини Агаспеяр”, “Гора в долині Агаспеяр”, “Гори в долині Агаспеяр”, “Кладовище Агаспеяр”). Знайшовши коло форту добру глину й алебастр, Шевченко почав вправи в скульптурі. Серед виконаних ним скульптурних творів були й 2 барельєфи на новозавітні теми: “Христос у терновому вінку” і “Йоан Хреститель”. Поет тоді почав писати російською мовою повісті з українською тематикою та багатим автобіографічним матеріалом (“Наймичка”, “Варнак”, “Княгиня”, “Музыкант”, “Художник”, “Несчастный”, “Близнецы” та інші).\nТільки через 2 роки після смерті Миколи клопотання друзів увінчалися успіхом, і поета звільнено з заслання у 1857 р. Коли стало відомо про майбутнє звільнення Тараса Шевченка від солдатчини, фельдфебель І лінійного батальйону Окремого Оренбурзького корпусу Мусій Анакієв дав йому змогу вільний від служби час проводити на свій розсуд. довідавшись про звільнення, Шевченко цілком наново переробив написану ще в 1847 поему “Москалева криниця”, а також почав вести російською мовою “Щоденник” (“Журнал”, з 12 червня 1857 до 13 липня 1858) – цінне джерело до біографії Шевченка, яке свідчить про високий рівень культури мислителя. У серпні 1857 Шевченко залишив Новопетровськ і рибальським човном дістався до Астрахані, а звідти пароплавом прибув до Нижнього Новгорода. Тут поетові довелося затриматися майже на півроку. В’їзд до Москви й Петербурга йому було заборонено. Хоч у Нижньому Новгороді Шевченко жив під пильним наглядом поліції, він не тільки брав участь у культурному житті міста, а й написав поеми “Неофіти”, “Юродивий”, триптих “доля”, “Муза”, “Слава”, закінчив повість “Прогулка с удовольствием и не без морали”, намалював понад 20 портретів і зробив чимало архітектурних малюнків.\nОдержавши з чималими труднощами дозвіл, Шевченко влітку 1859 року повернувся в Україну, якої вже 12 років не бачив. Тут відвідав своїх рідних – у Кирилівці та декого з давніх знайомих. У перших числах серпня 1859 Шевченко приїхав до Києва і оселився на межі Куренівки іПріорки, по вулиці Вишгородській. Його мрії про одруження та придбання землі над дніпром не здійснилися: Шевченка втретє заарештували і після кількаразових допитів (зокрема Марком Андрієвським – чиновником для особливих доручень при київському генерал-губернаторі) зобов’язали повернутися до Петербурга.\nДо останніх днів свого життя поет перебував під таємним поліційним наглядом. Виснажений моральними і фізичними стражданнями десятирічного заслання, Шевченко зберіг давню поетичну силу, яка незабаром виявилася в нових його творах. Уважають, що поема “Марія” становить вершину творчості поета після заслання. Шість раніше написаних і заборонених у Росії поезій Шевченка видано за кордоном уЛейпцігу, 1859. У друкарні П. Куліша 1860 року побачило світ нове видання “Кобзаря”, яке, однак, охоплювало тільки незначну частину поезій Шевченка. Того ж року надруковано й “Кобзар” у перекладі російських поетів, а у січні 1861 випущено окремою книжкою Шевченків “Буквар”, посібник для навчання у недільних школах України, виданий коштом автора та накладом 10 000 примірників.\nУ Петербурзі Шевченко вирішує зайнятися гравюрою, як справді народним видом мистецтва, яке може бути тиражованим. У квітні 1859 рокуШевченко, подаючи деякі зі своїх гравюр на розгляд ради Імператорської академії мистецтв, просив удостоїти його звання академіка чи задати програму на отримання цього звання. Рада 16 квітня постановила визнати його “назначеним в академіки і задати програму на звання академіка з гравірування на міді”. 2 вересня 1860 року, разом із іншими митцями, Тараса Шевченка було визнано академіком гравюри “на повагу майстерності та пізнань у мистецтвах”.\nБудучи вже хворим, Шевченко взяв участь у підготовці першого числа журналу “Основа”, яке вийшло ще за його життя. У передчутті близького кінця, Шевченко записав олівцем на офорті автопортрета 1860 свій останній вірш “Чи не покинуть нам, небого”. П. Зайцев назвав цей твір незрівнянним поетичним документом боротьби безсмертної душі з тлінним тілом перед обличчям фізичної смерті.\nПершим коханням молодого Шевченка була молода дівчина, одноліток Тараса – Оксана. Родичі та знайомі закоханих були впевнені, що молоді одружаться, щойно досягнуть старшого віку. Але надії були марними – Тарас у валці свого пана Павла Енгельгардта мусив поїхати до Вільна (тепер – Вільнюс). Розлука була несподівана і довга. Усе своє подальше життя Шевченко буде з ніжністю згадувати ту дівчину, яку колись кохав.\nУ 1843 році Шевченко їде в Україну і там зустрічає Ганну Закревську, якій згодом присвятив вірш “Г. З.”\nУ Києві з Тарасом прощалися студенти, поети, багато киян. Була навіть думка, яку підтримували й родичі поета, поховати Т. Шевченка в Києві. Та Честахівський відстоював думку про поховання Кобзаря в Каневі, бо ще за життя він мріяв про: “тихе пристанище і спокій коло Канева”.\n8 (20 травня) 1861 року на пароплаві “Кременчук” з Києва прах Шевченка потрапив до Канева. дві доби домовина знаходилась в Успенському соборі, а 10 (22 травня) було відслужено в церкві панахиду, і прах віднесли на Чернечу гору.\n“Винесли гроб, поклали на козацький віз, накрили червоною китайкою. Замість волів впрягся люд хрещений, і повезли діти свого батька, що повернувся з далекого краю до свого дому”\n– згадував Григорій Честахівський. Туди ж перенесли дерев’яний хрест, який був встановлений на могилі.\nТарас Шевченко у своїй творчості відобразив саме ті думки і настрої, які були важливими в житті українців його часу. Про те, що його творчість знайшла відгук у серцях людей, свідчить те, що в другій половині XIX і на початку XX ст. чи не єдиною книжкою у більшості сільських хат України був “Кобзар”, вірші з нього вчили напам’ять, за ним училися читати. На той час твори Шевченка об’єднали українській народ. За ставленням людини до творчості Шевченка відразу стає видно, наскільки людина знайома і як ставиться до життя українського народу XIX ст.\nВ історичному розвитку України Шевченко – явище незвичайне як своєю обдарованістю, так і місцем у літературі, мистецтві, культурі. Походженням, становищем та популярністю Шевченко – виняткове явище також у світовій літературі. З 47 років життя поет пробув 24 роки у кріпацтві, 10 на засланні, а решту – під наглядом жандармів. Трагічно важкий шлях Шевченка до творчих висот визначив в образній формі І. Франко: “Він був сином мужика і став володарем у царстві духа. Він був кріпаком і став велетнем у царстві людської культури. Він був самоуком і вказав нові, свіжі і вільні шляхи професорам та книжним ученим”. Революційна творчість Шевченка була одним із головних чинників формування національно-політичної свідомості народних мас України. Впливи Шевченка на різні сторони духовно-національного життя нації відчуваються до сьогодні.\nТворчість Шевченка – багатогранна, як його талант. Він був і глибоким ліриком, і творцем епічних поем, і видатним драматургомта різнобічно обдарованим митцем. Літературна спадщина Шевченка обіймає велику збірку поетичних творів (“Кобзар”), драму”Назар Стодоля” і 2 уривки з інших п’єс; 9 повістей, щоденник та автобіографію, написані російською мовою, записки історично-археологічного характеру (“Археологічні нотатки”), 4 статті та понад 250 листів. З мистецької спадщини Шевченка збереглося 835 творів живопису і графіки, що дійшли до нас в оригіналах і частково у гравюрах та копіях. Її доповнюють дані про понад 270 втрачених і досі не знайдених мистецьких творів. Натомість у літературі про його мистецьку спадщину безпідставно приписувано йому чимало творів живопису і графіки інших авторів (досі зареєстровано 263 такі твори).\nУже за першого періоду літературної діяльності (1837 – 1843) Шевченко написав багато високохудожніх поетичних творів, у яких – поруч версифікаційних і стилістичних засобів народно-пісенної поетики – було й чимало нових, оригінальних рис, що ними поет значно розширив і збагатив виражальні можливості українського вірша (складна і гнучка ритміка, уживання неточних, асонансних і внутрішніх рим, використання цезури й перенесення (анжамбеман), майстерність алітерацій, звукової інструментації та поетичної інтонації, астрофічна будова вірша тощо). Новаторство прикметне й для Шевченкових епітетів, порівнянь, метафор, символів та уособлень. Керуючись власним художнім чуттям і не оглядаючись на панівні тоді літературні канони, Шевченко знаходив відповідну поетичну форму для втілення нових тем та ідей, які підказувала йому тогочасна дійсність. Одним словом кажучи, Тарас Шевченко спочатку наслідував найкращі зразки народно-поетичної творчості. Скажімо, перші його твори написані коломийковим віршем, що чітко вказує на зв’язок із українською народно-пісенною творчістю, насамперед із піснями, які виконувалися у жанрі коломийки.\nДо ранньої творчості Шевченка належать балади “Причинна” (1837), “Тополя” (1839) й “Утоплена” (1841), що мають виразне романтичне забарвлення. Своєю фантастикою й основними мотивами вони близькі до народної поезії. Поетичним вступом до “Кобзаря” (1840) був вірш “думи мої, думи мої”, у якому, висловлюючи свої погляди на відношення поезії до дійсності, Шевченко підкреслив нерозривну єдність поета зі своїм народом. Із цим віршем тематично споріднена поезія “Перебендя”, у якій відобразилися думки молодого Шевченка про місце поета в суспільстві. Особливе місце серед ранніх творів Шевченка посідає соціально-побутова поема “Катерина” – хвилююча розповідь про трагічну долю української дівчини, яку знеславив московський офіцер. У розвитку подій цей ліро-епічний твір відзначається високою драматичною напруженістю. Визвольна боротьба українського народу проти загарбників і поневолювачів є основним мотивом у таких ранніх творах Шевченка, як “Тарасова ніч” (1838), “Іван Підкова” (1839), “Гайдамаки” (1841), “Гамалія” (1842). У поемах “Іван Підкова” і “Гамалія” Шевченко оспівав героїчні походи українського козацтва проти турків. Поеми “Тарасова ніч” і “Гайдамаки” змальовують різні моменти боротьби українського народу проти польського панування. Історично-героїчна поема “Гайдамаки” є вершиною революційного романтизму Шевченка.\nДрама “Назар Стодоля” (1843), створена на межі першого і другого періоду творчості Шевченка, є новим явищем в українській драматургії. Зображені в ній події відбуваються у XVII столітті біля Чигирина. Розвиток дії подано в романтичному дусі, проте в п’єсі переважають риси реалістичного відтворення дійсності. Етнографічно-побутові картини увиразнюють історичний колорит. Сценічні якості драми забезпечили їй великий успіх, і вона досі входить до репертуару українських труп. На тему Шевченкової п’єси Костянтин данькевич написав однойменну оперу (1960).\nПеріод “Трьох літ”\nПо-новому звучать мотиви революційної боротьби у творах Шевченка періоду “Трьох літ” (1843-1845). Провівши 8 місяців в Україні, Шевченко зрозумів своє історичне завдання і свій обов’язок перед батьківщиною як прямий шлях безкомпромісної революційної боротьби. Перехід Шевченка до нового періоду літературної діяльності позначився в поемах “Розрита могила” (1843), “Чигрине, Чигрине” (1844) і “Сон” (1844). Поет написав ці твори під безпосереднім враженням від тогочасної дійсності в Україні. У сатиричному творі “Сон” (“У всякого своя доля”) автор з їдким сарказмом змалював свавілля та жорстокість російського царату і закликав до знищення цієї деспотичної системи. Поема “Сон” уважається одним з найвизначніших взірців світової сатири. Вона має чимало спільних типологічних рис з поемами “дзяди” А. Міцкевича, “Німеччина. Зимова казка” Г. Гайне та частиною “Божественної комедії” данте “Пекло”. Сатиричні ознаки також помітні в політичних поемах Шевченка “Великий льох”, “Кавказ”, “І мертвим, і живим… ” та вірші “Холодний Яр” (усі 1845).\nУ поемі-містерії “Великий льох”, що складається з трьох частин (“Три душі”, “Три ворони”, “Три лірники”) й епілогу (“Стоїть в селі Суботові”), Шевченко втілив свої роздуми про історичну долю України в алегоричних образах, що зазнали в літературознавстві особливо тенденційної інтерпретації (Шевченкова наскрізь негативна оцінка Переяславської угоди різко суперечить так званим “Тезам про 300-річчя возз’єднання України з Росією”). У творі “Кавказ”, що поєднує жанрові ознаки лірично-сатиричної поеми, політичної медитації та героїчної оди, Шевченко із сарказмом виступив проти гнобительської політики царської Росії і закликав пригноблені народи до революційної боротьби. Ця поема Шевченка мала значний вплив на розвиток самосвідомості не тільки в Україні. Шевченкове послання “І мертвим, і живим, і ненародженим землякам моїм… ” – вдумливий поетичний аналіз тогочасного суспільно-політичного і національно-культурного життя в Україні, що мала служити дороговказом на шляху національного, соціального і культурного відродження українського народу. У поезії “Холодний Яр” Шевченко відкинув негативний погляд історика А. Скальковського на гайдамацький рух і, назвавши Миколу І “лютим Нероном”, гостро картав ту частину українського панства, що покірно плазувала перед російським царатом.\nУ грудні 1845 Шевченко написав цикл віршів під назвою “давидові псалми” – перша його спроба переспіву й осучаснення біблійних текстів. Уміло зашифрованою формою псалмів поет засуджував тогочасний лад, надаючи старозавітним текстам зрозумілу для читача політичну спрямованість. У вірші “Три літа”, що дав назву альбомній збірці автографів поета, Шевченко змальовує процес свого “прозрівання” і говорить про зміни, які сталися за цей час у його світогляді й творчості. Характерним для нового періоду творчості Шевченка є також вірш “Минають дні, минають ночі”. У ньому поет пристрасно засуджує суспільну бездіяльність і пасивність та закликає до дії й боротьби. Цикл “Три літа” завершується “Заповітом”, одним з найдосконаліших зразків світової політичної лірики.\nСеред творів періоду “Трьох літ” на історичні теми особливе місце посідає поема “Іван Гус” (“Єретик”), написана восени 1845 з поетичною присвятоюП. Шафарикові. Поєднуючи історичний сюжет (засудження і спалення чеського реформатора Гуса в Констанці 1415 року) з дійсністю свого часу, Шевченко створив поему, яка була сприйнята читачами як алюзія на адресу російського царату. В історично-побутовій поемі “Сліпий” (“Невольник”) Шевченко гнівно осудив Катерину ІІ за зруйнування Запорізької Січі та закріпачення українського селянства. до збірки “Три літа” включено також соціально-побутові поеми “Сова” (1844) і “Наймичка” (1845). У поемі “Сова” змальовано трагічну долю матері-вдови, у якої забрали в солдати єдиного сина. до зображення нового аспекту морально-психологічної драми матері-покритки звернувся Шевченко в поемі “Наймичка”. Ця тема хвилювала поета протягом усієї творчої діяльності. до неї він звертався в ранній поемі “Катерина”, а згодом – у поемах “Відьма” (1847), “Марина” (1848) та інших. Тему трагічної долі покритки Шевченко розробляв також у відмінних одна від одної баладах “Лілея” та “Русалка” (обидві 1846).\nЦикл “В казематі”, написаний навесні 1847 в умовах ув’язнення і допитів у Петербурзі, відзначається глибоким ідейним змістом і високою художньою майстерністю. Він відкриває один з найтяжчих періодів у житті і творчості Шевченка, період арешту й заслання (1847 – 1857). Чекаючи в тюрмі вироку, поет боліє не за себе, за свою долю, його хвилює доля “окраденої” й замученої московським пануванням України. З потрясаючою силою виявлена любов до України зокрема в поезіях “Мені однаково”, “В неволі тяжко” та “Чи ми ще зійдемося знову”, що завершується словами:\nПоет почав свою творчість на засланні поезією “думи мої, думи мої” (1847), що відкривається тими самими словами, що й заспів до “Кобзаря” (1840). Цим Шевченко підкреслив незмінність своєї ідейно-поетичної програми та нерозривність свого зв’язку з рідним краєм і народом. Шевченкова лірика часів заслання має широкий тематично-жанровий діапазон. У ній дедалі збільшується і багатство фоніки, і кількість оригінальних тропів, і емоційна багатогранність ліричних реакцій поета. Тематично можна виділити такі групи віршів цього періоду: автобіографічна, пейзажна, побутова, політична, філософська лірика.\nДо ліричних творів автобіографічного характеру, у яких Шевченко змалював свої власні почуття, настрої й переживання, належать вірші “Мені тринадцятий минало”, “А. О. Козачковському”, “І виріс я на чужині”, “Хіба самому написать”, “І золотої й дорогої”, “Лічу в неволі дні і ночі” та інші. Але й у пейзажній ліриці поет, описуючи краєвиди місцевостей, де відбував заслання, часто висловлює особисті настрої, думки і спогади (“Сонце заходить, гори чорніють”, “І небо невмите, і заспані хвилі” та інші). Автобіографічні мотиви трапляються і в таких поезіях громадсько-політичного звучання, як “Сон” (“Гори мої високії”) та “Якби ви знали, паничі”. Багатством мотивів відзначається побутова лірика часів заслання. Тут звучать мотиви дівочих пісень і бадьорих юнацьких жартів, материнства і жіночого безталання (так званої жінки лірика Шевченка), шукання долі й нарікання на неї, смутку, розлуки й самотності. Поет часто вдається до жанру народної пісні й пісенної образності, але побутово-соціальний аспект зображення у багатьох випадках переростає в політичні узагальнення. Поетичний стиль цих творів відзначається простотою вислову, конкретною образністю йметафоричністю. Зображуваний у них світ персоніфікований (вітер шепоче, доля блукає, думи сплять, лихо сміється). Процес опрацювання фольклорного матеріалу вдосконалюється, збагачується новими формами й методами. Фолькльорні мотиви й образи набирають у Шевченка ознак нової мистецької якості. деякі вірші Шевченка ще за його життя перейшли в народно-пісенний репертуар і стали жити самостійним життям, підлягаючи законам фольклорних творів.\nПоет і на засланні продовжував таврувати в своїх творах самодержавно-кріпосницький лад та поневолення уярмлених Москвою народів. Свою політичну актуальність донині зберіг заклик Шевченка у вірші “Полякам” (“Ще як були ми козаками”, 1847) до згоди й братерства українського і польського народів як рівний з рівним. У невеликій поемі “У Бога за дверима лежала сокира” (1848) Шевченко використав казахську легенду про святе дерево, щоб відтворити в алегоричних образах тяжку долю поневоленого казахського народу. Відгуком поета на революційні події в Західній Європі була сатира “Царі”, одна з найзначніших політичних поезій Шевченка часів заслання (є 2 редакції твору: 1848 і 1858). Вдало поєднуючи елементи зниженого бурлескного стилю з пародійним використанням урочисто-патетичної лексики, автор створив поему, яка містила в собі заклик до революційного повалення царату:\nБодай кати їх постинали, Отих царів, катів людських!\nСвоєрідне продовження мотивів поеми “Царі” бачимо у вірші “Саул” (1860).\nНа засланні Шевченко написав і декілька лірично-епічних поем, що відзначаються новими формами зображення подій і свідчать про творчий розвиток поета. Героїня поеми “Княжна” – це українська Беатріче Ченчі, трагічна жертва кровомісного злочину батька. Образ дочки, збезчещеної рідним батьком, траплявся вже в творах Шеллі, Стендаля, дюма-батька і Словацького, але й у Шевченковій поемі “Відьма”, першу редакцію якої поет написав ще перед арештом під назвою “Осика”. Новий образ кріпачки-месниці Шевченко дав у поемі “Марина” (1848). Героїня поеми, ставши жертвою панської сваволі, помстилася за зневагу. У невеликій поемі “Якби тобі довелося” (1849) поет звеличує мужність хлопця-кріпака, який вступився за честь дівчини і вбив пана-гвалтівника. Образ скривдженого кріпака, який стає народним месником, Шевченко вивів у поемі “Варнак” (1848). деякі дослідники пов’язують цей образ з особою Устима Кармалюка. Поема написана у своєрідній формі сповіді героя, у ній відчувається деякий вплив байронізму. Морально-етичні проблеми Шевченко порушив також у поемах “Іржавець” (1847), “Чернець” (1847), “Москалева криниця” (1847 і 1857), “Титарівна” (1848), “Сотник” (1849) і “Петрусь” (1850). У цих творах історичні рефлексії поета перегукуються з його суб’єктивними настроями політичного засланця. Та найбільше турбувало і мучило Шевченка страждання уярмленого рідного народу.\nПовісті, що їх Шевченко написав на засланні російською мовою (до нас дійшло 9), не дорівнюють своєю мистецькою якістю його поетичним творам і за життя поета не друкувалися. Вони пов’язані з традиціями сатирично-викривальної прози М. Гоголя, але в них значне місце посідають позасюжетні елементи (екскурси в минуле, вставні епізоди, авторські рефлексії, спогади, коментарі). Щедре використання в їх мові українізмів надає цим творам українського національного колориту. Мемуарно-публіцистичний характер має і щоденник (“Журнал”) Шевченка, у якому день за днем майже протягом року зафіксовані основні події в житті поета, його враження, спостереження, роздуми, наміри і спогади. Щоденник Шевченка має велике значення для вивчення біографії і творчості поета. Він також дуже цінний для характеристики революційних, суспільно-політичних, філософських та естетичних поглядів поета-мислителя і свідчить про його широку ерудицію.\nДесятирічне заслання вимучило Шевченка фізично, але не зломило його морально. Після повернення поета на волю починається останній етап його творчості (1857 – 1861). Розпочинає його поема”Неофіти”, написана в грудні 1857 у Нижньому Новгороді. За історичним сюжетом поеми (переслідування християн римським імператором Нероном) заховано актуальний сюжет жорстокої розправи російських царів з борцями за національне і соціальне визволення (аналогію Миколи І – Нерона Шевченко використав ще до заслання у вірші “Холодний Яр”). Незакінчена поема”Юродивий” (1857) – гостра політична сатира, спрямована проти російського самодержавства в особі Миколи І та його сатрапів в Україні. Оглянувши пройдений доти життєвий шлях, Шевченко написав ліричний триптих “доля”, “Муза” “Слава” (1858). Тема циклу – самоусвідомлення поетом своєї творчості.\nПовернувшись до Петербурга, змужнілий і загартований поет, у вірші “Подражаніє 11 псалму”, афористично проголошує гасло всієї своєї творчості:\n… Возвеличу Малих отих рабів німих! Я на сторожі коло їх Поставлю слово.\nШевченко й далі підпорядковував ідейне спрямування своєї політичної і особистої лірики меті пробудження національної і соціальної свідомості народних мас України. Використовуючи характеристичну для його творчості мистецьку форму “подражанія”, поет прорікає у вірші “Осії глава XIV” (1859) неминучість майбутньої революційної розправи над гнобителями України – російськими царями. Поема “Марія” (1859) присвячена одній з основних тем шевченкової творчості – темі про страдницьке життя жінки-матері. Образ Марії в поемі Шевченка не має багато спільного з богословським образам Богородиці. Біблійний сюжет служить лише зовнішнім приводом для цілком самостійних висловлювань поета. У поемі Шевченка мати виховала свого сина борцем за правду, віддала його людям для їх визволення, а сама “під тином”, “у бур’яні умерла з голоду”. І. Франко вважав цю поему “вершиною у створенні Шевченком ідеалу жінки-матері”. Наприкінці життя Шевченко почав перекладати “Слово о полку Ігоревім” (1860), та встиг перекласти лише два уривки – “Плач Ярославни” (2 редакції) і “З передсвіта до вечора”. Свій останній поетичний твір, вірш “Чи не покинуть нам, небого”, Шевченко закінчив за 10 днів до смерті. Написаний з мужньою самоіронією у формі звернення до музи, цей вірш звучить як поетичний епілог Шевченкової творчості і відзначається неповторною ліричною своєрідністю.\nЗбереглося 835 творів, що дійшли до нашого часу в оригіналах і частково в гравюрах на металі й дереві російських та граверів з інших країн, а також у копіях, що їх виконали художники ще за життя Шевченка. Уявлення про мистецьку спадщину Шевченка доповнюють відомості про понад 270 втрачених і досі не знайдених робіт. Живописні й графічні твори за часом виконання датуються 1830-1861 роками й територіально пов’язані з Росією, Україною і Казахстаном. За жанрами – це портрети, композиції на міфологічні, історичні та побутові теми, архітектурні пейзажі й краєвиди. Виконано їх у техніці олійного письма на полотні, а також аквареллю, сепією, тушшю, свинцевим олівцем та в техніці офорта на окремих аркушах білого, кольорового та тонованого паперу різних розмірів, а також у п’ятьох альбомах. Значну частину мистецької спадщини Шевченка становлять завершені роботи, але не менш цінними для розуміння творчого шляху й розкриття творчого методу художника є й його численні ескізи, етюди, начерки та навчальні студії. З усіх творів лише незначна частина має авторські підписи, написи і ще менша – авторські дати.\nНаукове вивчення життя, творчості та багатогранної діяльності Тараса Шевченка, а також його місця в історії Східної Європи та в світовому літературному процесі – предмет окремої науки шевченкознавства. Вивчення спадщини Шевченка – проблема невичерпна та багатобічна, і тому Шевченкознавство, як міждисциплінарна галузь наукового знання, відзначається різними напрямами досліджень (біографічний, бібліографічний, літературознавчий, текстологічний, мовознавчий, лексикографічний, мистецтвознавчий, естетичний, психологічний, педагогічний, релігійно-етичний, філософський, суспільно-політичний тощо).\nІм’ям Тараса Шевченка названо ряд географічних об’єктів (населених пунктів, вулиць), навчальних закладів та інших організацій України. Зокрема, в Києвічотири вулиці Шевченка (для точної ідентифікації доводиться вказувати район або індекс) та бульвар Тараса Шевченка, який разом з проспектом Перемогистановить одну з найголовніших артерій міста.\nВ Україні та за її межами існує багато пам’ятників Шевченку. Одним з найкращих уважається пам’ятник у Харкові, великі пам’ятники кобзареві встановлені також у Києві, дніпропетровську, донецьку, Львові та інших містах. За кордоном пам’ятники Шевченку встановлено у Росії (Москва, Санкт-Петербург), США (Вашингтон), Канаді (Вінніпег, Торонто), Польщі (Білий Бір, Варшава), Чехії (Прага). Білорусі (Берестя, Гомель, Мінськ, Могильов, Слуцьк), Грузії (Тбілісі), Угорщині, Парагваї, Узбекистані, Франції (Париж, Монтаржі) Австралії (Канбера).\nНайбільшим меморіальним комплексом, присвяченим Кобзареві, є Шевченківський національний заповідник на місці поховання поета на Тарасовій горі уКаневі. Національний музей Тараса Шевченка знаходиться у Києві, його філіалом є Літературно-меморіальний будинок-музей. У Торонто, Канада, існує музей, присвячений виключно Шевченківській тематиці. У галузі літератури щорічно присвоюється Шевченківська премія – одна з найпрестижніших відзнак України. Портрет Тараса Шевченка зображено на банкноті номіналом 100 гривень та на золотій пам’ятній монеті номіналом 200 гривень.\nВи зараз читаєте: Шевченко Тарас – Біографія\n« Василь Стус – Утрачено останні сподівання\nІван Липа – Близнята (СКОРОЧЕНО) »


У рейтинґу найкращих — українські університети | Український тижневик Міст\nУ рейтинґу найкращих — українські університети\nРейтинґ найкращих університетів світу опублікував QS World University Rankings. Перше місце в ньому посів Массачусетський технолоґічний університет. Одразу за ним розташувався Кембриджський університет, який три роки поспіль утримував першість у цьому списку. На третьому рядку опинився Гарвардський університет.\nДо топ-5 також увійшли University College London і Оксфордський університет. Варто підкреслити, що до рейтинґу QS World University Rankings потрапили два українських вищих навчальних заклади — Національний університет «Київський політехнічний інститут» (на фото)\nі Донецький національний університет. У десятці найкращих значаться також Imperial College London, Yale University, університети Чикаґо та Прінстона, а також Каліфорнійський інститут технологій.


Загальнонаціональний страйк в Італії паралізував рух транспорту — 5 канал\nЗагальнонаціональний страйк в Італії паралізував рух транспорту. З одинадцятої ранку до восьмої вечора у багатьох містах, таких як Рим, Мілан і Турин, не ходитимуть автобуси, не працюватимуть державні установи, банки та магазини. Частково скасовані рейси у міжнародному аеропорту Рима. На вулиці столиці вже вийшли тисячі людей. Восьмигодинний страйк та масові протести профспілки проводять через суворі заходи економії, запроваджені урядом для подолання кризи.\nЧерги пасажирів вишикувалися у міжнародному аеропорту "Фьюмичино". Люди не можуть вилетіти через загальнонаціональний страйк профспілок. Так вони протестують проти суворих заходів економії уряду, спрямованих на подолання кризи. І хоча інтерконтинентальні рейси обіцяли не чіпати - пасажири бачать таблички із численними помітками про скасування вильотів.\nАценсіна Пієроніє, пасажирка: "Цей страйк безглуздий. Він ніяк не вплине на ситуацію, тільки спричинить купу незручностей для простих людей".\nОкрім повітряного сполучення, паралізований і громадський транспорт. Не ходять автобуси, стоять електрички і потяги. Страйк не оминув навіть Венеції, де відбувається міжнародний кінофестиваль. Там, перерване поромне сполучення.\nМарина Піовачі, мешканка Рима: "Насправді, я не думаю, що варто страйкувати у такі скрутні часи. Влада робить усе можливе. Ми теж маємо затягти паски і допомагати Італії, попри те, що суворі заходи економії нікого не влаштовують".\nНа вулицях столиці тИсячі протестувальників. Вони виступають проти нового пакету заходів економії, що мають скоротити вИтрати за рахунок зменшення фінансування державного сектора та підвищення податків. Лише на скороченні пенсій уряд планує заощадити 45 мільярдів євро.\nСюзанна Камуссо, голова профспілки: "Сьогодні ми страйкуємо через несправедливі заходи економії, які цілком лягають на плечі працівників. Новий пакет законопроектів загальмує розвиток Італії. Він погано позначиться на нашому економічному майбутньому".\nДебати, щодо ухвалення нового пакету заходів економії, вже розпочалися у Сенаті. Остаточне голосування запланували на завтра. Якщо його підтримають, законопроекти передадуть на розгляд нижній палаті парламенту.


Знаковою була і обрана організаторами локація проведення заходу — відновлений дворик біля башти князів Чорторийських, ревіталізація якої, а з нею і найдовших в Україні підземель, що реалізується за кошти гранту Європейського союзу, завершиться вже зовсім скоро.\nРозпочалась зустріч без запізнень о 17.00. Ще до її початку усі стільці були зайняті, а люди все підходили і підходили…\nНа початку розмови модераторка зустрічі, керівник творчої агенції “Баляндраси” Ольга Ольхова наголосила на необхідності правильно називати це місце, адже українською мовою називається ця пам’ятка не “вежа Чарторийських”, а “башта окольного замку князів Чорторийських”. Оксана Забужко підтримала цю тезу і захоплено відгукнулась про місце проведення заходу, наголосивши про необхідність збереження власної історії й ідентичності, та зазначила, що це місце, ця наша “башта через О” заслуговує на відомість і визнання.\nЯк сказала сама письменниця, ця зустріч стала своєрідним звітом про пророблену роботу за два з половиною роки, відколи вона востаннє була в Луцьку. Впродовж трьох годин вона розповідала про свою творчість, відомих лучан-шестидесятників, які мали на неї вплив, дитинство в Луцьку, батьків, репресії луцької інтелігенції, дисидентський рух і ще про багато-багато надзвичайно цікавих фактів.\nАвторка презентувала громаді свої книги “Ієрихонські трубачі. Код Гурніка” (найбільш “луцька” книга за її словами), “Апокриф. Чотири розмови про Лесю Українку”, “Як рубали вишневий сад, або Довга дорога з Бад-Емса”, “Планета Полин”. Зачитувала уривки з них, коментувала цікаві моменти їх створення.\nЗгадала вона і про роботу над чотирнадцятитомним виданням творів Лесі Українки, захисником і натхненником якого вона була, а також працювала у редколегії. Відзначила провідну роль у цьому проєкті Волинського національного університету, працівники якого проробили колосальну роботу, аби це видання стало можливим. Розповіла цікаві факти про Лесю Українку, її родину, друзів і оточення в контексті роботи над цим виданням і “Апокрифом”.\nОльга Ольхова нагадала присутнім про проєкт Луцької літературної резиденції і розповіла про видавництво “Типографія від А до Я”, яке подарувало усім нашим резидентам чотирнадцятитомне видання творів Лесі Українки. Оксана Забужко назвала такий подарунок “розкішним” і відразу сказала, що, оскільки має авторський його примірник, як член редколегії цього видання, хоче передарувати свій подарунок луцькій бібліотеці, у яку її записала мама у віці чотирьох років!\nА далі ще протягом години були відповіді на запитання, спілкування з лучанами і автограф-сесія. Закінчувалась зустріч під акомпанемент дзвонів костелу Петра і Павла о 21.00. Загалом тривала вона понад чотири години, протягом яких світило сонце, насувались хмари, йшов дощ і розквітала веселка. Але вдячні слухачі були зачаровані майстринею слова, яка знову повернулась до своїх витоків, до рідного міста.\nНагадаємо, що Луцька літературна резиденція триває з 17 травня до 7 липня. Її метою є популяризація Луцька та його міських просторів як мистецького осередку, а також міста європейського культурного контексту.\nПартнери проєкту: програмна директорка Litosvita Світлана Привалова, менеджерка культурних індустрій Ірина Плехова, менеджерка книжкових проєктів Юлія Лактіонова, видавництво «Комора», компанія “Типографія від А до Я”, а також партнер-меценат міжнародна рекрутингова компанія Jobian.\nІнформаційні партнери: “Перший канал соціальних новин”, газета “День”, “UA:Волинь”, одна з найбільших інтернет-книгарень в України “Yakaboo”.


Поточний тиждень на Черкащині буде досить спекотним - Нова Доба\nПоточний тиждень на Черкащині буде досить спекотним\nПочаток липня на Черкащині характеризувався стабільно теплою, в окремі дні спекотною погодою. У рейтингу найтепліших, за останні 75 років спостережень, перша десятиденка липня посіла 4 місце. При цьому, рекорди денної температури − по області 34−37°, залишилися за 2012, 2017 та 2020 років. Натомість, ночі 5 та 6 липня стали найбільш теплими з мінімальною температурою 20−21°. Про це повідомляють у Черкаському гідрометцентрі.\nГігантський антициклон, який майже 7 днів панує над Україно, зокрема Черкащиною, встановився по всій товщі тропосфери і навіть простежується в нижній стратосфері на висоті 10−12 км. Це обширне баричне утворення перекрило шляхи вітрам та заблокував західні процеси, з яким пов’язані атлантичні циклони, а значить і дощі. Така синоптична ситуація збережеться щонайменше ще тиждень.\nТаким чином, час існування блокуючого антициклону затягнеться до 14 днів, що буває дуже рідко. Зазвичай, термін існування антициклону близько 5 діб.\nЗа прогнозом синоптиків, на поточному тижні на Черкащині буде дуже спекотно, вночі не нижче 16−21°, а вдень розпечене сонце розігріє повітря до 30−33º, в окремі дні 35−36º. Лише сьогодні та у вівторок зона нестійкості зумовить грозові дощі, які принесуть короткочасне полегшення.


Лікування остеохондрозу поперекового, грудного, шийного відділу хребта. Лікувати остеохондроз хребта допоможуть фахівці клініки Аксімед. | Медичний портал\nЛікування остеохондрозу поперекового, грудного, шийного відділу хребта. Лікувати остеохондроз хребта допоможуть фахівці клініки Аксімед.\nВідновне лікування наслідків ураження нервової системи та опорно-рухового апарату\nЛікування остеохондрозу шийноговідділу хребта та грудного\nДавайте спробуємо визначити клінічну картину хвороби, перш ніж приступити до лікування остеохондрозу. Починається остеохондроз досить прозаїчно – у вас починає боліти в певному відділі хребта. Це може бути крижовий, поперековий, грудної або шийний остеохондроз, лікування яких проходить трохи різняться способами.\nОстеохондроз шийного відділу хребта, лікуванням якого займається кожен другий пацієнт з остеохондрозом, характеризується болем здавлює або рве, рідше пекучого характеру. Лікування шийного остеохондрозу починається з діагностики проблеми. Біль при такому виді захворювання починається, як правило, в потилицю, а потім поширюється на шиї, в області плеча і лопаток. Шийний остеохондроз, лікування якого часто вимагає негайних заходів, може привести до розладів чутливості і руховим порушень в зоні іннервації відповідних шийних корінців. Саме тому лікування грижі шийного відділу хребта відкладати не можна в жодному випадку – як тільки у вас з’явилися симптоми остеохондрозу, лікування варто починати негайно, звернувшись до фахівця.\nПри грудному остеохондрозі лікування і діагностика буде відрізнятися, адже такий вид остеохондрозу супроводжується болями в області серця і (або) за грудиною, дуже подібні з болем при стенокардії. Щоб виключити можливі захворювання серця, необхоімо пройти повне обстеження, адже лікування остеохондрозу шийного відділу хребта та лікування грудного остеохондрозу буде відрізнятися застосуванням різних препаратів – в першому випадку ліки від болю в серцевому м’язі не будуть потрібні.\nПоперековий остеохондроз, лікування якого супроводжується подоланням любмаго, може характеризуватися розладами чутливості в ногах, а також вегетативними і трофічними порушеннями. Для цього будуть потрібні додаткові медичні препарати, про які вам розповість лікар. В іншому процедури будуть такими ж як і при лікуванні остеохондрозу шийного відділу або лікуванні остеохондрозу хребта в цілому. Крім цього лікувати остеохондроз необхідно комплексно, тому як можуть початися рефлекторні нейрососудістие розлади, які проявляються відчуттям мерзлякуватості, парестезіями, набряком і зміною кольору кінцівки, що дуже неприємно саме по собі. Остеохондрит хребта, лікування якого не проходить за один сеанс, хвороба досить підступна і якщо не почати займатися нею на ранній стадії, то в подальшому можуть виникнути серйозніші проблеми.\nВажливо! Магнітна водопідготовка, очищення питної води. доступно та якісно\nЯк купити квартиру в Хорватії; вілли в Хорватії за доступними цінами. наявність на складі


Наталка Карпа презентує спекотне відео на пісню #Літо Літо — Новий шоу-бізнес України\nНаталка Карпа презентує спекотне відео на пісню #Літо Літо\nНаталка Карпа презентує гаряче відео на трек #ЛітоЛіто і планує як мінімум до Нового року продовжити улюблений літній сезон.\nТим паче, що відпочивати на березі моря під спекотним сонцем можна і весь рік. Все, що для цього потрібно, лише авіаквитки та величезне бажання - і можна летіти за літом на край світу!\nСпівачка давно шукала саме літню танцювальну пісню, яка зможе повторити успіх її хіта "Калина". Саме тому, почувши текст і музику автора Захара Клименка, ні секунди не сумнівалась, що це саме вона! Саунд продюсером треку став Андрій Бакун, який надав йому дуже стильне звучання в унісон з європейськими трендами в музиці.\nІдеальний саундтрек літнього відпочинку візуалізував режисер Володимир Шурубура. За задумом режисера більшу половину кадрів довелось знімати на даху і у воді. Попри шалену боязнь висоти, Наталка провела практично півдня на височезних підборах на краю даху. А потім ще й близько години в басейні при далеко не спекотній погоді у Києві. Як зізналась сама співачка, у неї під час зйомок не спадала висока температура. Та результат старань всієї команди не менш #hot, впринципі як і початковий текст пісні, який виявився місцями занадто провокативним.\nНаталка Карпа: "Перша версія пісні #Літо Літо не пройшла цензуру радіостанцій, нас попросили замінити слово "задок" в тексті на щось більш пристойніше))). А я вже до нього звикла, адже це дуууже вдала назва однієї з найбільш ефектних частин мого тіла.) Нарешті ж має в Україну добратись світова мода на апетитні форми! Саме їх Ви побачите у відео".\nВідео #ЛітоЛіто Наталки Карпи з'явилось в Україні українською мовою, але паралельно співачка з командою вирішили відзняти ще й англомовну версію.\nІнші матеріали цієї категорії: « Гурт "Був'є" презентував свій дебютний альбом Гурт "Один в Каное" презентував дебютний альбом »


Липень 2012 – Розмови зі світом\nАрхіви за місяць:Липень 2012\nНаписано авторомmrpetruccio 26.07.2012 Написано вБлогПозначки: Кам’янець-Подільський, подорож, ХотинПрокоментуй!\nДуже часто доводиться зустрічати в мережі вислови на кшталт «як же я ненавиджу свою роботу» чи щось типу того. Та більшість любить нити, це ж просто, понили і перестали, далі діло не йде. Приводом до написання допису став випадок в Одесі, де я був минулого тижня на конференції від Яндексу «Горизонти цифрового маркетингу».\nНаписано авторомmrpetruccio 17.07.2012 Написано вБлог1 коментар\nРегіонали нарешті вирішили використати мовну карту перед виборами, оскільки вже нічим крити свої промахи. Інакше не можна пояснити чому вони так довго чекали з «двомовністю» аж до останнього року каденції. Це ще одна можливість кинути кістку перед своїми виборцями і показати що от ми обіцяли ми зробили, ми хороші, а от западенці бачите протестують, не […]\nНаписано авторомmrpetruccio 10.07.2012 10.07.2012 Написано вБлогПозначки: думки, мова, укрмова4 коментарі\nРекламна кампанія The Guardian\nНедавно побачив відео рекламу Guardian, в котрій обігрують відому казку про вовка і трьох поросят, відкривають нові факти, повороти сюжету та показують реакцію читачів. Відео дуже круте, отримало срібного канського лева в 2012 році серед рекламних відео. Головною ідеєю відео та рекламної кампанії є те що Guardian покзаує повну картину події. Та на відкритості журналістики, […]\nНаписано авторомmrpetruccio 05.07.2012 Написано вБлогПозначки: guardian, реклама1 коментар


З даною ситуацією лікарі нерідко стикаються. Безумовно, тут існує якась небезпека ускладнень, а можливо, і важких пологів. Часто жінкам, які зіткнулися з цією проблемою, призначають кесарів розтин, щоб уникнути можливого ризику. Головний жіночий орган — матка — знаходиться в районі великого таза. Якраз-таки якщо він не розходиться, то живіт приймає витягнуту загострену форму. Відбувається це через те, що через брак вільного місця, матка змушена податися вперед. Коли підходить момент активних пологів, то шлях дитини пролягає через малий таз. Якщо ми говоримо про жінку, що має вузький таз, то це ускладнить його просування по родових шляхах. У даній ситуації може статися все що завгодно.\nПричини цієї проблеми:\n1. Анатомічно вузький таз буває у жінок, якщо розміри далекі від норми на 2 см.\n2. Є й інший різновид — клінічно вузький таз. Причина виникнення даного відхилення може полягати в багатьох факторах:\nжінка перехворіла інфекційним захворюванням;\nпри розвитку була нестача різних поживних елементів;\nбув порушений гормональний баланс в момент статевого дозрівання;\nбули сильні фізичні навантаження в момент зростання кісток.\nПо-простому, можна охарактеризувати цей діагноз як невідповідність тазу породіллі і голови плода. Заздалегідь цей факт практично неможливо врахувати, він виявляється безпосередньо під час пологів. Бувають випадки, коли жінка дізнається про даний відхиленні вже після народження дитини. Клінічний тип таза ділиться на три ступені, починаючи від відносного до абсолютного невідповідності голови дитини і таза майбутньої матері.\nВсі ці міри виявляються на таких моментах, як розміщення голови плода, відбувається просування по родових шляхах або немає. Є ще одна особливість — конфігураційна.\nТака особливість може виникнути через різні моментів:\nякщо плід перевищує норму в розмірах;\nжінка є власницею анатомічно вузького таза;\nце може статися, коли мати виношує дитину більше терміну, тобто переношує;\nнаявність пухлин, що утворилися в малому тазі;\nколи плід не згинає головку при проходженні родових шляхів;\nіснування патологій, які впливають на перевищений розмір голови плода.\nКрім усього іншого, вузький таз може ще ділитися на чотири ступені. Залежно від цих ступенів лікар робить наступний висновок, чи потрібно кесарів розтин, або можна обійтися і без нього.\n1. При першого ступеня лікар дає згоду на природні пологи. Небезпека в даному випадку невелика і немає великої загрози.\n2. Якщо у жінки вузький таз другого ступеня, то найчастіше лікар буде наполягати на пологах шляхом кесаревого розтину, щоб уникнути ускладнень. Винятком можуть бути пологи, що почалися раніше терміну.\n3. При третього і четвертого ступеня можливо тільки кесарів розтин, так як пологи іншим шляхом не зможуть здійснитися.\nВузький таз: причини і особливості пологів Ссылка на основную публикацию


Forex MetaTrader 4 Брокер, MetaTrader 4 Trading, клієнтський термінал MT4\nГоловна / Платформи / PC / MT4 для ПК\nMetaTrader 4 - одна з найпопулярніших торгових платформ у світі. Всі необхідні торговельні інструменти та ресурси доступні для того, щоб дозволити трейдерам проводити дослідження та аналіз, входити та виходити з торгівлі та навіть використовувати автоматизоване програмне забезпечення третіх сторін (експертів або експертів). Не задоволені комерційно доступними EA? MetaTrader використовує власну мову програмування MQL4, що дозволяє вам програмувати свої власні автоматизовані торговельні роботи.\nПрограмне забезпечення MetaTrader 4 Broker пропонує вражаючий набір аналітичних інструментів. Для кожного фінансового інструменту передбачено дев’ять часових рамок. Вони забезпечують детальний аналіз динаміки котирувань. Вбудована бібліотека, що складається з понад 50 показників та інструментів, впорядковує процес аналізу, що дозволяє трейдерам визначати тенденції, визначати різні форми ринку, визначати точки входу та виходу, друкувати діаграми будь-яких інструментів та проводити власні аналізи "на папері".\nMetaTrader 4 включає в себе всі торгові функції, які потребує сучасний трейдер форекс. Ринкові замовлення, відкладені та зупинені замовлення, кінцеві зупинки - все це прямо під рукою з MT4.\nПлатформа дозволяє розміщувати замовлення різними способами, включаючи торгівлю безпосередньо з графіків. Вбудовані діаграми тиків є надзвичайно корисним способом визначення точних точок входу та виходу.\nMetaTrader 4 включає в себе торговельні сповіщення, зручний інструмент, який допоможе вам відстежити найбільш вигідне торговельне середовище та ринкові умови. З торговим арсеналом FXCC MT4 у вашому розпорядженні, вся ваша енергія може бути спрямована на реалізацію ваших торгових стратегій, безпечно знаючи, що набір інструментів у MT4 є там, щоб підтримати вас.\nЯк і будь-які фінансові операції, безпека переданої інформації має фундаментальне значення. Програмне забезпечення FXCC MetaTrader 4 Broker передає інформацію на ринки 128-бітних зашифрованих з'єднань та з них. Це є для забезпечення безпеки всіх ваших угод. Крім того, FXCC також пропонує можливість використовувати розширені алгоритми безпеки криптографії відкритих ключів. Інформація, забезпечена таким способом, практично неможливо зламати в будь-який короткий проміжок часу.\nMetaTrader 4 включає цілий набір простих для розуміння функцій, тому вам знадобиться лише кілька хвилин, щоб почути себе комфортно з усіма різними опціями, доступними для вас як трейдера. Платформа має вбудовану функцію "Довідка", завдяки якій ви можете отримувати відповіді на найпоширеніші запитання безпосередньо із самого програмного забезпечення, щоб ви могли зосередитися на важливих речах - торгівлі.\nУ будь-якому випадку, якщо функція допомоги MT4 не може відповісти на ваше запитання, оператори підтримки FXCC можуть.\nТоргова платформа MetaTrader 4 поставляється з власною вбудованою мовою для програмування торгових стратегій. MQL4 дозволяє створити свій власний EA (Expert Advisor) і автоматизувати вашу торгівлю на основі власної програмованої стратегії. За допомогою MQL4 ви можете створити власну бібліотеку індивідуальних індикаторів, скриптів і бази даних функцій. Враховуючи популярність платформи Forex MetaTrader 4 Broker, з'явилася значна кількість форумів та онлайн-спільнот, де користувачі можуть взаємодіяти та обмінюватися порадами та стратегіями для отримання максимальної користі від мови програмування MQL4 та MetaTrader 4 загалом.\nРадник є механічною торговою системою (МТС), пов'язаною з певними ділянками. Консультанти можуть не тільки інформувати Вас про можливість вступу до торгів, але й автоматично здійснювати угоди по торговому рахунку та направляти їх прямо на торговий сервер. Як і більшість торгових систем, торговий термінал MetaTrader 4 підтримує стратегії тестування на історичних даних з графічними відображеннями точок входу та виходу з торгівлі.\nСпеціальні індикатори MetaTrader 4 приймає технічні індикатори. Користувацькі індикатори дозволяють створювати індикатори на додаток до вже інтегрованих в термінал MetaTrader 4. Як і вбудовані індикатори, які попередньо завантажені на MT4, індивідуальні індикатори спрямовані на технічний аналіз і не можуть автоматично відкривати або закривати угоди.\nScripts це програми, призначені для одного виконання деяких дій. На відміну від експертів, скрипти не запускаються тик і не мають доступу до функцій індикатора.\nLibraries є базами даних функцій користувача, де зберігаються часто використовувані блоки коду MQL4. При програмуванні конкретної стратегії або EA в MQL4 користувачі можуть витягувати з своїх бібліотек кодів і додавати ці збережені функції до своїх нових торгових роботів.