Афіни — місто античний, а тому знайомство з ним почніть з самих «бородатих» яток. Одним з таких місць є район Плака. Найстаріший історичний район міста покоїться під покровом не менш стародавнього пагорба — Акрополя. Лабіринти вузьких затишних вуличок, повитих зеленню і квітами, сплітаються в химерний візерунок, зводячи вас в минуле, сповільнюючи час. Тут варто побродити серед старих традиційних грецьких будинків, а потім загорнути в одну з гостинних маленьких таверн, щоб на ділі переконатися в грецькому привітності.\nПісля прогулянки по Плаці не полінуйтеся піднятися на Акрополь. Всім напевно відома ця скеля з плоскою вершиною, увінчана класичним грецьким храмом. У далекому минулому її прикрашало безліч храмів і скульптур, але сьогодні від усього цього пишноти залишилися тільки храм Ніки Аптерос, Ерехтейон і знаменитий Парфенон.\nЗ пагорба відкривається чудовий вид на місто, неначе розсипаний внизу, а його храми — відмінне місце для знайомства з культурою та історією Давньої Греції.\nАкрополь відкритий для відвідування з 08:00 до 15:00 щодня, квиток коштує €12 (повний). Для молоді віком до 18 років вхід вільний (потрібно підтвердити вік). Безкоштовно відвідати Акрополь можна 6 березня, 5 червня, 18 квітня і 18 травня (святкові дні), в останні вихідні вересня і кожне перше неділю з 1 листопада по 31 березня.\nА тим, хто готовий заглибитися в історію античних об'єктів, неодмінно сподобається екскурсія по історичному центру Афін.\nХочете побачити Афіни з висоти? Немає нічого простіше! Просто підніміться на пагорб Ареопаг, що в північно-західній частині Акрополя. Колись був центр громадського життя Афін, сьогодні Аресов пагорб (а саме так перекладається його назва) став улюбленим місцем туристів, адже звідси відкривається приголомшливий вид на місто!\nГрецію взагалі і Афіни зокрема можна по праву вважати одним великим музеєм під відкритим небом. І все ж, щоб досліджувати багаті архітектурно-скульптурне спадщина Еллади, вам варто відвідати Археологічний музей Афін. Тут зібрано понад 20 000 експонатів з різних епох, від ранніх цивілізацій до античності. Давня кераміка, статуетки, домашнє начиння, вироби з бронзи, прикраси — всього не перерахуєш. Так що запасіться часом і — вперед, до джерел!\nАрхеологічний музей знаходиться на вулиці Патиссион, 44.\nЧас роботи: вівторок-неділя — з 08:00 до 15:00, понеділок — з 13:30 до 20:00. Квиток коштує €7 (повний), €3 — для студентів і безкоштовно для всіх, хто молодше 19 років.\nВаше знайомство з культурою та історією Греції буде неповним, якщо ви не включите музей Бенаки у свій «список туриста». Так, він присвячений археології (чому тут дивуватися, якщо Греція славиться саме археологічними знахідками?). Але його багатюща колекція точно не залишить вас байдужими, адже артефакти, представлені тут, охоплюють період часу, починаючи від палеоліту!\nІ потім, у музеї можна ознайомитися не тільки зі спадщиною грецької культури, але ще і андської, ісламської і китайської. Скульптури, картини, ікони, прикраси і посуд — все це занурить вас в минулі епохи і розкриє чарівність давніх часів.\nМузей працює: ср, пт. — з 09:00 до 17:00; сб., сб — з 09:00 до 24:00 і вс. — з 09:00 до 15:00. Музей закритий у пн., вт. і по святах.\nПлата за вхід — €7. Кожен четвер і 18 травня-День музеїв) вхід вільний.\nДо музею можна дістатися на автобусах №022, 060, 200, 203, 204, 211, 222 — 224, 235. Або на тролейбусі №3, 7, 8, 13.\nНемає нічого бажанішим для втомленого туриста, ніж відпочинок в тиші і спокої. В Афінах найкраще для цього місце — Національний сад. Знайти його простіше простого: сад знаходиться неподалік від площі Синтагма, відразу за будівлею Парламенту.\nТінисті алеї врятують вас від спеки, а ставок подарує цілющу прохолоду. До того ж в саду збереглися античні руїни, залишки колон і стародавніх мозаїк. Є тут і міні-зоопарк, ботанічний музей, так що нудьгувати вам точно не доведеться.\nМузей грецького народного творчості\nГреція — це не тільки античні статуї і храми, як може здатися. Щоб глибше пізнати цю країну, туристу варто відвідати Музей грецького народного творчості. Ось вже де зібрано весь колір народних ремесел! Тут вам і вироби з дерева, металів і глини, багато прикрашені різьбленням і інкрустаціями, і цілий зал, присвячений традиційним карнавальних костюмів. Є й експозиція срібних виробів і зброї, а ще тут можна побачити ляльок національного театру Карагиозис, що зображують сценки з повсякденного життя Афін.\nНа замітку: у зв'язку з тим, що керівництво музею планує перевести експозицію в нову будівлю, можливі зміни в часі/днями роботи.\nНапевно, багато хто чули про знаменитих грецьких амфітеатрах, але мало хто знає, що найдавніший з них знаходиться в Афінах. Театр Діоніса виник ще в V столітті до нашої ери! Саме тут ставили твори Есхіла, Софокла і Аристофана, а театр вміщав 17 тисяч глядачів.\nСьогодні улюбленою розвагою туристів є перевірка фантастичної акустики театру: якщо одна людина залишиться в оркестрі і буде говорити, а інший підніметься на самий верхній ряд, то він почує все до єдиного слова. Не полінуйтеся перевірити самі!\nТеатр знаходиться на вулиці Арепагиту. Дістатися сюди можна на метро (червона лінія, станція «Акрополь»). Квиток коштує €12. Театр відкритий щодня з 08:30 до 18:00.\nСобор Айос-Елефтеріос спершу можна і не помітити, так і пройти повз. А ось і даремно. Ця маленька церква XII століття вважається однією з найкрасивіших у місті. Витончена споруда з мармуру з вигадливою різьбою на стінах викликає почуття дивного умиротворення і спокою.\nМузеї кікладського мистецтва\nЩе один обов'язковий пункт для тих, хто не мислить свого життя без нових знань. У Музеї кікладського мистецтва ви дізнаєтеся про побут і культуру цивілізацій, що населяли узбережжя Егейського моря і Кіпру. Особливо цікава колекція фігурок, що зображують побутові сцени стародавнього життя: полювання, сімейні сценки, побутові заняття та інше. Можна побачити тут і рідкісний кіпрський антикваріат: вироби із золота та срібла, бронзи і скла дивовижної роботи.\nНасправді вежа з такою романтичною назвою має цілком прозаїчне призначення — сьогодні в ній розташовується метеостанція. Але все одно її варто відвідати: у вежі діють гідравлічні годинник, що вказують час по сонцю, та й сама будівля — живий пам'ятник архітектури (побудований в I столітті до н. е..). Особливо цікаві фризи вежі, що зображують богів вітру. Під їх фігурами ви можете побачити розмітку циферблата, оскільки вежу використовували як велетенський годинник.\nМузей району Керамік названий так неспроста. В однойменному районі здавна селилися і працювали гончарі і скульптори, і пізніше тут було зроблено багато цікавих знахідок.\nВ музеї зібрана найбільша колекція статуй, скульптурних груп і композицій античного періоду. А у внутрішньому дворику музею ви знайдете перлину колекції — статую бика Діонісія (340 рік до н. е..). Ну і, звичайно, — велика кількість давньої кераміки, прикрас і предметів побуту.\nМузей знаходиться на вулиці Ерму, 148. Взимку працює з 08:30 до 15:00, влітку — з 08:00 до 19:30. Ціна квитка — €2.\nГреція здавна славиться своєю любов'ю до музики: саме тому так популярні були в Елладі знамениті амфітеатри. Один з них працює до цих пір.\nОдеон, амфітеатр на південному схилі Гори, — давня майданчик для проведення музичних заходів, яка зберегла свої функції і донині. Це величава споруда прекрасно збереглася і сьогодні служить центральної культурної сценою Афін. Тут проходять фестивалі, концерти та театральні постановки (наприклад, щорічний Афінський фестиваль проводиться з травня по жовтень).\nПотрапити до амфітеатру можна пішки по вулиці Діонісія Ареопагіта або на автобусі №230 (зупинка прямо навпроти Одеона). Відвідати Одеон можна, тільки якщо там проводиться концерт або фестиваль, так що доведеться придбати квиток на сам захід у касах Одеона або офіційних представництвах Афінського фестивалю.\nАфіни міцно асоціюються у туристів з витонченими античними храмами, але помилково вважати, ніби всі вони на одне обличчя. Кожен храм унікальний по-своєму, а перевірити це можна, тільки побувавши там самому.\nДля цього радимо вам відвідати храм Гефеста — один з найбільш добре збережених храмів Давньої Греції. Щоб проникнути в древню святиню, можна купити комплексний квиток Акрополя (€12), куди входить відвідування та інших визначних пам'яток, таких як Агора, храм Зевса або бібліотека Адріана. Але можна пройти безкоштовно: з листопада по березень щонеділі вхід у храм вільний.\nДо храму можна доїхати на автобусі №227 або на метро (зупинка St. Thisiou). Храм відкритий щодня з 08:00 до 18:00.\nГреція не була б Грецією без моря, адже вся історія країни тісно переплетена з цією могутньою стихією. Тому не відмовляйте собі в задоволенні прогулятися в афінський порт Пірей. Вирушайте на пішохідну екскурсію по порту Пірей і він поділиться з вами не тільки морським повітрям і прекрасними видами, але і своєю цікавою історією та замітками про сучасне життя. Вид на місто з набережної просто чарівний: розсипи білих будиночків на тлі синяви неба і блакитного моря зачарують вас з першого погляду!\nДістатися сюди можна на метро (зелена лінія закінчується прямо в порту) або автобусі (від площі Омонія на №049 або від Синтагми на №040, виходити на площі Котзиа).\nХочете зануритися в атмосферу яскравою і вируючої афінської життя? Неодмінно відвідайте ринок Монастіраки — стару торгову площу міста. Сьогодні це великий блошиний ринок, де кожен знайде щось до душі. Кожен день з 8:00 тут розгортається барвисте дійство під назвою «грецька торгівля». Навіть якщо ви не плануєте нічого купувати, обов'язково походіть серед продавців, спостерігаючи за жвавими торгами, вбираючи атмосферу справжньої афінської життя.\nРинок Монастіраки знаходиться на вулиці Гефеста, 28. Працює кожен день: антикваріат з 08:00 до 15:00, весь ринок — до пізнього вечора.\nБудучи на Акрополі, не пропустіть шанс відвідати храм Ерехтейон, де давні Посейдону поклонялися і Афіні. Сьогодні від колишньої пишноти залишилося не так вже багато, але храм все ж не втрачає своєї величі і краси. Особливо варті уваги статуї дівчат-каріатид, що прикрашають один з портиків.\nХрам знаходиться на території Акрополя, тому дістатися сюди можна за таким же маршрутом, наприклад, на метро до станції Монастіраки. А купивши комплексний 4-денний квиток для відвідування території Акрополя, можна оглянути і сусідні пам'ятки. А 18 травня (День музеїв) вхід сюди, як і в музеї Афін, вільний.\nКупити квиток в музей Акрополя онлайн можна тут.\nЯкщо ви романтик «за покликанням», то ми знаємо одне місце в Афінах, яке точно сподобається! Мова йде про мисі Суніон. Скажете, який сенс їхати цілу годину від Афін заради якогось мису?\nА потім, що саме тут можна зустріти непередаваною краси заходи біля руїн храму Посейдона, благо доступ сюди відкритий щодня без обмежень. Ну а перед тим, як повернутися в Афіни, загадайте саме ваше бажання — кажуть, воно неодмінно збудеться!\nДо мису Суніон можна доїхати автобусом. Для цього в Афінах знайдіть станцію метро «Вікторія» і звідти пройдіть по вулиці 28 Жовтня до перетину проспекту Патиссион і Александрас. Там знайдіть зупинку області Аттіка (KTEL Attikis). Вам потрібен бежево-помаранчевий автобус, що курсує по південній Аттиці.\nНапевно, сама барвиста і широка панорама Афін відкривається погляду саме звідси — з пагорба Лікавітос (або Лікабет), найвищої точки в околицях міста. Крім вражаючого виду, на вершині знаходиться каплиця Св. Георгія і театр під відкритим небом, де проводяться музичні вистави і концерти.\nПіднятися на пагорб можна на фунікулері (працює з 08:45 до 00:45 влітку та з 08:45 до 00:15 взимку). Ну а до самого пагорба доїдете на метро, лінія 3, станція Megaro Moussikis.\nЮвелірний музей Іліаса Лалауниса\nХочете дізнатися, які прикраси були в моді в Греції в різні епохи? Немає нічого простіше! Загляньте в Ювелірний музей Іліаса Лалауниса і зможете самі все побачити.\nВ колекції музею понад 4000 експонатів: прикраси, декоративні предмети з дорогоцінних металів і невеликі скульптури. І це далеко не все, що там можна побачити, — в постійну експозицію входять вироби засновника музею, ювеліра Іліаса Лалауниса, а тимчасова виставка розповідає про історію ювелірного справи в усьому світі.\nЗакажите прямо сейчас авиабилеты из Киева в Афины – от 120 евро в обе стороны.


Nokia і Sony Ericsson зникнуть до кінця 2012-го року? - Бізнес-Відео | Відео-блог Management.com.ua | Бізнес-Відео | Відео-блог Management.com.ua\nВсесвітньо відомі бренди Nokia і Sony Ericsson зникнуть до кінця 2012-го року. Так вважають аналітики ресурсу 24/7 Wall St. За даними видання, у них немає шансів залишитися на ринку. На початку 2010-го року фінська компанія мала 30% від загального обсягу продажів мобільних телефонів. Зараз же вона стрімко втрачає популярність.\nФахівці прогнозують, що Nokia поглине хтось із більш успішних конкурентів. Серед таких називають HTC – четвертого найбільшого виробника смартфонів у світі. На Nokia також можуть претендувати Microsoft. За прогнозами видання, Sony Ericsson не протримається більше ніж 18 місяців. Їх реалізація з 2008 року знизилась удвічі. Sony Ericsson не в змозі конкурувати з продукцією Apple, Research in Motion і HTC. А тому змушена звільняти тисячі співробітників. Також подейкують, що Sony відмовиться від співпраці з Ericsson, проведе ребрендинг, та залишить у назві лише слово Sony.\nТеґи: HTC, Microsoft, Nokia, Sony Ericsson, мобільний телефон, поглинання, смартфон\n« Світовий ринок M&A зростає\nТом Пітерс про низькорівневий контроль »


Prometheus – The Ukrainians Prometheus – The Ukrainians\nДекілька років тому Іван Примаченко був, на перший погляд, звичайним аспірантом, який писав дисертацію з історії та цікавився інноваціями. Але нестримне бажання постійно вчитися та вдосконалюватися перевернуло усе його життя.\nСвою дисертацію молодий історик відклав на потім і зайнявся набагато масштабнішим проектом — разом із однодумцями заснував громадський проект масових відкритих онлайн-курсів Prоmetheus. На платформі зареєструвалися вже 300 тисяч слухачів, а українські виші впроваджують онлайн-курси у свої навчальні програми.\nСам Іван називає Prоmetheus народним проектом і вважає, що найважливішою навичкою XXI століття буде вміння вчитися самостійно.\nПро те, чому Україні необхідна комплексна реформа освіти, що станеться з університетами, які не будуть змінюватися, а також про те, чому Prometheus не варто називати «українською Coursera», читайте у інтерв’ю.\nІване, тобі всього 26, а ти уже серед числа найвпливовіших молодих українців, до чиєї думки дослухаються. Розкажи, з чого почалася твоя історія успіху? Що спонукало аспіранта-історика взятися за створення масових онлайн-курсів?\nЗадум створити Prometheus виник у 2011 році. Я цікавився світовими новинками і дізнався, що Стенфордський університет запускає перші масові онлайн-курси. Тоді це дуже активно висвітлювали медіа. І я був одним із перших, хто зареєструвався на ці курси, а трохи згодом на інші — Coursera, Udacity та edX.\nУ мене була мета — навчитися програмувати, але мені не вдавалося її реалізувати за допомогою книжок. У певний момент я навіть не знав, що робити, і просто механічно відтворював завдання. Та новина про курси змінила все — і за допомогою CS50 Гарвардського університету я навчився програмувати.\nУ той час я був студентом історичного факультету Університету Шевченка. Тоді я зрозумів, що курси — нове революційне явище, яке підвищить якість освіти. Онлайн ти можеш вчитися чогось нового і складного водночас, — і це стало першим поштовхом створити Prometheus.\nДругий поштовх — радше аналітичний та стратегічний. Було зрозуміло, що масові онлайн-курси — економічний феномен. Їхня перевага у тому, що можна навчатися у найкращих фахівців світу незалежно від місця розташування. І справа тут не лише у форматі. Онлайн-курси дають змогу ефективно масштабувати знання, які до цього були доступні тільки певній категорії людей. Лекції можуть слухати десятки й сотні тисяч людей по всьому світу. І що дуже важливо, в такому розрахунку вартість знань для самих студентів безкоштовна, а для виробника — дуже незначна.\nОнлайн-курси дають змогу ефективно масштабувати знання, які до цього були доступні тільки певній категорії людей. Лекції можуть слухати десятки й сотні тисяч людей по всьому світу\nЗважаючи на це, було два варіанти: або Україна вливається у цей процес, або ні. Але якщо ні, тоді наслідки будуть катастрофічними як для освіти, так і для держави. Так зародилася ідея створити Prometheus — українську відкриту платформу масових онлайн-курсів.\nПерший тестовий курс ми розробили ще у 2013-му на базі Університету Шевченка. І це був, до речі, перший такий курс в СНД, чим я особливо пишаюся. Тоді курс «бренд-менеджмент» мав шалену популярність і зібрав без особливих зусиль близько десяти тисяч слухачів. Стало зрозуміло, що це можна робити.\nБагато хто не вірив, що нам вдасться запустити проект волонтерськими зусиллями, оскільки сам процес непростий і потребує значних капіталовкладень. Дехто вважав, що цього не потрібно робити, адже еліта володіє іноземною і для цього є Coursera. Існувала така думка, що той, хто не знає англійської мови, не зацікавлений у нових знаннях. Але, як бачите, це не так. Людям не вистачало такого контенту. Ми вирішили робити курси самостійно, без прив’язання до якогось вишу, аби уникнути бюрократії. І вже у жовтні 2014-го Prometheus стартував.\nГоловний принцип, яким ми керуємося, — це поступове, але швидке зростання. Ми відразу не малюємо глобальних речей, а пояснюємо, як можна дійти до мети. І люди бачать, що це ніякі не фантазії, і не філософські ідилії, про які люди міркують, але які важко зробити. Навпаки.\nСкільки грошей було потрібно, аби запустити проект? І де ви їх брали?\nНа старті ми вклали у проект близько п’яти тисяч доларів. В основному наші джерела фінансування — це гранти, волонтерська та спонсорська підтримка, а також продаж сертифікатів. Наприклад, сертифікат на тестування програмного забезпечення коштує 500 гривень.\nТи обличчя і лідер Prometheus. Розкажи, будь ласка, про свою команду. Хто ці люди?\nЗі своїм однодумцем і співзасновником Prometheus — Олексієм Молчановським — я зустрівся на одній із дискусій в КПІ, яка була присвячена онлайн-освіті. На той момент перший український масовий онлайн-курс в Університеті Шевченка ще не стартував. Однак ми знайшли взаєморозуміння. Після того, як курс уже функціонував, я зрозумів, що треба робити окрему платформу. Тоді й згадав про Олексія, який справив на мене дуже позитивне враження, сконтактував з ним і запропонував взяти участь у створенні Prometheus.\nЄ ще й третя співзасновниця — Вікторія Примаченко, моя мати. Я зумів переконати її піти з бізнесу в освіту. Зараз вона є директором організації і займається відеовиробництвом. Якісне відео — одна з причин успіху Prometheus.\nКрім того, ми доволі швидко знайшли волонтерів, які з самого початку допомагали. Спершу їх було двоє: Богдан Кулініч, який на той час був студентом Києво-Могилянської академії, та Микита Кукулевський, який майже відразу став режисером Prometheus. Спочатку команда складалася з кількох людей, зараз же працює дванадцятеро.\nУ нас в команді дивовижні люди: дизайнер Олена Оробей, відомий науковий блогер Антон Сененко, редактор Дар’я Серебрякова, Катерина Лимар, яка живе в селищі Магдалинівка Дніпровської області і працює над розробкою курсів і є координаторкою змішаного навчання.\nДо речі, історія Катерини дуже особлива. Коли ми запускали CS50, перекладений українською, то організовували офлайн-групи підтримки в різних містах України. І Катерина зробила таку групу підтримки за гарвардським курсом в Магдалинівці, з її допомогою і діти, і вчитель з інформатики проходили цей курс. Ця історія показова та дуже добре демонструє, скільки може всього зробити одна людина. Заголовок публікації про нашу Катерину міг би звучати так: «В українському селищі вивчають програмування за допомогою курсів Гарварду». І, знаєте, це фантастично. Це вже українська реальність, яку творять люди, котрі працюють у нас.\nКоли ви розробляли стратегію розвитку Prometheus, то брали за основу перевірену Заходом модель?\nМи з самого початку прийняли два дуже ризикованих рішення. Перше —повністю відходимо від схеми роботи західних платформ. І хоча нас часто називають «українською Coursera» — це зовсім не так. Ми навіть не EdX. Бо на Заході платформи працюють дещо інакше: надають свою базу користувачів, технічну платформу і займаються піаром. Ми ж зрозуміли, що це не наш варіант і що в Україні це не спрацює.\nЯкщо ми просто відкриємо платформу і запропонуємо, щоби в нас створювали курси, то з цього нічого не вийде. Ми вирішили, що більшу частину курсів будемо робити самі: від пошуку викладачів, методичної роботи, зйомок, контент-менеджменту й аж до запуску самої платформи. І це перша вагома відмінність Prometheus.\nФормально ми громадська організація, але якщо говорити про структуру, то це радше соціальний стартап\nДруга — не менш важлива. Формально ми громадська організація, але якщо говорити про структуру, то це радше соціальний стартап. Наш темп доволі незвичний для багатьох українських організацій — набагато швидший і агресивніший.\nПо-третє, ми як організація маємо дуже амбітну кінцеву мету — повноцінну реформу української освіти на базі змішаного навчання. І в цьому ми унікальні. Поки що я не знаю випадків, щоби громадська організація із якоїсь країни бралася за реформу освіти. Але це нас не лякає. Ми хочемо зробити це першими в світі та продемонструвати на прикладі України, що це можливо.\nМи відразу розуміли, що нам самим не під силу це зробити, але зможемо реалізувати задумане за підтримки суспільства. Ми маємо пояснити людям, що реформа освіти потрібна, і розповісти, як можна змінити систему. Вже у цьому році, сподіваюся, ми вийдемо на новий рівень.\nКурси на платформі — безкоштовні. Як ви плануєте монетизувати проект?\nPrometheus — український громадський проект, мета якого — безкоштовно надавати найкращі навчальні можливості кожному громадянину України. Ми активно працюємо над розвитком платформи, і поки що все залишається так, як є. Але ми думаємо над тим, як розвиватися далі, і у нас є кілька ідей, як заробляти. Наразі ж співпрацюємо із спонсорами та партнерами, нас часто підтримують самі слухачі. Наприклад, влітку на Спільнокошті ми зібрали 515 тисяч гривень.\nКоли ж ми тільки запустилися і мали проблеми з поштовим сервісом, наші слухачі самі запропонували допомогти нам з налаштуваннями. І таку підтримку ми відчуваємо постійно: тисячі волонтерів допомагають нам з перекладами західних курсів.\nЗа вашими курсами уже навчаються студенти декількох українських вишів. Для академічного середовища такий крок — великий експеримент. Як змішане навчання може вплинути на українську академічну освіту та чи потрібний вам офіційний гриф МОН для запровадження своїх курсів у вишах і школах?\nЗа новим законом про вищу освіту все цілком реально і правильно. Виші не мають узгоджувати з Міністерством освіти таких речей. Однак МОН може прискорити цей процес і зробити його швидким та комплекснішим.\nЗараз тривають перемовини, тому, думаю, нам вдасться зробити спільний проект і ми зможемо говорити про активне долучення МОН. Я сподіваюся, що вже цього року в найближчі місяці ми побачимо результат.\nУ вересні розпочався пілотний проект у чотирьох ВНЗ: КПІ, УКУ, НУ «Львівська політехніка» і Університеті імені Івана Франка. У цих закладах на окремих факультетах застосовують методику змішаного навчання. Поки що це пілотний проект, який не охоплює всього вишу, однак працює.\nЩодо перспективи змішаного навчання, то візьмімо, наприклад, КПІ. Припустімо, викладачі вибрали дубльований нами курс із основ програмування — CS50 Гарвардського університету. Багато хто вважає, що це найкращий курс у світі із програмування. Навіть Єльський університет взяв собі цей курс. Тоді замість звичайних лекцій з основ програмування студенти КПІ дивляться CS50, виконують поточні завдання і пишуть програмний код. Водночас, на форумі студент може отримати відповіді на свої запитання.\nТаке поєднання — найкращих курсів і найкращих викладачів онлайн та підтримка індивідуальної частини офлайн — і є змішаним навчанням. Таке поєднання демонструє фантастичні результати\nПеревага у тому, що викладачі в університеті більше вільного часу приділяють індивідуальній роботі зі студентами. Таким чином, протягом курсу в офлайні зберігається проміжний і фінальний контроль, а також ті форми роботи, які неможливо перенести в онлайн. Таке поєднання — найкращих курсів і найкращих викладачів онлайн та підтримка індивідуальної частини офлайн — і є змішаним навчанням. Таке поєднання демонструє фантастичні результати.\nВ МІT (Массачусетський технологічний інститут, — TU), найкращому політехнічному університеті світу, запровадження власних онлайн-курсів у навчальний процес привело до збільшення результатів на 35%. В Україні, де навчальні курси будуть запроваджувати не лише в найкращих, а й у посередніх вишах, очікують іще більшого приросту. Тому, на нашу думку, це має спричинити освітню революцію в Україні.\nЩе один важливий момент. Після масового запровадження змішаного навчання у вишах ми зможемо відслідковувати доброчесність і порівнювати успішність студентів у різних навчальних закладах. Якщо ж на певних факультетах сумнівні показники, які не збігаються із загальною картиною проходження цього курсу по Україні, то, очевидно, є якась проблема — і ми зможемо її усувати. Може бути таке, що її і немає, але контролювати треба, оскільки можуть існувати корупційні ризики і за допомогою змішаного навчання ми зможемо їх виявляти.\nЗ лютого до пілотного проекту змішаного навчання приєднаються ще близько десяти вишів. Ми розраховуємо, що до кінця 2017-го як мінімум 25 ВНЗ будуть випробовувати цю схему. Я думаю, що це величезне досягнення — серйозний, масштабний пілотний проект. Це вже не стихійні експерименти, які самостійно робили викладачі на місцях, без узгодження з нами.\nТакож ми починаємо запроваджувати методи онлайн і змішаного навчання в державне управління. Класичний кейс — це Prozorro, перший в Україні масовий державний онлайн-курс. Мета курсу — навчити десятки тисяч людей з тендерних комітетів працювати за новою електронною системою закупівель Prozorro. Уже за півроку такий курс дав змогу залучити до процесу навчання десять тисяч людей, що в інший спосіб було б практично неможливо. До того ж, державі це взагалі нічого не коштувало, бо курс був створений за грантові кошти. Однак навіть якщо рахувати, скільки грантових грошей було витрачено на одного слухача, — це копійки. Крім того, важливо, що такий курс читають не місцеві тренери, а люди, які знають про Prozorro усе. Таким чином, якість навчання зростає.\nProzorro — це перший приклад, другий — Служба зайнятості, яка почала рекомендувати наші курси із перекваліфікації для підготовки безробітних. Думаю, найближчим часом з’явиться ще декілька дуже цікавих кейсів, але про них я поки що не можу говорити.\nВсього за кілька років нам вдалося переконати суспільство у тому, що ця фундаментальна технологічна реформа освіти на базі онлайн-навчання реальна. І це те, на чому ми будемо все більше акцентувати увагу.\nКількість українськомовних курсів в онлайні зростає. Все більше людей реєструються і успішно їх проходять. І університети, і школи зацікавлені у змішаному форматі. Таку реформу освіти ми називаємо низовою, вона йтиме не згори, а знизу. Та, зважаючи на це, мусимо визнати: попри успішність проекту, має бути прийняте рішення на державному рівні про повноцінну реформу освіти. І це те, чого ми дуже хочемо досягнути і над чим будемо працювати у найближчі три роки.\nДуже цікаво, що це здебільшого випускники, люди віком до 45 років. Багато хто думає, що це студенти, але ж ні — навпаки. Що більший вік слухачів — то вища успішність.\nЗа статтю співвідношення однакове, хоче може коливатися на деяких курсах. На програмуванні приблизне співвідношення — 40% жінок і 60% чоловіків. Це хороший показник, тому що на платних курсах він суттєво нижчий. А дівчата часто набагато успішніше вправляються у програмуванні, ніж чоловіки.\nЩо більший вік слухачів — то вища успішність\nХочу зазначати, що курси дуже швидко поширюються регіонами, і це добрий сигнал. Бо у перший рік більшість слухачів була у столиці, натомість зараз — в обласних центрах. Думаю, що до кінця 2017 року зберемо близько 500-600 тисяч користувачів на сайті, з яких 2/3 чи 3/4 становитимуть слухачі з регіонів.\nЗараз ми працюємо ще й над мобільними додатками, за допомогою яких можна буде завантажувати лекції, а потім дивитися їх офлайн. Сподіваюся, це дасть змогу і в невеличких селах мати доступ до нашого ресурсу.\nНа які критерії ви зважаєте, коли адаптуєте матеріал до українського контексту?\nЄ кілька критеріїв. Найперше ми шукаємо найкращих лекторів. Це доволі складний процес, оскільки незважаючи на те, що в Україні є лектори світового рівня, вибирати непросто. Ми відштовхуємося від реалій: у кому з лекторів ми впевнені на всі 100% і кого ми хотіли б бачити. Зокрема, так на сайті з’явився курс про світову історію блискучого історика Ярослава Грицака.\nКрім цього, ми зважаємо і на те, що зараз важливо для держави і що буде найзатребуванішим серед слухачів. Саме завдяки зворотньому зв’язку з’явилися курси бухгалтерського обліку й цифрового маркетингу. Та ми враховуємо і потреби держави. Ймовірно, курс антикорупції не збере такої кількості людей, як основи програмування, але він все одно дуже потрібний. Тому ми беремо і те, що важливо, і те, що затребувано.\nНаші головні напрямки — це IT та підприємництво. Нещодавно запустили і цикл аналізу даних, є в нас і цикл курсів громадянської освіти, і критичне мислення, і «Екноміка для не економістів» Олексія Геращенка, який має бути вакциною проти економічного популізму. Є у нас і курс «Жінки та чоловіки: гендер для всіх». Ми свідомі того, що нехай і якийсь курс не матиме п’ятдесяти тисяч слухачів, але якщо він висвітлює важливу тему, то він у пріоритеті. Так ми намагаємося тримати баланс.\nНехай якийсь курс не матиме п’ятдесяти тисяч слухачів, але якщо він висвітлює важливу тему, то він у пріоритеті\nЩодо західних курсів, то вибираємо ті, що мають ліцензію Creative Commons, або ж ті, у яких ми можемо отримати дозвіл на переклад. Насправді нам пощастило знайти декілька крутих курсів, які вважають найкращими у світі. Зокрема курс CS50, курс із критичного мислення, який, за версією слухачів, займає другу сходинку у світовому рейтингу. Також плануємо багато цікавих перекладів. Ми намагаємося вибирати найкраще, щоби зацікавити людей.\nЯким ти бачиш Prometheus за декілька років?\nУ Prometheus існує близько двохсот масових онлайн-курсів як університетського, так і шкільного рівня. Більшість із них взаємопов’язані і поєднані в цикли та доступні всім охочим безкоштовно. Тому Prometheus може залишатися і громадською організацією, яка співпрацює з МОН, і може бути офіційно передана на баланс держави для того, щоби гарантувати сталість і ефективність використання всіх освітніх ресурсів. Варіації можуть бути різними, залежно від ситуації.\nПланів у нас багато. Нашою платформою користуються сотні тисяч людей, які прагнуть самовдосконалюватися. Через це ми використовуємо big data — статистику, яку збираємо для того, щоб оптимізувати навчальні процеси. Те, над чим нам постійно потрібно працювати, — покращувати самі курси, аби тримати високу планку.\nЦьогоріч ми спробуємо зробити так, аби у кожній із 17 000 українських шкіл могли вивчати програмування\nУ парламенті кожних два роки згадують, що було б гарно запровадити програмування в школах. Однак далі розмов справа не рухається, бо на це, як ми з’ясували, немає грошей і достатньої кількості викладачів, які можуть навчати. Але ми спробуємо цьогоріч зробити так, аби у кожній із 17 000 українських шкіл могли вивчати програмування. Не так, як це відбувається зараз на уроках інформатики, де не кожен вчитель вміє це робити, — а справді навчатися у найкращих. Це наш великий задум на 2017 рік.\nЩо ти вважаєш найбільшим успіхом платформи?\n300 тисяч зареєстрованих користувачів. І це за два роки, без жодної реклами. Ми вже зробили 45 курсів, почали пілотний проект змішаної освіти у чотирьох українських вишах у вересні. Це і є успіх.\nАле найбільше досягнення — це те, що люди повірили у нас. Радикальна реформа освіти можлива тут і зараз. Це дуже важливий крок. Незважаючи на те, що тепер далеко не найкращі часи і багато хто зневірився в освіті. Але ось цей момент дає сили працювати і не зупинятися, вірити, що усе вдасться. І це, напевне, найкраще, що ми змогли зробити.\nЯкі твої прогнози щодо розвитку онлайн-освіти в Україні?\nДумаю, загальні закономірності будуть відтворювати процеси на Заході. Ми бачимо, що Prometheus перейшов від окремих курсів до циклів. Наступний етап — перехід до магістерських програм. Такий досвід уже застосовують на Заході. Економічна ситуація, принципи конкуренції будуть штовхати виші на продукування програм і розміщення їх на онлайн-платформах.\nЗберігатиметься тенденція до збільшення курсів у змішаному форматі і у школах, і у вишах. Я навіть скажу таку річ: ми будемо спостерігати смерть офлайн-університетів. Я скептично ставлюся до того, що все навчання перейде онлайн, цього не буде в найближчі десятиріччя. Однак у тому, що університети, які не запроваджуватимуть моделі змішаного навчання, помруть, я впевнений. І це станеться дуже швидко. За п’ять років виші та школи, які не будуть використовувати у своєму навчальному процесі елементів змішаного навчання, стануть такими ж дивними, як зараз є школи, де, умовно кажучи, не використовують книжок.\nТа, окрім цього, я думаю, що нам вдасться відійти від західних традицій. Бо на Заході ситуація з освітою інша. Звичайно, і там є люди, незадоволені освітнім сектором, та все ж різниця відчутна. В Україні ситуація близька до катастрофи. Відповідно, це нас підштовхує до швидшого й агресивнішого запровадження технологічної реформи освіти, ніж це є на Заході. Стимулів поспішати у нас набагато більше. Тому я сподіваюся, що ми значно швидше прийдемо до повномасштабного запровадження змішаної освіти в усіх школах і вишах. У такому разі вже західні експерти відвідуватимуть Україну й перейматимуть наш досвід.\nЩо з власного досвіду порадиш робити молодим українцям, які мріють про власну справу?\nПочинати потрібно з мрії, з амбітної ідеї. І що вона амбіційніше, то краще. Ми живемо в часи великих змін, відкриваються нові вікна можливостей.\nЄ можливість фундаментально змінити цілі галузі та Україну загалом. Тому мрії мають бути великими. Ніколи не потрібно боятися, а слухати своє «я». Якщо у людини немає мрії всього життя — то це, можливо, найбільша проблема і перепона для позитивного впливу на суспільство.\nАле мрії існують для того, щоб їх здійснювати. Не можна свої мрії залишати лише мріями. Для того, щоб реалізувати задумане, потрібна добра і, водночас, прагматична стратегія. Мрія — це класно, але її потрібно перетворювати у стратегію, розробляти конкретні тактики і маніакально прописувати усі деталі. Це дуже важливо і в цьому є сенс — навчатися чомусь новому постійно, вивчати принципи побудови і методології створення того, що ти хочеш будувати.\nВажливо пам’ятати, що важкі періоди, поразки чи депресії роблять звичку сильнішою — не відступати, а продовжувати свою роботу. Наполегливо і самовіддано\nНа Заході дуже популярна методологія «ощадливого стартапу». Я її також використовував і буду використовувати. Не потрібно вигадувати велосипеда. Для початку необхідно зібрати всю інформацію і будувати стратегії на базі тих досягнень, які вже були зроблені.\nБудь-який проект насамперед потребує великої праці і відданості. Можна придумати класну ідею та стратегію, але якою ефективною вона не була б — серйозна реформа потребує великої роботи. І це має стати звичкою, бо дехто думає, що це якийсь дар. Але це не так. Важливо пам’ятати, що важкі періоди, поразки чи депресії роблять звичку сильнішою — не відступати, а продовжувати свою роботу. Наполегливо і самовіддано.\nПрезидентка та співзасновниця «Фонду випускників України»\nКоли масові відкриті онлайн-курси вперше з’явилися у світі дев’ять років тому, ніхто ще не уявляв, яку революцію в освіті вони спричинять. Зараз, коли мільйони людей проходять масові відкриті онлайн-курси від Stanford, MIT, Yale, Harvard та сотень інших університетів на таких платформах, як Coursera, Udacity, edX, вже зрозуміло, що це найпростіший і найефективніший спосіб навчання протягом усього життя. Де б ви не були, чим би ви не займалися.\nГоворячи про Україну, роль Prometheus неможливо переоцінити. Створивши українську платформу онлайн-курсів, команда Prometheus надала можливість безплатного онлайн навчання для усіх українців. Вони створили не просто платформу онлайн-курсів, а фундаментальну інфраструктуру, на основі якої можна створювати безліч інших проектів у співпраці з іншими організаціями.\nЧудовим прикладом є співпраця з Фондом випускників України. Ми переклали й озвучили українською мовою курс «Наука повсякденного мислення», який входить у трійку найкращих глобальних онлайн-курсів за відгуками слухачів. Він зараз доступний на платформі Prometheus і його проходять 23 тисячі зареєстрованих слухачів.\nЯкби не існувало платформи Prometheus, ми б ніколи не взялися за його переклад і українські слухачі з найвіддаленіших куточків нашої країни ніколи б не змогли прослухати цей курс. На edХ цей курс англійською могли пройти напевне декілька відсотків українців. Завдяки платформі сьогодні він доступний кожному в Україні! І це тільки один із прикладів використання фундаментальної інфраструктури, яку надає Prometheus.\nОкремо хочу згадати про команду Prometheus. Працюючи з ними цілий рік, я була дуже задоволена нашою співпрацею, завжди спрямованою на досягнення спільного результату у форматі win-win, на підтримку одне одного, на чітке виконання своїх обов’язків та усних домовленостей. Такий конструктивний підхід, направленість на результат і високоетичність, як у Івана Примаченка, Олексія Молчановського та загалом команди Prometheus, не так часто можна зустріти.\nАле саме такі люди і рухають нашу країну вперед. Це наша молода українська еліта та приклад для наслідування. І я вірю, що спільними зусиллями і кожен своїми можливостями разом ми зможемо побудувати успішну, демократичну, освічену Україну.\nPrometheus, освіта, Примаченко


15.01.2016 На сервіс «Пульс» у 2015 році надійшло 862 звернення\nВ січні-грудні до ГУ ДФС у Київській області та митних органів надійшло 862 звернення, в тому числі до Київської митниці ДФС - 92 звернення, що складає 4%від загальної кількості по Державній фіскальній службі України. Найчастіше у заявників виникали питання, пов’язані з проблемами при подачі звітності та реєстрації податкових накладних в ЄРПН – 172 (29,3%); з недоліками у роботі органів ДФС – 121 (20,6%); з проблемами при реєстрації податкових накладних та невідповідності даних Витягу (Система електронного адміністрування ПДВ) – 83 (14%). Протягом минулого року до ГУ ДФС у Київській області надійшло 13звернень (2%), тематика яких пов'язана з корупційними діями працівників органів ДФС. По Київській митниці ДФС більшість звернень стосується затримки митного оформлення - 44 (47,8%). Всі звернення розглядаються своєчасно, а у випадках, якщо вирішення питання заявника суперечить нормам чинного законодавства, йому надається обґрунтоване роз’яснення з посиланням на норми таких актів.


Женевський автосалон: гарячий і свіжий Cupra Formentor показався вживу - Auto24\nЖеневський автосалон: гарячий і свіжий Cupra Formentor показався вживу\n6 березня 2019 , 16:10\nCupra Formentor на автосалоні у Женеві / Сarscoops\nЦей кросовер став першим самостійним автомобілем самостійного бренду.\nCupra – новий бренд, що офіційно був заснований рівно рік тому, представив у Женеві свій перший автомобіль, створений не на базі однієї з моделей Seat. Живі фото нового кросовера Formentor дозволяють роздивитись його без фотошоп-фільтрів.\nОфіційний дебют Cupra Formentor відбувся за десять днів до публічного показу у Женеві. Автомобіль і справді не має аналогів у Seat, в дизайні має власні харавктерні особливості, але принцип найменування у Cupra такий же як у материнського бренду – кросовер названо на честь мису на іспанському острові Майорка.\nФото: Cupra Formentor / Сarscoops\nРозробники стверджують, що намагались поєднати в одному автомобілі краще від кросовера і спорткара. Високий припіднятий кузов і великі диски – це від SUV, а потужна гібридна силова установка на 245 сил – з категорії спортивних машин.\nФото: офіційні світлини Cupra Formentor / Cupra\nВодночас вишуканий і спортивний салон кросовера буде зручним для чотирьох. Таке чи подібне оздоблення, як у шоу-кара, обіцяють серійній машині вже у базовій комплектації. На конвеєр Cupra Formentor повинен потрапити на початку наступного року.\nТакож цікаво: Женевський автосалон: BMW показала космічну M850i Night Sky та флагман 7 Серії


На цьому наголосив Глава і Отець УГКЦ Блаженніший Святослав у своїй проповіді до вірних під час Великої вечірні з виставленням Плащаниці у Страсну п’ятницю, 26 квітня 2019 року.\n“Сьогодні ми переживаємо надзвичайно скорботний день у молитовному році. Церква привела нас на Голгофу. Слухаючи Боже Слово, ми стали свідками розп’яття і смерті нашого Спасителя. Ми бачили, як Він віддав у руки Отця свого Духа в молитві за тих, що Його розпинали, - такими слова звернувся до вірян Предстоятель на початку своєї проповіді, а згодом додав: - Ми щойно звершили поховання тіла нашого Спасителя…”\n“Можливо, всю глибину цього моменту може сповна пережити та особа, яка втратила коли-небудь у своєму житті рідну людину”, - переконаний проповідник.\nНа думку духовного лідера греко-католиків, смерть - це момент втрати для кожної людини. Але часом найбільше нас болить, коли ми з цією особою не примирилися, бо вже нагоди сказати "прости", здається, більше немає. Тому важливо миритися з іншими людьми і казати їм відразу важливі слова.\nЗа його словами, саме в Ісусі Христі ми маємо надію. “Назавжди з хреста вийде один із важливих меседжів християнства - існує примирення та прощення гріхів. І ціна цього примирення й прощення є найдорожчою, яку хтось може собі уявити, - це страждання, кров, смерть самого Спасителя, Сина Божого”, - наголосив Блаженніший Святослав.


Минулими вихідними пройшов черговий тур чемпіонату області з футболу. Аматорська команда СК Томашпіль поступилася із рахунком 0:1 команді Іллінців. Змагання проводилися на виїзді.\nКрім того, відбувся перший тур дитячо-юнацької футбольної ліги на районному стадіоні. Наша команда обіграла команду Мурованих Курилівців із рахунком 3:0. Серед аматорських команд команда «Сатурн-Перемога» (Вапнярка) виграла в команди Мурованих Курилівців чергову календарну гру із рахунком 5:0.\n23 - 25 вересня відбудеться відкритий кубок області серед чоловічих команд із гандболу у спортивному залі Томашпільської РДЮСШ.


Господь — розкіш твоя!\nVIII з’їзд молоді Волині\nПід гаслом «Господь — розкіш твоя!» з 8 по 12 серпня проходив VIII обласний з’їзд молоді ХВЄ Волині у с. Самари (що на Ратнівщині), який зібрав близько тисячі учасників (зареєстровано — 850).\nЧервоною ниткою через усі богослужіння проходив 4 вірш 36 (37) псалму: «Хай Господь буде розкіш твоя, — і Він сповнить тобі твого серця бажання!»\nНа перший день з’їзду (точніше — на богослужінні-відкритті) служив молодіжний хор церкви «Ковчег» (м. Ковель). Проповіді виголосили Ігор Панфілов (відповідальний за молодіжний відділ області), Олександр Гоцик (пастор ц. «Ковчег»), Михайло Близнюк (старший пресвітер Волині) та ін.\n«Якщо основне бажання людини — щоб Господь був на першому місці в її житті, то всі інші бажання будуть виконуватися автоматично, перш за все тому, що бажання Бога стануть її бажаннями, — зауважив Михайло Близнюк. — Серцю праведника завжди є чим утішатися! Божа любов спасла недосконалу людину і дала Духа сили, розуму та здорового глузду».\n«Омана — духовний стан, коли я вважаю, що моя думка та мій погляд на речі єдиноправильним, і по-іншому бути не може, — підкреслив старший пресвітер. — Аби не потрапити в заблудження — важливо, все, що робимо, робити не для своєї слави, а з ціллю прославити Ісуса Христа».\nВпродовж другого дня служили співом гурт «Сіон» (м. Рівне) та хор із церкви с. Рованці. Спікерами були Олександр Третяк (ректор РДСА), Ед Сівець (місіонер в Африці), Микола Лотоцький (заступник старшого пресвітера області) та ін. Молитовне служіння провів Володимир Москвич.\nРоздумуючи про життя пророка Валаама, Олександр Третяк зробив висновок, що провидець звик до дії Бога у своєму житті, тому перестав нею цінувати та вибрав земні цінності.\n«Говори лише від свого імені. Не додумуй, не переказуй чужих думок, чужих слів, чуток, адже роблячи останнє, ти випускаєш 3 стріли— в себе, в того, кому говориш, і в того, про кого говориш», — закликав освітянин.\nЩе одна думка, яку запропонував молоді Олександр Третяк, базувалася на Посланні апостола Павла до Филимона. «Онисим — слуга Филимона, утік від останнього, познайомився у в’язниці з Павлом і прийняв Ісуса. Апостол просить Филимона простити слузі образу та збитки, і прийняти Онисима вже не як слугу, а як брата. Чи можемо ми прийняти брата, який образив та обібрав нас?» — запитав служитель.\nУ семінарі «Мої 600 м» Едуард Сівець роздумував про духовний вимір відстані між Єрусалимським храмом та Віфездою. Храм за часів апостолів був розкішним матеріально та пустим духовно, адже люди почали використовувати його для власних потреб (торгівля тваринами — начебто для жертви, насправді для заробітку). Зцілення у Віфезді — було звичною справою, зцілення у храмі — було чудом. Між храмом та Віфездою — 600 м.\nСпікер порівнював двох людей — кривого біля храму і недужого у Віфезді. Дві хворі людини мають різні пріоритети: перша хоче отримати хоча б щось, і цим самим принижує Творця, Який хоче дати Своїй дитині найкраще. Друга — шукає Бога та Божого зцілення і отримує здійснення власних бажань, адже бажання Бога стали бажаннями хворого. «Бог хоче дати тобі повне зцілення!» — надихав присутніх місіонер.\nНа третій день з’їзду співав гурт із церкви м. Нововолинськ та хор із церкви «Свята Трійця» (м. Луцьк). Головним спікером дня був запрошений гість із Німеччини Лео Франк, який впродовж дня виклав семінар із трьох частин «Підготовка до шлюбу». Проповідував також Петро Рибак (пастор церкви «Свята Трійця») та ін. Молитву для молоді проводив Олександр Сокол (пастор церкви с. Чорниж).\nСпікер також торкнувся реалій епохи постмодернізму, або «споживання». «У наш час нав’язується думка, що немає сенсу щось лагодити — легше викинути та купити нове. Ця оманлива думка переноситься на сім’ю — все саме по собі має бути добре, немає сенсу працювати над стосунками, а якщо щось йде не так — завжди можна розвестися» — сказав служитель.\n«Погодитися з недоліками чоловіка або дружини — це не значить покоритися їм, — ще одне застереження Лео Франка. — Обоє партнерів повинні бути готовими працювати над своїм шлюбом — це основа стосунків, які процвітають». Він також закликав молодь — майбутніх чоловіків і дружин — перш за все не виховувати свого партнера, а виховувати себе.\nНа ранковому зібранні четвертого дня співав гурт церви с. Чорниж, а на вечірньому — хор з м. Камінь-Каширськ. Проповідували Володимир Бричка (відповідальний за сімейний відділ УЦХВЄ), Богдан Кравчук (місіонер), та гість з Білорусії Сергій Шишпарьонок (пророк) та ін. Між зібраннями молодь мала «Час талантів», де бажаючі мали можливість служити один одному власними здібностями. Сергій Шишпарьонок провів молитовне служіння.\n«Ми можемо мало знати один одного, дуже поверхнево, — зауважив Володимир Бричка. — Молоді люди знають один одного набагато краще, ніж батьки і служителі. Але по-справжньому кожного знає тільки той, кого бачимо в дзеркалі. Тому не тримайся тих людей, які намагаються виглядати «крутими», у яких «пальці вєєром». Шукай таких друзів, які мають страх Божий. Утікай від гріха — це найкраща стратегія людей, які бояться Бога».\nСлужитель роздумував про те, що відчуває Бог, коли ми нібито ходимо на служіння, але серце не віддане Йому повністю? «Хто наповнює наше серце злим чи добрим? — запитував молодь душпастир. — Тільки ми несемо за це відповідальність! Туди збирається усе те, що нам подобається». Він додав, що згідно соціологічних досліджень особистість людини на 30% — є генетичним спадком, на 30% — залежить від виховання, і на 40% — це власний вибір кожної людини. На молоду людину дуже впливає інтернет, кінематограф, музика.\nСлужитель також звернув увагу на те, що серед молоді часто відношення до гріха стає пасивним, гріх не усвідомлюється як щось страшне: «Що тут такого? Ну, якось там буде…» В цей час людина просто не усвідомлює усіх наслідків. «Розрізняйте любов і пристрасть, — закликав Володимир Бричка. — Пристрасть є хаотичною, вона не може чекати. Мають бути задіяні дві сторони — почуття і здоровий глузд. Іноді буває корисною розлука, вона як вітер — малий вогонь він гасить, а великий роздмухує».\nСлужитель запропонував молоді практичну пораду — провести чіткі межі у своїх стосунках. Прийняти рішення про те, на що вони не збираються погоджуватися до шлюбу. І завчасно попередити партнера про своє рішення. Також він радив домовитися з одним із друзів про взаємний контроль власних вчинків.\nСпівом впродовж недільного дня служив гурт «Єдність» (м. Луцьк) та хор із м. Горохів. На ранковому зібранні головним спікером був Павло Федорук (старший пресвітер АР Крим), а на заключному вечірньому проповідували — Микола Синюк (директор місії «Голос надії»), Михайло Роман (старший пресвітер Полтавської області) та Петро Карпович (заступник старшого пресвітера Волинської області) та ін. Між зібраннями члени Спілки християнських письменників України Дмитро Довбуш та Ольга Міцевська провели для бажаючих семінар «Поезія в служінні».\n«Як Господь, говорив до Мойсея, так Він говорить і сьогодні до нас, — сказав Микола Синюк. — Мойсей запитав: «Хто я?» Це саме запитання сьогодні ставимо і ми: «Хто я?». І коли кажемо: я не той кандидат, це мені не під силу, Бог відповідає: «Я буду з тобою!» Ми і справді слабкі, але ми навіть не уявляємо, яке багатство сили і мудрості заховане в Ісусі Христі!»\n«Закхей шукав побачити, Хто є Ісус, — продовжив єпископ. — Для того, щоб пізнати себе, спершу треба пізнати Його! Ви ніколи не пізнаєте, хто ви є, поки не почнете пізнавати Автора. Якщо за дні з’їзду ви хоч трохи більше пізнали Хто Він, ви можете пізнавати себе. Бог дав нам цей час, щоб ми зрозуміли, Хто — Він, і хто — ми. Щоб пізнали, як Він хоче використати нас для Своєї слави».\nВ кінці з’їзду організатори подякували усім, хто доклав зусиль до його проведення. У свою чергу молодь подякувала служителям за їхню працю.\nДмитро Довбуш, Лілія Дудечко


Музей Голокосту м.Кременчук\nЄвреї в історії м. Кременчук\nПраведники народів світу (дані на січень 2018 р.)\nПід час Голокосту ставлення до євреїв з боку оточуючого неєврейського населення варіювалося від мовчазного співчуття до байдужості й ворожості. Однак були й ті, які, ризикуючи власним життя і життям своєї родини, у різний спосіб рятували приречених: повідомляли про загрозу розстрілу, приносили їжу, запобігали єврейським погромам, попереджали євреїв, які втекли з ґетто, про безпечний шлях або переправляли їх у більш безпечні райони чи партизанські загони, переховували євреїв у власному будинку, виготовляли для них фальшиві документи тощо. Важко навіть уявити, наскільки зросло б число вбитих євреїв, якби не люди, які долучилися до їхнього порятунку.\nЛюдей неєврейської національності, які ризикували власним життям, щоб урятувати євреїв під час Шоа (Голокосту), у 1953 році ізраїльський Кнессет вирішив вшанувати званням "Праведник народів світу". Це рішення було продиктоване не лише вдячністю за врятованих, але й прагненням відзначити людей, які сповідували протилежні від нацистської ідеології цінності: співчуття і людяність. Нацисти до всіх націй ставилися зверхньо, однак абсолютному винищенню підлягали лише євреї. Представники будь-якого народу, які дотримувалися приписів «нового порядку», могли сподіватися на виживання, однак надання допомоги єврею ставило їх на один щабель з приреченим. Саме тому так важливо було підкреслити належність Праведників до інших націй – навіть у ті страшні часи вони відстояли честь свого народу.\nКраїна Кількість праведників Країна Кількість праведників Країна Кількість праведників\nАвстрія 109 Індонезія 2 Росія 206\nАлбанія 75 Ірландія 1 Румунія 65\nБельгія 1742 Іспанія 9 Сербія 139\nБілорусь 650 Італія 694 Словаччина 592\nБоснія 47 Китай 2 Словенія 15\nБолгарія 20 Куба 1 США 5\nБразилія 2 Латвія 136 Туреччина 1\nВеликобританія 22 Литва 893 Угорщина 861\nВ'єтнам 1 Люксембург 1 Україна 2619\nВірменія 24 Македонія 10 Франція 4056\nГреція 118 Молдова 79 Хорватія 117\nГрузія 1 Нідерланди 5669 Чехія 118\nДанія 22 Німеччина 616 Чилі 2\nЕквадор 1 Норвегія 67 Чорногорія 1\nЕль-Сальвадор 1 Перу 2 Швейцарія 49\nЕстонія 3 Польща 6 863 Швеція 10\nЄгипет 1 Португалія 3 Японія 1\nВсього 26 973\nНа жаль, лише частина рятівників пережила окупацію. Переважна більшість за свій праведний вчинок заплатили жи ттям, а їхні імена не збереглися. На сьогодні не існує точних даних про те, скільки людей було знищено за переховування євреїв. Однак певні висновки можна зробити, зіставляючи цифри. Наприклад, завдяки підтримці сусідів у Франції врятувалося майже 200 тис. євреїв, однак відомо лише про 4 тис. французів, які допомагали євреям в роки окупації. У Бельгії врятувалося понад 26 тис. євреїв, але відомо лише про 1 тис. 742 особи, що сприяли порятунку євреїв.\nЛюдина, удостоєна звання Праведника народів світу, нагороджується іменною медаллю і Почесним свідотством. Її їм'я розміщують на Стіні Пошани в Саду Праведникові народів світу в Яд Вашемі, на горі Пам’яті в Єрусалимі. Крім того, Яд Вашем, в якості визнання їх подвигу, надає Праведнику почесне громадянство держави Ізраїль. Щороку завдяки ретельній пошуковій роботі відкриваються нові факти і Стіна Пошани поповнюється новими іменами. На початок 2018 року званням Праведника були удостоєні 26 973 особи із 51 країни світу. Україна за кількостю Праведників займає 4-те місце в світі. Достеменно відомо, що бодай 2 619 особи з України в часи Голокосту рятували євреїв. Пошук тих, хто рятував євреїв у роки Другої світової війни продовжується й сьогодні, хоча з кожним роком знайти свідків героїчного вчинку стає все тяжче.\nПраведники народів світу Кременчука\nІнші історії порятунку\nЛогін адміністратора\tКарта сайту


На Сихові у Львові відбудеться фестиваль вуличної їжі: візуалізація - Львів Vgorode.ua\nОбідай на районі: на Сихові відбудеться фестиваль вуличної їжі\nНа Сихові у Львові відбудеться фестиваль вуличної їжі. Фото: dn.kiev.ua (умовне).\nУ п’ятницю, 21 серпня, на Сихові у Львові стартує локальний фестиваль вуличної їжі Street Food. Надалі зона Street Food працюватиме щодня. Читайте ще більше смачних новин Львова.\nНа Сихові відбудеться фестиваль вуличної їжі. Фото: Львівська міськрада.\nНагадаємо, хоча цьогорічне літо у Львові й переповнене карантинними обмеженнями, та гастрономічне життя міста вирує. Влітку 2020 року у місті Лева з’явилось чимало цікавих ресторанів і барів, кухня та коктейлі яких мало кого залишить байдужим.


Анатомія аромату: Estée Lauder Private Collection Amber Ylang Ylang\nКілька тижнів тому я писала про аромати "кашемірового светри" - теплих і легких парфюмах, які зігрівають тебе, подібно ласкавому кашеміру.\nКількома днями пізніше в моїй колекції з'явився зразок Estée Lauder Private Collection Amber Ylang Ylang. Якщо я собі колись представляла теплі кашемірові аромати, то вони пахли саме так.\nAmber Ylang Ylang схожий на теплий светр кашеміру, який завжди зігріє в морози і холоду. Це простий кардиган з маленькими перловими гудзиками, який огортає теплими обіймами ваше тіло. Він дуже приємний на дотик і підходить до будь-якої речі з гардеробу. Для деяких людей функціональна простота кардигана - найважливіше. Для інших же це - недолік.\nНа вебсайті Estée Lauder описує Amber Ylang Ylang як "орієнтальний амбровий" аромат, серед нот якого виділяються абсолют іланг-ілангу, італійський бергамот і масло герані у верхній частині; абсолют болгарської троянди, кориця з Цейлону і ладан - у центральній; ваніль, сандалове дерево і амбра - в основі. У загальному уявленні Amber Ylang Ylang - гладка суміш амбри і іланг-ілангу, плавно перетікає в ваніль і амбру. Кориця, троянда і ладан майже невловимі для мене. Amber Ylang Ylang має гідну стійкість і чудово гармонує з шкірою.\nЧерез кілька хвилин після нанесення парфуму я була схвильована витонченістю аромату герані, але незабаром вона перетекла в пахощі амбри і іланг-ілангу.\nАмбра в Amber Ylang Ylang дуже чиста і добре збалансована зі свіжим зеленим квітковим ароматом іланг-ілангу. Спочатку я була дуже зацікавлена, як буде звучати комбінація двох цих компонентів, оскільки в пам'яті відразу виникало різкий запах жасмину, сандалового дерева та іланг-ілангу в Guerlain Samsara. На щастя, Amber Ylang Ylang збалансований і багатогранний, що більше нагадує кашеміровий кардиган (якщо доречно знову згадувати це порівняння). Якщо у вас ще немає амбрових ароматів, Amber Ylang Ylang може бути гарною кандидатурою на це місце. Після всього сказаного вам не захотілося кашемірового кардигана?\nЗ іншого боку, Amber Ylang Ylang може бути досить нудним, якщо до цього ви користувалися більш сміливими ароматами. Незважаючи на це, я підозрюю, що Amber Ylang Ylang стане дуже популярним, можливо, навіть більше, ніж Estée Lauder Sensuous. Фактично, вони мають багато спільного. Обидва теплі, легкі і затишні.\nVictoria's Secret випустила Dream Angels Wish - новий жіночий фруктовий орієнтальний парфум.\nЯскравий і оптимістичний аромат з химерною сумішшю іскристого грейпфрута, апельсинового цвітіння і кашемірового дерева.\nСеред додаткових нот виділяються рожевий перець, мандаринове цвітіння, бергамот, жасминовий чай, жимолость, ванільна орхідея, квітки папайї, пелюстки магнолії, м'який мускус і ванільний крем.\nPINKITUDE - це мода без жалю, але з поставою. Він говорить про те, щоб ви завжди пам'ятали про вашому тілі і дусі.\nБлизько 20% продажів Demeter становить Pinkitude від Susan G. Komen для Cure, який допомагає заповнити потреби в боротьбі з раком грудей. Виберете ваш PINKITUDE і допоможіть донести іншим, що раннє виявлення - ключовий момент в боротьбі з раком грудей.\nАромат містить ноти бергамота, свіжого персика, пачулі і деревні акорди.\nJennifer Lopez випустила Live Platinum - нове обмежене видання жіночого аромату 2005 Live.\nЗимова концепція аромату націлена на втілення ідеї про те, що "кожне бажання в країні чудес запалюється морем зірок".\nLive Platinum був розроблений парфумером Shyamala Maisondieu і містить ноти марципану, сливи, червоного грейпфрута, різдвяної троянди, геліотропа, апельсинового цвітіння, ванілі, мускусу, білого кедрового дерева і амбри.\nКулінарна соціальна мережа Поваренок.ру продовжує активно розвиватися і повідомляє про реєстрацію в мережі вже десятитисячна користувача. Це знакове число учасників було досягнуто суботу, 27 вересня.\nПоваренок.ру був відкритий менше року тому - у грудні 2007 року. Суть проекту в тому, що користувачі соціальної мережі самі додають кулінарні рецепти. У базі кухарчуку - вже більше десяти тисяч рецептів в десятках рубрик.\nНа справжній момент кухарчук є найбільшою кулінарної соціальною мережею і одним з лідерів серед кулінарних сайтів по відвідуваності - щодня на сторінки проекту заходять більше 20000 відвідувачів, які переглядають більше 150000 сторінок.\nНа сторінках кухарчуку постійно проводяться конкурси з цінними призами. Якщо Вашому серцю мила кулінарія - ласкаво просимо на Поваренок.ру!\nУ жовтні Max Mara випустить Kashmina Touch - продовження минулорічних жіночих ароматів Silk Touch і Gold Touch.\nKashmina Touch, названий на честь тканин кашеміру та пашмина, повинен огорнути вас елегантністю і комфортом.\nКвітковий орієнтальний аромат був розроблений парфумером Olivier Cresp, і містить ноти лимона, амаретто, Вовчі ягоди, неролі, кедра і мускусу.\nMax Mara Kashmina Touch буде доступний об'ємом 40 і 90 мл в концентраци Eau de Parfum.\nLancôme розширив свою антивікову лінію Rénergie новим нічним кремом Rénergie Morpholift Nuit RARE Серія націлена на жінок у віці 40 років і старше.\nПродукт, описаний як відновлюючий і зміцнюючий крем, надійде в продаж вже в цьому місяці.\nНатхненний здатністю шкіри до самовідновлення, Rénergie Morpholift Nuit RARE заснований на технології Bio-Stimulating Technology. Він створює механічний поштовх на поверхні шкіри для пробудження біологічної активності шкіри вночі, коли вона найбільш чутлива. Імпульс проходить через кожен шар шкіри, активізуючи в ній процеси самовідновлення, згідно Lancôme.\nТехнологія Bio-Stimulating Technology працює в тандемі з технологією Lancôme RARE (підтягаючий і зміцнюючий ефект), яка використовує унікальні олігопептиди, що сприяють стимуляції колагенових волокон.\nЯк результат - підтягнута шкіра з мінімальними ознаками втоми і оновленими лицьовими контурами.\nУ рекламі продукту Rénergie Morpholift Nuit RARE візьме участь актриса Джульєтт Бінош (Juliette Binoche).\nDior Homme від Christian Dior, судячи з онлайн-оцінками - найулюбленіший аромат користувачів. Але для мене він пахне занадто ординарно і швидко пересичує.\nDior Homme Sport відзначиться світовим випуском, і своїм релізом парфумер François Demachy "хотів зобразити просту структуру, побудовану навколо імбиру". Я відчуваю, що він досяг успіху в обох випусках: Dior Homme - нехитрий аромат (такий, яким повинні бути спортивні парфуми), і він володіє твердим пахощами імбиру від верхніх до основних нот. Крім імбиру, Demachy включив цитрон, бергамот, грейпфрут, розмарин, лаванду, elemi, кедр, ветивер і сандалове дерево в формулу Dior Homme Sport.\nDior Homme Sport відкривається гострими нотами імбиру і похмурого цитруса, після чого в силу вступає лаванда (з елементами ванілі і розмарину), і ми прямуємо прямо до основним нотам: цікаві "імбирно-овсянні" акорди і кислі цитрусові "льодяники". Dior Homme Sport може пахнути трохи гостріше, і розвиваюча стадія його триває кілька хвилин, після чого ви відчуєте справжній аромат (це парфумерний еквівалент того, як збирається простий пазл: Верх! Середина! Основа! Вперед!) З усього сказаного можна зробити висновок: Dior Homme Sport - приємний аромат, чистий і свіжий з цікавими акцентами. Dior Homme Sport менш докучливий, ніж більшість спортивних ароматів, представлених в магазинах, і, якщо я буду вибирати спортивний парфум, то, ймовірно, виберу саме цей.\nАвтор: Анатолій Свердлов


Олег Богдан та Ігор Ларченко повернулися у Мену! Хлопці вижили після страшних опіків – Наше слово\n7 січня у парилці вибухнув саморобний котел. Із компанії постраждали троє. 24-річні Олег Богдан, Ігор Ларченко та 22-річна Юлія Кузьменко. На превеликий жаль, Юлія Кузьменко померла у київському опіковому центрі. Ігор та Олег довго були у реанімації опікового центру. Перенесли пластичні операції. Після Києва лікувалися у санаторії, у Немирові Вінницької області. Там є спеціалізоване відділення.\nОлег Богдан та Ігор Ларченко уже в Мені!\nОлег Богдан із санаторію повернувся додому 27 лютого увечері. На руках помітні червоні сліди опіків.\n— Зійде, надіюсь, — дивиться Олег на червоні руки. — Зрівняється. Руками вже можу робити все.\nОбличчя молодого хлопця, на щастя, не постраждало. Видніється невеличкий слід біля вуха.\n— Місця опіків не болять?\n— Сверблять просто… Бо нова шкіра. Скільки точно було операцій, не можу сказати. Накладали свинячу шкіру (під час пластичних операцій використовують спеціальні тканини з тварин. — Авт.). Щоб швидше наростала жива власна шкіра. На руках, на спині, на ногах. Там, де було найбільше опіків. На ногах зажило найшвидше.\n— Що пам’ятаєте з лікування?\n— Пам’ятаю перев’язки. їх через день робили. Лежав у реанімації. Удвох в одній палаті із 17-річним хлопцем. Пам’ятаю, як розмовляв. Дуже хотілося пити. Гукав медсестру. У реанімацію мама не заходила (вона теж жила в лікарні. — Авт.). Пив, в основному, узвар. Він більше втамовував спрагу.\nЧасто ставили крапельниці. Їх кількість зменшили тільки з переведенням у відділення.\n— Коли перевели з реанімації у палату, протягом першого та другого дня всього три крапельниці поставили, — пригадує Олег. — У палаті через пару днів почав потрошку ходити.\nУ санаторії Олег був сам, без батьків. Пролікувався тут 23 дні. Путівку купували за власні кошти.\n—10 тисяч пішло на путівку, — говорить мама Ганна Олександрівна. — У Немирові було дуже добре. Відвіз у санаторій чоловік. Взяв Олегу люкс-номер. Бізнес-харчування — на вибір, збалансоване, калорійне.\n— Лікувався радоновими ваннами (вони містять газ радон і продукти його розпаду), — розповідає Олег. — Лежиш у ванні хвилин 10-15. Краще заживають рани, розсмоктуються рубцеві тканини. Лікувався лазером — для вирівнювання шкіри, щоб не було рубців. Сидиш, руки кладеш, по них лазер бігає. По спині — так само. Ультразвуком із кремом — воно прогрівало, розгладжувало по спині. Лікувався апаратом біотрон — світло падало на руки, мікроби вбивало.\n— Готуєтесь, Олеже, працювати?\n— До 7 числа на лікарняному, а там уже, мабуть, і на роботу. Ще точно не знаю. Планував перевестися в Чернігів. Працював клієнт-менеджером у Мені. Міг цілий день бути на ногах. Зараз на таку роботу не вистачить сил. Але вже нормально все. Все нормально, — повторює.\n«Операції, перев’язки були без кінця»\n— Сказали, що пересадку ще треба буде на руках робить. Але точно ще не знаємо, — розповідає Ганна Олександрівна. — Скільки було операцій, не рахувала. Спочатку не встигали купувати ліки та матеріали. Свиняча шкіра, яку використовували в операціях, — вона такими пластинами. Як великі лейкопластирі. Операції, перев’язки були без кінця.\nОлег пробув у реанімації в опіковому центрі два тижні. Потім перевели у звичайне відділення.\n— В опіковому центрі ми жили безпосередньо в палаті, — продовжує жінка. — Це у дитячому відділенні щось ніби готелю. Платили 50 гривень за добу. Офіційно, по чеку. Коли Олега перевели у палату, там уже не платили. Були платні палати, ми хотіли у таку. Але вона — одномісна, мені там не було де лежати. Лікар каже: «Переходьте, двомісна звільнилася».\n— Як ви особисто харчувалися? Вам теж було важко.\n— Я схудла чи не наполовину. На скільки кілограмів, не зважувалася. Воно нічого там не лізло в горло. А взагалі, там же, в лікарні, готували. І дітям передавали у реанімацію. Не можна було готувати. Але дивилися на це крізь пальці.\n«По 100 тисяч, дєвочки,треба»\n— Лікування було дуже дороге, — говорить мати. — Все в тисячах вимірювалося. Було і по три тисячі за день, було й по п’ять тисяч. Дуже, дуже дорого. Відразу як ми приїхали, завідувач опіковим центром зібрав нас, — Скільки на рахунок надійшло сказав: «По сто тисяч, дєвочки, треба».\nСамі купували всі ліки. Крім цього, перераховували кошти на рахунок лікарні як благодійну допомогу.\nВардан Казарян дав нам тільки по дві тисячі, і все. Це ще в Чернігові було. Більше грошей у нього не брали. Сказали: «Перераховуй на лікарню». Чи перераховував, не знаю.\nМи платили своїми грошима за лікування своїх дітей. Тими, які надійшли на рахунки, і власними. Якби не люди, за що б ми лікувалися? За що? Я дві тисячі получаю та чоловікова зарплата (Ганна Олександрівна працює вихователькою у садочку «Сонечко», чоловік Володимир Іванович — у санаторії «Остреч»). У нас син старший, Серьожа, будується. Невістка другого хлопчика родила (одному онучку чотири з половиною років, а це другий народився 22 лютого).\n— Скільки на рахунок надійшло грошей?\n— Тисяч 30 було. У скриньки, які по Мені поставили друзі Олега, Ігоря та Юлі, люди кидали гроші. Сусіди склалися, приносили гроші. «Приватбанк» допоміг, де Олег працює. Підтримали колеги з моєї та з чоловікової роботи. Велика всім подяка. Усі гроші пішли на лікування.\n— Дякуємо всім донорам, — каже батько. — Крові дуже багато треба було. Кажуть, вона йшла для виготовлення плазми.\n— Тільки у Мені здало 150 чоловік, — додає Олег. — А ще ж здавали у Чернігові, Києві.\nСім’я Богданів щиро вдячна також усім лікарям, медперсоналу Менської районної лікарні, обласної лікарні, київського опікового центру.\nОлегу Богдану та Ігорю Ларченку ще потрібне відновне лікування. Для небайдужих нагадуємо рахунки, на які можна перерахувати кошти. Рахунок 29244825509100, «ПриватБанк», МФО 305299, ОКП0 14360570. Призначення платежу: для поповнення карти — 4627081782931013 Богдан Володимир Іванович; 6762468202668103 Ларченко Галина Миколаївна.\nТамара Кравченко, тижневик «Вісник Ч» .\nМітки: вибух, МНС, сауна, сталося, трагедія


Михайличенко прокоментував перемогу "Динамо" над "Ворсклою" – undefined\nМихайличенко прокоментував перемогу "Динамо" над "Ворсклою"\nГоловний тренер "Динамо" Олексій Михайличенко прокоментував перемогу над "Ворсклою" (5:0) в 8-му турі УПЛ\n22 вересня 2019 19:41\n- Результат хороший. Що стосується гри, то до ідеалу нам ще працювати і працювати. Важливо, що багато що вийшло. Після напруженої зустрічі з "Мальме" (1:0) вдалося фізично і психологічно підготуватися до матчу з "Ворсклою".\n- У порівнянні з матчем зі шведами, не грали 4 футболісти.\n- У нас обойма не з 11 гравців, а досить-таки більше. Єдиний негатив - втратили двох ключових футболістів (Шепелєв і Бурда травмувалися - авт.). Детальної інформації поки немає, але, боюся, що у Бурди більш серйозна травма, - сказав Михайличенко в ефірі телеканалу "Футбол 1".


Вова Кремлівський. Як міжнародні розслідування перетворюють Путіна з лідера-мачо в кримінальника / Новое Время\n01 лютого 2016, 14:47 16 коментувати\n"Він — світовий лідер, обвинувачений у схваленні вбивства на вулицях Лондона",— такими словами починається документальний фільм Таємні багатства Путіна телекомпанії BBC, який став сенсацією останніх днів. У фільмі йдеться про гігантський статок російського президента, який він накопичив за допомогою нестримної корупції.\nВсього за кілька днів до прем'єри документальної стрічки сталася ще одна сенсація: у Високому суді Лондона голова слідчої групи сер Роберт Оуен озвучив несподівано різкий висновок слідства про те, що операція ФСБ щодо вбивства колишнього російського розвідника Олександра Литвиненка, ймовірно, була санкціонована Путіним. Слова Оуена стали першою офіційною публічною заявою, що пов'язує вбивство Литвиненка з президентом Росії.\nЧастина доповіді судді могла б послужити сюжетом для голлівудського блокбастера, особливо той фрагмент, де йшлося про зв'язки Путіна з російським кримінальним світом. Зокрема, з якимось тамбовським організованим злочинним угрупованням (ОЗУ), яке, крім усього іншого, допомагало у відмиванні грошей колумбійському наркокартелю.\nЩе одна гостра офіційна заява — цього разу від представника міністерства фінансів США Адама Шубіна — прозвучала у фільмі BBC. Американський держслужбовець повідомив про наявні в уряду його країни докази причетності російського президента до корупції — перша подібна заява офіційного високопоставленого чиновника США.\nІ хоча Кремль назвав британське дізнання "квазірозслідуванням", а документальний фільм — "безвідповідальною журналістикою", це не завадило світу зрозуміти головне: російський президент віддає накази вбивати неугодних навіть на території інших держав, він безпосередньо пов'язаний з криміналом і пограбував власну країну вже на космічну суму — $40 млрд, за даними ЦРУ.\nПерш за все це торкнеться офіційного Лондона — саме у Великобританії відбулося санкціоноване Путіним вбивство, уточнюють експерти. "Зараз британський уряд має вирішити, як довго тримати відкритими канали для пана Путіна, одночасно даючи йому зрозуміти, що він не зможе вийти з цього становища, особливо коли відкриваються злочинні діяння на британській землі",— розмірковує британський політичний оглядач Бріджит Кендалл.\nДВОЄ ТОВАРИШІВ: За даними мінфіну США, великий бізнесмен і президент хокейного клубу СКА Геннадій Тимченко ділиться своїми доходами від нафтового бізнесу з Володимиром Путіним\nШпигуни і мафія\nОлександр Литвиненко втік з Росії до Великобританії в 2000 році, після того як публічно розкрив плани ФСБ щодо усунення опального олігарха Бориса Березовського. У Лондоні він почав співпрацювати з британською розвідкою і неодноразово дозволяв собі різкі випади на адресу президента Путіна. Кілька разів Литвиненко їздив в Іспанію, де давав свідчення про членів тамбовського ОЗУ, які перебралися за кордон.\nСаме тоді колишній спецагент поділився з іспанськими спецорганами інформацією про давній і безпосередній зв'язок Путіна з цією організацією з кримінального світу, а також про його бізнес з колумбійською наркомафією.\nЦей факт також згадується у звіті судді Оуена, який посилається на підготовлене колишнім офіцером КДБ Юрієм Швецем на замовлення Литвиненка досьє на Віктора Іванова, нинішнього очільника Федеральної служби Російської Федерації з контролю за обігом наркотиків. У досьє Іванов, який вважається близьким соратником Путіна, визнається замішаним у зв'язках з тамбовським ОЗУ та її лідером Володимиром Кумаріним — Іванов навіть став співвласником Петербурзького морського порту.\nСам порт використовували як перевалочну базу при перевезенні колумбійських наркотиків у Західну Європу. Як стверджується в досьє, "Путін був співучасником у відносинах Іванова з бандитами в Санкт-Петербурзі, а також був залучений до надання допомоги колумбійському наркокартелю в схемі відмивання грошей".\nМожливо, з часом Литвиненко вдалося б знайти ще чимало яскравих фактів з життя Путіна. Однак у листопаді 2006‑го в барі лондонського готелю Millenium він випив з колишніми колегами чаю з радіоактивним полонієм. Пізніше Бен Еммерсон, адвокат дружини загиблого, назвав такий спосіб вбивства "міні-актом атомного тероризму на вулицях Лондона" і заявив, що слід полонія веде не просто з Лондона до Москви, а безпосередньо до дверей кабінету Путіна.\nУчасники процесу щодо справи вбитого спецагента впевнені, що розслідування могло і не відбутися, якби не його дружина. "До вторгнення Росії в Україну в березні 2014 року британський уряд всіляко заважав Марині Литвиненко домагатися правосуддя",— зазначає в розмові з НВ Юрій Фельштинський, російсько-американський історик, який особисто знав Литвиненка і в співавторстві з ним написав книгу ФСБ підриває Росію.\nДо речі, саме в цій книзі було розкрито причетність ФСБ і особисто Путіна, тоді прем'єра РФ, до вибухів у житлових будинках Москви, Буйнакська та Волгодонська в 1999 році, в результаті яких загинули більше 300 росіян. Тоді у терактах звинуватили чеченських сепаратистів, що стало аргументом для рішення щодо Другої чеченської війни. Реакція на вибухи і громадська підтримка воєнних дій сприяли політичному успіху Путіна в наступні місяці та його обранню на пост президента в березні 2000 року.\nХРЕЩЕНИЙ БАТЬКО: Напис на надгробку двічі судимого члена тамбовського ОЗУ Леоніда Усвяцова, який був тренером Володимира Путіна та надто сильно вплинув на нього, вражає вульгарністю\nПро зв'язок нинішнього президента Росії з лідерами тамбовського угруповання — Леонідом Усвяцовим та Володимиром Кумаріним — раніше писав у своїх мемуарах радянський каскадер і спортсмен-борець Микола Ващилін, який в молодості тренувався з Путіним в одній секції з боротьби.\nНа думку російського письменника і журналіста Віктора Шендеровича, саме Усвяцов взяв безпосередню участь у вихованні майбутнього президента Росії. Про це Шендерович кілька місяців тому детально розповів в ефірі російського радіо Ехо Москви — цей запис потім зник з сайту радіостанції.\n“Саме Усвяцов влаштував Путіна, сина прибиральниці та вахтера, за спортивною квотою в блатний ЛДУ [Ленінградський держуніверситет]",— стверджує Шендерович. Цієї ж версії дотримується і Ващилін.\nТакож Шендерович підкреслює великий вплив Усвяцова на Путіна: "Ось звідки у нашого президента оце "бити першим", цей дивний стиль, вся поетика його мови: "відрізати, щоб не виросло", "замучитесь пилюку ковтати". І загалом дуже добре засвоєні уроки життя."\nУсвяцова застрелили в кримінальній розбірці у 1994 році в Петербурзі. "Я помер, але мафія безсмертна",— красномовно свідчить напис на його надгробку. Так і сталося: на посаді ватажка бандформування його змінив Кумарін. Саме з ним тісно співпрацював Путін, вже займаючи посаду віце-мера Санкт-Петербурга, вважають розслідувачі.\nПричому сполучною ланкою між Кумаріним і Путіним Шендерович називає якогось Романа Цепова, тоді — охоронця майбутнього господаря Кремля. Цепов помер від радіоактивного отруєння з тими самими симптомами, що і Литвиненко, після того, як Путін став президентом. Також, ставши господарем у Кремлі, Путін намагався прибрати ще одного свідка своєї бурхливої молодості — Кумарін перебуває у в'язниці. Про те, що його арешт у 2007 році відбувся за вказівкою Путіна, каже у своїй телефонній розмові Геннадій Петров — лідер тамбовського угруповання, учасники якого на той момент перебралися до Іспанії. Розмову Петрова записали і опублікували в протоколі попереднього слідства іспанські прокурори.\nСвого часу щодо Путіна в Росії велися навіть офіційні дізнання. Так, на початку 1990‑х, коли майбутній президент прийшов на роботу в мерію Санкт-Петербурга, для розслідування його діяльності було створено спеціальну комісію під керівництвом Марини Сальє.\n1992 року комісія встановила, що згідно з укладеними Путіним та його заступником Олександром Анікіним бартерними контрактами за кордон було вивезено рідкоземельні метали, нафтопродукти та іншу сировину на суму більше $100 млн. Проте продовольчі товари, які натомість повинні були надійти у Санкт-Петербург, так і не прийшли. Звіт комісії Сальє було передано в прокуратуру і контрольне управління адміністрації президента, однак розслідування не мало розвитку, а Путін навіть пішов на підвищення.\nУ фільмі BBC згадується і більш рання діяльність Путіна. Так, Сергій Колесников, товариш по службі Путіна в мерії Санкт-Петербурга в 80‑ті роки, заявляє, що вже тоді майбутній президент Росії здійснював сумнівні оборудки за участю кримінальних елементів.\nОскільки загальний статок російського лідера ЦРУ оцінює в $40 млрд, Путін цілком міг би претендувати на 11‑ту сходинку в списку мільярдерів Forbes. Причому частково статок російського президента складається з грошей, переданих йому великими бізнесменами.\nТак, у фільмі ВВС колишній керівник компанії Совкомфлот Дмитро Скарга розповідає, що став свідком передачі Путіну шикарного подарунка від російського мільярдера Романа Абрамовича — яхти вартістю $35 млн.\nДо того ж, за інформацією мінфіну США, Путін отримує частину доходів від компаній великого бізнесмена Геннадія Тимченка — в руках цього російського мільярдера зосереджено 3% від світового обороту нафти.\nВтім, фільм британських журналістів лише додає нові яскраві штрихи до того портрета Путіна, який раніше досліджувала російська опозиція, зокрема Олексій Навальний та вбитий майже рік тому Борис Нємцов. Його смерть незалежне розслідування російської опозиції пов'язує знову ж таки з Путіним: президента доводила до сказу пильна увага Нємцова до його персони.\nОстанній ще в 2012 році підготував доповідь Життя раба на галерах. Палаци, яхти, автомобілі, літаки та інші аксесуари, присвячену життю президента.\nНа думку Нємцова, в розпорядженні Путіна перебуває близько 20 палаців і вілл. Авіапарк глави держави становить 43 літаки і 15 вертольотів, флотилія включає чотири судна загальною вартістю 3 млрд руб. Також наголошується, що 11 пар годинників, з якими глава держави з'являвся на публіці, коштують 22 млн руб., а це шість річних зарплат президента.\nНємцов порівнює життя Путіна з життям монархів країн Перської затоки і стверджує, що "Путін, який втрачає популярність, маніакально чіпляється за владу", а причиною цього є атмосфера "багатства і розкоші", до якої звик російський лідер.\nТакож він зізнається, що не може позбутися враження, що на Заході тепер прийнято колективне рішення зруйнувати імідж Путіна і при цьому використовувати всі наявні аргументовані звинувачення, щоб загнати його в кут. "І тим самим чинити тиск на російську політичну еліту,— продовжує Піонтковський,— показати, що ця людина не може виконувати функції, які для неї важливі".\nВтім, західні аналітики бачать інформаційну атаку на Путіна, здійснену незалежним британським правосуддям і фінансовими чиновниками США, ширше. На їхню думку, це реальна можливість контролювати участь Путіна відразу в декількох вєєнних конфліктах — в Україні та Сирії — і мінімізувати його бажання у створенні нових.\n“Ми повинні порушити кримінальну справу проти нього [Путіна],— вважає Саймон Хеффер, колумніст британської The Telegraph.— Ми також зобов'язані відмовити Росії — не тільки Путіну і його поплічникам — у доступі до британських фінансових установ та нашого ринку нерухомості, за допомогою яких вони відмивають вкрадені гроші".\n1.Як українці створили кінопошук "для себе", а потім вирішили на цьому заробити 3892\n2.Удар за ударом. Біткоін всього за тиждень втратив $4000 688\n3.Затори, ДТП та обмеження руху. На Київ налетів сильний снігопад 1603\n7.Сербського політика застрелили в день, коли Косово та Сербія мали розпочати переговори: усі подробиці 39


Мені байдуже, чи є зірки на небі… — Сайт міста Шепетівка (Шепетовка)\nАня Боєва Фото Віри Кухарук\nСпочатку милувалися картинами. Напевно емоційний настрій художниці передався всім присутнім, тому що засідання проходило в якійсь піднесеній творчій атмосфері.\nАнтоніна Осецька, Тетяна Кушнірук, Марія Карнаух, Ольга Васьковська, Віра Кухарук, Ольга Личик, Анатолій Огарєв читали вірші та співали нових пісень на авторські слова студійців, які поклав на музику Анатолій Огарєв. Так розспівалися, що пригадали пісні минулих років, коли були молодими – «Мій край», «Гуцулка Ксеня», «Я піду в далекі гори». Виявилося, що співочих талантів у студії теж не бракує.\nОбговорили новий задум: створити новий дитячий, або навіть молодіжний вокально-інструментальний ансамбль. Перші кроки для цього уже зроблено Анатолієм Огарєвим, керівником майбутнього ВІА: придбано музичні інструменти - ударну установку, басовий комплект. Підібрані талановиті люди, які можуть писати пісні, співати, грати. Затримка за малим – потрібно баян, клавішні інструменти, чотири мікрофони та голосову апаратуру (підсилювач і дві колонки). А по теперішнім цінам це тисячі гривень. Отож, шукаємо спонсорів. Агов, спонсори, де ви є? Відгукніться!\nЦього дня до студійців приєдналася студентка Шепетівського коледжу ПДАТУ Аня Боєва. Вона вперше винесла на широкий загал свої віршовані твори.\nДівчина у свої 16 років, без сумніву, талановита, і пише цікаві, глибокі за змістом вірші. Однак, сьогоднішні події в країни не додають оптимізму молодій вразливій людині.\nУ небі пролітає чорний ворон,\nРозруху несе світу й небуття.\nЗалишиться з епохи тільки порох,\nА душ вже не торкнеться каяття.\nВже все одно, як швидко плине час,\nІ байдуже, чи є зірки на небі,\nЩе кілька років і не стане нас,\nІ мріяти не буде вже потреби…\nПрикро, що молодь не бачить перемін у суспільстві на краще і перспектив щодо майбутнього.\nПриходится кричать во тьму,\nВедь не настанут перемены.\nИ сквозь меня, жизнь пролетит,\nОставит пепел на рассвете…\nЧи не у кожному вірші зневіра, мотиви песимізму,гордого осамітнення, відірваності від життя. Передовсім студійці навіть трішки дивувалися тим віршам молодої гарної дівчини, у яких виявились настрої безнадії.\nХоча, якщо пригадати свою молодість, то кожен з нас деякий час бував песимістично настроєний, адже іноді у молодої людини у 16-18 років буває розпачливий песимістичний настрій, відчуття, що все закінчується.\nСьогодні у молоді більше мотивів так думати: зневіра у власних силах, бо майже все вирішується грошима батьків та їх зв’язками; застій у суспільному житті - ніхто не уявляє, які процеси відбуватимуться далі. Маємо слабку надію, що в країні хоч болючі, але все ж демократичні процеси таки відбуватимуться.\nМені здається, що молоді зараз важче досягти зовнішнього спокою, але, може, мені це просто так здається через певні обставини (війну, фінансову кризу). Очевидно, в інший період життя я б сказала, що важче досягти внутрішнього спокою. А творчій людині постійно потрібен душевний і зовнішній спокій.\nЦе ще проблема часу і відповідного настрою, бо все-таки, що старшим ти стаєш, тим більше набуваєш якось досвіду, концентруєшся на власних переживаннях. Іноді потрібно більше зосередитись, усамітнитись. Хоча духовні пошуки сучасної людини ми знайдемо ще у поезіях Бодлера, які відображають песимістичні настрої, створюючи символи смерті. Пригадайте збірку його поезій «Квіти зла».\nУявіть, що й тоді у молоді були песимістичні настрої, зневіра, породжені «соціалістичною» дійсністю.\nА якщо врахувати, що Ані подобається поезія Анни Ахматової, Марини Цветаєвої, Миколи Гумільова, то усе це значною мірою з'ясовує нам наявність трагічно-песимістичних мотивів у віршах дівчини.\nА ще склад характеру, відносини в школі, родині, з іншими людьми теж наклав відбиток на її творчість.\nНе пам’ятаю, кому саме належать слова, що: «є душі, які і в чотирьох стінах поборюють ворога». Вразлива душа дівчини, особисті переживання (песимістичні настрої навіюють навіть вірші про кохання), роздратування й депресії, сприйняття сучасного світу, як царства зла – все це наклало певний відбиток на її твори, які пронизані трагічно-песимістичними настроями.\nАле врешті решт Аня визнала, що в її душі живуть мрії і надії на краще майбутнє:\nПускай так больно бьют морозы,\nИ с глаза вдруг падет слеза,\nВ душе горят мечты и грезы,\nА значит, я еще жива!\nДійшло до того, що дівчина заспівала (у свій час вона займалася вокалом і має гарний голос) і (нарешті!) усміхнулася.\nЗгодом, Аня мені призналася, що дуже насторожено сприйняла моє запрошення прийти на засідання і почитати власні вірші, але їй сподобалася доброзичлива творча атмосфера, що панує серед студійців.\nНа цій оптимістичній ноті і хочу завершити свою невеличку статтю. А ще побажати молодим талановитим світлого майбутнього і впевненості у власних силах.Фотозвіт із зустрічі\nОстаннє редагування Середа, 15 липня 2015 16:44\nДетальніше в цій категорії: « Мене земля українська плекала Шукай мене в сузір’ї віщих снів »\nУра! Маємо першого спонсора. Наш земляк з міста Калуги архітектор, Войтюк Ігор Анатолійович передав для свого племінника - учасника ВІА електрогітару, кубік та 200 грн. на придбання мікрофону. Щиро дякуємо! Таки світ не без добрих людей.\nТільки дві цитати, які пояснюють чому молодь песимістична:

"...земляк з міста Калуги...передав для свого племінника..."
"...майже все вирішується грошима батьків та їх звязками..."


Токіо Archives - Центр журналістських розслідувань\nУкраїнська команда завоювала на Паралімпіаді в Токіо 98 медалей\nЗбірна України завершила виступ на XVI літніх Паралімпійських іграх у Токіо, завоювавши 98 медалей, з яких 24 - золоті.\nУкраїнець став найтитулованішим спортсменом уперше в історії літніх Паралімпіад\nУкраїнський плавець Максим Крипак ще до офіційного завершення Паралімпіади-2020 у Токіо гарантував собі звання найтитулованішого спортсмена цих Ігор. Кількість медалей Крипака також дозволила йому стати найуспішнішим паралімпійцем України в історії.\nУкраїнські паралімпійці завоювали на Паралімпіаді-2020 ще 10 медалей, з них чотири золоті\nУкраїнські паралімпійці 3 вересня завоювали на Паралімпійських іграх-2020 у Токіо ще 10 медалей, з них чотири золоті, п’ять срібних та одну бронзову. Загалом в української команди вже 94 нагороди.\nПаралімпіада-2020: українці завоювали ще дев’ять медалей, з них три золоті\nНа Паралімпійських іграх-2020 у Токіо українці 2 вересня завоювали ще дев’ять медалей, з них три золоті, чотири срібні та дві бронзові. Загалом в української команди вже 84 нагороди.\nУкраїнці завоювали на Паралімпіаді-2020 у Токіо ще 8 медалей, з них дві золотих\nУкраїнці завоювали 1 вересня на Паралімпійських іграхі-2020 у Токіо ще 8 медалей, з них дві золоті, дві срібні та чотири бронзових.\nУкраїнська команда на Паралімпіаді-2020 завоювала ще 13 медалей, з них три золотих\nУкраїнська команда на Паралімпійських іграх-2020 у Токіо завоювала ще 13 медалей, з них три золотих, шість срібних та чотири бронзових.\nУкраїнські паралімпійці завоювали на Паралімпіаді-2020 у Токіо ще 11 медалей, з них дві золоті\nУкраїнські паралімпійці завоювали на Паралімпійських іграх-2020 у Токіо ще 11 медалей, з них дві золоті, п’ять срібних та чотири бронзові.\nУ п’ятий день Паралімпади українці здобули 9 медалей, з них дві золоті\nНа XVI літніх Паралімпійських іграх у Токіо 29 серпня українська команда здобула 9 медалей - 2 золоті, 5 срібних та 2 бронзові.\nУкраїнські паралімпійці здобули ще п’ять медалей в Токіо\nУ третій день змагань Паралімпійських ігор в Токіо українські спортсмени завоювали срібну і три бронзові медалі, повідомляють на сайті Паралімпіади. Також українська спортсменка Мар'яна Шевчук здобула «золото» з паверліфтингу.\nУкраїна здобула перше «золото» на Паралімпіаді\nПлавчиня Єлизавета Мерешко здобула першу золоту медаль для України на Паралімпійських Іграх у Токіо на дистанції 50 метрів вільним стилем. Бронзу виборола українка Анна Гонтар. Ще одна українка – Вікторія Савцова – закінчила фінал на п'ятому місці.


Місце в діжці: 10 кращих підлогових квітів для квартири - Salfetki\nМісце в діжці: 10 кращих підлогових квітів для квартири\nВідчуваєте гостру тугу за природою? Заведіть вдома свій «ліс» з великих кімнатних рослин, місце яким на підлозі. Ви будете здивовані їх різноманітності, а також можливістю вибрати підходящого зеленого вихованця під будь-рівень «просунутості» квітникаря. Для прикладу ми підібрали десятку найпопулярніших рослин.\nУ народі рослина відомо більше як китайська троянда, і по суті ближче до чагарнику, ніж дереву, але часто відноситься до останніх. Воно й зрозуміло: потенційні 4 метри заввишки, що утворює потужна темно-зелена крона, більше схожі на деревце. Подружитися з гібіскусом не складно: виділіть йому світле місце і регулярно поливайте. Якщо будете неправильно доглядати за зеленим другом, він тут же почне скидати листя.\n2. Кавове дерево\nВ «неволі» здатне виростати до 2-х м заввишки, і підходить тим, хто не боїться труднощів через примхливості рослини. Плоди улюбленого напою ви навряд чи зможете отримати, але насолодитися вічнозеленої блискучою кроною насиченого кольору укупі з солодким ароматом квітів – цілком. Досить забезпечити кімнатному деревця температуру до 18-20 градусів, теплий полив, регулярне провітрювання, підгодівлю і яскраве розсіяне світло.\nЗа свої різьблені листя він отримав народну назву «кімнатний клен», так і зростання абутилона може становити до двох метрів. Чим не домашнє деревце? Його відмітною особливістю є квіти, схожі на різнокольорові ліхтарики, якими рослина може радувати буквально цілий рік. Щоб домогтися цього, абутілону потрібні світло, родючий грунт пухка, весняна обрізка крони і захист від шкідливих комах.\nЦя струнка красуня має досить яскравою зовнішністю, маючи великі шкірясті листя зеленого кольору зі світлими прожилками. Безліч сортів рослини дозволять вибрати потрібну ступінь контрастності листа і його «судин». У висоту диффенбахія може становити до пари метрів, і буде вдячна вам за регулярне протирання листя від пилу, обприскування відстояною водою і підгодівлю. Будьте обережні: молочний сік рослини отруйний!\nВ домашніх умовах цілком реально виростити це вічнозелене деревце заввишки до 2,5 м. Любителі кімнатних рослин цінують шеффлеру за незвичайне розташування листочків, що розходяться від черешків у вигляді промінців. Особливо цікаво виглядають екземпляри із строкатим кроною. Легко впоратися з цим підлоговим квіткою? Так, якщо забезпечите йому півтінь, відсутність спеки і достатнє зволоження. І ще: шеффлера чудово виглядає в гордій самоті, навіть краще, ніж в компанії з іншими представниками флори.\nЄ африканської гостею (просто пальмою), яка з задоволенням додасть вашому житлу затишний і обжитий вигляд. Безліч сортів дозволяють вибрати свою квітку: з «пошарпаною» кроною, вигнутими вниз листям, золотими прожилками на кроні і т. п. Доглядати за нею просто: поливати дозовано, стежити за ростом і вчасно пересаджувати, берегти від протягів, балувати сонячними ваннами упереміш з тінню.\nПід хитромудрою назвою ховається рослина з темно-зеленими глянцевими пір’ястими листям, утворюють розетку і густо розташованими на короткому стеблі. Інше його популярна назва – «доларове дерево». Можна вірити у магічні властивості, що приносять матеріальне благополуччя, а можна просто насолоджуватися сусідством з таким прекрасним рослиною. Благо, заміокулькас невибагливий у догляді. Тільки врахуйте: сік рослини дуже отруйний, тому будьте обережні.\n8. Фікус Бенджаміна\nОдне з найбільш популярних кімнатних рослин у світі, батьківщина якого жаркі країни з вологим кліматом. В стінах квартири нерідко вдається виростити екземпляри висотою до 3-х метрів. Зовні він являє собою чагарник з пониклими гілками і видовженими листками, які можуть мати найрізноманітнішу форму. Фікус має примхливим характером, тому варто окремо заглибитися в особливості догляду за ним.\nЩе одна пальма, перисті листки якої відрізняються особливою витонченістю. Власне кажучи, саме з-за них і цінується це повільно зростаюче рослина. Хамедорея може досягати у висоту до 1,2 м, але щоб стати такою, вам потрібно попрацювати у створенні відповідних умов життя. Серед них: висока вологість, півтінь, не допускати пересихання земляної грудки, інтенсивне підживлення, регулярна обрізка листя.\nКвітка більше відомий під такими народними назвами як «тещин язик» або «щучий хвіст». «Виною» тому – характерні гострі вузькі листя, які можуть досягати у висоту до 1 м, мають характерний малюнок у вигляді світлих поперечних смужок. Впоратися з доглядом за сансевиерией під силу навіть початківцям квітникарям, оскільки рослина дуже невибагливо. Правда, чому варто приділити особливу увагу, так це регулярної пересадки квітки в міру його зростання.\nЗрозуміло, багатий світ рослин не обмежується лише цими представниками горщикових квітів. Під кожні переваги і можливості знайдуться свої зелені друзі, здатні прикрасити простір житла. Ми ж хотіли розповісти про те, що великі рослини не тільки красиво, але і досить просто.\nпопередня статтяЯ вся така перфекціоністка, а мене ніхто не любить\nнаступна статтяСекрети макіяжу в спеку\nЗалучити гроші: дивовижна крассула


23/12/2020 - 12:44\nПрем’єр-міністр Естонії Юрі Ратас заявив, що у Таллінні уряд введе жорсткий карантин через стрімке поширення коронавірусу. Нові обмеження діятимуть з 28 грудня до 17 січня.\n“З урахуванням прискорення поширення коронавірусу в Таллінні і Харьюмаа, зростаючу заповнюваність місцевих лікарень та поширення вірусу серед персоналу лікарень, ми повинні вжити важкі рішення, щоб захистити від перевантаження нашу систему охорони здоров’я”, – сказав Ратас.\nКрім того, закриються всі спортивні об’єкти, включаючи спортивні клуби, сауни, спа, басейни та водні центри. Обмеження не поширюються на заняття професійним спортом і людей з особливими потребами.\nНагадаємо, Франція відновила транспортне сполучення з Британією.


Сорочка Turbat Kalimantan 2 Mns - Turbat.ua\nСорочка Turbat Kalimantan 2 Mns\nОновлена й технологічна лляна travel-сорочка. Розроблена для затятих мандрівників, які обожнюють подорожувати у спекотний період року, чи планують поїздку, наприклад, на Шрі-Ланку, в Таїланд чи Малайзію. Матеріал Tropic Linen, з якого виготовлена сорочка, добре вентилюється, він еластичний та приємний на дотик. Крім цього, сорочка антибактеріальна, швидко сохне та має охолоджуючі властивості. Завдяки використанню натуральних компонентів, Turbat Kalimantan 2 - повністю екологічна та безпечна для навколишнього середовища.\nTurbat Kalimantan 2 дарує неймовірний ефект, що найкраще відповідає потребам під час подорожей у спекотному кліматі.\nРекомендуємо використовувати сорочку разом зі штанами Tavpysh 3 2в1.\n- із натуральних компонентів - “еко-френдлі”\nВага: 350 г (розмір M)


Великодній фестиваль органної музики в Кирхе | Діти в місті Україна\nВеликодній фестиваль органної музики в Кирхе\nKGroup / Концерти в Кирхе\nЗа традицією, що склалася на Великдень прийнято робити несподівані і приємні подарунки.\nВеликодній фестиваль органної музики в Кирхе це саме такий подарунок і одне з найяскравіших подій музичного життя Одеси на травневі свята.\nСвітле свято Великодня об'єднує не тільки різні народи християнського світу. Свято перемоги життя над смертю, що відбувається в момент пробудження природи від зимового сну, не залишає байдужими навіть далеких від релігії людей.\nНаш фестиваль повністю присвячений радості. У програмі фестивалю - світла радісна музика Баха, Мендельсона, Вівальді та ін.\nТвори підбиралися спеціально для того, щоб світлий настрій не покидало вас якомога довше!\nПочне низку святкових концертів - божественний Бах, продовжать - органні хіти всіх часів «Ave Maria» і «Мендельсон в Соборі - Гімн Любові». Потужним заключним акордом стануть знамениті «Времена года» Вівальді.\nЗа органом в пасхально-фестивальних концертах Вероніка Струк - органіст лютеранського Собору Св. Павла, Президент Міжнародного органного фестивалю ім. Т. Ріхтера, концертмейстер Одеського Національного театру опери та балету\nВедуча програм - лектор - музикознавець Одеської Філармонії Ельвіра Паламарчук.\nВсіх любителів музики, наших відданих старих і дорогих нових друзів ми запрошуємо на це чудове свято для всієї родини в Кафедральний Собор Св. Павла (Кірха) з яким арт-промо-групу KGroup пов'язує багаторічна плідна співпраця.\nМи за вашу безпеку, тому врахували всі правила і рекомендації МОЗ для проведення заходів в період карантину.\nДозволена посадка 50% залу - в зв'язку з цим вхід на всі фестивальні концерти за попередньою реєстрацією,\nв день концерту - при наявності вільних місць.\nПопередня реєстрація 150 грн - внизу, балкон - 250 грн.\nПенсіонерам і школярам пільговий вхід - 50% при наявності документа\nВсі подробиці та реєстрація за телефонами: +380 (67) 418 10 72 або + 380 (93) 398 95 75.\nЗаповніть анкету слухача https://bit.ly/KGview і ми вам передзвонимо!\n09–10 Травня, Точний час початку потребує уточнення в організатора.\n+380 (48) 783 40 88\nвулиця Новосельського, 68 Приморський район\nКімнати для проведення Дня народження від Амадор\nАфіша вистав у травні від Театру ляльок\n08 Травня 11:00\nФорт Боярд - квест всесвітнього телешоу\nвул. Пушкінська, 72 ТЦ "ЦУМ" 2 поверх (праве крило)