Кулери для процесорів: теорія, Охолодження, огляди | ЕasyСode\nКулери для процесорів: теорія, Охолодження, огляди\nЕволюція комп’ютерів продовжує стрімко набирати обертів. Нові процесори все частіше оголошуються цілою серією, з різними частотами, але на одному ядрі. Дотримуючись закону Мура, кожне наступне покоління CPU має більше число інтегрованих транзисторів. Постійно зростає тактова частота процесорів, а разом з нею і тепловиділення цих, мабуть, самих гарячих елементів сучасних комп’ютерів. Охолоджувати ядро мікропроцесора стає все складніше, але і виробники комп’ютерних кулерів постійно прагнуть поліпшити продуктивність своїх виробів, щоб вони могли з максимальною ефективністю відводити тепло від ядра, зберігаючи при цьому невеликі розміри, невисоку вартість і прийнятний рівень шуму. У цій статті ми розповімо про кулерах для центральних процесорів: навіщо, в принципі, вони потрібні, які вони бувають і які тенденції в даний час просвічуються в плані еволюції комп’ютерних кулерів.\nЧому і як гріються процесори\nСпочатку, давайте поговоримо про процесори, центральних процесорах, що є “серцем” будь-яких сучасних комп’ютерів. Людині, не знайомому з комп’ютерним обладнанням, вони можуть здатися досить простими квадратним чіпами з ніжками. Насправді ж сучасні процесори містять в собі десятки мільйонів транзисторів, що забезпечують роботу різних блоків CPU. Серед основних функціональних блоків сучасних CPU можна назвати блок з обробки цілочисельних операцій, блок з обробки операцій з плаваючою крапкою, а так само кеш першого і другого рівня. В ядрі процесора є й інші блоки, але саме ці для нас є більш важливими, оскільки на них лягає основне навантаження обчислень і відповідно вони більшою мірою впливають на нагрівання ядра. За законами фізики, будь-який провідник, через який протікає електричний струм, виділяє тепло. Будь напівпровідниковий прилад, будь то простенький транзистор, діод чи складний процесор, так само при роботі виділяє тепло. Виділяється тепло прямо пропорційно споживаної електричної енергії. У випадку з CPU, що містить, як я вже сказав, десятки мільйонів транзисторів, споживана електрична потужність майже дорівнює тепловиділенню. Споживана потужність дорівнює споживаному току, помноженому на робочу напругу. Струм тут залежить від декількох факторів: від величини інтеграції процесора (скільки в його ядрі міститься транзисторів), від частоти роботи його ядра і від технологічного процесу. Природно, що більше число транзисторів і збільшена частота роботи ядра ведуть до збільшення енергоспоживання. Щоб якось знизити це значення, виробники постійно удосконалюють технологічний процес виготовлення ядра CPU. Більш досконалі техпроцеси дозволяють все більше знижувати тепловиділення ядра. Сьогодні вдосконалення технологічних процесів трохи не встигає за еволюцією CPU, тому як не намагаються виробники процесорів утримати їх тепловиділення на якомусь певному рівні, воно повільно, але зростає від моделі до моделі, від серії до серії. І це – ціна за високу продуктивність комп’ютерів.\nІнженери компаній AMD і Intel, основних виробників центральних процесорів для робочих комп’ютерів, постійно прагнуть знизити тепловиділення своїх Athlon XP і Pentium 4, намагаючись зняти з цих продуктів клеймо “прасок” і “грубок”. І якщо поки що техпроцес не дозволяє цього досягти і блоки CPU при роботі виділяють десятки ватт тепла, то треба шукати альтернативний спосіб вирішення цієї проблеми. Вихід був відомий давно, але застосовувався лише на мобільних процесорах для ноутбуків, де кожен зайвий ват обертається скороченням часу роботи від батарей. Справа в тому, що при звичайній роботі комп’ютера в офісних додатках, CPU не завжди працює на повну потужність і деякі його блоки більшу частину часу не завантажені. А раз так, то навіщо змушувати їх споживати енергію? В процесорах Pentium 4 компанія Intel застосувала кілька нових технологій, що допомагають впоратися з підвищеною температурою ядра. Одна з них полягала в тому, що при відсутності навантаження працюють не всі блоки ядра CPU. Вони відключаються, за рахунок чого температура ядра падає. У цьому легко переконатися, якщо ви запустите систему моніторингу температури на комп’ютері з процесором Pentium 4 і постараєтеся короткочасно завантажити систему. Хоча б потягати якесь вікно по робочому столу Windows. Температура ядра різко підніметься, а коли ви припините це робити – різко опуститься. За рахунок цього в офісних додатках вдається утримувати температуру Pentium 4 на відносно невисокому рівні. Компанія AMD пішла ще далі – її процесори з ядром Barton використовують функцію “disconnect from system bus”. Тобто, в режимі простою CPU може відключатися від системної шини.\nДані технології енергозбереження, звичайно ж, здатні знизити температуру ядра процесора при роботі в офісних додатках або програмах, не вимогливих до ресурсів. Але ж дуже багато програм повністю завантажують ресурси системи. Це можуть бути комп’ютерні ігри, програми по роботі з графікою або інші додатки з інтенсивними обчисленнями. Як часто доводиться чути від користувачів, що комп’ютер відмінно працює в MS Word, але при запуску гри через кілька хвилин повисає. Причина цього найчастіше криється саме в недостатньому охолодженні.\nРоків зо два тому, коли я спілкувався з виробниками кулерів для процесорів, мені говорили, що теоретичним межею тепловиділення CPU стане значення в 100 Вт Охолодити 100-ватний нагрівач з площею ядра кілька десятків квадратних міліметрів у звичайному комп’ютерному корпусі буде дуже складно. Часи змінилися і сьогодні тепловиділення процесорів підходить до заповітної цифри з двома нулями. Процесори Pentium 4 3.06 ГГц на ядрі Northwood споживають майже 82 Вт, а за останньою інформацією, такі Pentium 4 на ядрі Prescott вже матимуть тепловиділення в межах 100 Вт AMD теж не відстає від конкурента – Повідомляється про те, що Athlon 64 зможе виділяти близько 100 Вт тепла, в залежності від частоти. Яким буде охолодження у цих моделей, я думаю, ми можемо представити вже зараз.\nДві платформи: кріплення кулерів\nPentium 4 і Athlon XP використовують різні конструкції процесорних роз’ємів. Сьогодні для Pentium 4 і Celeron це Socket 478, гніздо з 478 контактами, а для Athlon XP і Duron – це Socket A з 462 контактами. Незважаючи на те, що Socket A має менше число контактів, даний роз’єм більше за розмірами. Завдяки цьому кулери під процесори AMD в більшості своїй кріпляться, чіпляючись сталевий скобою за зубчики з двох сторін від гнізда. Раніше AMD вимагала, щоб на материнських платах під Socket A навколо гнізда розташовувалася так звана захисна зона, позбавлена високих електричних елементів типу конденсаторів, і чотири отвори по кутах сокета. Це дозволяло встановлювати великі за розмірами кулери і кріпити їх безпосередньо до материнської плати. Згодом вимога до розмірів захисної зони залишилося, а отвори стали необов’язковими, так що на багатьох сучасних материнських платах можна встановити кулери, чіпляються тільки за зубчики гнізда. Тут треба пам’ятати, що надійним кріпленням може вважатися тільки те, яке використовує всі шість зубчиків на двох гранях гнізда. При цьому скоба кріплення повинна рухатися на кулері в двох площинах – вертикальної і горизонтальної (вздовж скоби), так як в цьому випадку ймовірність відколу пошкодження процесора при установці кулера буде мінімальною, а сам охолоджувач буде міцно закріплений на гнізді і не зіскочить навіть при транспортуванні комп’ютера. А так як тиск скоби буде розподілятися на шість зубчиків, ймовірність відколу одного з них буде нижчою.\nКулери на Socket 478 мають зовсім інше кріплення: через малі розміри гнізда закріплювати за нього кулер дуже складно, тому Intel передбачила два варіанти установки охолоджуючого пристрою. Перший – Це, як і у випадку з процесорами під Socket A, кріплення за материнську плату, через чотири отвори, розташовані біля кутів гнізда. Другий – кріплення за стійки спеціальної пластикової рамки, яка закріплюється в ці ж чотири отвори на материнській платі. Перший тип кріплення найчастіше використовується низькопрофільними кулерами для серверів, другий – найбільш поширений в звичайних комп’ютерах. Pentium 4 і Celeron під Socket 478 пошкодження ядра не загрожує, оскільки там воно закрита мідним розподільником тепла, невеликий пластиною, яка виконує дві ролі: захист ядра від пошкоджень і розподілу його тепла по поверхні основи радіатора кулера. Зате розподільник тепла збільшує площу зіткнення кулера і CPU. І саме через це нерідко, коли намагаєшся зняти кулер з Pentium 4, процесор настільки сильно прилипає до поверхні радіатора, що виривається навіть із замкнутого гнізда. Я сам нерідко стикався з цією проблемою і кожен раз, коли намагався відірвати Pentium 4 від радіатора, дивився, чи не залишилося в гнізді його ніжок …\nГніздо Socket 478\nБільшість кулерів для сучасних процесорів розраховані або тільки на платформу Socket 478, або тільки на Socket A. Хоча є і приємні винятки, універсальні кулери. Приклад тому – модель Volcano 7 + від компанії Thermaltake. Сьогодні існують і інші процесорні роз’єми: Socket 370, Socket 7, Slot 1, Slot A і т.д. Але так як вони в силу свого віку сильно застаріли, ми не будемо їх торкатися. Так само не будемо говорити про роз’єми для серверних CPU, тому що, як правило, серверні корпуса і процесори поставляються в комплекті з кулерами і вибір охолоджуючого пристрою там не має значення. Найближчим часом, навіть після анонса нових платформ під Athlon 64, роз’єми Socket 478 і Socket A залишаться найпоширенішими.\nАнатомія звичайного кулера\nЗвичайним кулером на процесор, в нашому розумінні, є активний повітряний охолоджувач: металевий радіатор з встановленим на нього вентилятором. Загалом-то, це і є основні складові активного повітряного кулера. Навіть скоби кріплення можуть бути не обов’язковими, тому що на материнських платах VIA з інтегрованими процесорами C3 кулер приклеєний до їх поверхні.\nРадіатор служить для розподілу тепла охолоджуваного об’єкта (у нашому випадку – ядра процесора) в навколишнє середовище. Він повинен перебувати в безпосередньому фізичному контакті з охолоджуваним об’єктом. Так як тепло від одного тіла до іншого передається через поверхню, то площа контакту радіатора і процесора повинна бути якомога більшою. Сторона, якій радіатор прилягає до процесора, називається підставою або підошвою. Тепло від ядра переходить до основи, потім розподіляється по всій поверхні радіатора (причому розподіл це – нерівномірне) і відводиться в навколишнє середовище. Якщо на радіаторі не встановлено вентилятор, то процес такого відведення тепла називається випромінюванням. Збільшити ефективність випромінювання можна, якщо підвищити площу поверхні радіатора. Для цього вони виготовляються ребристими: на підставу встановлюються ребра, з яких і відбувається відвід тепла в навколишнє середовище. Ребра повинні бути як можна більш тонкими і вони повинні мати як можна більш кращий контакт з основою (в ідеалі радіатор повинен бути монолітним). Плоскі радіатори (без ребер) отримали назву “розподільники тепла”.\nЩоб радіатор ефективно розсіював тепло, він повинен володіти високою теплопровідністю і теплоємністю. Фізична величина теплопровідність має розмірність Вт / М * К (Ватт / метр * Кельвін), для одиниці матеріалу, так звана питома теплопровідність. Вона визначає, з якою швидкістю тепло поширюється за обсягом тіла. У разі якщо теплопровідність радіатора буде невисокою, ви отримаєте ситуацію, коли його основу буде нагріватися сильніше, ніж його ребра. Охолодження в цьому випадку буде неефективним. У радіаторів з високою теплопровідністю температура підстави і кінчика ребер розрізняється незначно і тепло ефективно відводиться з усієї поверхні. Теплоємність, як відомо з курсу фізики, визначає кількість теплоти, яку необхідно повідомити тілу для збільшення його температури на 1 градус. Питома теплоємність має розмірність Дж / Кг * К (Джоуль / Кілограм * Кельвін). Радіатор з низькою теплоємністю матиме температуру, близьку до температури самого процесорного ядра і ні про який охолодженні тут говорити не доведеться. Він повинен мати високу теплоємність, адже при охолодженні тіла на один градус воно віддає ту ж кількість теплоти, яка отримала при нагріванні на один градус. Саме тому радіатор з високою теплоємністю завжди буде мати значно меншу температуру, ніж ядро процесора. Ці дві фізичні величини визначаються матеріалом, використовуваним для виготовлення радіатора.\nПитомі теплопровідність і теплоємність металів\nТеплопровідність, Вт / М * К\nТеплоємність, Дж / Кг * К\nСрібло (Ag) 418.7 240\nМідь (Cu) 398 385\nАлюміній (Al) 238 880\nЗолото (Au) 322 130\nНікель (Ni) 90.1 460\nІдеального матеріалу для створення радіатора не існує. Срібло має найвищу теплопровідність, але ми знаємо, що це дуже дорогий метал, та і теплоємність у нього невисока. Мідь має трохи меншу теплопровідність і майже в півтора рази більшу теплоємність. Цей матеріал краще всього підходить для виготовлення підстави радіаторів. Алюміній має в 1.6 разів меншу теплопровідність, ніж у міді, але в 2.29 разів більшу теплоємність. Даний метал краще застосовувати для ребер радіаторів. Золото має високу теплопровідність, велику, ніж в алюмінію, але меншу, ніж у міді. Деякі виробники кулерів, такі як Zalman і Glacialtech повідомляють про те, що їх топові моделі кулерів мають радіатори, покриті тонкою плівкою золота. Не думаю, що в цьому є сенс із точки зору теплопровідності. Все ж товщина цієї плівки занадто мала для впливу на фізичні властивості радіатора. Те ж саме стосується нікелю. Нікельовані радіатори з естетичної точки зору, звичайно, більш привабливі, але не з точки зору термічних властивостей. Так як ідеального контакту між двома металами домогтися дуже складно, то найчастіше більшу ефективність мають радіатори з одного матеріалу – чисто мідні або чисто алюмінієві, але це вже залежить від конкретного виробника радіаторів. Тому що, як правило, радіатори з мідною основою і алюмінієвими ребрами охолоджують краще, ніж чисто алюмінієві, а мідні охолоджують ще краще.\nКрім матеріалу радіатора велике значення має його конструкція. Конфігурація ребер: їх висота, довжина, розташування на підставі розраховуються індивідуально для кожної моделі кулера. Але сенс розрахунків завжди зводиться до одного: повітря повинне безперешкодно і рівномірно проходити по всій поверхні радіатора. Турбулентність (завихрення повітряного потоку) в радіаторі, як правило, покращує відвід тепла від ребер і підстави до повітряного потоку, але знижує швидкість цього потоку. Так що точно сказати, позитивно чи впливає турбулентність на охолодження чи ні застосовно до всіх кулерам можна. Але так як в даний час багато виробників кулерів намагаються зробити потік повітря всередині кулера більш лінійним (деякі виробники, наприклад Thermaltake, навіть випускають перехідники для вентиляторів, які вирівнюють потік повітря через радіатор), можна зробити висновок, що для процесорних кулерів прямий потік краще турбулентного, хоча навіть в цьому потоці будуть зберігатися невеликі завихрення.\nРадіатор з мідною основою\nВзагалі, конструкція радіаторів – це тема для окремої статті. В рамках регламенту я можу лише розповісти про те, якими вони бувають по конструкції і способу виготовлення. Для сучасних процесорів використовуються радіатори різних форм: кубічні, у формі паралелепіпеда, у формі циліндра, віяла, з вигнутими гранями і складних форм. Вони можуть мати товсті ребра (у випадку, якщо радіатор зроблений за технологією видавлювання, “Extrusion” або кування / плавлення “Forging” / “Melting”), тонкі ребра, плоскі пластинчасті ребра, впресованим в основу (за технологією дифузійного пресування), зігнуті гармошкою з тонкої пластини, як у випадку з кулерами Molex. На деяких радіаторах замість ребер встановлені циліндричні або прямокутні голки. Як показує практика, це найефективніша конструкція. Компанія Zalman використовує для виготовлення своїх кулерів метод шихтовки, коли радіатор складається з десятків пластин і стягується бондажнимі скобами. Нерідко в радіаторах застосовуються теплопровідні трубки – герметичні посудини з пористого матеріалу, заповнені рідинами з низькою температурою випаровування. Такі трубки дуже ефективно проводять тепло (набагато краще, ніж мідь або срібло) і значно підвищують ефективність охолодження. Провідні фахівці в галузі комп’ютерного охолодження сьогодні вважають, що майбутнє кулерів для процесорів саме за моделями з тепловими трубками.\nСучасний кулер для процесора неможливо уявити без вентилятора. Компанія VIA в якості рекламної кампанії стверджувала, що її процесори C3 працюють безшумно, охолоджуючись пасивними кулерами (без вентилятора). Правда, коли процесори C3 підійшли до частоти 1000 МГц, їм знадобилося вже більш серйозне охолодження і вентилятор був встановлений. Основні показники, що характеризують вентилятор, це швидкість повітряного потоку, об’єм повітря, переганяється їм у хвилину, споживана потужність, частота обертання лопатей і рівень шуму. Швидкість повітряного потоку вимірюється в лінійних футах в хвилину (LFM, Linear Feet per Minute). Найчастіше швидкість потоку замінюється показником тиску повітря на виході з вентилятора. Ця величина вимірюється в міліметрах рідини (мм.H2O). Ці два показники, швидкість і тиск потоку, часто не дають уявлення про продуктивність вентилятора, в той час, як більш звичний показник, обсяг переганяється повітря, повною мірою оцінює ефективність. Цей показник вимірюється в кубічних футах в хвилину (CFM – Cubic Feet per Minute). Один кубічний фут дорівнює приблизно 28.3 літрам або 0.028 кубічного метра, так що при бажанні можна перевести цю величину в метричну систему. Так як ефективність охолодження активного кулера багато в чому залежить саме від об’єму повітря, що проходить через радіатор, то CFM можна вважати однією з основних величин, на які варто покладатися як при виборі окремо вентилятора для комп’ютера, так і при виборі кулера в загальному. Сучасні кулери використовують вентилятори продуктивністю від декількох до кількох десятків кубічних футів в хвилину.\nСпоживана потужність визначається моторчиком, встановленим в радіаторах і дорівнює споживаному току, помноженому на робочу напругу вентилятора. Зараз переважна частина вентиляторів для комп’ютерних кулерів працюють на напрузі 12 Вольт. Раніше, в кулерах для відеокарт використовувалися вентилятори, що працюють від 7 Вольт і 5 Вольт, але зараз, при темпах розвитку відеочіпів, це вже нечасте явище. Зазвичай, робоча напруга вентилятора відрізняється від стартового. Тобто, моторчик вентилятора може “завестися” і на напрузі 7 В або 9 В, а працювати – на напрузі від 6 В до 15 В. Такий розкид напруги дуже важливий для вентиляторів, які мають регулювання частоти обертання лопатей.\nЧастота обертання лопатей – так само дуже важливий параметр. Вона визначається конструкцією вентилятора, потужністю і потужністю моторчика. Дана величина вимірюється в оборотах в хвилину (Об / хв. Або RMP – Rotates per Minute). В даний час дуже багато оглядачів вимірюють в RPM швидкість вентилятора. Це не вірно, тому що швидкість зазвичай вимірюється в радіанах в секунду або метрах в секунду, а обороти в секунду характеризують саме частоту обертання. Чим швидше обертаються лопаті вентилятора, тим більшу продуктивність він матиме. На жаль, пропорційно з частотою обертання вентилятора змінюється і рівень його шуму. Що таке шум, я думаю, нікому не треба пояснювати. Рівень шуму вимірюється в децибелах і звичайно позначається як дБ або dB. Скажу лише, що зараз “безшумними” вважаються кулери, виділяють близько 23 дБ. Кулер, який працює з гучністю 30 дБ вже може вивести з себе самого терплячого користувача. Вентилятори сучасних кулерів мають частоту обертання лопатей від 2000 до 8000 оборотів в хвилину. Вже при 7000 RPM вентилятор працює дуже голосно і може викликати роздратування у користувачів і оточуючих, тому сьогодні виробники кулерів всіма засобами намагаються збільшити продуктивність кулера, знизивши рівень його шуму. Обсяг повітря залежить не тільки від частоти обертання лопатей, але і від розмірів вентилятора. Чим ці розміри більше, тим продуктивність буде вище. Тому останнім часом на зміну кулерам зі швидкими 60-міліметровими вентиляторами, що мають частоту обертання лопатей 6000 – 7000 оборотів в хвилину (30-38 CFM, рівень шуму – до 46.5 дБ) приходять 80-міліметрові і 90-міліметрові вентилятори, лопаті яких здійснюють від півтора до трьох тисяч обертів на хвилину. Продуктивність таких вентиляторів становить від 22 до 50 CFM, а рівень шуму – Від 17 до 35 дБ.\nВісь пропелера в вентиляторі може встановлюватися, використовуючи підшипники кочення (ball bearing) або підшипники ковзання (sleeve bearing). Перші являють собою як би подушку з ковзних матеріалів і масла. Такі підшипники менш довговічні, вони досить швидко зношуються, після чого вентилятор починає “підвивати”. Його можна змащувати, але краще замінити. Підшипники ковзання так само, через свою низьку надійності не використовуються в вентиляторах з високою частотою обертання лопатей. Єдина їх перевага – низька вартість. Підшипники кочення, це підшипники в тому вигляді, в якому ми звикли їх бачити, з двома радіальними кільцями, між яких розташовані маленькі кульки. Ці підшипники більш надійні і найчастіше саме вони використовуються в сучасних кулерах. В деяких вентиляторах використовуються одночасно один підшипник кочення і один підшипник ковзання. Основною характеристикою, яка є у підвіски вентилятора – це час напрацювання на відмову, MTBF (Middle Time Before Failure). Так як підшипники – сама ненадійна частина вентилятора, то саме вони визначають, скільки йому пропрацювати в комп’ютері. Для підшипників ковзання ця величина – 30 000 годин, для підшипників кочення – 50 000 годин. Вентилятори, які використовують два обидва типи підшипників, мають середній час напрацювання на відмову 40000 годин. Зараз стали з’являтися кулери з керамічними підшипниками, які обіцяють пропрацювати від 300 000 до 500 000 годин. І хоча, може здатися, що це досить великий час, все ж воно не гарантоване виробником і вентилятор може вийти з ладу буквально на наступний день після покупки.\nВентилятори бувають двох типів: радіальні і осьові. Осьові отримали широке поширення в силу своїх невеликих розмірів і гарного співвідношення продуктивність / шум. Звичайний вентилятор, з пропелером – Це осьової вентилятор, в ньому потік повітря спрямовується вздовж осі обертання.\nРадіальні вентилятори отримали назву “бловери” (від англ. Blow – дути). В бловере повітряний потік спрямовується під кутом 90 градусів до осі моторчика. Замість пропелера з лопатями в радіальних вентиляторах використовуються барабани, або як їх прийнято називати, крильчатки. Цей тип вентиляторів вимагає установки моторчиків з більшою потужністю, бловери мають великі фізичні розміри і велику вартість. Але незважаючи на ці, здавалося б, недоліки, радіальні вентилятори мають ряд переваг. Перш за все, повітряний потік в них менше має меншу турбулентністю, більшою швидкістю, а крім того – радіальні вентилятори позбавлені “мертвої зони”.\nПоговоримо про “мертвій зоні”. У звичайних, осьових, вентиляторах моторчик розташований в центрі. Іноді моторчик займає значну частину “активної” площі вентилятора, площі, утвореною окружністю пропелера. Під моторчиком швидкість повітряного потоку незрівнянно нижча, ніж під лопатями. Уже на деякій відстані швидкості повітря під вентилятором вирівнюється на всій площі, але це відстань вже може бути за межами підстави радіатора. На жаль, як правило, “мертва зона” розташована над центром радіатора, в тому місці, де розташовано ядро процесора. Природно, ця “мертва зона” негативно позначається на охолодженні.\nВиробники кулерів ні раз намагалися вирішити проблему “мертвої зони”. Компанії GlacialTech і Global Win в деяких своїх кулерах розпорядженні вентилятор не по центру радіатора, а з невеликим зсувом, щоб над тим місцем підстави кулера, де розташоване ядро процесора, розташовувалися лопаті вентилятора. Інші виробники змінили конструкцію вентилятора, як би розподіливши моторчик з центру вентилятора по периметру. У таких типах вентилятора чотири обмотки розташовані в кутах корпусу, а навколо лопат проходить кільце з постійним магнітом. Таким чином, в центрі пропелера встановлена лише вісь, а площа “Мертвої зони” знижена в кілька разів. Все це відноситься до осьовим вентиляторів. У радіальних ж, потік, на виході практично рівномірний, з однаковим тиском і швидкістю. Найбільш відомими кулерами з радіальними вентиляторами є моделі серії AERO виробництва компанії CoolerMaster.\nСучасні вентилятори, в більшості своїй, підключаються до материнських плат трьохконтактні Molex-коннекторами. У цих роз’ємах два контакти використовуються для харчування, а ще один – для того, щоб передавати материнської плати дані з вбудованого тахометра вентилятора. Але материнські плати мають обмеження по потужності, яку вони можуть подати на вентилятор, і якщо підключити до системної плати потужний кулер, вона може запросто згоріти. Коли ця проблема з’явилася, виробники дорогих потужних кулерів (з споживаною потужністю більше 4 Вт) стали продавати свої охолоджувачі з вентиляторами, мають чотирьохконтактні роз’єми живлення PCPlug (як у жорсткого диска або приводу CD-ROM). Таким чином вентилятор підключався безпосередньо до блоку живлення і небезпеки для материнської плати не уявляв. Але дуже багато системні плати та комп’ютери в цілому мають захист від перегріву процесорів, в тому числі і від зупинки вентилятора. Підключення по PCPlug не давало можливості повідомляти материнської плати інформацію про частоту обертання лопатей, а живлення потужних кулерів від материнської плати небезпечно для самої плати. Сьогодні багато виробників роблять комбіноване харчування – два роз’єми Molex і один роз’єм PCPlug. Живлення здійснюється по одному з роз’ємів – від материнської плати або блоку живлення. У другому випадку до системної плати підключається Molex-роз’єм все з одним дротом, по якому передаються дані про частоту обертання пропелера. В результаті і кулер може працювати без небезпеки пошкодження плати та сигналізація апаратного моніторингу залишається активною.\nВище ми говорили про складові комп’ютерних кулерах, але тепер прийшов час поговорити і про структуру в цілому. Ми вже говорили про величини, що характеризують радіатори і вентилятори. Як правило, виробники комп’ютерних охолоджуючих пристроїв вказують ці характеристики, але маючи в продуктовій лінійці одні й ті ж кулери, що розрізняються лише моделями вентиляторів або з однаковими вентиляторами, але різними радіаторами, з’являється необхідність в одній характеристиці для всього охолоджуючого пристрою. Ця характеристика – термічний опір. Воно вимірюється в Цельсіях на Ватт (C / W) і визначає, наскільки підніметься температура процесора при збільшенні його тепловиділення на один Ватт. Чим нижче термічний опір, тим краще. Щоб порахувати термічний опір кулера, треба відняти від температури ядра процесора температуру повітря над вентилятором і розділити цю різницю на потужність процесора. Для сучасних кулерів звичайне термічний опір – 0.38 C / W. Але справа в тому, що не всі виробники кулерів чесно вказують термічний опір. Приклад тому – компанія Molex, що рекламує низьке термоопору своїх охолоджувачів, але на ділі виявляється, що ця величина далека від реальної. Тому я рекомендую дивитися на інші характеристики кольорів – продуктивність і рівень шуму вентиляторів і тип радіатора.\nМи вже розібралися, що тепло від одного тіла до іншого передається через поверхню дотику. Відповідно, чим більше площа цієї поверхні, тим вищою буде ефективність роботи кулера. Але, на жаль, ідеально гладких поверхонь не має ні підставу радіатора, ні ядро процесора. Невеликі шорсткості, поглиблення і подряпини заповнюються при зіткненні утворюють повітряні подушки, а повітря має дуже малу теплопровідність. Щоб поліпшити тепловий контакт, застосовують різні теплові інтерфейси – термопасти або прокладки. Ці інтерфейси мають високу теплопровідність і при контакті заповнюють собою нерівності поверхні, позбавляючи таким чином, поверхні від повітряних подушок.\nКонтакт радіатора і процесора без теплового інтерфейсу\nТеплопровідні прокладки зазвичай створюються з полімерних матеріалів або з графітового пилу. Останні найчастіше використовувалися в кулерах, поставляються з процесорами Intel. Матеріал полімерних прокладок має властивість змінювати свій стан, простіше кажучи, при нагріванні він розріджується і заповнює собою повітряні подушки. Термопрокладки найчастіше вже нанесені на поверхню основи радіатора. Зараз все частіше полімерні прокладки замінюються термопаста. Паста так само може бути нанесена на поверхню радіатора або може поставлятися в пакетиках, тюбиках або шприцах.\nКонтакт радіатора і процесора з тепловим інтерфейсом\nТермопасти можуть проводитися на основі різних матеріалів з різною теплопровідністю. На сьогоднішній день мені відомі кремнієва, бескремніевая, керамічна, алюмінієва, мідна, срібна та золота термопаста. Назва говорить про матеріал, що використовується в термопасте. Для теплопроводящей пасти існують дві характеристики, що визначають якість теплового інтерфейсу: це – теплопровідність і середній розмір зерна. Так як пасти створюються на основі подрібненої пилу того чи іншого матеріалу, то величина зерна і є середній розмір однієї пилинки. Чим менше цей розмір, тим краще паста буде заповнювати собою всі нерівності поверхні радіатора. Хорошим тепловим інтерфейсом вважається паста з зерном 0.38 мкм і теплопровідністю 8 Вт / м * K.\nКонтакт радіатора і процесора з тепловим інтерфейсом, має дрібну зернистість\nКілька тижнів тому я наткнувся на дослідження західних фахівців в області термопасти. Вони стверджували, що сучасні кремнієві і металеві термопасти мають одну загальну проблему – великий розмір зерна, в результаті чого вони працюють не як теплопровідник, а як теплоізолятор. Вони пропонували використовувати карбонові пасти, створені на основі матеріалів з більш низькою теплопровідністю, ніж метали, але мають багато менший розмір зерна. Взагалі-то, їх затвердження небезпідставні, тому що багато мікроскопічні подряпини на поверхні процесора і радіатора все одно залишаються заповненими повітрям і ніколи не вийде залити пастою кожну западину. Але поки ми не побачимо у продажу карбонову термопасту і не порівняємо її ефективність з кремнієвої, срібної і мідної, розмова про те, що краще, буде безпідставним.\nДо речі, багато хто, напевно, задавалися питанням, чому термопасти на основі таких матеріалів, як алюміній, мідь, срібло або золото, не викликають короткого замикання на процесорі, адже ці метали є відмінними провідниками електричного струму. Вся справа в тому, що термопаста – це речовина зі складним хімічним складом. Відсоток зазначеного на ній металу може бути, у срібній пасті, наприклад, може бути від 1% до 75% срібла. Решта – речовини з дуже високими електроізоляційними властивостями. Так що, звичайно, не варто допускати того, щоб паста потрапляла на електричні контакти, але навіть якщо це трапиться, навряд чи вона викличе коротке замикання.\nСьогодні такі відомі виробники кулерів, як Titan та інші менш відомі постачають свої кулери, укомплектовані шприцами зі срібною термопастою. Точніше сказати, з термопастою на срібній основі. Справа в тому, що не кожна срібляста термопаста зроблена на основі цього металу. Приміром, Titan під маркою “Silver Grease” продає пасту на основі оксиду срібла. У цій пасті менше 10% металу. Звичайно, її не порівняти з пастою “Arctic Silver” від однойменного виробника, що має в своєму складі до 80% срібною пилу чистотою 99.9%. Проте, два грами такої пасти стоять як найдорожчий кулер повітряний кулер Titan. Виходячи з власного досвіду роботи з різними термопаста, можу порадити вам використовувати пасту на основі срібла “Arctic Silver”. Незважаючи на те, що це досить дорогий теплової інтерфейс, вартість свою вона виправдовує. І запам’ятайте – хороша термопаста завжди зберігає свою плинність: вона ніколи не зсихається, не розповзається і не витікає.\nАвтоматичний і ручний контроль над кулером\nОсновними тенденціями в сучасному кулеростроения я можу назвати прагнення до зменшення шуму, виробленого кулером при роботі та здійснення контролю над кулером. В дійсності, так як сучасні процесори, як я вже згадував, не весь час працюють на повну потужність, то вони і не виділяють максимальну кількість тепла протягом усього часу роботи. А раз так, то навіщо кулеру постійно працювати з максимальною частотою обертання лопатей вентилятора, дратуючи своїм шумом? Так само, один і той же кулер може бути встановлений на різні моделі процесорів з різним тепловиділенням, а раз так, то справедливіше буде, що на потужніших процесорах кулер повинен шуміти голосніше, а на слабких – тихіше. Деякі сучасні материнські плати здатні самі регулювати швидкість обертання лопатей вентилятора, якщо той підключений до системної плати через трьохконтактний Molex-коннектор. Але поки що ця можливість реалізована далеко не у всіх платах, та до того ж, як я вже згадував, багато кулери підключаються безпосередньо до блоку живлення, а значить, в цьому випадку плата не має можливості впливати на роботу вентилятора. Так само сьогодні існують різні блоки контролю швидкості обертання лопатей вентилятора, такі як Thermaltake Hardcano, CoolerMaster Musketeer та ін Але купувати їх треба окремо, за окрему плату, а це не кожному по кишені. Так що цілком обгрунтованим було рішення покласти завдання регулювання частоти обертання лопатей вентилятора на сам кулер. Як кажуть, порятунок потопаючих – справа рук самих потопаючих.\nНа сьогоднішній день існує два способи регулювання частоти обертання лопатей вентилятора: автоматичний, в залежності від температури і ручний, тобто, самим користувачем. В першому випадку на вентилятор встановлюється термодатчик, термопара або терморезистор, що регулює напруга, що подається на моторчик. Одним з перших і найбільш поширених кольорів з автоматичним регулюванням швидкості роботи вентилятора була модель Thermaltake Volcano 7. У цього кулера термодатчик був встановлений на самому вентиляторі і регулювання швидкості обертання лопатей вентилятора проводилася в залежності від температури повітря біля вентилятора. Природно, ця температура була далека від реальної температури ядра процесора.\nТермодатчик збоку на вентиляторі\nНаступним, більш вдалим варіантом на тему автоматичної температурної регулювання були кулери Titan типу W5TB-TC, в яких термодатчик був встановлений в основі радіатора, тобто, вже досить близько до ядра процесора. Але так як в цих кулерах радіатор був повністю алюмінієвим, то температура металу навколо датчика знову-таки відрізнялася від температури ядра процесора. Хоча, ці кулери мали дуже істотний плюс – великі межі регулювання швидкості вентилятора.\nТермодатчик в радіаторі кулера\nНапевно, найбільш оптимальний варіант автоматичного регулювання запропонувала компанія Thermaltake в кулері Volcano 7 +. Цей охолоджувач має виносний датчик температури – термопару, яку завдяки малій товщині можна було встановити прямо біля ядра процесора Athlon XP або Pentium 4. Таким чином, регулювання швидкості могла б бути дуже точною, якщо б не недоліки самого охолоджувача, а саме – неправильні межі регулювання.\nТермодатчик під процесором\nБудь автоматичне регулювання швидкості вентилятора працює за наступним принципом: спочатку процесор нагрівається, потім підвищується температура термодатчика, а потім змінюється частота обертання лопатей вентилятора. Саме тому кулери з автоматикою такого роду менш підходять для розгону процесорів, де важливо – утримати температуру ядра процесора на певному рівні і не дати їй піднятися. Так ж виробники вентиляторів не мають уявлення, на яких процесорах будуть використовуватися кулери з їхньою продукцією, тому вони встановлюють межі регулювання швидкості в залежності від температури на якомусь середньому рівні. У підсумку це означає, що кулер міг би дозволити процесору нагрітися ще трохи, знизивши рівень відтвореного їм шуму, і це ніяк не позначилося б на стабільності, але автоматика так не розрахована і швидкість вентилятора буде вище, ніж могла б бути. Саме тому виробники охолоджуючих пристроїв вирішили, що треба дозволити і користувачеві вручну регулювати швидкість вентилятора.\nРучне регулювання в серійних кулерах зустрілася вперше в кулерах Zalman CNPS 3000, де користувач міг підключити вентилятор через один з двох перехідників з резисторами, що знижують напругу на моторчик вентилятора. Така конструкція мала явний недолік – у процесі роботи комп’ютера змінити швидкість вентилятора було важко. Потім з’явилися кулери Zalman з перехідником FanMate, що дозволяє плавно регулювати швидкість вентилятора в досить широких межах. Недоліком було лише те, що цей перехідник встановлювався всередині комп’ютера, що ускладнювало до нього доступ. Сьогодні компанії Thermaltake і CoolerMaster пропонують свої охолоджувачі, укомплектовані регуляторами швидкості вентиляторів, що дозволяють користувачеві змінювати частоту обертання лопатей, не відкриваючи корпусу комп’ютера. Регулятор встановлюється в заглушку PCI слота корпусу комп’ютера, або в тридюймовий або п’ятидюймовий відсік. Плавним поворотом ручки змінного резистора можна підлаштовувати рівень шуму кулера під себе.\nЩо стосується регулювання, то прикладом ідеальної реалізації цієї можливості я вважаю охолоджувач Thermaltake Volcano 11 Xaser Edition, який має можливість автоматичного температурного контролю з виносного датчика (термопари), а так же ручного контролю за допомогою заглушки в слот для PCI карт, або п’ятидюймовий відсік корпуса. А може працювати і зовсім без регулювання – завжди з постійною швидкістю. Як то кажуть, повний контроль. Для тих наших читачів, хто вибирає собі кулер, можу сказати, що сьогодні по можливості треба купувати охолоджувач з ручною або автоматичною регулюванням швидкості. Хоча, якщо у вас є панель управління кулером типу Thermaltake Hardcano, то для вас це необов’язково. Сьогодні існують панелі управління, що дають можливість регулювати швидкість роботи до шести різних вентиляторів в комп’ютері. І це – не межа. Можливо, не за горами той час, коли виробники охолоджуючих пристроїв дадуть нам можливість програмно керувати швидкістю вентиляторів. Але не будемо загадувати на майбутнє.\nГоворячи про кулерах для процесорів, не можна обійти стороною і таку тенденцію, як створення світяться кулерів. Ніякого впливу на охолоджуючі здібності кулера світіння не робить: на вентилятори встановлюються кольорові світлодіоди, які горять або блимають різними кольорами. У комп’ютері, як і в людині, все повинно бути прекрасно. А сьогодні все більшого поширення набувають корпусу з прозорим вікном в лівій стінці, що дозволяють будь-кому зазирнути всередину ПК, не відкриваючи корпус. А якщо там встановлений світиться кулер для процесора, то це справляє серйозне враження.\nСвітлодіоди можуть встановлюватися на вентилятор двома способами. Перший – це їх установка безпосередньо в корпус вентилятора, з внутрішньої сторони, де рухаються лопаті пропелера. Другий – це пластикова решітка, яка монтується зверху на радіатор. Всередині цієї решітки встановлені декілька світлодіодів, які висвітлюють обертові лопаті. Так зроблено в кулері Thermaltake Volcano 9 + CoolMod. Світлодіоди тут можуть блимати в такт звернень до жорсткого диску, що створює додаткові візуальні ефекти.\nУ цій статті ми розглянули теоретичні основи роботи кулерів і торкнулися основних тенденцій розвитку індустрії кулерів для процесорів. Багато тем залишилося неосвітленими – термоелектричні пластинки на основі елементів Пельтье, водяні охолоджувачі, кріогенні системи охолодження і т.д. Проблеми охолодження процесорів настільки актуальні, що розглянути всі рішення в одній статті просто неможливо. Тому, підводячи риску під вищесказаним, я хотів би спробувати заглянути в недалеке майбутнє і уявити, якими будуть кулери через півроку або рік.\nЯ вважаю, що незабаром охолоджувачі з чисто алюмінієвими радіаторами почнуть зникати з продажу. Середнім тепловиділенням процесора стане значення 50-60 Вт, де вже потрібно використання міді. Більше поширення отримають кулери з радіаторами, підстава яких буде виконано з міді. Поряд з ними так само поширені стануть кулери з чисто мідними радіаторами, голчастими або з плоскими ребрами. Радіатори обов’язково збільшаться в розмірах. На подібних охолоджувачах будуть встановлені 80-міліметрові вентилятори з термодатчиками і можливістю ручного регулювання їх швидкості обертання. Таким чином, вдасться підтримувати рівень шуму комп’ютера на допустимому рівні. Можливо, деякі комп’ютерні корпусу будуть поставлятися в комплекті з кулерами і тепле повітря від процесорного кулера в них буде виводитися по патрубкам назовні з комп’ютера. В комплекті до охолоджувача будуть поставлятися тюбики з термопастою на основі металів з високою теплопровідністю або з карбонової пастою. Середня ціна за кулер підніметься до 15-20 $. Багато моделей охолоджувачів для ентузіастів матимуть світяться вентилятори і простенькі панелі управління, що дозволяють не відкриваючи комп’ютера перемикати тип регулювання вентилятора – температурна або ручна.\nАле є одна можливість, про яку ми не говорили. Кілька разів я зустрічав інформацію про те, що компанія Intel всерйоз стурбована проблемою використання систем водяного охолодження в комп’ютерах. Якщо гігант виробництва процесорів зробить водяне охолодження стандартом для персональних комп’ютерів, розвиток піде за іншим напрямом, але це вже зовсім інша історія.\nСподіваюся, що прочитавши цей матеріал, ви вже будете мати уявлення про те, яким повинен бути кулер для центрального процесора, які вони зараз є у продажу і з чим пов’язані особливості їх конструкції. А знаючи це, вам не складе труднощів вибрати саме той охолоджувач, який ідеально підходить саме для вашого комп’ютера.\nМетки: вентилятора, кулерів, кулери, обертання, процесорів, процесора, радіатора


Фільм Якір Паркер (2017) дивитися онлайн повністю повний фільм в хорошій якості hd\nПовноцінне щастя з точки зору кожної особистості виглядає унікально. Більшість романтичних осіб бачать його в насичених любовних відносинах з єдиним і неповторним чоловіком, з яким можна буде провести залишок днів. Однак практично кожна представниця слабкої статі мріє про те, щоб випробувати чудо материнства. Для Кристал Паркер висновок медичних фахівців звучить як розстрільний вирок. Згідно з результатами проведеного обстеження пацієнтка ніколи не завагітніє.\nКавалер, дізнавшись останні новини, без жалю кидає свою даму серця, збираючись знайти більш здорову пасію. Красуня, напевно, померла б від горя, якби не випадкова зустріч з Джаредом. Хлопцеві вдається змусити свою обраницю злетіти духом, постійно демонструючи трепетне ставлення до неї. Чи зможе безплідна панянка змиритися зі своїм жалюгідним становищем? Як отримувати насолоду від існування, знаючи, що не можеш подарувати своєму «принцу» спадкоємця?\nПерш ніж приймати відповідальні рішення щодо майбутнього, ефектною леді належить ретельно проаналізувати свій внутрішній світ, щоб не допустити фатальної помилки. Фільм Якір Паркер (2017) дивитися в хорошій якості HD 720p.\nРежисер: Марк Хемпсон\nУ ролях: Кріс Маркетт, Майкл Біч, Пенні Джонсон, Брендон Кінер, Емі Ергіл, Сара Колона, Клер Дональд, Дженніка Шварцман, Deborah Lee Smith, Aiden Ramsey\nФільм Стайні Отем (2018) дивитися онлайн в хорошій якості 720\nФільм Не весільна подорож (2015) дивитися онлайн в хорошій якості 720


Нардеп Гриценко заявляє, що у Росії стратегія табуретки\nВлада 2500 переглядів\nОпубліковано - 14.01.2009 18:24 | Всі новини | Версія для друку | Коментарі (0)\nШляхом ескалації газового конфлікту Росія намагається досягти чотирьох стратегічних цілей, заявляє голова Комітету Верховної Ради з питань національної безпеки і оборони Анатолій Гриценко.\nЯк повідомила прес-служба Гриценка, він сказав: “У газовому питанні стратегія Російської Федерації дуже сильна, жорстка, але по своїй суті вона проста як табуретка”.\nВін назвав чотири складові такої стратегії.\n“По-перше, покарати Президента України Віктора Ющенка за його непоступливу і неприйнятну для Росії позицію щодо війни на Кавказі між Росією і Грузією, вступ України до НАТО, визнання Голодомору геноцидом українського народу”, - сказав депутат.\nДругий елемент цієї стратегії, за словами Гриценка, - добитися, щоб Європейський Союз підтримував будівництво двох газопроводів в обхід України – на півночі і на півдні Європи.\n“Третій елемент – довівши ситуацію до банкрутства НАК “Нафтогаз”, взяти під контроль нашу газотранспортну систему”, - наголосив народний депутат.\nІ останній, на думку Гриценка, полягає у покращенні фінансового стану “Газпрому”, який останнім часом втратив понад 170 млрд. в своїй оцінці.\n“А для “Газпрому” це означатиме більш дорогі кредити: не по 4-5% як раніше, а по 20-25%. Також він не зможе розрахуватися за кредитами, які бралися під розробку нових родовищ. З іншого боку, ЄС у зв’язку з кризою приблизно на 30% скоротив споживання газу. Це суттєві втрати і для “Газпрому”, і для російської економіки”, - пояснив депутат.\nНа його думку, якщо ця стратегія буде реалізована, то Росія встановить контроль за українською економікою і, фактично, політикою.\n“У відповідь на це має бути українська стратегія. У цій ситуації треба вистояти, а для цього треба консолідувати зусилля всієї влади. Ми повинні домогтися підписання контрактів про постачання газу в Україну і про надійне транспортування палива до Європи”, - заявив Гриценко.


«Мій любий краю, всі пісні мені лише тобою дані…»: до 100-річчя від дня народження письменника Леоніда Полтави - Апельсин\nБільшість свого життя Леонід Едвардович Пархомович прожив під «справжнім» прізвищем Єнсен – прізвищем-оберегом від хижих мисливців на непокірні душі, прізвищем-легендою. Милу і прекрасну версію він вибудував про свій шведський родовід у славетному романі «1709», дія якого розгортається на Полтавщині. Наштовхнули його на це шведські могили над Сулою, на які він бігав школярем, а може, й забирався на них з дідусем. Згадував Леонід ці могили й у новелі «У вишневій країні», змальовуючи портрет своєї сестри Валентини в образі Аглаї: «Вона висока і струнка, колись, раніше була б із неї темноока дівка, що стереже вночі шведські могили біля Ромна – міста історії і ромашок…». Свої твори підписував геонімом Полтава, що натякав на його малу Батьківщину. Вже після смерті Леоніда Полтави, публікуючи його листи, письменник-полтавець Дмитро Нитченко (1905–1999) писав, що «прізвище Полтава, певно, було його псевдо. Він ніколи не розповідав про точне місце свого народження…». Не так давно знайшлися документи справжнього Леоніда (їх зберегла двоюрідна його сестра по батькові – Елеонора Гаїк): копія атестата про закінчення середньої школи, виписка з метричної книги, довідка про освіту батька, повідомлення НКВД про трагічну долю Леонідового батька – Едварда Адамовича.\nВід Дніпра свого – в далечини :\nТи в лікарню, а я – до школи,\nМій старший друже, батьку мій Максиме, –\nЗапалала над світом Друга світова війна…Шевченків напис на роменському пам’ятнику «І оживу, і душу вольную на волю із домовини воззову» вселяв восени 1941 і зимою 1942 років в серцях патріотичної молоді, до якої належав і Леонід Пархомович, надію на відродження незалежної України. Патріотичну ідею принесла в Ромен одна з похідних груп ОУН із Західної України. Галичанин Остап говорить юнакові: «Ідея власної держави – найвеличніша з ідей, з нею перемагають сотні тисяч». Коли підпілля попало під загрозу розгрому німецькими нацистами, Остап радить юнакові залишити місто і рятувати не себе, а талант. «Талант не твій. Справжній талант – народне добро». Він потрапив на поїзд, який віз молодих земляків на примусові роботи до Німеччини і опинився в Берліні. Тим же шляхом прибули туди і інші члени оунівської «двадцятип’ятки». Згадуючи події 1941–1942 рр. у Ромні, Леонід написав пізніше:\nТа зуміли ми іхній слід\nВін звідав смак табірного хліба – звезена з різних країн молодь жила в обплетених колючим дротом таборах і охоронялася, як в’язні у тюрмах. Народжувалися «гіркі» рядки:\nВ цих рядках було почуття, але було мало майстерності. Але за Леонідом, незважаючи на молодість, уже була біографія. Як була вона в інших поетів-полтавців, з покоління Другої світової війни (Олегом Зуєвським, Леонідом Лиманом, Михайлом Ситником, Григорієм Вишневим). За цими юнаками були бої, полон, голод, концтабори, бажання хоч чимось допомогти своїм:\nЛеонід має винятково важливі заслуги перед еміграційною організацією українських письменників поза Україною, що постала в Німеччині під назвою МУР (Мистецький Український Рух). Разом із полтавцем Леонідом Лиманом вони викрали український шрифт із радянської окупаційної зони і привезли його в один із таборів переміщених осіб. За словами ідеолога МУРу Юрія Шереха (1908–2002), пізніше професора-філолога Юрія Шевельова, Леонід Полтава був людиною не просто кмітливою, в його голові з’являлись найнеймовірніші плани й ідеї. Шерех назвав Леонідів «винуватцями змін», «янголами мети». Завдяки зухвалому наскоку, геройству молодих полтавців Баварія перетворилася в оазис українського національного життя всієї спустошеної, вкритої попелом і руїнами Європи:\n1946 року вийшла перша збірка Леоніда «За мурами Берліну», до якої ввійшли поезії часів війни. Йому тоді виповнилось 25 літ. Видатний поет Юрій Клен (1891–1947) відзначав: «Такою формою і змістом довершеного вірша ми не знайдемо ні в кого з молодих поетів». Найкраще окреслює збірку поезія «Хто ми?»:\nЩе один із штрихів до характеру Леоніда. Як писав класик: «Блажен, хто змолоду був молодим!». Саме таким молодим був у німецький період свого життя Леонід Пархомович, який вже нарікся Єнсеном і Полтавою. Про його романтичні пригоди і про карколомні амурні сюжети ходили легенди. Він «високий, стрункий, балакучий, приємний…» (за спогадами письменника-полтавця Дмитра Нитченка), здається, і створений був для того, щоб зачаровувати прекрасну половину людства і писати для неї вірші.\nДруга, маленька збірка з 12-и віршів, «Жовті каруселі» вийшла 1948 року в Західній Німеччині, присвячена людині взагалі, її долі і несправедливостям світу.\n1952 року побачили світ «Українські балади», одну з яких «Перемога», автор з вірою у майбутнє України присвятив своєму вчителеві, поетові Євгену Маланюку (1897–1968):\nПісля Німеччини Леонід Полтава жив кілька років у Парижі, потім у Мадриді, очолював український відділ Іспанського радіо, далі була робота на радіо «Свобода» у Мюнхені. 1958 року переїхав до США, де працював в українській редакції радіо «Голос Америки». За океаном вийшли у нього ще чотири поетичні збірки, як погляд на Україну з різних точок земної кулі. Одна з них «Біла трава» (1964).\nЗа порадою Тодося Осьмачки (1895–1962) спробувати себе в прозі, Леонід написав ряд оповідань і повістей. Зокрема, «Над блакитним Чорним морем»: репортажна повість для молоді – оригінальний твір, головною темою якої є революційні і контрреволюційні події в Україні в 1917–1922 рр. Твір написаний на основі документів та розповідей учасників і очевидців тих подій.\n1955 року в Мюнхені побачила світ пригодницько-фантастична повість «Чи зійде завтра сонце?». Події в ній розгортаються на початку третього тисячоліття, тобто, в теперішній час. Яким же тоді уявлялося наше життя молодому емігранту Леоніду Полтаві?\nРадянський Союз розпався, на його території виникли нові незалежні держави, серед них і Українська Народна Республіка. Дуже цікава деталь: до складу України входить і Крим. Великого поширення набувають новітні технології. Але не все так добре у світі. Панує жорстока енергетична криза. Сюжет розгортається навколо винаходу українського вченого з Канади, який пропонує атомним електростанціям працювати на піску, без застосування урану.\nБачите, наш земляк, на п’ятдесят років вперед зумів досить точно розгледіти деякі обставини нашого сьогодення.\nНезадовго до смерті поета вийшла збірка поем останніх десятиліть під назвою «Профілі». Зупинимось на одній із них, найбільш значимій. Не одне століття Іван Котляревський сміховою стихією «Енеїди» веде українців до прозріння. Щоб «започаткована ще Котляревським українська «Енеїда» ніколи не завмерла», Леонід Полтава 1955 року видрукував «Енеїду модерну», поему-епопею, оригінальну своїм задумом і змістом. В ній автор зображує лаврського ченця-іконописця, який у Києві, за часів Ярослава Мудрого, малював ікони. Проте помер, не закінчивши, і пізніше, через кожні триста років, оживав, розшукував ікону і продовжував працю над нею.\nПоет майстерно описав кожну добу, в яку іконописець вставав із могили і мандрував Україною, шукаючи твір, і знаходив його. Останній раз він оживав у часи Другої світової війни, і поема сповнилась критикою тогочасних жорстоких обставин. Гуманно звучить тривожний голос поета – його заповіт нащадкам:\nЛюдино, – йди, будуй під небо,\nПочуття любові до рідного краю – серед позитивів поеми. Вона виявляє багатий внутрішній світ автора, обізнаність у філософії, історії:\nНе здійметься! Автор поеми сподівається, що його\nНа чужині Леоніда переслідувало почуття розпачу, каяття, жалю, що залишив рідні місця:\nвід сліпої кулі брата\nТа загинуть в Україні, –\nПрекрасній своїй Батьківщині – Нескореній Україні!\nЦю любов до своєї Батьківщини, бажання на крилах пісні полетіти додому відзначили і чужинці. У «Американській Антології Поезії», виданій 1988 року, серед сучасних поетів Америки подано і Леоніда Полтаву. Вміщено його портрет, коротку біографію та його поезію з висловленим у ній бажанням, щоб вона летіла в Україну (ця пісня з музикою К. Кукловського записана на американській платівці англійською мовою).\nВін передчував, він уже бачив її вільною. Літературознавці відзначають надзвичайно широкий діапазон і плодовитість творчості Леоніда Полтави. Наприклад, Вадим Лесич, поет, есеїст характеризував його так: «Талановитий, хоч розпорошений на кілька жанрів, життєрадісно стверджений Леонід Полтава…»\nВін видав 29 книжок для дорослого читача, з них 9 збірок поезій, 6 окремих поем, 9 книжок прози (серед них історичний роман «1709» про добу гетьмана Івана Мазепи, до речі, цей роман влітку 2016 року перевидано зусиллями голови Полтавського обласного товариства «Просвіта» Миколи Кульчинського за фінансового сприяння товариства української мови в Чікаго (США), зокрема родини Боднаруків – пані Віри і пана Богдана. https://bit.ly/2WFI3O7\nВагомим внеском у драматургію стали лібрето до опер «Анна Ярославна» та «Ольга Київська». Опера «Анна Ярославна» (муз. А. Рудницького) була поставлена 1996 року і пройшла з великим успіхом в Київському Національному театрі опери і балету. Яскравим талантом позначені твори для дітей: численні вірші, казки, поеми, лібрето до оперет («Лис Микита», «Лісова царівна», «Мавп’ячий король», «Лисячий базар»). Відомі його історичні оповідання для дітей – збірка «Маленький дзвонар з Конотопу», «Абетка з історії України». Леонід Полтава видав 20 ілюстрованих дитячих книжок і цим утвердив своє ім’я як одного з найкращих письменників для дітей і молоді. Його твори широко розійшлися й мали велику популярність. Вони легкі, зрозумілі, мелодійні, а головне, виховно-патріотичні, змістом – близькі дитячій душі й насичені чуттям і любов’ю до України.\nДещо з поетових творів уже видано в Україні, чимало передруковано у газетах і дитячих журналах. Частина його віршів покладена на музику. Серед них визнані такі: «Пісня про Київ» (муз. Потапенка), «Лети наша пісня крилата» (муз. Кукловського), «Тисячоліття хрещення України» (муз. Соневицького) та інші. Леонід Полтава був автором-упорядником антології української поезії «Слово і зброя”, присвяченої УПА і визвольній боротьбі\n1942–1967 рр. (Торонто, 1968).\n19 квітня 1990 року після піврічної важкої недуги (раку легенів) за словами поетеси Ганни Черінь (1920–2016), «відбило останній ямб страдницьке серце Л. Полтави». У вірші-присвяті «Поетові» вона певна, що створене талантом її друга «піде в віки», що «слава дожене його, і на чолі стражденного Поета Сувора Вічність лаври покладе».\nПоховано письменника на православному цвинтарі-пантеоні в Бавнд Бруку, де через сім років відбулося урочисте освячення пам’ятника на могилі великого сина українського народу, який живучи в різних країнах, горів любов’ю до рідного краю. Американська земля стала вічним пристанищем для ще одного щирого українця, а Україна в третьому тисячолітті пошанувала його.\n11 вересня 2002 року у рідному селі письменника відкрито меморіальну дошку на фасаді школи, в якій він навчався, одну з центральних вулиць рідного села названо його іменем, створено меморіальний музей. У цих заходах взяли участь дружина Л. Полтави Галина Єнсен та донька Дарія Дика. Щороку молодь села надсилає букет волошок з рідної землі на могилу свого земляка.\nУ 2016 році в межах декомунізаційних процесів у Полтаві з’явилася вулиця на честь Леоніда Полтави, а цими днями у Ромнах відкрили меморіальну дошку.\nНадія Требіна, провідний бібліограф-краєзнавець, Полтавська обласна бібліотека для юнацтва імені Олеся Гончара


Очолений РФ наступ забрав життя понад 500 мирних сирійців - правозахисники, рятувальники » МІА Вектор Ньюз\nВектор Ньюз » НОВИНИ » Суспільство » Очолений РФ наступ забрав життя понад 500 мирних сирійців - правозахисники, рятувальники\nОчолений РФ наступ забрав життя понад 500 мирних сирійців - правозахисники, рятувальники\nПринаймні 544 мирних мешканців загинули і понад дві тисячі отримали поранення після того, як два місяці тому почався очолений Росією наступ на останній бастіон повстанців на північному заході Сирії.\nРосійські літаки 26 квітня приєдналися до сирійської армії у найбільшому наступі на частини провінції Ідліб, що перебуває в руках повстанців, і прилеглих північних районах Хами.\nЦе ознаменувало найбільшу ескалацію війни між сирійським президентом Башаром аль-Асадом і його ворогами від минулого літа.\nСирійська мережа з прав людини (SNHR), яка підраховує жертви та інформує різні агенції ООН, заявила, що серед 544 цивільних осіб, загиблих у сотнях атак, здійснених російськими літаками та сирійською армією, було 130 дітей. Ще 2117 людей отримали поранення.\n"Російські військові та її сирійський союзник свідомо атакують цивільних осіб з рекордним числом бомбардувань медичних закладів", - сказав голова правління SNHR Фадель Абдул Гани.\nМосква заявила, що її сили і сирійська армія відбиваються від терористичних атак бойовиків "Аль-Каїди", і звинуватила повстанців у руйнуванні угоди про припинення вогню, узгодженої торік між Туреччиною і Росією (частину угруповань у регіоні підтримує Анкара).\nВ п'ятницю військові спостерігачі повідомили про загибель щонайменше 13 людей внаслідок авіаудару в селищі на північному заході Сирії.\nНа початку червня міжнародна правозахисна організація Human Rights Watch звинуватила сирійсько-російський військовий альянс у використанні "коктейлю із забороненої та змішаної зброї" для атак на мирних мешканців північно-західної частини Сирії.\nПісля низки випадків бомбардувань медичних закладів у Сирії координатор з гуманітарної допомоги ООН заявив 25 червня, що попросив Росію надати детальну інформацію про те, як вона використовує надані їй координати розташування лікарень в країні.\n» В результаті авіаударів в Сирії загинули 13 осіб\n» Російські літаки вбили щонайменше 25 осіб у Сирії\n» Армія Асада за підтримки авіації РФ намагається наступати в Сирії\n» Бомбардування Гути: загинуло 416 осіб, ООН вимагає припинення вогню\n» У сирійській Гуті за добу загинули майже 100 людей, 470 поранені – спостерігачі\n» Армія Сирії за підтримки російських авіаударів почала наступ у провінції Ідліб


У Луцьку – «Веселі старти-2017»\nОбласний фестиваль «Веселі старти-2017» серед школярів відбувається під гаслом «Здорові діти - здорова нація».\nУ Луцьку за першість змагаються 26 команд із міст, районів та об’єднаних територіальних громад Волині.\nГолова обласного центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Володимир Новосад розповідає, що це дійство триває 12 рік поспіль.\n«Це змагання проводимо вже в 12-те серед учнів, які не брали участь в інших обласних змаганнях. Відповідно, для більшості це - перші змагання. Чим раніше ми залучаємо дітей до фізичної культури, спорту, тим ефективніше будуємо здорову націю», - наголошує Новосад.\nФестиваль відбувається в спортивно-оздоровчому комплексі «Адреналін Сіті» 28 лютого.\nУ фестивалі беруть участь учні 3-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів області, які не мають обмежень за станом здоров’я. Склад команди - 10 учасників (5 хлопчиків, 5 дівчаток) та 1 представник команди.\nПозмагатися за першість привезла команду заступник директора школи з селища Стара Вижівка Оксана Жилка.\n«На ці змагання приїхали 10 учнів четвертих класів. Загалом у нашій школі є три класи, а це 79 дітей, тому конкурс на командне місце був великим. Ми перевіряли їх, хто вміє добре бігати, відповідальний та відчуває командний дух. Так сформували збірну й перемогли в районних змаганнях «Веселі старти». Тепер ми тут. Для дітей це особливе свято, вони з величезним бажанням сюди їхали і видно, як у дітей світяться очі», - розповідає Жилка.\nНепосидючому учаснику команди Назару Баглику 9 років, він запевняє, що для того, аби перемогти – необхідно дослухатися порад вчителя.\n«Я раніше вже брав участь у змаганнях із футболу, карате, навіть на цій арені забивав м’яча у ліві ворота. А сьогодні вперше змагаюся у командних естафетах. Люблю бігати, це цікаво. А для того, аби перемогти – необхідно слухатися вчителя та виконувати поради, так ми діємо єдиною командою», - каже Назар.\nПеред початком змагань до присутніх звернувся заступник голови обласної ради Роман Карпюк, який зауважив, що спортзали мають бути в кожному районі.\n«Від щирого серця вітаю зі змаганнями, а також передаю вітання від всього депутатського корпусу та голови обласної ради Ігоря Палиці. Ці змагання організовані на досить високому рівні, тому бажаю, аби запал до спорту ніколи не проходив, бо за вами - майбутнє України. Сьогодні обласна рада ставить завдання збудувати в кожному райцентрі стадіон, аби були хороші зали для тренувань, та басейни – такі високі цілі ми ставимо перед собою та намагатимемося їх досягнути», - наголосив посадовець.\nЗауважимо, спортивна програма складається з п’яти естафет.\nЗа підсумками змагань перемогу у "Веселих стартах" здобула команда зі Старої Вижівки.\nАнна Показати IP 28 Лютого 2017 20:12\nЦе цирк і судді підкупні і сліпі виграла інша сильніша команда яка лідирували а не ці сонні мухи. Суддів і організаторів на милоооооо.\nОлекса до Анна Показати IP 1 Березня 2017 09:22\nФізруче, ти краще готуйся до уроків і не хами людям! Проведи краще, і я до тебе прийду\nІнеса Показати IP 1 Березня 2017 09:25\nА мені свято дуже сподобалося! Молодці! Чудові змагання!\nАнгліна до Інеса Показати IP 1 Березня 2017 18:42\nзвісно чудові ми та зусиль доклали\nСєрий Показати IP 1 Березня 2017 10:38\nяк на мене то свято вдалося, діти показали чудові результати!!а те що комусь не вдалося отримати перемогу,то просто не ваш день!!\nАнгеліна Показати IP 1 Березня 2017 21:31\nМені здається,що одна команда просто звикла перемагати у цих змаганнях і не може змиритися із тим,що звання переможців перейшло до інших)!!!Програвати також треба вміти...\nЮрій Показати IP 2 Березня 2017 23:05\nДе можна подивитися протокол змагань і результати?\nСвітлана Показати IP 15 Березня 2017 01:10\nОт чому нема відео з дітьми? Не мала, на жаль, змоги підтримати сестричку. Тепер мушу дивитися на двох нікому нецікавих, вибачте, пузаїв.


Зеленський про співпрацю з МВФ: які вимоги Фонду для траншу\nЗ деякими речами погоджуємось, з деякими – ні, – Зеленський про співпрацю з МВФ\n22 лютого 2021, 11:26\nПрезидент Володимир Зеленський / Слово і Діло\nМісія МВФ завершилась в Україні, проте про перегляд програми stand-by так і не домовились. Президент Володимир Зеленський запевняє,що програму не закрили і гроші до кінця року Київ таки отримає. Для цього потрібно виконати певні вимоги Фонду, проте не зі всіма глава держави повністю погоджується.\nПро це Володимир Зелеснький повідомив під час спілкування з журналістами в рамках форуму "Україна 30".\nЄ кілька умов для отримання грошей, – Зеленський\nГлава держави наголосив, що чи можна працювати з МВФ – залежить саме від України. Сам Фонд мав назвати дату, коли Київ отримає 2-ий транш. Проте через невиконання вимог цього не зробили.\nЩе у нас два транші. Всього в цій програмі три транші: 700 ще мільйонів і ще 700 мільйонів. Зараз повинні вони були надати дату, коли будуть виділений другий транш ще 700 мільйонів. Програма не виконана,\nНеобхідні законопроєкти уже зареєстрували\nПрезидент назвав кілька умов, які стали на шляху до траншу. Одна з них – це закон про Вищу раду правосуддя.\nЇх (МВФ – 24 канал) же годували багато років, що буде такий закон. А ми повинні дуже швидко деякі речі робити, а це дуже непросто – це і земельна реформа, і банківський закон. ВРП ми зареєстрували, зареєстрували законопроєкт про НАБУ,\n– уточнив президент.\nВ України нормальні відносини з МВФ\nЗеленський запевняє, що в Києва нормальні відносини з МВФ. Проте всередині країни цій співпраці не допомагає ніхто. Навпаки, наголосив Зеленський, є люди, які йдуть напряму до Фонду, аби показати, що в Україні не так.\nБагато лобістів працюють окремо з МВФ, розказуючи, що тут відбувається в Україні: ай-яй-яй, тут таке страшне, якщо були б ми, ми показали. Помічників нема,\nЗеленський заявляє, що не зовсім погоджується з деякими вимогами МВФ. Проте каже: гроші будуть. В будь-кому разі завжди є план "Б".\n"З деякими речами ми погоджуємось, а з деякими – ні. Я гарант Конституції, я захищаю незалежність України",– розповів Зеленський.\nЧитайте також Відкат і не тільки: чому Україна не домовилась про транш МВФ і коли це відчують українці\nЄ вимоги, з якими не погоджуються\nСеред таких речей – правки щодо закону про ВРП та ситуація з Конституційним Судом України. Сам глава держави наголосив, що коли з КСУ піде "всім відомий товариш" (мовиться про голову суду Олександра Тупицького), то суд запрацює.\nВажливо! 13 лютого місія МВФ завершила свою роботу в Україні без жоних нових домовленостей.За словами постійного представника МВФ в Україні Йоста Люнгмана, щоб отримати транш – Київ має досягнути значно більшого прогресу. В Офісі Президента, тим часом, запевняють, що технічна частина переговорів з Фондом ще триває.\nЕкономікаЗаконодавствоПрезидент УкраїниНовини України 24Володимир ЗеленськийМВФТранш МВФ


1.4. Школи, напрями та основні концепції в психології - Studentam.net.ua\nГоловна Психологія Основи психології і педагогіки (А.В.Семенова, Р.С.Гурін, Т.Ю.Осипова) 1.4. Школи, напрями та основні концепції в психології\n1.4. Школи, напрями та основні концепції в психології\nВсі предметні галузі, що вивчаються в межах психології, знайшли своє відображення в досягненнях різних шкіл, наукових напрямів, теорій та концепцій. Розглянемо основні з них.\nБіхевіоризм (від англ. behavior — поведінка) — один з провідних напрямів психології, широко розповсюджений в різних країнах, особливо в США. Засновники біхевіоризму — Дж.Б. Уотсон і Е. Торндайк. Цей напрям характеризується тим, що вивчення предмета зводиться передусім до аналізу поведінки. При цьому представники біхевіоризму заперечують свідомість як предмет психології. Основне положення біхевіоризму зводиться до того, що психологія має вивчати поведінку, а не свідомість, психіку, які в принципі неможливо спостерігати безпосередньо. Поведінку біхевіористи трактують як сукупність відношень "стимул — реакції" (S-R). На їх думку, знаючи силу діючих подразників і враховуючи минулий досвід людини, можна досліджувати процеси утворення нових форм поведінки. При цьому свідомість не відіграє ніякої ролі, а нові форми поведінки слід розглядати як умовні рефлекси.\nНеобіхевіоризм — напрям в американській психології, що виник в 30-ті роки XX ст. Необіхевіористи не тільки сприйняли головне положення біхевіоризму, згідно з яким предметом психології є об'єктивне спостереження реакції організму на стимул зовнішнього середовища (S-R), а й врахували вияв свідомості як реальної детермінанти поведінки людини, додавши до цієї схеми "проміжну змінну" (S-0-R). На думку необіхевіористів, у проміжку між дією стимулу і поведінковими реакціями відбувається переробка інформації як активний процес, без урахування якого неможливо пояснити реакцію людини на певні стимули.\nГештальтпсихологія — напрямок у зарубіжній психології, що виник у Німеччині в 20—30-х роках XX ст. Основними представниками цього напряму були німецькі психологи М. Вертгаймер, В. Келлер, К. Коффка та ін. Вони висунули тезу про необхідність вивчення психіки з погляду цілісних структур (гештальтів). Основну увагу гештальтпсихологія приділила дослідженню вищих психічних функцій людини (сприймання, мислення та ін.) як цілісних структур, первинних стосовно своїх елементів.\nПсихоаналітичний підхід був розроблений 3. Фрейдом наприкінці XIX — на початку XX ст. спочатку як метод лікування психічних захворювань. У подальшому фрейдизм вивів свої положення в ранг загальнопсихологічної теорії, набувши значного впливу в усьому світі. Для фрейдизму характерне пояснення психічних явищ через несвідоме; його основою є уявлення про споконвічний конфлікт між свідомим і несвідомим у психіці людини.\n3. Фрейд розглядає психіку на трьох рівнях: несвідоме, передсвідоме та свідоме. Несвідоме — головний елемент і джерело заряду мотиваційної енергії; саме воно становить суть психіки. Передсвідоме містить психічні акти, що можуть бути усвідомлені за певних умов, а свідоме розглядається як елемент надбудови, що виростає над несвідомим і перебуває з ним у постійному конфлікті.\nДомінуючим серед людських інстинктів у сфері несвідомого є лібідо (від гр. libido — статевий потяг, пристрасть). Це загальна причина людської поведінки, діяльності, прояву характеру тощо.\nКожна людина з моменту свого народження перебуває під впливом імпульсів лібідо, на підставі чого виникає так званий "Едіпів комплекс". Це одне з центральних понять у психоаналізі 3. Фрейда. Суть його полягає у несвідомому статевому потязі до батьків протилежної статі та намаганні фізично усунути одного з них — представника однорідної статі. 3. Фрейд назвав цей комплекс іменем старогрецького міфілогічного героя Едіпа, який у сутичці вбиває людину, не знаючи, що то його батько, й одружується з удовою, не відаючи, що це його мати. Дізнавшись про скоєне, Едіп переживає почуття провини.


природні видалення зморшок – масло какао\nЄ кілька цікавих фактів про какао-маслом. Наприклад, люди в Африці часто називають какао-масло “Theobroma”. Це означає, божественна їжа з’їдена самими богами. Какао-масло заслужив це прізвисько через свого багатого смаку і віку ігнорує здібності. Протягом сотень років люди використовували какао-масло, щоб допомогти зберегти свою молодість і красу.\nВитоки масло какао\nКот-д’Івуар в Західній Африці становить майже половину всього виробництва какао-масла в світі. Останнє надходить з різних країн в Африці, Азії, Центральної та Південної Америки.\nяк воно виробляється\nКакао-масло виробляється за допомогою простого процесу. Після того, як какао-боби збирають, вони направляються на станцію обробки. Тут вони відмивають від бруду і пилу. Як тільки боби досить чисті, вони смажені. Приготовлені боби подрібнюють до одержання густої пасти не проводиться.\nНайбільш важливим побічним продуктом цього процесу є хмарним коричнева рідина називається какао тертого. Це може бути уточнена ще далі, і какао-масла можуть бути вилучені з неї. Іноді речовину відправлено в лабораторію для додаткового уточнення.\nКакао-масло містить вітамін Е, а також багато інші поживні речовини, зволожуючі. Він також служить природним антиоксидантом, зводячи до мінімуму пошкодження шкіри від дії сонця і віку. Людям з сухою шкірою побачите, що какао-масло особливо добре працює, щоб тримати їх шкіру м’якою і еластичною.\nЛюди, які використовують масло какао, як їх видалення зморшок вибору випробували дуже обнадійливі результати. При використанні в якості частини регулярний режим краси, какао-масло є потужним анти-старіння продукту. Але чи знаєте ви, що какао-масло має багато інших застосувань, а?\nКакао-масло широко використовується в практиці масажу. Він не тільки змащувати шкіру, він також відомий для розслаблення м’язів, а також. Какао-масло також використовується в якості природної терапії для багатьох умов, у тому числі опіків, для зняття напруги і поліпшення власного імунітету до різних захворювань. Він навіть був розрекламований, як рак профілактична.\nДеякі травники використовувати масло какао для лікування болю в хворих на артрит. Він також містить антисептичні властивості, і був використаний як засіб від укусів змій та загального догляду за раною. Деякі навіть вважають, що вона може повністю змінити симптоми серцево-судинних захворювань. Какао-масло також вважається природним сечогінним засобом, що припливи зайву рідину з організму системи.\nУ всьому світі, вагітним жінкам животи масаж з маслом какао для запобігання розтяжок. Це натуральний зволожувач має так багато корисних властивостей, які вона не може пошкодити, щоб спробувати його самостійно. Руб деяких какао-масло в шкіру і відчути результат.\nPrevious Previous post: Як будувати колаген природним з цим новим засобом колаген крем\nNext Next post: мінеральні застосування косметики і використовує


Капріфоль - вид декоративного жимолості. Цінується садівниками за красиві квіти і форму куща. У ландшафтному дизайні для озеленення застосовується жимолость, яку можна розділити на дві групи по зовнішнім виглядом:\nКучерява: капріфоль, жимолость Брауна, Джеральда, приморська, Гекрота.\nКущова: жимолость татарська, Максимовича, альпійська, Королькова.\nЖимолость каприфоль - ліана. Назва перекладається з латинської, як козячий лист. Можливо тому, що ці тварини люблять поласувати листям жимолості. Ліану ще називають запашної. Квітуча жимолость видає приємний аромат, який посилюється у вечірній час. Як виглядає жимолость каприфоль, дивіться на фото.\nКапріфоль - дивовижна рослина, в якому все варте уваги. Незвичайні листя ліани: досить великі, шкірясті, еліптичної форми, темно-зеленого кольору, знизу сизі до білуватого відтінку. Опадають пізньої осені. 2-3 пари верхніх листків зростаються, утворюючи диск, через який проходить стебло жимолості.\nКвіти жимолості каприфоль розташовуються в пазухах зрощених листя, зібрані в групи по 5-10 квіток. Квіти трубчастої форми до 5 см в довжину з далеко виступаючими тичинками. Забарвлення квітів всередині біла або трохи жовтувата. Зовні з фіолетово-червоними смужками або пурпуровим відтінком. Кожен окремий квітка жимолості живе 2-3 дні. Цвітіння всього куща триває до 3 тижнів. Після цвітіння капріфоль утворюються ягоди на короткій плодоніжки, майже лежать на аркуші. Колір ягід у ліани червоний або оранжево-червоний. Ягоди неїстівні. Ліана починає цвісти і плодоносити після 3 років. Росте дуже швидко, за сезон пагони відростають на 1, 5-2 м. Період цвітіння капріфоль доводиться на кінець травня-початок червня.\nУ ландшафтному дизайні таке чудове рослина, як жимолость каприфоль застосовується для вертикального озеленення. Так як це ліана, то їй обов'язково потрібна опора для подальшого зростання. Садівники прикрашають кучерявою жимолость альтанки, арки, огорожі, декорують господарські будівлі. Жимолость каприфоль може бути живою огорожею. Ідеально поєднується з хвойними рослинами, з чагарниками, які так само красиво цвітуть (бузок, вейгела, дейція) і з плетистими трояндами. Приклади застосування капріфоль в ландшафтному дизайні дивіться на фото:\nПри дотриманні агротехніки та належному догляді капріфоль буде радувати вас довгі роки. Середня тривалість життя жимолості близько 50 років.\nЖимолость каприфоль - європейка, любить рясне сонце. Перенесе часткове затемнення. Але при цьому не буде рясно цвісти. Правильно вибирайте місце для посадки рослини. Грунт повинен бути родючим, збагачена перегноєм, добре зволожена, але вода не повинна застоюватися. Грунти глинисті, щільні за складом, з підвищеною кислотністю для ліани капріфоль не підходять.\nЩоб посадити жимолость каприфоль, викопайте яму або траншею з урахуванням того, щоб помістилася коренева система. Яма для одиночного рослини, а траншея - для ряду рослин. На дно ями укладете шар дренажу. Це може бути гравій, невеликі частини цегли або пісок. Вийнятий з ями грунт, перемішайте з добривами, торфом, перепрілим гноєм або перегноєм.\nУ кислий грунт додайте вапно. Частина підготовленого грунту викладіть в яму, поверх нього розмістіть саджанець. Якщо коріння у жимолості великі, то можна їх підрізати. Засипте коріння залишилася грунтовій сумішшю, добре полийте. Озаботьтесь створенням опори для жимолості каприфоль, щоб не отримати в подальшому безформний клубок. Без опори жимолость почне спиратися сама на себе.\nВажливо! Не забувайте, що жимолость обплітає опору проти годинникової стрілки. Надалі при формуванні ліани майте на увазі даний нюанс.\nОпорою можуть бути шнури. Ви можете натягнути в будь-якому напрямку, зручному для вас. Крупноячеистая сітка або гратчасті шпалери.\nРегулярний догляд за рослиною полягає в поливі, своєчасному видаленні бур'янів і формуванні куща. Жимолость каприфоль любить вологу. У літній період не допускайте пересихання грунту, якщо сезон видався посушливим, то збільште кількість води для поливу ліани. Поверхня ґрунту навколо капріфоль можна покрити мульчею. Наприклад, торфом. Мульча потрібна для створення умов для розпушувачів грунту - черв'яків, для захисту верхнього шару грунту від пересихання.\nБур'яни видаляйте в міру їх виникнення. Багаторічні бур'яни з розгалуженою кореневою системою потрібно прибрати перед посадкою. Максимально ретельно вибрати всі частини коренів.\nЖимолость - швидкозростаюча ліана. Підрізаючи її, ви сформуєте кущ за своїм бажанням. У молодого рослини залиште не більше 3 пагонів. Виберіть самі життєздатні. Решта видаліть. Відрізуйте загиблі пагони і не пережили зиму. Як тільки жимолость каприфоль піде в зростання і досягне необхідної висоти, починайте підрізати верхівки, щоб простимулювати появу бічних пагонів. Тоді капріфоль піде вшир. Підрізаючи рослина, не тільки формуєте його, але і омолоджує, сприяєте рясному цвітінню. Дивіться на відео про тонкощі весняного догляду за жимолостю каприфоль:\nЖимолость пересаджують навесні. Капріфоль не надто любить переміщення. Тому визначитеся з постійним місцем зростання. Як розмножують жимолость? Є кілька способів:\nНасінням. Досить складний і копіткий процес. Насіння жимолості заготовляють з дозрілих ягід. Відокремлюють їх від м'якоті, промивають і просушують. Насіння капріфоль неохоче сходять. Для того щоб поліпшити схожість, проводять стратифікацію. Штучний процес для активації природних сил насіння. У природі насіння падають на землю восени, знаходяться в стані спокою, щоб навесні прорости. Стратифікація - це імітація природних умов. Для цього насіння жимолості каприфоль поміщають в ємність з вологим піском і поміщають в холодильник на нижню полицю. Витримують близько 2 -4 тижнів. Пісок необхідно зволожувати. Далі, насіння капріфоль готові для посадки. У ємності з живильним грунтом помістіть насіння, трохи присипавши грунтом. Обприскати водою, накрийте склом або плівкою. Після появи сходів скло можна прибрати. Після того як сходи капріфоль зміцніють, можна пересадити на постійне місце. На зиму обов'язково укрийте. Наприклад, ялиновим гіллям.\nЖивцями. Заготівля живців капріфоль відбувається після того, як кущ відцвіли. Для живців годяться не всі пагони. Найкраще приживуться живці з пагонів постарше. Якщо вони добре ламаються, значить, підходять для живцювання. Довжина живців 10 см, вони повинні мати 2 - 3 междоузлия. Верх зріжте під прямим кутом, а низ під 45 градусів. Живці капріфоль висадіть для вкорінення в теплицю в суміш садового грунту, торфу і піску приблизно в рівних пропорціях. Через місяць з'являться перші листя. Навесні можна висаджувати у відкритий грунт.\nОтводками. Найпростіший спосіб розмноження жимолості каприфоль. Навесні або восени пригни гілку до землі і зафіксуйте її скобами. Присипте землею. Щоб вкорінення відбулося ефективно, підготуйте грунт, змішавши її з торфом. Навесні відокремте вкорінені частини від батьківського куща капріфоль і висадіть на постійне місце. Такий спосіб хороший при створенні живоплоту, тоді відведення не відокремлюють, вони продовжують рости самостійно. Необхідно лише встановити опору для молодих рослин.\nРозподілом розрослося куща. Тут 2 способи. Перший: оголити коріння куща і відрізати втеча з корінням. Другий: викопати весь кущ капріфоль і, використовуючи лопату, розділити кущ на частини, які потім можна пересадити на нові постійні місця. Зрізи обробіть золою. І укоротите злегка пагони. Через рік рослині буде потрібно обрізка для формування крони.\nЖимолость каприфоль буде радувати вас бурхливим зростанням і рясним цвітінням, якщо її регулярно підгодовувати.\nОсінь - найкращий час для внесення калійних і фосфорних добрив. Для цього удобрити рослина перегноєм або перепрілим гноєм.\nНавесні внесіть азотні добрива. Полийте гноївкою або настоєм пташиного посліду, попередньо розбавивши водою: 1 частина настою і 10 частин води.\nОглядайте жимолость каприфоль, щоб вчасно помітити пошкодження і вжити заходів.\nВорог номер один для жимолості - це тля, яка висмоктує життєві соки рослини. Зовнішні ознаки загрози - жовтіють і опадають листя. Тлю можна знищити, обприскати кущ препаратами: «Інта - ВІР», «Елексар», «Кондіфор».\nГрибкові ураження викликають в'янення листя, на корі з'являються червонуваті горбки. Уражені пагони слід видаляти. Весь кущ необхідно обробити мідним купоросом навесні в якості профілактики.\nВіруси викликають строкатість на листках. На жаль, кущ доведеться викопати і спалити. Але можна поборотися за рослина, обприскати її мідним купоросом або «фундазолом».\nНехай вас не лякають хвороби і комахи - шкідники. Жимолость каприфоль дуже красиве і ефектне рослина, яке не потребує трудомісткому догляді. Якщо ви поселите її в своєму саду, то довгі роки це створення буде тішити ваш погляд своїм неповторним зовнішнім виглядом.\nКапріфоль в ландшафтному дизайні © 2017 - Може 2022