Лекція 2. Поняття про розміри, їх відхилення та допуски\nЛекція 3. Загальні характеристики з’єднань робочих поверхонь деталей\nЛекція 4. Система отвору і система вала\nЛекція 5. Взаємозамінність гладких циліндричних з’єднань\nЛекція 6. Розрахунок і добір основних відхилень та допусків розмірів рухомих з’єднань\nЛекція 7. Розрахунок і добір основних відхилень та допусків розмірів нерухомих з’єднань\nЛекція 8. Добір основних відхилень та допуски розмірів для змішаних з’єднань\nЛекція 9. Підшипники кочення\nЛекція 10. Відхилення та допуски форми поверхонь виробів та їх взаємного розміщення\nЛекція 11. Параметри шорсткості поверхонь. Нормування шорсткості поверхонь\nЛекція 12. Спеціальні засоби контролю та вимірювання розмірів і якості поверхонь виробів\nЛекція 13. Взаємозамінність нарізних з’єднань. Нарізні калібри\nЛекція 14. Контроль якості продукції у машинобудуванні\nТема: Вступна лекція\n“Взаємозамінність, стандартизація та технічні вимірювання” (ВС та ТВ) є дисципліною, в якій вивчають здатність будь-якого виробу рівноцінно замінювати інший виріб, так як вони повинні відповідати вимогам креслень, технічним вимогам чи стандартам, в яких наведені марка та стан матеріалу виробу (заготовки, деталі) форма та розміри, якість поверхонь тощо. Важливе місце в ВС та ТВ займає розгляд взаємозамінності гладких циліндричних рухомих, нерухомих і змішаних з’єднань, різьбових з’єднань, відхилень допусків форми поверхонь виробів та їх взаємного розміщення. “Взаємозамінність, стандартизація та технічні вимірювання” – дає студентам знання про сучасні прогресивні технології, та знайомить їх з перспективами розвитку й вдосконалення технологічних методів обробки матеріалів та спеціальних засобів контролю, вимірювання розмірів і якості поверхонь виробів, що гарантуватиме високу якість продукції.\n1.2 Визначення взаємозамінності\nВзаємозамінністю виробів (машин, приладів, механізмів, деталей) чи інших видів продукції (сировини, матеріалів), напівфабрикатів називають їхню властивість рівноцінно заміняти при використанні кожної з безлічі екземплярів виробів, їхніх чи частин іншої продукції іншим однотипним екземпляром.\nНайбільше широко використовують повну взаємозамінність, що забезпечує можливість зборки (чи заміни при ремонті) будь-яких незалежно виготовлених із заданою точністю однотипних деталей у складальні одиниці, а останніх - у вироби при дотриманні пропонованих до них технічних вимог по всіх параметрах якості.\nВзаємозамінними можуть бути деталі, складальні одиниці і вироби в цілому. У першу чергу такими повинні бути деталі і складальні одиниці, від яких залежить надійність і інші експлуатаційні показники виробів (ця вимога, природно, поширюється і на запасні частини).\nПовна взаємозамінність можлива тільки коли розміри, форма, механічні, електричні й інші якісні і кількісні характеристики деталей і складальних одиниць після виготовлення знаходяться в заданих межах і зібрані вироби задовольняють технічним вимогам.\nПри повній взаємозамінності спрощується процес складання, а також ремонт виробів, тому що будь-яка зношена чи поламана деталь чи складальна одиниця може бути замінена новою (запасною).\nПовну взаємозамінність економічно доцільно застосовувати для деталей, виготовлених з допусками квалітетів не вище 6. Іноді для задоволення експлуатаційних вимог необхідно виготовляти деталі і складальні одиниці з економічно не прийнятими чи технологічно важко виконуючими допусками. У цьому випадку для одержання необхідної точності складання застосовують груповий підбор деталей (селективне складання), регулювання положення деяких частин виробів, прогин і інші технологічні заходи. Таку взаємозамінність називають неповною (обмеженою).\nРозрізняють взаємозамінність зовнішню і внутрішню. Зовнішня взаємозамінність - це взаємозамінність покупних виробів за експлуатаційними показниками, а також за розмірами і формою приєднувальних поверхонь. Наприклад, в електродвигунах зовнішню взаємозамінність забезпечують за частотою обертання вала і потужністю, а також за розмірами приєднувальних поверхонь, у підшипниках кочення - за зовнішнім діаметром, діаметром зовнішнього кільця і внутрішнім, діаметром внутрішнього кільця і їхньою шириною.\nВнутрішня взаємозамінність поширюється на деталь, складальні одиниці і механізми, що входять у вироби. Наприклад, кулькові підшипники мають повну зовнішню взаємозамінність, оскільки за своїм призначенням і монтажними розмірами взаємозамінні, але разом з тим окремі їхні частини (внутрішні і зовнішні кільця, кульки) не взаємозамінні між собою, оскільки подаються на складання і конвеєр тільки селективно підібраними комплектами, тобто не мають внутрішньої взаємозамінності (окремі частини кулькового чи роликового підшипників не взаємозамінні).\nРівень взаємозамінності виробництва характеризується коефіцієнтом взаємозамінності (Кз\nСтупінь наближення Кз\nдо 1 - є об'єктивним показником механічного рівня виробництва.\nВзаємозамінність в металообробній промисловості вперше у світі була здійснена в 1761 році на Тульському, а потім на Іжевському заводах при масовому виготовленні рушниць.\nде ГРАНИЧНЕ ВІДХИЛЕННЯ - алгебраїчна різниця між граничним і номінальним розмірами (їх два - верхнє і нижнє).\nВиміряти розмір - значить порівняти його з величиною, прийнятою за одиницю. Для лінійних розмірів одиницею виміру є МЕТР. У новій системі одиниць СИ 1 метр виражений у довжинах світлових хвиль атома криптону, тобто пов'язаний із природною величиною. Тепер 1 м = 1 650 763,73 довжин хвиль у вакуумі випромінювання, що відповідає жовтогарячій лінії спектра криптону - 86. У новому еталоні довжина 1 м відтворюється зараз із похибкою 0,002 мкм (а був +, - 0.1 мкм), що менше похибки старого штучного еталона метра в 50 разів. У системі допусків і посадок широко застосовуються частки метра: 1 мм, 1 мкм, (1 мм = 1000 мкм). Далі всі лінійні розміри й граничні відхилення лінійних розмірів на кресленнях, схемах, у розрахунках і завданнях будемо давати в мм, без позначення одиниці виміру.\nДОПУСК - різниця між найбільшим і найменшим граничним розмірами або алгебраїчна різниця між верхнім і нижнім відхиленнями. ПОЛЕ ДОПУСКУ - поле, обмежене верхнім і нижнім відхиленнями, воно є наслідком похибок, отриманих при виготовленні і у результаті контролю деталі. У з'єднанні двох деталей, що входять одна в іншу, розрізняють отвір I і вал II.\n: Вал Ø 16\nЩоб зменшити кількість типорозмірів виготовлених деталей і спростити виробництво, у полях допусків 1-го і 2-го рядків виділені для кращого застосування 16 полів допусків для валів і 10 для отворів: d6, h6, js6, n6, p6, r6, s6, f7, h7, h8, h9, d11, h11, H7, IS7, K7, N7, P7, F8, H8, F9, H11. Кращі поля допусків погоджені з рекомендаціями ІSО, на ці поля в основному орієнтуються організації по виробництву спеціалізованого інструмента й калібрів.\nЗ огляду на похибки обробки, конструктор указує в кресленнях не один, а два гранично припустимих розміри, більший з яких називається найбільшим граничним розміром і позначається dmax\n, а менший - найменшим граничним розміром dmin\n. Отож різниця між: dmax\n= TD, називається допуском Т.\nЕS = Dmax\nes = dmax\nЕI = Dmin\nei = dmin\nпобудови полів допусків:\n= D + ES; dmax\n= d + es;\n= 55 + 0,005 = 55,005; dmax\n= 55 + (-0,03) = 54,970\n= D + EI dmin\n= d + ei\n= 55 + 0,020 = 55,020 dmin\n= 55 + (- 0.06) = 54.940\nПрипустимо, потрібно виготовити вал. Тому що виконати цей розмір точно не можливо, на кресленні вказується, що dmax\n= 30,020 мм, dmin\n= 29,990 мм, всі дійсні pозміри, що не виходять за межі, будуть придатні, тобто з точністю до 0,010 мм:\n30,020 30,010 dmax\n29,990 Тd = 0,030 29,980 Брак Отже, умова придатності деталі зведеться до того, що:\n60 r6; 60F 7\nПОСАДКА ІЗ ЗАЗОРОМ (рухлива) - посадка, при якій забезпечується зазор у з'єднанні (поле допуску отвору розташовано над полем допуску вала), тобто, Dmin\nДо посадок із зазором ставляться також посадки, у яких нижня границя поля допуску отвору збігається з верхньою границею поля допуску вала, тобто Smin\n= 0. У зв'язку з коливаннями дійсних розмірів з’єднувальних деталей у межах заданих допусків зазори будуть коливатися від найменшого до найбільшого значення.\nНАЙБІЛЬШИЙ ЗАЗОР (Smax\n) - є позитивна різниця між найбільшим граничним розміром отвору і найменшим граничним розміром вала або алгебраїчна різниця між верхнім граничним відхиленням отвору і нижнім граничним відхиленням вала:\nСЕРЕДНІЙ ЗАЗОР (Scеp\n) - середньоарифметичне найменшого і найбільшого зазорів:\n3.2 Посадки з натягом\nПОСАДКА З НАТЯГОМ (нерухома) посадка, при якій забезпечується натяг у з'єднанні (поле допуску отвору розташовано над полем допуску вала), тобто Dmax\n. Натяг характеризує ступінь опору взаємному зсуву деталей, тому посадки з натягом задаються в з'єднанні нерухомих деталей машин.\nНАЙБІЛЬШИМ НАТЯГОМ (Nmax\n) - називається позитивна різниця:\nНАЙМЕНШИЙ НАТЯГ (Nmin\nСЕРЕДНІЙ НАТЯГ (Ncеp\nРис. 2 Посадка з натягом\n3.3 Перехідні посадки\nПЕРЕХІДНА ПОСАДКА - посадка, при якій можливе одержання як зазору, так і натягу (поля допуску отвору й вала перекриваються - частково або повністю). У перехідних посадках при найбільшому граничному розмірі вала і найменшому граничному розмірі отвору виходить найбільший натяг, а при найбільшому граничному розмірі отвору й найменшому граничному розмірі вала найбільший зазор, тобто Nmax\n, a Smax\n. При оцінці точності з'єднань користуються поняттям ДОПУСКУ ПОСАДКИ, що визначається сумою допусків вала й отвору: Тпос\n= TD + Td=JT\nРис. 3 Перехідна посадка3.4 Застосування різних посадок залежно від умов роботи деталей\nПри виборі посадки з гарантованим зазором основним завданням є забезпечення найменшого тертя між дотичними поверхнями вала і втулки, а отже, і найменшого зношування їх.\nПосадка з натягом забезпечується силою тертя між поверхнями деталей і залежать від величини натягу. Тому при виборі посадки з N визначають припустимі значення Nmax\nУ ковзних посадках (Н7/h6, Н6/h5, Н8/H7) Smin\n= 0, тому вони перебувають на грані між нерухомими й перехідними посадками. При гарному змащуванні деталі переміщаються відносно один одного вільно (наприклад: напрямні і пиноли у верстатах, поршневі джерела в циліндрах насосів і поршневих машин, що центрують поверхні фланців і кришок, центрування корпуса підшипника з корпусом редуктора, центрування кріплення при точному складанні - H10/h10, H12/h12).\nПосадки типу Н7/g6 (пересувні блоки шестірень, у коробці передач), Н7/g5 мають малий гарантійний зазор, що створює гарне центрування деталей і відсутність ударів при зміни навантаження. При гарному змащенні посадки застосовують для з’єднання шийки колін вала із шатуном у поршневому двигуні внутрішнього згоряння, вала ротора турбіни.\nПосадки Н7/f7, Н8/f7, Н7/f6 мають великий зазор. Застосовують при з'єднанні деталей, які працюють в основному при помірних і постійних швидкостях і при ненаголошеному навантаженні (наприклад: обертові в підшипниках вали і шпинделі), тобто дієвідміни вал-втулка в підшипниках ковзання.\nПосадки Н8/е8, Н7/е7, Н7/е8 мають відносно більші S і застосовують для рухливих з'єднань при великій довжині втулки і частоті обертання 1000 об/хв (наприклад: валів із втулками підшипників у відцентрових насосах, у приводах шліфувальних верстатів і турбогенераторах, валів холостих шківів і вільно обертових коліс, тобто для підшипників ковзання при широко розставлених опорах або в з’єднаннях , багатоопорного вала - число опор > 2). Посадки H10/d10, Н12/d12 - шарнірне з'єднання (палець-втулка); H8/d9, H9/d9 - мають відносно більші S і застосовуються для з'єднання деталей, що працюють із більшим n (об/хв), коли за умовами роботи деталей виникає неточне центрування (наприклад: у сільськогосподарських, дорожніх та інших машинах, з’єднання поршня із циліндром у компресорі). Посадки Н7/е8 застосовуються для деталей, що працюють при високих t (у теплових двигунах).\nПосадки H7/k6, K7/h6 дають гарну точність центрування й забезпечують швидке складання. Їх застосовують для швидкохідних шківів, коліс редукторів, маховичків, рукояток, настановних коліс.\n1. Класифікація з’єднань за їх характером.\n2. Перелічіть методи добирання відхилень і полів допусків для з’єднань.\n3. Як добирають поля допусків для рухомих з’єднань?\n4. Як добирають поля допусків для нерухомих з’єднань?\n5. Що називається посадкою?\n6. Чим відрізняються посадка з зазором від посадки з натягом?\n7. Що таке натяг?\n8. Що таке посадка з натягом?\n9. Що таке посадка з зазором?\n10. Наведіть приклади визначення полів допуску на кресленнях.\n11. Наведіть приклади використовування різноманітних посадок.\n12. Коли використовуються посадки з зазором? 13. Що таке допуcк посадки?\nТема: Система отвору і система вала\n4.1 Поняття системи отвору та системи вала\nУтворення різних посадок пов'язане з поняттями "посадки в системі отвору» і «посадки в системі вала».\nПОСАДКИ В СИСТЕМІ ОТВОРУ - це посадки, у яких різні зазори або натяги одержують з'єднанням різних валів (наприклад: f, r, n) з основним отвором H (таблиця 1).\nПОСАДКИ В СИСТЕМІ ВАЛА - це посадки, у яких різні зазори або натягу одержують з'єднанням різних отворів (наприклад: F, R, N) з основним валом h (таблиця 2). Графічне зображення системи отвору і системи вала. Рис. 1 Графічне зображення системи отвору і системи вала\nI - поля допусків валів;\nII - поля допуску основного отвору Н;\nIII - поля допусків отворів;\nIV - поле допуску основного вала h.\nУ системі отвору граничні відхилення отвору для всіх посадок однакові, а різні посадки досягаються зміною граничних відхилень валів.\nУ системі вала граничні відхилення вала для всіх посадок однакові, а різні посадки досягаються зміною граничних відхилень отворів.\nУ позначення посадки входить номінальний розмір, загальний для з'єднань, за ним треба дріб, у чисельнику якої вказується поле допуску отвору, а в знаменнику - поле допуску вала.\n4.2 Приклади посадок системи отвору та системи вала\nø60 Н7/c8ø60 Н8/d9ø60 Н9/f9 - у системі отворів\nø60 С8/h7ø60 D8/h8ø60F9/h9 - у системі вала\nІз прикладів видно, що ту саму посадку можна одержати як в одній, так і в іншій системі. При виборі системи посадок варто враховувати, що найпоширенішою є система отворів, тому що при роботі із цією системою утвориться менше різних за розмірами отворів, значить виробництво зажадає менше різних різальних інструментів для обробки отворів, що безпосередньо формують розміри (свердел, зенкерів, протягань тощо)\nЕкономічно і технологічно вигідніше застосовувати систему вала, коли використовується суцільнотягнений матеріал у вигляді прутка або дроту без подальшої механічної обробки.\nСистему вала застосовують також при використанні в конструкціях машин стандартних складальних одиниць і деталей (наприклад: підшипників кочення, валиків тощо), при виготовленні складних конструкцій, коли на одному валу необхідно здійснити кілька посадок різного характеру.\nКомбінована система - ø20 R7/m6.\n1. Що таке система отвору, де її використовують?\n2. Що таке система вала, де її використовують?\n3. Яке відхилення називається основним?\n4. Основна різниця між системою вала та системою отвору?\n5. Скільки існує квалітетів? Наведіть приклад їх визначення?\n6. Які посадки найкращі?\n7. Яких посадок більше - із зазором чи з натягом?\nРекомендовані посадки у системі вала при номінальних величинах від 1 до 500 мм\nПримітка. - Переважні посадки\nРекомендовані посадки у системі отвору при номінальних величинах від 1 до 500 мм\nОсновні відхилення валів\nТема: Взаємозамінність гладких циліндричних з’єднань\n5.1 Положення поля допусків за стандартом\nОСНОВНІ ВІДХИЛЕННЯ - граничні відхилення (верхнє або нижнє), що визначають положення поля допуску щодо нульової лінії.\nДля всіх полів допусків, розташованих нижче 0 лінії, основним (найближчим) є верхнє відхилення (es або ЕS). а для полів допусків, розташованих вище 0 лінії - ei або EI – нижнє відхилення.\nУсього для валів й отворів передбачено по 28 рядів основних відхилень, які позначаються однією або двома буквами латинського алфавіту – прописні для отворів і рядкові - для валів.\nПоля допусків отворів\nПоля допусків вала\nОсновний отвір позначається літерою Н (Е1 - О).\nОсновний вал - h (es = 0).\nРяди основних відхилень від А (а) до Н (h) призначені для утворення посадок із зазором, від I (i) до N (n) - перехідних, і від P (p) до ZC (zс) - з гарантованим натягом.\nДля кожного літерного позначення величина і знак основного відхилення, а також допуск наведені в ДЕРЖСТАНДАРТі 25346-89.\nДруге (не основне) відхилення визначається із залежностей:\nEI(ei) = ES(es) - Т або ES(es) = EI(ei) + Т (рис. 1)\nРис. 1 Основні відхилення\nДля валів j й js й отворів J й JS поле допуску розташовується симетрично нульової лінії. Основні відхилення, що позначаються однією і тією ж літерою, однакові за величиною, але протилежні за знаком EI=-es для А-Н, ES = -ei для I-ZC.\nІз цього правила зроблене виключення для розмірів понад 3 мм для отворів J, К, М та N з допусками по 3-8 квалітетам і для отворів від Р до ZC з допусками по 3-7 квалітетам, для яких застосовується правило:\nES=~-ei+Δ, де - різниця між допуском розглянутого квалітету і допуском найближчого більш точного квалітету. ПОЛЕ ДОПУСКУ В ЕСКД утворюється з’єднанням основного відхилення і квалітету:\nдля валів: h6, d10, s7, js5; для отворів: Н6, D10, S7, JS5. За основним відхиленням і допуском визначається і друге граничне відхилення, що обмежує дане поле допуску: EI(ei) = ES(es) - Т ES(es) = EI(ei)+T .\nДля тих полів допусків, у яких основним відхиленням є верхнє, нижнє визначається:\nдля вала: es = ei – Td;\nдля отвору: ES = EI – TD. Якщо нижнє відхилення є основним, тоді:\nдля вала: es = ei + Td;\nдля отвору: ES = EI + TD.\n5.2 Одиниця допуску і квалітет\nУ системі ІSО принципово допускаються будь-які з’єднання основних відхилень і квалітетів. Теоретично для кожного з розмірів до 500 мм з’єднанням до 20 квалітетів і 28 основних відхилень можна утворити більш 520 полів допусків валів і 518 полів допусків отворів. Величина основного відхилення для більшості полів допусків не залежить від КВАЛІТЕТУ (ступеня точності) - це сукупність допусків, що відповідають однаковому ступеню точності для всіх номінальних розмірів.\nКвалітет позначається порядковим номером, що зростає зі збільшенням допуску. Всього передбачено20 квалітетів (01, 0, 1, 2, 3, ..., 18).\nУ цих квалітетів стандартом передбачені посадки. Скорочено допуск по одному із квалітетів позначається латинськими літерами, наприклад Н7. Допуск посадки IT = ai, де а - коефіцієнт, що залежить від квалітету, i - одиниця допуску.\nПрактикою встановлено, що труднощі обробки в основному виникають зі збільшенням розмірів деталей за законом кубічної параболи:\nТут i - одиниця допуску для номінальних розмірів до 500 мм. D - середньоарифметичний розмір всередині розглянутого інтервалу розмірів.\nТак, для 3 мм i = 0.55, а для 500 мм i = 3.89. Тобто величина допуску на виготовлення розміру через i залежить від самого розміру. Для розмірів до 500 мм допуски у квалітетах від 01 до 4 визначені за формулами:\nIT 01 = 0.3 +0,008 Ди,\nде Ди – середнє геометричне його граничних значень.\nIТО = 0,5 + 0,012 Ди\nITI = 0,8 + 0,020 Ди\nIT2 = ITI * IТЗ\nIТЗ = ITI * IТ3\nIТ4=IТЗ * IT5\nЗа цими формулами проводять розрахунок допусків і граничних відхилень для кожного інтервалу номінальних розмірів. Система допусків та посадок поширюється на розміри до 40000 мм. Вказаний діапазон розбитий на групи:\nдо 500 мм, 500 - 3150 мм, 3150 - 10000 мм, 10000 -40000 мм - всі вони розбиваються на основні й проміжні інтервали.\nДля розмірів до 500 мм установлено 13 основних інтервалів (наприклад: від 10 до 18 мм). Проміжні інтервали введені для відхилень, що утворюють посадки з більшими натягами і зазорами для одержання більш рівномірних зазорів і натягів. Проміжні інтервали починаються з 10 мм (10-14 мм, 14-18 мм).\n5.3 Система похибок\nВеличина допуску не зовсім повно характеризує точність обробки.\nОсновними джерелами появи відхилень заданих розмірів і форми виробу є похибки:\n- геометричної форми;\n- пов'язані із чистотою обробки (шорсткості):\nЦі 4 групи похибок у процесі виготовлення виникають під дією ряду причин, серед яких слід зазначити:\nа)неточність виготовлення устаткування (верстат, прес і т.д.);\nб)неточність виготовлення пристосувань для обробки, їхнє зношування;\nв)пружні деформації різальних інструментів, їхнє зношування, неточність виготовлення інструмента, температурний вплив;\nг)неоднорідність матеріалу, пружні деформації, температурний вплив тощо. Це система технічних похибок;\n5 - виміру, включаючи похибки вимірювальних засобів;\n6 - залежні від обраної технічної системи й режиму обробки;\n7 - коливання припуску на механічну обробку тощо.\nПохибки при виготовленні деталей можна поділити на:\n1) систематичні постійні (неправильно настроєний верстат);\n2) систематичні змінні (зношування інструмента);\n3) випадкові похибки.\nЯкщо систематичні можуть бути виявлені і у ряді випадків усунуті в процесі підготовки виробництва або виготовлення деталей, то виявлення випадкових похибок вимагає вивчення.\nЧисленні досвіди показують, що випадкова похибка виготовлення дуже добре узгоджується із законом нормального розподілу.\nРис. 2 Крива Гауса\nКрива показує, що найбільше число - 68% всіх виготовлених деталей мають похибки, близькі до середнього розміру, 27,4% деталей мають відхилення в межах від 1/3 до 2/3 допуску, і тільки незначна кількість деталей - 4,32% - має розміри, близькі до найменших і найбільших граничних розмірів.\nНехай X - випадкова величина У- щільність імовірності\nσ - середньоквадратичне відхилення X За законом Гауса:\nЯкщо IT – допуск посадки, то площу, укладену між кривою й віссю X приймають за 1 або за 100%.\nЇї можна виразити через інтеграл:\n, , dx=σdz\nБеремо половину площі:\n- певний інтеграл функції Лапласа. Його можна знайти в будь-якому інженерному довіднику: при z = 3, х = 3σ, 2x = 6σ: f(3)~0,4987≈0,5\nВИСНОВОК: для похибок, які підкоряються закону Гауса, за зону розсіювання дійсних розмірів, що дорівнює допуску на виготовлення деталей, приймається зона +, -3σ або 6σ. Імовірність цього близька до 100%. Вихід за зону розсіювання становить усього 0.27%. Приклад: обробляється партія деталей 1000 шт, ІТ- відомий допуск посадки.\nде L - дійсний розмір.\nВизначимо так названу залишкову похибку:\nЗгрупуємо дійсні розміри за групами:\n40,02 - nl;\n40,02-40,01 - n2;\n40,01-40,00 – n3;\nni ~ частота появи того самого розміру\nТобто проводиться селективне складання, наприклад: H7/g6\nДля збільшення точності і однорідності з’єднання деталі сортують на групи з більше вузькими допусками і складання ведуть за цими групами. Цим методом збирають двигуни внутрішнього згоряння, за цим методом працюють шарикопідшипникові заводи.\nДодаткові витрати селективного складання окупаються високим cтупенем автоматизації і механізації виробництва.\n1. Яка одиниця вимірювання використовується для лінійних вимірювань?\n2. Яке відхилення називається основним?\n3. Скільки існує квалітетів? Наведіть приклад їх визначення?\n4. Наведіть приклади визначення полів допуску на кресленнях.\n5. Які причини викликають похибки?\n6. Назвіть види похибок.\n7. В чому сутність селективного складання?\nТема: Розрахунок і добір основних відхилень та допусків розмірів рухомих з’єднань\nНайпоширенішим типом відповідальних з'єднань є підшипники ковзання, що працюють з мастилом. Потрібен мінімальний знос, що досягається при рідинному терті, коли поверхні цапфи і вкладеня підшипника повністю розділені шаром мастила (рис. 1) і тертя між металевими поверхнями замінюються внутрішнім тертям в змащувальній рідині.\nПоложення валу в стані рівноваги буде визначатиcь абсолютним ексцентриситетом з Δ=Д-d - діаметральний зазор. Якнайменша товщина шару мастила, що забезпечує рідинне тертя в з’єднанні:\n– величина абсолютного ексцентриситету взаємного зміщення осей отвору та осі вкладення підшипнику:\nВводимо відносний ексцентриситет: Тоді:\nОдночасно із забезпеченням рідинного тертя необхідно, щоб підшипник володів необхідною несучою здатністю, радіальною силою R (навантаження, діюче на вал, реакція опори). З гідродинамічної теорії змащування: деμ - коефіцієнт динамічної в'язкості змащувального мастила (Па∙с);\nn - кількість обертів валу (об/хв);\nℓ - довжина з’єднання (втулка контактує з валом);\nd - діаметр цапфи валу (мм);\n- безрозмірний коефіцієнт навантаження підшипника, залежний від χ\n1. Визначити колову швидкість м/с:\n2. Обчислити відносний зазор, мм:\n3. Визначити діаметральний зазор, мм:\n4. Прийнявши Δ за середній зазор, вибираємо стандартну посадку.\n5. Розрахувати кутову швидкість ω=πn/30.\n6. Визначити коефіцієнт навантаження підшипника:\n7. По відношенню l\n/d і CR\nзнайти відносний ексцентриситет χ (таблиця 1).\nВідносний ексцентриситет λ\n8. Обчислити якнайменшу товщину шару мастила , мкм:\n9. Для визначення зазору, що забезпечує рідинне тертя, вибрати значення шорсткості поверхні деталей, що з’єднуються:\n· якщо 0<d<180 мм, то RZA\n= 6,3; RZB\n· якщо d>180 мм, то RZA\n= 10; RZB\n10. Визначити запас надійності за товщиною шару мастила :\n11. У випадку, якщо К<2, необхідно прийняти меншу висоту нерівностей (RZA\n) або змінити посадку і наново провести розрахунок.\n12. Виконати схему розташування полів допусків і креслення з'єднання деталей (рис. 2). 6.2 Розгляд приклада рухомого циліндричного з’єднання\n1. Визначити колову швидкість валу:\n2. Визначити відносний зазор:\nде 3. Знаходимо діаметральний зазор:\n4. Прийнявши за середній зазор, вибираємо стандартну посадку: Æ280 Н8/е8\n1. Визначаємо кутову швидкість валу:\n2. Знаходимо коефіцієнт навантаженняпідшипника ковзання:\n3. Визначаємо відносний ексцентриситет:\nі за таблицею 1 4. Найменша товщина шару мастила:\nде D - середній зазор посадки.\n5. Визначення коефіцієнта надійності: Питання для самоперевірки:\n1. Який порядок розрахунку рухомих з’єднань?\n2. Від яких факторів залежить найменша товщина шару мастила?\n3. Які параметри визначають під час розрахунку рухомих з’єднань?\n4. Який порядок вибору полів допусків і відхилень розмірів робочих поверхонь деталей у рухомих з’єднаннях?\n5. На чому базується скорочений метод розрахунку рухомих з’єднань?\n6. Що таке зазор?\n7. Чим характеризується зазор?\n8. Що таке граничні зазори і як вони визначаються?\n9. Що таке натяг і які умови його утворення?\n10. Які групи посадок існують? Для яких цілей застосовуються посадки кожної групи ?\n11. Як утворюються посадки в системі отвору?\n12. Як утворюються посадки в системі вала?\n13. Яка з систем посадок є переважною і чому?\n14. Як розташовано поле допуску основного отвору в системі отвору?\n15. Як розташовано поле допуску основного вала в системі вала?\n16. Як по взаємному розташуванню полів допусків отвору і вала при графічному зображенні посадки визначити характер з'єднань? Лекція №7\nТема: Розрахунок і добір основних відхилень та допусків розмірів нерухомих з’єднань\n7.1 Визначення натягів\nПосадки з натягом призначені для отримання нерухомих з'єднань без додаткового кріплення деталей, хоча іноді використовують шпони, штифтові та інші засоби кріплення.\nВідносна нерухомість деталей забезпечується силами зчеплення (тертя), що виникають на контактуючих поверхнях внаслідок їх деформації, створюваної натягом при складанні з'єднання.\nЗавдяки нерухомості і простоті конструкції деталей і складанні з'єднань ці посадки застосовують у всіх галузях машинобудування (втулки з валами, вкладиші підшипників ковзання з корпусами тощо).\nРис. 1 З’єднання вал-втулка\nТут d, d1\n- діаметри деталей, що з’єднуються (вал-втулка). Δ1 - деформація валу при запресовуванні, Δ2 - деформація втулки при запресовуванні, р - питомий тиск поверхонь, що з’єднуються, виникаючи під впливом натягу. Згідно задачі Ламе - визначення Δ і переміщень в товстостінних порожнистих циліндрах, відома залежність:\nПа – модулі пружності деталей, що з’єднуються, із сталі 40;\n- коефіцієнти, що враховують геометричні розміри деталей, геометрію з’єднання і матеріал, з якого виготовлені деталі. деμ1=\nμ2 ≈ 0,3 (для сталі) - коефіцієнти поперечної деформації Пуасона, μ= 0,25 (для чавуну). Оскільки Δ=Δ1\n+Δ2 - це натяг (різниця між діаметром вала і внутрішнім діаметром втулки до складання), то: Для заданих матеріалів і деталей, що з’єднуються, натяг залежить від тиску Рmin\n, який визначають з умови забезпечення нерухомості деталей, що з’єднуються, при експлуатації, тобто з умови міцності з'єднання:\nа) при навантаженні осьовою силою Р - відносного зсуву деталей в з'єднанні не відбудеться, якщо розрахункове зусилля дорівнює або менше виникаючих на поверхні сил тертя:\n- номінальна площа контакту, а фактична площа контакту залежить від натягу, властивостей матеріалів деталей та ін., що з’єднуються;\nf – коефіцієнт тертя (зчеплення) при поздовжньому зсуві деталей.\nб) при навантаженні з'єднання крутильним моментом ця умова має вигляд: де f\n– коефіцієнт тертя (зчеплення) при відносному обертанні деталей.\nc) при одночасному навантаженні з'єднання Мкр\nі зсовуючою силою Р розрахунок треба проводити за рівнодіючою:\nкоефіцієнт тертя (зчеплення) в з'єднаннях з N залежать від матеріалу, шорсткості їх поверхонь, натягу, виду мастила, напрямки зсуву деталей і ін.\nПрактично беруть f\n= 0,085 (при складанні під пресом К=0,25) і f\n= 0,14 (при складанні з нагріванням охоплюючої деталі або охолоджуванням охоплюваної К= 0,4). Значить, найменший розрахунковий натяг при осьовому навантаженні: А при навантаженні крутильним моментом: Необхідно також забезпечити міцність деталей, що з’єднуються. В цьому випадку розрахунок слід вести по найбільшому тиску Рдоп\n. Згідно з теорії найбільших дотичних напружень: умова міцності полягає у відсутності пластичної деформації на контактній поверхні втулки при:\nа на поверхні вала при:\nПа – межа текучості при розтягуванні. Проте для деталей з пластичних матеріалів при статичному навантаженні допускається пластична деформація. Найбільший розрахунковий натяг, при якому виникає найбільший допустимий тиск Рдоп\n, якщо Рвт\n, якщо Рвал\nПричому вводяться поправки (5 штук), оставляємо одну -U- на шорсткість поверхні. Для матеріалів:\n- з однаковими механічними властивостями: ;\n- для різних матеріалів : деК- коефіцієнти що враховують висоту нерівностей;\n- висота нерівностей поверхні вала і втулки, RZ\nне залежить від діаметра деталей, що з’єднуються, а залежить тільки від методу і режиму обробки, тому вплив висоти нерівностей на натяг тим сильніше, чим менше діаметр і більше RZ\nПри механічному запресовуванні найбільша міцність з'єднання досягається при малій шорсткості, а при складанні з охолоджуванням або з нагріванням - при великій шорсткості.\n1. Визначимо найменший розрахунковий натяг:\n2. Визначимо допустимий тиск на контактуючій поверхні втулки і вала.\n– границя текучості сталі, Па.\n3. Знайти найбільший розрахунковий натяг, що допускається.\n4. Запроваджуємо поправку на зняття нерівностей поверхні деталей.\n5. Найбільший і найменший функціональні натяги визначаються за формулами:\n6. Вибираємо стандартну посадку, де табличні натяги:\n7. Отже вимоги виконуються, тому відповідь: Æ250 Н7/u7 – посадка з натягом обрана вірно.\n1. За яких умов визначають граничні значення натягів?\n2. Як добирають поля допусків після визначення граничних значень натягів?\n3. Що таке натяг?\n4. Чим характеризується натяг?\n5. Що таке граничний натяг і як вони визначаються?\n6. Що таке натяг і які умови його утворення?\n7. Які групи посадок існують? Для якої мети застосовуються посадки кожної групи ?\n8. Як утворюються посадки в системі отвору?\n9. Як утворюються посадки в системі вала?\n10. Яка з систем посадок є переважною і чому?\n11. Як розташовано поле допуску основного отвору в системі отвору?\n12. Як розташовано поле допуску основного вала в системі вала?\n13. Як по взаємному розташуванню полів допусків отвору і вала при графічному зображенні посадки визначити характер з'єднань? Лекція №8\nТема: Добір основних відхилень та допуски розмірів для змішаних з’єднань\n8.1 Крива Гауса\nПри розрахунку ймовірності зазорів і натягів приймають, що розподіл відхилень вала і отвору при обробці підкоряється закону нормального розподілу (кривою Гауса). Нехай х – випадкова величина (зазор S або натяг N), у – щільність ймовірності випадкової величини, σs\n– середнє квадратичне відхилення х.\nЗа законом Гауса:\nРис. 1 Крива Гауса\n- певний інтеграл функції Лапласа.\nЙого можна знайти в будь-якому інженерному довіднику: при z = 3, х = 3σ, 2x = 6σ:\nВИСНОВОК: для похибок, які підкоряються закону Гауса, за зону розсіювання дійсних розмірів, що дорівнює допуску на виготовлення деталей, приймається зона +, -3σ або 6σ. Імовірність цього близька до 100%. Вихід за зону розсіювання становить усього 0.27%. Таблиця 1\n2. Визначити Smin , Smax\n, Тd :\n= ES –ei = 0,018 – (- 0,006) = 0,024\n= ES – EI = 0,018 – 0 = 0,018\n= es – ei = 0,006 – (-0,006) = 0,012\n3. Визначити σд\n7. P(S) = 0,5 + 0,4938 = 0,9938\n= 3·0,0036 + 0,009 = 0,0198\n= 3·0,0036 – 0,009 = 0,0018\nб) особливо легкі; в) легкі;\nфактичний d, мм 10\nДодаткові класи точності підшипників: 8 і 7 нижче класу точності 0 для застосування за замовленням споживачів у невідповідальних вузлах. Клас точності вказується перед номером підшипника. 6-205 або по ІSО Р6-205 клас підшипника номер підшипника 3622 ДЕРЖСТАНДАРТ 5721-75. Дворядний сферичний радіальний роликовий підшипник серії діаметрів 6, серії ширини 0, із циліндричним отвором із d = 110мм. D =240, B=8O. Діаметри зовнішнього Dm\nі внутрішнього dm\nкілець підшипника приймається відповідно за основний Вал (l) і основний Отвір (L). Отже, посадка зовнішнього кільця з корпусом здійснюється в системі вала, внутрішнього з валом - у системі отвору.\nСпеціальних полів допусків для утворення посадок з підшипником немає, а виконується ДЕРЖСТАНДАРТ 25347-89. До валів й отворів (у корпусі), оброблюваним під посадки для з'єднання з підшипником, пред'являються певні вимоги за шорсткістю поверхні і геометричною формою циліндра. Так конусоподібність і овальність для класів точності 0 й 6 може становити не більш 0,5 допуску на розмір, а для посадок підшипників класів 4 й 5 < 0,05. 9.3 Особливості полів допуску підшипників кочення\nПоля допусків D і d підшипника кочення розташовані нижче нульової лінії. Таким чином, поле допуску D займає таке ж положення, як поле допуску основного вала, а поле допуску d в порівнянні з полем допуску основного отвору перевернено щодо нульової лінії.\nПоля допусків, по яких обробляють посадкові поверхні валів і отворів у корпусах у з’єднанні з полями допусків, установленими на D і d підшипників, утворять спеціальні посадки.\nСистема допусків і посадок підшипників кочення заснована на системі допусків і посадок гладких циліндричних поверхонь з деякими особливостями:\nа) значення граничних відхилень на D і d залежать тільки від класу точності підшипників і не залежить від характеру з’єднання підшипника з корпусами і валами (таблиця 1).\nПоля допусків валів\nПоле допусків отворів\n5 і 4\nn5 m5 k5 js5 h5 g5\nГ1 Т1 Н1 П1 С1 Д1\nN6 M6 K6 Js6 H6\nГ1 Т1 Н1 П1 С1\n0 і 6\nn6 m6 k6 js6 h6 g6 f6\nI Т Н П С Д X\nP7 N7 M7 K7 Js7 H7 G7 H8 H9\nР Г Т Н Р С Д С3\nОптимальними полями допусків розмірів деталей, що з’єднуються з підшипниками кочення, вважаються ті, котрі забезпечують найменші натяги і зазори.\nРекомендується: Вибираючи поле допусків для розмірів, рекомендують кільцю, що обертається разом з деталлю (валом, корпусом), за допомогою посадки забезпечувати нерухомість з'єднання, а кільцю, що не обертається – рухливість з'єднання. Це забезпечує рівномірність зносу направляючих доріжок унаслідок часткового провертання нерухомого кільця в напрямку руху його рухливого кільця і тіл кочення (кульок, роликів) (таблиця 2, 3, 4, 5). Наприклад:\nРис. 1 Підшипниковий вузол\n9.4 Типи навантаження підшипників кочення\nПри виборі посадок по приєднувальних поверхнях підшипників ураховують величину й напрямок діючих на підшипник навантажень, частоту обертання, тип підшипника, його температуру, умови монтажу і вид навантаження, що залежить від того, обертається чи ні кільце щодо радіального навантаження. Навантаження може бути місцевим, циркуляційним і коливальним. Кільце випробовує місцеве навантаження, якщо воно щодо радіального навантаження не обертається, а навантаження сприймає лише певна ділянка доріжки кочення цього кільця - у цьому випадку посадка призначається із зазором.\nПри циркуляційному навантаженні кільця радіальне навантаження щодо кільця (або кільце щодо навантаження) обертається. Тіла кочення в процесі обертання передають сприйману ними радіальне навантаження доріжці кочення послідовно по всій окружності. Посадка призначається послідовно. При коливальному навантаженні на кільце одночасно діють постійна по напрямку сила і обертова сила. Характер навантаження, прикладеної до кільця, у кожен момент часу визначається рівнодіючої цих сил, а посадка вибирається із числа щільно рухливих. При обертовому валу з'єднання внутрішнього кільця підшипника повинне бути нерухомим, а по зовнішньому діаметрі підшипника можливий невеликий зазор.\nЯкщо вал нерухомий, а обертається корпус із зовнішнім кільцем підшипника, то нерухома посадка повинна бути за зовнішнім діаметром підшипника, а за внутрішнім діаметром підшипника може бути і невеликий зазор із валом.\nРекомендовані поля допусків валів та отворів корпусів для підшипників кочення з циркуляційно-навантаженим кільцем\nПоля допусків валів для внутрішнього кільця підшипника js5; js6\nПонад 18 до 80\nПонад 80 до 180\nПонад 180 до 360\nПонад 360 до 630\n4500 – 8000\nПоля допусків отворів для зовнішнього кільця підшипника\nПонад 50 до 180\n2000 – 3300\n2600 – 4000\nПонад 630 до 1600\nРекомендовані поля допусків валів та отворів корпусів підшипників кочення з місцево-навантаженими кільцями\nd або D,\nРекомендовані поля допусків\nотворів у нероз’ємному корпусі\nНавантаження спокійне або зі зваженими точками та вібрацією, пере навантаження до 150%, при КП = 1.0\nУсі типи, крім штампованих голчатих\nСв. 80 до 260\nНавантаження з ударами та вібрацією, пере навантаження до 300% при КП = 1.8\nУсі типи, крім штампованих голчатих та роликових конічних дворядних\nТочність розмірів внутрішніх кілець підшипників радіальних шарикових та роликових (по СТ СЄВ 774-77)\nНомінальний діаметр отвору,\nСередній діаметр отвору внутрішнього кільця, dm\nШирина кільця, В\nДопустимі відхилення, мкм\nНомінальний зовнішній діаметр,\nСередній діаметр отвору зовнішнього кільця, Дm\nРадіальне биття доріжки кочення, мкм\nПонад 120 до 150\nПонад 150 до 180\n1. Чим відрізняються підшипники кочення від підшипників ковзання?\n2. Які тіла кочення Ви знаєте?\n3. Перелічить серії підшипників кочення.\n4. Як добирають поля допусків поверхонь, що контактують з підшипниками кочення?\n5. Які є способи навантаження кілець підшипників кочення?\n6. Які Ви знаєте способи добирання полів допусків розмірів поверхонь для з’єднань з підшипниками кочення?\n7. Скільки посадочних місць Ви розраховуєте у підшипниковому вузлі?\n8. Як добирають поля допусків поверхонь, що контактують з підшипниками кочення?\n9. Які Ви знаєте способи добирання полів допусків розмірів поверхонь для з’єднань з підшипниками кочення?\nТема: Відхилення та допуски форми поверхонь виробів та їх взаємного розміщення\n10.1 Основні положення\nПри аналізі точності геометричних параметрів деталей розрізняють такі поверхні:\n1. Номінальні (ідеальні);\n2. Реальні (дійсні).\nАналогічно варто розрізняти номінальний і реальний профіль, номінальне і реальне розташування поверхні (профілю). Номінальне визначається номінальними лінійними і умовними розмірами, а реальне – дійсними.\nВнаслідок відхилень дійсної форми від номінальної один розмір у різних перетинах деталі може бути різним.\nРозміри в поперечному перерізі можна визначити змінним радіусом R, відлічуваним від геометричного центра номінального перетину. Цей радіус називають поточним розміром, тобто розміром, що залежить від положення осьової координати X (Б-Б) і кутової координати φ точки, що лежить на вимірюваній поверхні (φ - кутова координата радіуса R1\nφ - полярний кут. Контур поперечного перерізу задовольняє умові замкнутості, тобто f (φ) = f (φ+ 2π) (виходить, функція має період 2Т).\nДля аналізу відхилень профілю контур перетину дійсної поверхні можна характеризувати сукупністю гармонійних складових із різними частотами.\nДля аналітичного зображення дійсного профілю (контуру перетину) поверхні використають розкладання функції погрішностей f(φ) у ряд Фур'є.\nВідхилення ΔR січного розміру R (при обраному значенні Х) від номінального (постійного) розміру R0\n, можна виразити залежністю:\nРозглядаючи відхилення ΔR радіуса-вектора в полярній системі координат як функцію полярного кута φ, можна представити відхилення контуру поперечного переріза деталі у вигляді ряду Фур'є:\nде- нульовий член розкладання\n- коефіцієнти ряду Фур'є коливань гармоніки.\nК - порядковий номер. Ряд Фур'є можна представити також у вигляді:\n- амплітуда коливань гармоніки.\nФункція f(φ) визначається сукупністю величин Ск\n, (спектра амплітуд) і φk\nДалі використаємо ряд з обмеженим числом членів, тобто тригонометричний поліном:\nВідповідно до теорії Фур'є, нульовий член розкладання в загальному випадку є середнім значенням f(φ) за період 2π :\n, тобто -є постійна, складова відхилення поточного розміру.\n1-й член розкладання С1\ncos(φ + φ1)\n, виражає розбіжність центра обертання О с геометричним центром перетину О (ексцентриситет), тобто відхилення розташування поверхні. Тут С1\n, φ1 - амплітуда й фаза. Члени ряду, починаючи із 2-го і до К = р утворять спектр відхилень форми деталі в поперечному перерізі.\nПри цьому 2-й член ряду - виражає овальність, 3-й - огранювання із 3-х верховим профілем. Наступні члени ряду, що мають номер К > р, виражають хвилястість, при досить великій кількості членів ряду одержуємо високочастотні складові, що виражають шорсткість поверхні.\nАналогічно можна представити відхилення контуру циліндричної поверхні в поздовжньому перерізі, але умова замкнутості контуру в цьому випадку не виконується, де z- змінна, що відлічується уздовж осі циліндра.\nУявивши циліндричну систему координат R, φ , Z і умовно прийнявши, що період Т=2Т, представимо відхилення контуру в поздовжньому перерізі f(z) у вигляді тригонометричного полінома: ,\nпри К= 1\nде К- порядковий номер члена.\nПерший член розкладання характеризує нахил утворюючого циліндра (конусоподібність).\nДругий характеризує опуклість контуру в поздовжньому перерізі. Цей же 2-й - при наявності зсуву фази виражає сідлоподібність тощо.\n10.2 Терміни і визначення відхилень і допусків форми\nВідхилення форми оцінюється по всій поверхні (по всьому профілі) або на нормованій ділянці. Відлік відхилень форми поверхні виробляється від прилягаючої поверхні, під якою розуміється поверхня, що має форму номінальної поверхні. Параметром для кількісної оцінки відхилень форми є найбільша відстань А від точок реальної поверхні (профілю) до прилягаючої поверхні в межах ділянки.\nВідхиленням форми називається відхилення форми реальної поверхні від форми номінальної поверхні. До відхилень форми ставляться відхилення плоских і циліндричних деталей. Плоскі поверхні деталі характеризуються відхиленнями від площинності й прямолінійності (табл. 1).\nВідхилення від площинності й прямолінійності\nНанесення допусків на кресленні\nВідхилення від площинності (неплощинність). Найбільша відстань від точок реальної поверхні до прилягаючої площини в межах нормованої ділянки\nДопуск площинності поверхні А 0,01 мм\nВідхилення від прямоліній-ності (непрямолінійність). Найбільша відстань від точок реального профілю до прилягаючої прямої в межах нормованої ділянки\nДопуск прямолінійності поверхні А 0,01 мм\nПриватними видами відхилення від прямолінійності й площинності є увігнутість і опуклість (табл. 2).\nПриватні види відхилення від прямолінійності й площинності - опуклість й увігнутість\nВідхилення від площинності (прямолінійності), при якому видалення точок реальної поверхні (реального профілю) від прилягаючої площини (прямій) зменшується від країв до середини\nДопуск площинності поверхні А 0,004 мм, опуклість не допускається\nВідхилення від площинності (прямолінійності), при якому видалення точок реальної поверхні (реального профілю) від прилягаючої площини (прямій) збільшується від країв до середини\nДопуск площинності поверхні А 001 мм, увігнутість не допускається\nВідхилення форми деталі, що має вид циліндра, характеризуються відхиленням від циліндричності, під якою розуміються відхилення поверхні деталі від ідеального циліндра. Щоб можна було виконувати виміру безпосередньо на виробництві, нормуються два види відхилень: відхилення профілю в поперечному й поздовжньому перерізах.\nТаблиця 3 Приватні види відхилень форми циліндричних поверхонь\nВідхилення від круглості\nРеальний профіль являє собою овальну фігуру, найбільший і найменший діаметри якої вказують на овальність\nРеальний профіль являє собою багатогранну фігуру\n10.3 Методи й засоби контролю форми і розташування поверхонь\nКонусоподібність (величина її) визначається як половина різниці між найбільшим і найменшим діаметрами, отриманими вимірами у двох перерізах по краях деталі або на заданій довжині.\nПриватні види відхилень форми циліндричних поверхонь\nВідхилення профілю поздовжнього перерізу\nУтворюючі прямолінійні, але не паралельні\nУтворюючі непрямолінійні, і діаметри збільшуються від країв до середини перерізу\nУтворюючі непрямолінійні, і діаметри зменшуються від країв до середини перетину\nБочкоподібність і сідлоподібність визначаються як половина різниці між найбільшим і найменшим діаметрами, обмірюваними в трьох перерізах — по краях і у середині або на заданій довжині. Для контролю конусоподібності, бочкоподібності і сідлоподібності можна використати різні вимірювальні засоби залежно від точності, що вимагається, виміру (штангенциркулі, мікрометри, індикаторні скоби).\n1. Які причини викликають похибки? 2. Які поверхні називаються реальними та номінальними?\n3. Що таке відхилення від прямолінійності та відхилення від площинності та як вони визначаються?\n4. Що називається відхиленням від циліндричності?\n5. Якими умовними знаками визначають відхилення від форм поверхні?\n6. Що називається відхиленням від паралельності і як воно визначається? Наведіть приклад.\n7. Що називається відхиленням від співвісності? Які воно має види та як визначається? Наведіть приклади.\n8. Назвіть види похибок.\n9. Перерахуйте похибки форми у поздовжньому перерізі.\n10. Перерахуйте похибки форми у поперечному перерізі.\nТема: Параметри шорсткості поверхонь. Нормування шорсткості поверхонь\nРеальні поверхні, отримані обробкою на металорізальних верстатах (результат вібрації при обробці) або іншим шляхом, зображені рядом виступів і западин різної висоти й форми й порівняно малих розмірів за висотою і шагом.\nЦі виступи й западини утворюють нерівності поверхні (мікронерівності). Під шорсткістю поверхні розуміється сукупність мікронерівностей з відносно малими шагами.\nШорсткість поверхні оцінюється по нерівностях профілю, отриманого шляхом перетину поверхні площиною і розглядають у межах обмеженої ділянки, довжина якого називається базовою довжиною.\nПараметри, що визначають мікрогеометрію поверхні за ДСТ 2789-73:\nРис. 1 Схема шорсткості поверхні\n1- базова довжина (реальна ділянка поверхні, на якій встановлюються параметри);\nm - базова лінія, середня лінія.\nЛюбий різальний інструмент - різець, фреза, абразивне коло або абразивна паста - залишає на обробленій поверхні мікроскопічні нерівності - шорсткості. Незважаючи на них, здавалося б, малу величину, вони дуже впливають на експлуатаційні якості машин. По висоті шорсткості судять про чистоту поверхні: чим вона менше, тим поверхня більш чиста. Шорсткості, що залишилися після обробки, заважають щільному зіткненню деталей у з’єднанні. Зіткнення відбувається по вершинах виступів, і дивлячись по тому, як багато точок дотику мають деталі, можна судити про величину так названої контактної поверхні, що завжди менше номінальної. Навіть після тонкого шліфування вона в два-три рази менше номінальної, а при звичайній чистовій обробці різцем дійсна площа торкання складає менш 20 % номінальної.\nВід величини шорсткості залежить знос деталей машин, витрата енергії на подолання сил тертя (до 25 % у токарському верстаті), міцність посадок з натягом, опір корозії і навіть міцність деталей. При запресовуванні шорсткості на поверхнях, що з'єднуються, мнучи, зменшують величину натягу, що приводить до зниження міцності з'єднань з натягом. Деталі, оброблені різцем, під дією змінних навантажень руйнуються в два рази швидше, ніж поліровані.\nПри визначенні необхідної чистоти обробки необхідно враховувати призначення і умови роботи машини в цілому, навантаження, що діють на кожну деталь машини, необхідну посадку, точність обробки тощо. Задача призначення необхідної чистоти поверхні покладена на конструктора.\nКонтроль і вимірювання шорсткості поверхні\nУсі стандартні параметри шорсткості визначаються за профілем поверхні.\nОтже, основним є профільний метод оцінки шорсткості, що прийнятий в усім світі (профілометр).\nОднак деталі машин контактують один з одним по поверхні і, отже, було б більш правильно оцінювати шорсткість за поверхнею, а не за профілем. Теорія такого методу дуже складна, і в даний час її тільки починають розробляти.\nДо методу оцінки шорсткості за поверхнею відноситься суб'єктивний метод оцінки шорсткості поверхонь деталей порівнянням зі зразками.\nНа робочому місці не завжди зручно користуватися існуючими приладами для виміру, тому широко розповсюджений метод контролю шорсткості порівнянням виробу з атестованою деталлю зі стандартним зразком шорсткості. Сутність методу полягає в тому, що візуально або дотиком за допомогою лупи або спеціального мікроскопа порівняння поверхня деталі порівнюється з поверхнею стандартного зразка. При контролі за допомогою мікроскопа порівняння в поле зору мікроскопа одночасно спостерігаються контрольована поверхня і поверхня стандартного зразка при однаковому збільшенні і освітленості.\n11.2 Терміни і визначення параметрів шорсткості\nСтандарт передбачає шість параметрів:\n3 висотних ( Rа\n), 2 шагових S і Sm\n, 1- по опорній довжині профілю tp\n1 - Ra\n- середньоарифметичне відхилення профілю - являє собою середнє арифметичне абсолютних значень відхилень профілю - від середньої лінії в межах базової довжини.\n(мкм). Цей параметр дає більш точну оцінку шорсткості.\n- висота нерівностей профілю по десяти точках - є сума середніх абсолютних відхилень точок п'яти найменших min - Нmin\nі п'яти найбільших max - Нmax\nпрофілю в межах базової довжини.\n- найбільша висота нерівностей профілю - це відстань між лініями виступів і западин профілю в межах базової довжини.\n- середній шаг нерівностей профілю - дорівнює середньому арифметичному значенню шагу нерівностей профілю в межах базової довжини:\n5- S- середній шаг нерівностей профілю по вершинах - дорівнює середньому арифметичному значенню шагу нерівностей профілю по вершинах у межі базової довжини:\n- відносна опорна довжина профілю характеризує в поздовжньому напрямку фактичну площу контакту на заданому рівні перерізу профілю: ; тепер ; - сума перерізу ділянок.\nА можна через Р - рівень перерізу профілів:\n- значення рівнів в % характеризує шорсткість по висоті.\nПараметри шорсткості вибирають із урахуванням умов роботи деталей:\n1- для поверхонь, що працюють в умовах тертя, ковзання, кочення і піддаються зношенню - Ra\n2- для поверхонь, що випробовують контактні σ -Ra\n3- при необхідності забезпечити відносну нерухомість з'єднаних деталей - Ra\n4- для деталей, що випробовують змінні навантаження - Rmax\nНапрямок нерівностей представляє умовний рисунок, утворений на поверхні різальними елементами інструмента в процесі обробки. Позначення шорсткості на кресленнях за ДСТ 2.309-73. Залежно від методу обробки шорсткість позначається одним з трьох знаків (рис. 2):\n- вид обробки не встановлюється;\n- поверхня повинна бути утворена видаленням шару матеріалу;\n- - поверхня повинна бути утворена без видалення шару матеріалу;\nРис. 2 Схема позначення шорсткості\nПозначення шорсткості однакової для частини поверхонь виробу, може бути розташоване в правому верхньому куті креслення разом з умовною позначкою Це означає, що всі поверхні, на зображенні яких не нанесені позначення шорсткості або знак повинні мати шорсткість, зазначену перед умовним позначенням.\nШорсткість поверхні відіграє велику роль у рухливих з'єднаннях деталей, впливає на тертя і знос тертьових поверхонь підшипників, напрямних, повзунів тощо При недостатньо гладких тертьових поверхнях зіткнення між ними відбувається в окремих точках при підвищеному тиску, змащування видавлюється, що особливо важливо для підшипників швидкохідних і точних машинах і приладів, у яких не можна допускати великих зазорів.\nШорсткість поверхні залежить від квалітету обробленої поверхні і впливає на міцність і руйнування деталі, особливо при змінних навантаженнях. Чим «чистіше поверхня, тим менше можливість виникнення поверхневих тріщин від утоми металу.\nЗменшення шорсткості поверхні поліпшує антикорозійну стійкість, особливо важливо, якщо не можуть бути використані захисні покриття.\n1. Чому поверхні деталей після обробки виходять шорсткуватими?\n2. Які показники характеризують шорсткість поверхні?\n3. Назвіть висотні параметри шорсткості?\n4. Назвіть крокові параметри шорсткості?\n5. Приведіть приклади позначень напрямків нерівностей на поверхнях.\n6. Приведіть приклади позначення шорсткості на кресленнях.\n7. Назвіть види контролю шорсткості.\n8. На що впливає чистова відділка?\n9. Яку роль грає шорсткість у рухомих з’єднаннях деталей?\n10.Що називається шорсткістю поверхні?\n11.Класифікація калібрів за призначенням.\n12.Які вимоги пред'являються до виготовлення калібрів за конструкцією, за точністю, за шорсткістю робочої поверхні, за матеріалом, щодо експлуатації? 13.Що таке номінальний розмір калібру?\n14.Як розрахувати виконавчий розмір калібру?\n15. Як визначають робочі калібри?\n16. Як визначають контрольні калібри?\nТема: Спеціальні засоби контролю та вимірювання розмірів і якості поверхонь виробів\n12.1 Класифікація засобів контролю\nКалібрами називають безшкальні міри, призначені для контролю розмірів, форми й розташування поверхонь деталей.\nКалібри бувають нормальні й граничні.\nНормальними називають калібри, розміри яких відповідають номінальним розмірам контрольованих деталей.\nГраничні калібри мають два робочі розміри: один відповідає найбільшому граничному розміру, другий - найменшому граничному розміру. Один із зазначених розмірів називається прохідним (ПР), інший - непрохідним (НЕ).\nГраничними калібрами контролюють гладкі циліндричні, конусні поверхні, нарізні і шліцьові з'єднання, висоти виступів і глибини западин.\nЗа призначенням калібри ділять на дві основні групи: 1) робочі Р-ПР (частково зношені), Р-НЕ (нові);\n2) контрольні К-РП, К-НЕ, К-И (контрольні калібри для зношування робочого прохідного калібру).\nКонтрольні калібри є непрохідними і служать для вилучення з експлуатації внаслідок зношування прохідних робочих скоб. Придатність деталі перевіряють послідовним сполученням прохідного і непрохідного калібрів з деталлю. Граничні калібри застосовують для контролю отворів і валів.\nа) пробки із вставками із дроту для контролю отворів діаметром від 1 до 3мм.\nб) двосторонні пробки, що мають вставки короткими хвостовиками для контролю отворів діаметром від 1 до 50 мм.\nв) для контролю отворів діаметром від 30 до 100 мм використають однобічні пробки.\nг) для контролю отворів діаметром більше 50 мм використовують пробки із неповним профілем.\nд) контроль розмірів від 250 до 1000 мм здійснюють штихмасами.\nКалібри-скоби для контролю валів мають різні конструкції. Скоба листова однобічна від 1 до 180 мм, листова двостороння від 1 до 50 мм.\nСкоба штампована двостороння від 3 до 100 мм. Скоба регульована (більше 8 квалітету) від 0 до 340 мм.\nСкоби виготовляють одно- і двосторонніми з листових заготовок або штампованими. Крім твердих калібрів-скоб, промисловість випускає і регульовані скоби (важільні).\nГраничні калібри широко використовують для контролю не тільки діаметральних, але і інших лінійних розмірів. Або перевіряють ширину, висоту, глибину, довжину різних уступів. Вони мають різну конструкцію, що залежить від методу контролю. Контроль лінійних розмірів цими калібрами здійснюють методами "входження", "надвигання", "світлової щілини", "по ризиках".\nШаблони-калібри виготовляють із листового матеріалу. За допомогою цих калібрів контролюють внутрішні і зовнішні розміри, відстані між паралельними поверхнями з допусками за 11 квалітетом.\nКомплект робочих граничних калібрів для контролю розмірів гладких циліндричних деталей складається з:\n1)ПР - номінальний розмір якого дорівнює dmах\n; їм контролюють граничний розмір, що відповідає максимуму матеріалу об'єкта, що перевіряється.\n2)НЕ - номінальний розмір якого дорівнює dmin\n; їм контролюють граничний розмір, що відповідає мінімуму матеріалу об'єкта, що перевіряється.\nДеталь уважають придатною, якщо прохідний калібр під дією власної ваги або зусилля проходить, а НЕ не проходить по контрольованій поверхні деталі. У цьому випадку дійсний розмір деталі перебуває між заданими граничними розмірами. Якщо прохідний калібр не проходить, деталь можна поправити, а якщо проходить, деталь є непоправним браком, тому що розмір такого вала менше найменшого граничного розміру, що допускає, деталі, а розмір такого отвору більше найбільшого допустимого граничного розміру.\n12.2 Вимоги до виготовлення калібрів\nВимоги, пропоновані до виготовлення калібрів: - за конструкцією:\n1)калібр-пробка для контролю отворів.\n2)калібр-скоба для контролю вала.\n- за матеріалом:\n1) калібри із інструментальної легованої сталі ХВГ, ШХ6, ШХ15;\n2) калібри з вуглецевої сталі У8.\n- за робочою поверхнею:\nхромування в 5 разів підвищує зносостійкість: виготовляються з 01 по 4 квалітет, мають точність до 4-го знака. Робочі поверхні калібрів мають шорсткість 9-12 класів точності.\nСкоби листові і пробки оснащені твердим сплавом, зносостійкість яких в 50-150 разів вище сталевого і в 25-40 разів вище хромованих калібрів, при підвищенні вартості в 3-5 разів.\n- щодо експлуатації:\nосновне правило - калібр повинен вільно проходити в те, що перевіряють.\n12.3 Схеми розташування полів допусків\nВ умовах виробництва контроль діаметрів валів проводять за допомогою калібрів-скоб, які за конструкцією бувають односторонні або двосторонні. Прохідна сторона скоби виготовляється номінально рівною найбільшому граничному розміру контрольованого валу, а непрохідна сторона - номінально рівною якнайменшому граничному розміру валу. Калібри-пробки для контролю отворів також бувають прохідними Р-ПР та непрохідними Р-НЕ. Прохідна сторона пробки виготовляється номінально рівною найменшому граничному розміру контрольованого отвору, а непрохідна сторона – номінально рівною найбільшому розміру отвору.\nРозміри прохідних і непрохідних калібрів, як і розмір будь-якого виробу, не можуть бути виготовлені абсолютно точно. Допуски на неточність виготовлення калібрів і допуск на їх знос передбачені спеціальними стандартами. Допуск на знос встановлюється тільки для робочих прохідних калібрів. Встановлені стандартом відхилення для калібрів відлічуються від граничних розмірів деталей.\nВ діючому стандарті СТ СЄВ 157 – 75 прийняті наступні позначення розмірів і допусків:\nD – номінальний розмір виробу;\n– найменший граничний розмір виробу;\n– найбільший граничний розмір виробу;\nТ – допуск виробу;\nН – допуск на виготовлення калібрів для отвору;\n– допуск на виготовлення калібрів із специфічними вимірювальними поверхнями для отвору;\n– допуск на виготовлення калібрів для валу;\n– допуск на виготовлення контрольного калібру для скоб;\nZ – відхилення середини поля допуску на виготовлення прохідного калібру для отвору відносно найменшого граничного розміру виробу;\n– відхилення середини поля допуску на виготовлення прохідного калібру для валу відносно найбільшого граничного розміру виробу;\nY – допустимий вихід розміру зношеного прохідного калібру для отвору за межу поля допуску виробу;\n- допустимий вихід розміру зношеного прохідного калібру для валу за межу поля допуску виробу;\nα – величина для компенсації погрішності контролю калібрами отворів з розмірами понад 180 мм;\n- – величина для компенсації погрішності контролю калібрами валів з розмірами понад 180 мм\nСхеми розташування полів допусків калібрів для отворів квалітетів 6, 7 та 9 та номінальних розмірів до 180 мм:\nДля валів квалітетів 6, 7 та 8 та номінальних розмірів до 180 мм:\n1. Класифікація калібрів за призначенням.\n2. Які вимоги пред'являються до виготовлення калібрів: за конструкцією, за точністю, за шорсткістю робочих поверхонь, за матеріалом, щодо експлуатації?\n3. Що таке номінальний розмір калібру?\n4. Як розрахувати виконавчий розмір калібру?\n5. Як визначають робочі калібри?\n6. Як визначають контрольні калібри?\nТема: Взаємозамінність нарізних з’єднань. Нарізні калібри\n13.1 Основні положення\nЗалежно від призначення і виконання функцій різі поділяють на кінематичні, кріпильні, трубні тощо. Вони широко застосовуються у машинобудуванні. А за формою поверхонь, на яких нанесена різь, вона поділяється на метричну, упорну, дюймову, трапецеїдальну тощо. Нарізні з’єднання мають чимало параметрів, до точності яких ставлять вимоги. Для кріпильних нарізних з’єднань вимоги до точності параметрів значно нижче, однак високі вимоги до їх міцності. Для кінематичних нарізних з’єднань, призначених для переміщення робочих органів і механізмів обробних верстатів, високі вимоги висувають як до точності параметрів, так і до їх міцності.\nРозглянемо лише метричні нарізні з’єднання, до параметрів яких належать великий, середній та малий діаметри, шаг, кут профілю різі та ін.\n13.2 Терміни й визначення\nНа профілю метричної різі (рис. 1) зазначені всі основні параметри.\nБудь-який вид різі характеризується профілем, діаметрами, кроком, ходом та іншими параметрами.\nВісь різі -\nце лінія, відносно якої утворено гвинтову поверхню різі.\nє профіль виступу та канавки у площині, яка проходить через вісь.\nОсновний профіль різі - це спільний для зовнішньої та внутрішньої різей профіль, який обумовлюється номінальними розмірами його лінійних та кутових елементів і є основою для визначення номінального профілю різі.\nявляє собою частину гвинтової поверхні, яка з'єднує суміжні сторони різі по верху її виступу.\nЗовнішній діаметр різі (D, d) -\nце діаметр умовного прямого колового циліндра, описаного навколо вершин зовнішньої або западин внутрішньої різі: D -\nзовнішній діаметр внутрішньої різі (гайка); d - зовнішній діаметр зовнішньої різі (болт).\nВнутрішнім діаметром різі (d1\n) є діаметр умовного прямого колового циліндра, вписаного в западини зовнішньої або вершини внутрішньої різі: d1\nвнутрішній діаметр болта; D1\nвнутрішній діаметр гайки.\nСередній діаметр різі (d2\nце діаметр умовного циліндра, вісь якого збігається з віссю різі і кожна твірна якого перетинає профіль різі так, що її відрізки, утворені при перетині з канавкою, дорівнюють половині номінального кроку різі.\nумовно характеризує розміри різі і використовується при її позначенні.\nКрок різі Р\nявляє собою відстань по лінії, яка паралельна осі різі, між двома відповідними точками двох сусідніх витків.\nКут профілю різі α\n– кут між суміжними бічними сторонами профілю різі у площині осьового перерізу.\nВихідним трикутником різі\nє трикутник, вершини якого утворюються точками перетину подовження бічних сторін основного профілю різі.\nВисота вихідного трикутника Н\n- це відстань між його вершиною й основою в напрямку, перпендикулярному до осі різі.\nМетрична різь (рис. 1) характеризується кутом профілю α = 60°. Найбільш поширені метричні різі з діаметрами від 1 до 600 мм. Основною особливістю профілю метричної різі є те, що його вершини зрізані по внутрішньому діаметру гайки на відстані Н/4, а по зовнішньому діаметру болта - на відстані Н/8 від вершини теоретичного профілю.\nРис. 1 Метрична різь\nРис. 2 Положення полів допусків внутрішньої різі\nРис. 3 Положення полів допусків зовнішньої різі\nКріпильна метрична різь застосовується при роз’ємному з’єднанні запчастин машин. Головне її призначення – забезпечення міцності з’єднань та збереження щільності стику у процесі тривалої експлуатації.\nДано: М16х1-6Н/6g - метрична різь з зазором (для з’єднання H/h – риc. 4, 7).\n1. Беремо з ДСТ 24705-81 параметри:\n2. Знаходимо висоту теоретичного трикутника та вказуємо основні параметри (рис. 4):\nРис. 4 Метрична різь М16х1-6Н/6g\n3. З ДСТ 16093-81 знаходимо граничні відхилення:\n(6g)d: es=-26 мкм(7g)D: EI=0\n: es=-26 мкм ES=160 мкм\n=es=-26 мкм ES=236 мкм\n4. Допуски розмірів отвору і вала відповідають формулам:\n=160 мкм =0,16 мм\n=236 мкм =0,236 мм\n= -26+138=112 мкм = 0,112 мм\nTd=-26+206=180 мкм =0,18 мм.\nЗнайдені допуски розмірів вказуємо на рис. 2, 3.\n13.3 Нарізні калібри\nНарізні пробки ПР для контролю гайок і нарізні кільця для контролю болтів є прототипами деталей, що з’єднують. Прийняті по них нарізні деталі забезпечують повну взаємозамінність.\nВгвинчування пробки ПР у гайку показує, що середній діаметр не виходить за встановлений найменший граничний розмір, наявні помилки шагу і кута профілю різі гайки компенсовані відповідним підвищенням середнього діаметра, D1\n>d (зовнішній діаметр гайки не менше зовнішнього діаметра болта). Отже, прохідна пробка контролює наведений середній діаметр D2 - це значення середнього діаметра різьблення, збільшене для болта і зменшено для гайки на сумарну діаметральну компенсацію відхилень шагу і кута нахилу бічної сторони профілю, тобто: а для гайки:\nЯкщо прохідна пробка НЕ не вгвинчується, то це означає, що середній діаметр гайки не перебільшує встановленого найбільшого граничного розміру. Для зниження впливу помилок шагу і кута профілю на результати контролю непрохідні калібри мають невелике число витків (2,5-3) і малу вимірювальну довжину сторін профілю із притупленням по зовнішньому діаметру, та канавку по внутрішньому діаметру.\nТакий профіль різі НЕ пробки пристосований до перевірки тільки середнього діаметра і називається вкороченим. Пробка НЕ, як правило, не повинна вгвинчуватися в гайку, але при нормальній довжині різі допускається вгвинчування до 2-х обертів з одного торця деталі або в сумі з 2-х сторін. Робочими калібрами для перевірки болтів є нарізні ПР і НЕ кільця, а також нарізні скоби.\nДля контролю самих робочих калібрів передбачені контрольні калібри у вигляді нарізних пробок, які позначаються:\n1)КПР-ПР і КПР-НЕ\n2)У-ПР і У-НЕ\n3)К-И і КИ-НЕ\n4)КНЕ-ПР і КНЕ-НЕ\n1)Тверді робочі ПР кільця перевіряють контркалібрами - прохідною пробкою, що повинна згвинчуватися - КПР-ПР і непрохідною пробкою, що не повинна згвинчується - КПР-НЕ.\n2)Регульовані робочі нарізні кільця встановлюють по контркалібрам у вигляді настановних пробок: У-ПР - для прохідного нарізного кільця, У-НЕ - для непрохідного кільця.\n3)Зношування робочих кілець і скоб перевіряють контркалібрами: К-И – прохідних;\nКИ-НЕ - непрохідних\n4)Тверді робочі непрохідні кільця перевіряють контркалібрами - прохідною пробкою КНЕ-ПР і непрохідною КНЕ-НЕ.\n5) Регульовані робочі скоби перевіряють тільки прохідними пробками КПР-ПР і КНЕ-ПР.\nДані положення відповідають ДСТ 24705-81 (рис. 5, 6)\nРис. 5 Положення полів допусків зовнішньої різі з основними відхиленнями d, e, f, g з основним відхиленням h\nРис. 6 Положення полів допусків внутрішньої різі з основними відхиленнями E, F, G з основним відхиленням H\n1. Назвіть основні параметри різі\n2. У чому складається призначення нарізних з’єднань?\n3. Які величини входять у зведений середній діаметр?\n4. Які ступені точності встановлені для середнього та поверхневого діаметрів поверхневої різі?\n5. Яке визначення внутрішньої та поверхневої різі?\nТема: Контроль якості продукції у машинобудуванні\n14.1 Визначення якості продукції машинобудування\nЯкістю продукції називають сукупність характеристик продукції (процесу, послуг), які стосуються її здатності задовольняти визначені потреби. Характеристика продукції - це об'єктивна її особливість, за якою її відрізняють від інших видів продукції.\nЯкість виготовлення - це сукупність характеристик процесу виготовлення продукції, від яких залежить відповідність цього процесу та його результатів певним вимогам. Показник якості продукції - це кількісна характеристика однієї чи кількох її властивостей, що визначають її якість за певних умов створення, використання чи споживання.\nГалузь науки, яка пов'язана з кількісною оцінкою якості продукції і називається кваліметрія.\nОсновним завданням цієї науки є обгрунтування номенклатури показників якості продукції, розроблення методів і засобів їх розрахунку, вимірювання, контролю, оптимізації, виділення узагальнених показників якості продукції, використання їх для прогнозування змін якості продукції у часі та просторі, керування рівнем якості продукції різного призначення, створення системи стандартів (ДСТ 180 9001-95; ДСТ І8О 9002-95 тощо).\nСеред практичних завдань контролю якості - розроблення методів визначення оптимальних значень показників якості продукції, аналіз вимог до неї, точності вимірювання, порівняння та репрезентативності показників якості, уніфікації методів і засобів визначення окремих властивостей продукції, що зумовлюють її якість.\n14.2 Поняття фізичних величин\nФізичні величини та показники якості - не тотожні між собою. За допомогою перших описують властивості, які в сукупності зумовлюють якість продукції. Фізичні величини відображають об'єктивні властивості природи, а показники якості - суспільну потребу за певних умов. Наприклад, маса - фізична величина, а маса виробу - показник його транспортабельності; швидкість - фізична величина, а експлуатаційна швидкість автомобіля чи літака - показники їх призначення; освітленість - фізична величина, а освітленість робочого місця - ергономічний показник якості продукції.\n14.3 Приклади відносних показників якості\nАбсолютні значення показників якості бувають розмірними й безрозмірними, а відносні - тільки безрозмірними. Наприклад: відносна трудомісткість виготовлення продукції за трудомісткістю виготовлення заготовок (%): ,\n- відносна трудомісткість (%) виготовлення продукції за обсягом трудомісткості виготовлення заготовок Т , нормо-год;\nТ - загальна трудомісткість виготовлення продукції, нормо-год. Відносна вартість продукції за вартістю заготовок (%):\n- відносна вартість (%) виготовлення продукції за вартістю виготовлення заготовок Вз\nВ - загальна вартість виготовлення продукції, грн.\nЯкість продукції є функцією багатьох факторів. Наприклад, якість продукції машинобудування залежить від технічного рівня галузі (досконалості та технологічності конструкції, рівня матеріально-технічного забезпечення виробництва, якості використовуваних матеріалів, заготовок і комплектувальних виробів, енерго- та матеріаломісткості продукції, рівня механізації та автоматизації виробництва, стандартизації, сертифікації тощо), експлуатаційних показників якості продукції (кількості та надійності виконуваних функцій, ремонтопридатності, економічності, ергономічності, безпеки праці, патентної чистоти та захищеності, дизайну тощо).\nКонтроль якості продукції, стандартизація та метрологія - тісно пов'язані між собою галузі, які доповнюють одна одну та забезпечують об'єктивність оцінки якості праці виробників продукції різних галузей народного господарства, у тому числі хімічного машинобудування.\nКожна властивість може мати кілька характеристик, але тільки найприйнятнішу з них називають мірою.\nЗа міру властивостей фізичних величин беруть лінійні й кутові розміри, масу, час, тиск, швидкість тощо, а мірами властивостей, які означають якість продукції, є показники її якості. Для оцінки властивостей фізичних величин використовують вимірювання геометричних і механічних величин, тиску й вакууму, температури та інших теплофізичних параметрів, частоти та часу, магнітних, електричних, акустичних величин тощо.\nОб'єктами вимірювань є не тільки фізичні величини. Наприклад, в економіці поширеним є поняття вартості, яке спільне для всіх видів товарної продукції, хоча кількісно воно є різним для кожної з них. Іншим прикладом може бути ціна, яка колись оцінювалась кількістю різних товарів, а в епоху товарно-грошових відносин - грішми. Вартість і ціна є різними показниками товарної продукції, які відносять не до фізичних величин, а до економічних показників продукції.\nРозробляються та запроваджуються у виробництво стандарти й рекомендації, які встановлюють єдину термінологію, методи та засоби вимірювання, контролю та забезпечення заданого рівня якості продукції.\n1. Дайте визначення якості продукції машинобудування.\n2. Чим відрізняються поняття фізична величина, властивість, параметр та показник якості продукції?\n3. Що спільного між фізичною величиною та показниками якості продукції?\n4. Наведіть приклади комплексних показників якості продукції.\n5. Яку властивість продукції називають мірою?\n6. Як визначають показники якості продукції?


2 лютого 2016 року у читальному залі бібліотеки університету відбувся тематичний вечір до дня народження видатного аса 30-х років ХХ століття Валерія Павловича Чкалова. Він прожив коротке, надзвичайно яскраве життя …\nКонфлікт – часте та неминуче явище у повсякденному житті, він стосується кожного з нас. Неможливо знайти жодну людину, яка би не зазнавала ускладнень у відносинах з рідними та близькими. Кожен …\n«22 січня-День Соборності України» – книжкова виставка\nЗ 19 по 27 січня 2016 р. у читальному залі бібліотеки університету відбулася книжкова виставка – «22 січня-День Соборності України». Метою виставки було висвітлення історичного шляху, який здолав український народ …\nДень святої Тетяни – покровительки студентства\n25 січня православна церква шанує пам’ять святої мучениці Татіани Римської, а у народі в цей день відзначають один з найважливіших зимових свят – Тетянин день. В Україні з середини ХІХ …\nБібліотека і користувач у сучасному інформаційному просторі\n14 січня у бібліотеці університету відбувся семінар-практикум « Бібліотека і користувач у сучасному інформаційному просторі ». На обговорення були винесені питання: технологічні процеси редагування електронного каталогу; розширення функціонального модуля та …\n← Попередні 1 … 19 20 21 22 23 24 25 26 Наступні →


Торги на російському ринку акцій відкрилися зростанням провідних індексів - InterContinental Exchange Futures - WTI - ЕЦБ - Сполучені Штати Америки | РБК Украина\nНовость на русском → П'ятниця 04 квітня 2014 09:58\nТорги на російському ринку акцій 4 квітня відкрилися зростанням провідних індексів. Станом на 09:10 за київським часом індекс ММВБ підвищився на 0,07% - до 1366,97 пункту, індекс РТС виріс на 0,20% - до 1213,17 пункту.\nСьогодні для російського ринку акцій складається позитивний зовнішній фон, вважає аналітик Альфа-банку Гельди Союнов. Вперше з початку поточного торговельного тижня індекс S&P 500 знизився за підсумками торгової сесії 27 березня, відступивши від своїх історичних максимумів, зазначив він.\nЗа підсумками засідання ЄЦБ базова процентна ставка не змінилася. Маріо Драгі зазначив, що готовий прийняти нові заходи з підтримки економіки єврозони. Курс євро до американського долара опустився до нових мінімумів за місяць - 1,3698 дол., а дохідності державних облігацій європейських країн вчора знижувалися. Перед початком сьогоднішніх торгів на російському ринку акцій складається позитивний зовнішній фон.\nЦіни на нафту марки Brent виросли після закінчення основної сесії на ММВБ на 1,5% - до 106,2 дол.. Курс рубля до американського долара знизився на валютних торгах до 35,5. Індекси країн АТР завершують торговельний тиждень різноспрямовано. Китайські індекси ростуть перед тривалими вихідними. Ключовою подією 4 квітня стане публікація статистики по ринку праці в США.\n"Ми очікуємо бічного тренда на російському ринку акцій в першу половину дня", - уклав експерт.\nНапередодні торги на російському ринку акцій завершилися зниженням основних індексів. Індекс ММВБ знизився на 0,53% - до позначки 1366,04 пункту. Індекс РТС знизився до кінця торгової сесії на 0,96% - до 1210,71 пункту. Обсяг торгів за підсумками дня склав 323,3 млрд руб.\nФондові торги в США 3 квітня завершилися незначним зниженням індексів. Відкриття торгів ознаменувався бічним рухом індексів. Після "ралі" напередодні інвестори поводилися обережно напередодні ключового доповіді Мінпраці станом ринку праці у березні, який буде опублікований сьогодні. Напередодні індекс S&P увосьме з початку року оновив свій історичний рекорд. За підсумками торгової сесії індекс Dow Jones знизився на 0,45 пункту (-0,00%) - до 16572,55 пункту, індекс S&P опустився на 2,13 пункту (-0,11%) - до 1888,77 пункту, а індекс Nasdaq - на 38,716 пункту (-0,91%) - до 4237,74 пункту.\nФондові торги в Європі 3 квітня 2014 р. завершилися підвищенням індексів на тлі позитивних даних про заробітну плату працівників приватних компаній в США. Як показала статистика, приватні підприємства найбільшої економіки світу найняли в березні більше нових працівників, ніж місяцем раніше, а кількість виробничих замовлень зросла в лютому на 1,6%. Національні фондові індекси підвищилися напередодні 13 з 18 країн Західної Європи.\nЗа підсумками торгів британський індекс FTSE 100 опустився на 9,90 пункту (-0,15%) - до позначки в 6649,14 пункту, німецький індекс DAX виріс на 5,46 пункту (+0,06%) - до 9628,82 пункту, французький CAC 40 підвищився на 18,47 пункту (+0,42%) - до 4449,33 пункту. Швейцарський SMI піднявся на 13,37 пункту (0,16%) - до 8521,63 пункту, голландський AEX опустився на 0,45 пункту (-0,11%) - до 405,69 пункту. Загальноєвропейський індекс "блакитних фішок" FTSEurofirst 300 за підсумками сесії підвищився на 0,1% і досяг позначки 1345,05 пункту.\nОфіційна ціна нафти WTI (Light Sweet) на терміновій товарній біржі New York Mercantile Exchange (NYMEX) в Нью-Йорку за підсумками торгів 3 квітня 2014 р. підвищилася на 0,67 дол. і склала 100,29 дол. за бар. Офіційна ціна нафти Brent на електронній товарній біржі InterContinental Exchange Futures Europe (ІСЕ Futures Europe) за підсумками торгів 3 квітня 2014 р. підвищилася на 1,36 дол. і склала 106,15 дол. за бар.\nНовини України Форекс InterContinental Exchange Futures WTI ЕЦБ Сполучені Штати Америки


Ківерці: затримали банду серійних злодіїв | Волинське Агентство Розслідувань\nГоловна / Новини / Ківерці: затримали банду серійних злодіїв\nКіверці: затримали банду серійних злодіїв\n2 січня, 2016, 10:41•Новини, Фото•Коментарі (0)\nУ Ківерцівському районі поліцейські затримали групу серійних злодіїв. Спритники спеціалізувалися на крадіжках з магазинів.\nЗатриманим оголосили про підозру у вчинені кримінального правопорушення та обрали міру запобіжного заходу у вигляді арешту, – повідомляє волинська поліція.\nХлопці проникали до магазинів та викрадали з приміщень гроші, продукти харчування і інші товарно-матеріальні цінності. За неповних два місяці на території Ківерцівського району спритники встигли скоїти вісім таких крадіжок.\nЗа скоєння крадіжок правоохоронці затримали трьох громадян 1971, 1977 та 1987 р.н., двоє з яких – мешканці Рівненської області. Усі троє раніше судимі, і разом відбували покарання у місцях позбавлення волі. Тож, відбувши строк, друзяки знову взялись за старе.\n«Затриманим оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 185 (Крадіжка) Кримінального кодексу України. Усім трьом обрано міру запобіжного заходу тримання під вартою. Санкція статті передбачає від трьох до шести років позбавлення волі», – повідомив начальник Ківерцівського відділу поліції Олександр Басалик.\nВже відомо, що група скоїла ряд аналогічних крадіжок на території обласного центру, Луцького району та Рівненської області. Триває досудове розслідування.\nзлодії Ківерцівський район крадіжка\tСхожі матеріали:


Любов Безкоровайна: «Причина неоднозначного ставлення до земельної реформи – недостатнє роз’яснення»\nЗимовий перiод завершився, для сiльського господарства областi незабаром розпочнеться гаряча пора. Що маємо сьогоднi та яке майбут...\nСуспільство,  19-03-2020,  10:01\nЗимовий перiод завершився, для сiльського господарства областi незабаром розпочнеться гаряча пора. Що маємо сьогоднi та яке майбутнє готує для виробникiв та переробникiв сiльгосппродукцiї 2020 рiк – в iнтерв’ю з Любов’ю Безкоровайною, заступником директора Департаменту агропромислового розвитку Луганської облдержадмiнiстрацiї\n– Завершилася доволi тепла зима, як погода вплинула на озимi?\n– Дiйсно, цiєї зими, за винятком Троїцького району, всюди по областi практично не було снiгу. Нашi аналiтики кажуть, що Луганщину не дуже зачепили несприятливi погоднi умови, тому втрата врожаю може бути вiд 5%. Але водночас є й прогнози до 20%. А це вже значний показник. Будемо сподiватися, що у нас буде добрий врожай.\n– Незабаром стартуватиме посiвна кампанiя. Чи вiдомо, в скiльки обiйдуться аграрiям весняно-польовi роботи?\n– За розрахунками, цьогорiч у нас збiльшуються затрати на весняно-польовi роботи майже на 20%. Прогнозується приблизно 4,1 млрд грн витрат. Якщо казати за статтями, зарплата трохи збiльшиться, але в собiвартостi вона займає до 7%, тому значного впливу на показник не матиме. Основнi витрати – це мiндобрива.\nНа ринку мiндобрив значно змiнилася ситуацiя, й один з головних чинникiв – у тому, що пiдприємство «Азот» запрацювало. I тi побоювання, якi були торiк через заборону на ввезення мiндобрив з РФ, розвiялися. Ринок наповнився, цiна на мiндобрива визначилася. Якщо на початок 2017 року селiтра коштувала 5,3 тисячі за тонну, у 2017 – 9,1 тисячі грн, а в 2019 роцi був пiк – 11,3 тис. грн, то в 2020-му\nвона коштує 7,2 тисячі грн.\nРiзниця у 4,3 тисячi – це значнi кошти. Вважаю, що нашi аграрiї ще зможуть оновити машино-тракторнi парки, застосувати бiльш сучаснi технологiї з вирощування культур.\n– Чи скористались луганськi фермери державною допомогою на придбання сiльгосптехнiки?\n– Минулоріч ми органiзовували велику кампанiю з анонсування дiй уряду, завдяки чому залучили 100 млн грн державної пiдтримки для наших сiльгоспвиробникiв. Зокрема, за постановою Кабмiну № 130, яка передбачає часткову компенсацiю вартостi сiльськогосподарської технiки та обладнання вiтчизняного виробництва, нашi фермерськi господарства, як великi, так i малi, отримали бiльше 30 мiльйонiв компенсацiї.\nОкрiм постанови № 130, дiяла ще постанова № 106 – програма з пiдтримки фермерства. Як наслідок фермер мав змогу отримати до 40% компенсацiї вiд держави.\n– Цього року дiятимуть подiбнi важелi держпiдтримки?\n– Уряд вже почав приймати програми пiдтримки, на якi передбачається видiлити 4 млрд грн, мiльярд з яких буде витрачено на компенсацiю саме придбання технiки. До того ж розширився перелiк технiки i обладнання, яке пiдлягає компенсацiї.\nЗ напрямкiв держпiдтримки залишаться банкiвськi кредити за постановою №300, компенсацiя по технiцi, племiнний напрямок, i буде в нас гарантований фонд – нова форма пiдтримки.\nОкремо хочу зазначити, що держава робить ставку на розвиток бджолярства та органiки. Передбачається, що буде компенсацiя за закупленi елiтнi бджоломатки, за утримання бджолосiмей по 200 грн.\nУ нас приблизно 44 тисячi бджолосiмей, а пасiчникiв – 2400. Ми роздiлили кiлькiсть бджолосiмей на кiлькiсть пасiчникiв i отримали в середньому приблизно по 8-9 бджолосiмей у кожного. Але за проєктом порядку виплат їх повинно бути вiд 10. Тобто, якщо нашi бджолярi не вирiшать питання щодо реєстрацiї в Держспоживслужбi, то у нас небагато приватних пiдприємцiв зможуть долучитися до цiєї програми.\nДо того ж позаминулого року був мор бджiл, i Луганщина була в цiй ситуацiї на першому мiсцi в Українi.\n– Як розвивається кооперативний рух на селi? Люди бачать в кооперативах майбутнє?\n– У нас зареєстровано 36 кооперативiв, працюють з них – 11. Але, на жаль, минулого року жоден кооператив у нас не взяв участь в програмах держпiдтримки. А це було i придбання обладнання, i створення потужностей для зберiгання. Там була компенсацiя 70%, i наприклад, центральна Україна дуже активно користувалася такими можливостями.\nМинулого року вiд ФАО два кооперативи отримали механiчне обладнання (видiлялося по 100 тисяч), три пiдприємства – охолоджувальне обладнання.\nАле я не бачу оптимiзму саме в цьому напрямі. В Сватiвському районi вже третiй рiк дiє кооператив, ФАО допомогло придбати для них охолоджувальне обладнання, Норвезька рада зi справ бiженцiв купила будiвлю для розмiщення цього обладнання. Не було лише технiки зi збору молока. Немає її i до теперiшнього часу. Активнiсть дуже слабка. А я вважаю, що кооперацiя повинна розвиватися, за цим майбутнє.\n– Чому фермерство не користується такими можливостями?\n– Вважаю, й досi залишилася психологiя побоювання, що сiльгоспвиробникiв будуть ошукувати, що одразу прийдуть перевiрки. Хоча останнi два роки вже до того спростили порядки отримання компенсацiй чи кредитiв, що аграрiю потрiбно було лише написати заяву, надати вiдповiднi правоустановчi документи i використати наданi кошти за цiльовим призначенням.\n– Якi проблеми спiткають наших переробникiв молока, адже вiдомо, що вони використовують свої потужностi лише на 30%?\n– Дiйсно, з кожним роком на промислову переробку надходить менше молока. Минулого року ми проводили нараду, запрошували основних виробникiв молока, якi мають велику кiлькiсть поголiв’я, запрошували переробнi пiдприємства, торгiвельнi мережi, намагалися вибудувати таку структуру вирощування та переробки, щоб все залишалося в областi. До того ж заборгованiсть Куп’янського молокозаводу перед фермерами Сватiвського, Бiлокуракинського району щомiсяця складає майже 10 мiльйонiв.\nНезважаючи на це, частина областi продовжує працювати з Куп’янськом, а не з тiєю ж Маркiвкою, тому що Куп’янський завод з самого початку працював на перспективу – коли на Луганщинi був вiдрiзаний ринок збуту, вони проїхали по областi i, де є велике поголiв’я, поставили охолоджувальне обладнання. Таким чином прив’язали до себе виробникiв молока. Така справа. Неможливо змусити бути патрiотичними до власної територiї, адже це ринковi вiдносини.\n– Залишається вiдкритим питання компенсацiї втрат власникiв земельних паїв, через якi проклали фортифiкацiйнi споруди.\n– Є фортифiкацiйнi споруди i є європейський вал. Це наш кордон, наша безпека, тому зараз ведеться робота, щоб провести замiну землi. Почали ми з Новопскова. Землеупорядники наразi шукають землi, якi можна запропонувати на замiну фермерським господарствам, якi уклали угоди по державним землях. Ця робота iде позитивно, i питання буде вирiшено.\n– А як все ж таки фермерство ставиться до вiдкриття ринку землi?\n– На мiй погляд, недостатньо проводиться роз’яснювальної роботи. I це, мабуть, одна з головних причин неоднозначного ставлення до земельної реформи. Якщо подивитися на земельнi реформи iнших країн, нiхто там в черзi за землею не стоїть. Якщо буде вiдкритий ринок землi, фахiвцi прогнозують, що в першi роки буде реалiзовано лише близько 2%.\nА якщо чесно говорити, тiньовий ринок землi працює давно, я навiть знаю випадки, коли землю купляли за 500 доларiв. Коли ринок вiдкриється, встановиться ринкова цiна, все владнається. Ми зараз їздимо районами, попереджаємо, що є невитребуванi паї, ще пройде час, i дехто взагалi залишиться без землi, якщо не оформить її.\nРозорюються колгоспнi дороги, поля розоранi аж до посадок. Дуже багато пiдприємств, особистих господарств, пайовикiв дають в обробiток землю нелегально. До того ж всi бачили iнформацiю, що Луганщина увiйшла до п'ятірки областей, якi мають найбiльше неврахованих земель. Найбiльша питома вага незаповненостi земельної карти – це нашi дачнi кооперативи, в яких найчастiше й актiв на землю немає. У нас також вiдсутня iнвентаризацiя лiсопосадок. А це все нашi податки. Тут теж необхiдно придiлити увагу податкiвцiв, як укладаються угоди, на яких умовах. Повинен бути контроль. Департамент АПК таких повноважень, на жаль, не має.\n– Але все ж таки земельнi карти наповнюються?\n– Це питання у нас на контролi. I дуже багато зараз законодавчих iнiцiатив саме по земельним вiдносинам, щоб все врахувати, всюди навести лад. Це дуже складне питання, адже земля – це наше багатство, багатство наших дiтей, i земельнi вiдносини повиннi бути в правовому полi.


ᐈ Оренда автовишки Рава-Руська • Послуги автовишки, ціна\nОренда автовишки в Рава-Руській\nПри проведенні різних будівельних, ремонтних, монтажних, демонтажних, електротехнічних задач на значній висоті необхідно використання спеціальної техніки. Наша компанія вже багато років успішно надає послуги автовишки в Рава-Руській. Ми укомплектували величезний автопарк сучасної продуктивної спецтехніки, за допомогою якої можна швидко і безпечно виконати широкий ряд послуг в умовах підвищеної складності. Досвідчені водії-оператори автопідйомників допоможуть впоратися з будь-яким завданням в найкоротші терміни, на будь-якій висоті.\nМи пропонуємо оренду автовишки в Рава-Руській за найбільш вигідними цінами. Замовлення спецтехніки може бути погодинне або позмінне. Наші диспетчери допоможуть правильно визначити орієнтовний час оренди і відповідний тип автовишки. Великий досвід взаємодії з клієнтами дозволив сформувати взаємовигідний формат співпраці і гнучку цінову політику. Тому за весь час, жодного разу не залишалося незадоволених замовників. При наявності нестандартних вимог і побажань клієнта ми завжди підемо йому назустріч. Величезна клієнтська база і постійне завантаження замовленнями підтверджує високий рівень нашого сервісу.\nЦіни на оренду автовишки в Рава-Руській\nФото наших автовишок в Рава-Руській\nПереваги наших послуг автовишки в Рава-Руській\nможливість цілодобового замовлення вишки в Рава-Руській, а токож у вихідні та святкові дні;\nпогодинна або позмінна оплата оренди автовишки в Рава-Руській.\nВідгуки наших клієнтів про послуги автовишки в Рава-Руській\nАвтовишка Рава-Руська (колінчасто-телескопічна 17м.)\nАвтовишка Рава-Руська (телескопічна 22м.)\nАвтовишка Рава-Руська (колінчата 18м.)\nЗамовляли послугу оренди автовишки в Рава-Руській, ціна була не висока, якщо порівнювати ціни по конкурентах, то десь середня. Все дуже сподобалося. Машиністи молодці все в терміни без затримок, а значить і без зайвих витрат.\nЗамовте консультацію з оренди автовишки в Рава-Руській\nВід чого залежить ціна на оренду автовишки в Рава-Руській?\nТерміновість послуги автовишки в Рава-Руській.\n⭐ Яка вартість оренди автовишки в Рава-Руській?\nВартість оренди автопідйомника в Рава-Руській визначається індивідуально і залежить від ряду факторів. Вона може бути попередньо розрахована нашими менеджерами при виконанні замовлення або отримання консультації. Також ви можете ознайомитися з ціновою політикою за допомогою прайса, в якому вказані ціни погодинно. Ми цінуємо кожного клієнта, тому намагається надати спецтехніку максимально недорого.\nКупівля такої техніки при її малій завантаженості є нераціональним кроком. Придбання ж недорогих моделей буде помилковим рішенням з причини малої надійності, низької універсальності, слабким технічним характеристикам. Якщо Вас цікавить оренда автовишки в Рава-Руській, ми пропонуємо кращі пропозиції, на найвигідніших умовах. Завжди в наявності надійна високопродуктивна підйомна техніка всіх видів, від кращих світових і вітчизняних виробників.\n⭐ Чому варто вибрати ваші послуги автовишки в Рава-Руській?\nНадає клієнтам тільки надійну професійну спецтехніку, яка пройшла своєчасний техогляд і кваліфіковане обслуговування. Ми працюємо без посередників, тому ви отримуєте чесну вартість без прихованих націнок і комісій. Якщо вам необхідна оренда автовишки в Рава-Руській, ціна у нас буде найпривабливішою в місті. Ми можемо дозволити собі невисокі ціни завдяки великим обсягам замовлень, ефективній організації, наявності сучасної економічної техніки і висококваліфікованим відповідальним співробітникам.\n⭐ Як замовити оренду вишки в Рава-Руській?\nДля здійснення оренди автовишки в Рава-Руській вам необхідно зателефонувати за вказаними на сайті номерами телефонів. Для цього не обов'язково знати нюанси висотної автотехніки і мати глибокі технічні знання. Наші оператори самі дізнаються у клієнта всю необхідну інформацію. Вам доведеться повідомити лише місце розташування майданчика, приблизну висоту виконання робіт, відстань під'їзду техніки, важкодоступність об'єкта, передбачувана кількість осіб в корзині, наявність додаткового вантажу. Наші фахівці підберуть відповідний тип автовишки та узгоДлять зручний час виконання робіт.\n⭐ Навіщо потрібні послуги автовишки в Рава-Руській?\nПри оренді автовишки в Рава-Руській, Ви зможете виконати наступні види робіт:\nв Перемишлянах в Пустомитах в Радехові в Рудках


Кіровоградщина експортує товари в Болгарію, Німеччину та Польщу. Обсяги експорту товарів з країнами... - весь Кіровоград - головний інформаційний ресурс регіону\n3 вересня 2009 року\nКіровоградщина експортує товари в Болгарію, Німеччину та Польщу. Обсяги експорту товарів з країнами Європейського Союзу у січні–червні 2009р. становили понад 34 млн.дол.США, імпорту – 29 млн.дол. Питома вага країн ЄС в зовнішній торгівлі товарами області становила 31% експорту та 43% імпорту області, - повідомляє головне управління статистики в Кіровоградській області.\nЗовнішньоторговельні операції підприємства області здійснювали з 23 країнами Євросоюзу. Найбільші обсяги експорту товарів надійшли до Болгарії, Німеччини, Польщі.\n40% експорту до країн Європейського Союзу складали машини, обладнання та механізми, 14% – жири та олії тваринного або рослинного походження, 11% – одяг текстильний, решта – продукція хімічної та пов'язаної з нею галузей промисловості, продукти рослинного походження, деревина та вироби з деревини.\nОснову товарної структури імпортних надходжень становили продукція хімічної та пов'язаних з нею галузей промисловості, продукти тваринного походження, машини, текстиль та вироби з текстилю.


(Продовження. Початок 10, 17, 24 листопада, 1, 8, 15 і 22 грудня 2017 року)\nЯк повідомляє адрес-календар Російської імперії за 1861 та 1862 роки, Олександр Іванович Песке був губернським архітектором Подільської губернії. На жаль, немає у нашому розпорядженні цих календарів за 1863-1864 роки. Адрес-календар Російської імперії за 1865 рік повідомляє, що Песке вже був губернським архітектором Пензенської губернії, а цю посаду в Подільській губернії займав Микола Іванович Бистров.\nЗавідувач відділу реставра-ції та реабілітації пам’яток Національного історико-архітектурного заповідника «Кам’янець» Анна Кулішова розповідає про історію будівництва Новопланівського мосту, важливу роль у спорудженні якого зіграв Олександр Песке. 1859 року губернська будівельна шляхова комісія двічі оголошувала конкурс із проведення торгів на підряд спорудження мосту кошторисною вартістю 71,2 тисячі рублів за проектом тодішнього губернського архітектора Миколи Карчевського (про нього газета розповідала 10 листопада 2017 року). Але майже всі під-рядники відмовилися взяти участь у конкурсі, вважаючи, що цієї суми не достатньо для зведення такої складної споруди. Зголосився взяти підряд на роботи з умовою внесення змін до проекту лише купець другої гільдії Іцко Аксельруд, який мав досвід ремонтних робіт на Замковому мості. Проте, у зв’язку з відмовою основних підрядників, подільська губернська будівельна шляхова комісія запросила до Кам’янця-Подільського інженера, штабс-капітана Кузмін-ського і доручила розробити удосконалений проект. Зазначимо, що основною перешкодою для виконання робіт, поряд із нестачею коштів, залишалася невизначеність із трасою майбутнього мосту. Після ретельного обстеження й вивчення міського ландшафту він розробив два проекти: перший - міст із кам’яними арками та водогоном, який мав постачати воду з Гунських криниць до міста, та другий - з дерев’яною підкісною системою. Вартість першого проекту складала 133,8 тисячі рублів, а другого - 99,3 тисячі рублів.\nНевідомо, як довго б розглядалися ці проекти, якби на посаду нового губернського архітектора не було призначено Олександра Песке. Він вказав на низку негативних моментів у конструкції мосту та завищену ціну проекту. Песке сам розробив і запропонував для розгляду два нові проекти: перший - двоярусний міст з розпірними арками, вартістю 75,6 тисячі рублів, і другий - з кам’яними арками стрілчатої форми, вартістю 71,2 тисячі рублів.\nГубернська будівельна шляхова комісія розглянула всі чотири проекти і направила їх на розгляд до Санкт-Петербурга. Після детального вивчення був вибраний проект, до якого були внесені деякі корективи. Нарешті, 1864 року підписано контракт на будівництво мосту з купцем другої гільдії Іцком Аксельрудом, інженером став капітан Яків Костенецький.\nЯк бачимо, Олександр Песке зіграв вирішальну роль у будівництві надто важливого для міста Новопланівського мосту. Деякі відомості про нього подано в «Збірнику матеріалів для історії Імператорської Санкт-Петербурзької академії мистецтв за сто років її існування», в третьому томі «Словника російських художників», виданому 1899 року в Санкт-Петербурзі, в 15-му томі «Великої енциклопедії» Сергія Южакова.\nОтже, Олександр Іванович Песке народився 1810 року в Подільській губернії. Він - син\nмогилівського повітового архітектора, за віросповіданням - лютеранин.\nОлександр навчався в Подільській гімназії у Вінниці (згодом відома як Кам’янець-Подільська чоловіча гімназія) та Харківському університеті. Далі студіював у Петербурзькій академії мистецтв: від 1832 року як «вільний слухач», 1833 року його переведено на державне утримання. Песке отримав медалі: 1834 року - другу срібну; 1835 року - першу срібну; 1836 року - другу золоту за «проект училища правознавства». 1836 року випущено з академії з атестатом першого ступеня.\nВід 1836 року Песке - архітектор Петергофського палацового правління. У травні 1841 року йому надано звання «призначеного», а в грудні того ж року - звання академіка за «проект Імператорського ліцею на 250 осіб».\n1843 року Олександра Івановича направлено до Казані в будівельну комісію з відновлення міста після пожежі 1842 року.\nУ 1846-1856 роках він працював у Казані міським архітектором, 1855 року розробив проект костелу в цьому місті.\nУ 1857-1860 роках Песке був губернським архітектором Волинської губернії. Далі його призначено на посаду подільського губернського архітектора, де він розробив проект Новопланівського мосту в Кам’янці-Подільському. Потім працював губернським архітектором у Пензенській губернії.\nБудучи обласним архітектором Бессарабської області (у 1868-1876 роках), Песке, крім нагляду в повітових містах Бессарабії за виконаними молодшими техніками роботами (із перевіркою кошторисів і технічних розрахунків по них), брав участь ще в облаштуванні Кишинівського окружного суду. 1871 року опублікував у Кишиневі накладом 400 примірників працю «Про стиль і характер ассирійських художніх творів, знову відкритих в околицях Могуля, Хорзабада та Куюнджика на лівому березі Тигра».\nПеске - автор проектів споруд у руслі пізнього російського класицизму та романтизму. Крім архітектури, досяг успіху в пейзажному живопису (був учнем Максима Воробйова).\nРік смерті Олександра Івановича невідомий.