【Насос циркуляційний Aquatica】 Купити насос циркуляційний Aquatica | Сантехдеталь\nНасос циркуляційний Aquatica\nтільки для чистої води без абразивосодержащих домішок (піску, глини, вапна і. д.) (31)\nтільки для чистої води без абразивосодержащих домішок (піску, глини, вапна і т. д.) (7)\nасинхронний, безшумний (14)\nасинхронний, трьохшвидкісний, безшумний (21)\nтехнополімер з термостійкістю до 150°с (1)\nметалокераміка на основі оксиду алюмінію (9)\nнержавіюча сталь aisi 304 (7)\nНасос циркуляц Aquatica 774531 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1" 130мм + гайки Ø¾" Katran\nНасос циркуляційний Aquatica 774131 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1" 130мм + гайки Ø¾"\nНасос циркуляційний Aquatica 774132 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1"\nНасос циркуляційний Aquatica 774133 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1½" 130мм + гайка Ø1"\nНасос циркуляційний Aquatica 774134 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø2" 180мм + гайки Ø1¼"\nНасос циркуляційний Aquatica 774138 130Вт Hmax 7м Qmax 87л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1"\nНасос циркуляційний Aquatica 774141 245Вт Hmax 8м Qmax 200л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1"\nНасос циркуляційний Aquatica 774142 245Вт Hmax 8м Qmax 200л/хв О2" 180 мм+гайки Ø1 1/4"\nНасос циркуляційний Aquatica 774163 0.5кВт Hmax 12м Qmax 190л/хв Ø2" 220мм + гайки Ø1¼"\nНасос циркуляційний Aquatica 774412 74Вт Hmax 4м Qmax 55л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1" Leo 3,0\nНасос циркуляційний «Aquatica» має досить велику сферу застосування, його використовують у приватних будинках, квартирах і на великих підприємствах. Він потрібен для того, щоб рівномірно проганяти гарячу воду з батарей, що забезпечує правильний розподіл тепла в опалювальний сезон.\nІнтернет-магазин «Сантехдеталь» спеціалізується на обладнанні для водопостачання і створення правильного мікроклімату в будинку, тому ви без праці зможете знайти продукцію, яка буде відповідати вашим вимогам.\nПринцип роботи та особливості циркуляційного насоса «Aquatica»\nСучасне насосне обладнання від виробника «Aquatica» сьогодні користується великою популярністю, оскільки має такі особливості:\nЦиркуляційний насос «Aquatica» має досить простий принцип роботи:\nпроводиться засмоктування води з однієї сторони;\nстворюється відцентрова сила, за рахунок чого вода нагнітається в трубопровід з іншого боку;\nу вхідному патрубку відбувається розрідження, на вивідному – компресія.\nНасос циркуляційний «Aquatica» дозволяє зробити опалення рівномірним по всій системі, завдяки його роботі навіть в дальній кімнаті буде тепло і затишно.\nЯк правильно підібрати циркуляційний насос від бренду «Aquatica»\nКупити циркуляційний насос «Aquatica» не складе труднощів, якщо звернутися в наш інтернет-магазин. При виборі необхідно враховувати такі моменти:\nЯкщо не можете самостійно визначитися з моделлю, зверніться за допомогою до фахівців нашої компанії. Вони підкажуть, яке обладнання найкраще підходить, виходячи з особливостей системи.\nЧому варто купити циркуляційний насос Aquatica в інтернет-магазині «SDplus»\nЯкщо потрібно придбати насосне обладнання за найбільш вигідною ціною, інтернет-магазин «Сантехдеталь» пропонує величезний каталог товарів, у тому числі успішного українського бренду.\nОформити замовлення можна безпосередньо на сайті, що не займає багато часу. Доставка можлива по всій Україні популярної кур'єрською службою. Оплата здійснюється будь-яким зручним для вас способом, в тому числі частинами. Компанія має угоду з банком, що дозволяє значно спростити купівлю дорогого обладнання.\nЦіна на Насос циркуляційний Aquatica\nНасос для підвищення тиску Aquatica 774711 120Вт Hmax 9м Qmax 30л/хв 3/4" 160мм + гайки 1/2" 2245 грн.\nНасос для підвищення тиску Aquatica 774714 270Вт Hmax 12м Qmax 47л/хв Ø¾" 195мм + гайки Ø½" 3803 грн.\nНасос для підвищення тиску Aquatica 774741 123Вт Hmax 9м Qmax 25л/хв 3/4" 160мм+гайки 1/2" Leo 3,0 2163 грн.\nНасос циркуляц Aquatica 774531 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1" 130мм + гайки Ø¾" Katran 1065 грн.\nНасос циркуляційний 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1" 130мм (пластик) + гайки Ø¾" AQUATICA (774130) 1423 грн.\nНасос циркуляційний 130Вт Hmax 7м Qmax 87л/хв Ø1½" 130мм + гайки Ø1" AQUATICA (774139) 1737 грн.\nНасос циркуляційний 130Вт Hmax 7м Qmax 87л/хв Ø2" 180мм + гайки Ø1¼" AQUATICA (774140) 1737 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774111 65Вт Hmax 4м Qmax 63л/хв ф1 " 130мм+гайка ф3/4" 1395 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774112 65Вт Hmax 4м Qmax 63л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1" 1395 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774113 65Вт Hmax 4м Qmax 63л/хв Ø1½" 130мм + гайки Ø1" 1395 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774114 65Вт Hmax 4м Qmax 63л/хв Q2"180мм+гайки Q1 1/4" 1395 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774131 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1" 130мм + гайки Ø¾" 1395 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774132 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1" 1395 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774133 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø1½" 130мм + гайка Ø1" 1395 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774134 100Вт Hmax 6м Qmax 75л/хв Ø2" 180мм + гайки Ø1¼" 1395 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774138 130Вт Hmax 7м Qmax 87л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1" 1655 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774141 245Вт Hmax 8м Qmax 200л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1" 2944 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774142 245Вт Hmax 8м Qmax 200л/хв О2" 180 мм+гайки Ø1 1/4" 2944 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774163 0.5кВт Hmax 12м Qmax 190л/хв Ø2" 220мм + гайки Ø1¼" 5785 грн.\nНасос циркуляційний Aquatica 774412 74Вт Hmax 4м Qmax 55л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1" Leo 3,0 1855 грн.


Хатинка скрапбукінгу: Як правильно продати свій handmade або ярмарковий досвід\nЯк правильно продати свій handmade або ярмарковий досвід\nМабуть, це останній пост цього року. Навколо передсвяткова метушня, хочеться усе встигнути, все купити і підготувати, ні про що і ні про кого не забути) Я вже третій день просто нічого не роблю... ні, роблю, звичайно, але в режимі сповільненому, нікуди не поспішаю і насолоджуюсь, зробила собі заслужений відпочинок))\nПланувала показати вам альбом і пост дописала, але вирішила все таки по свіжій пам'яті і враженнях поділитись своїм досвідом виставок ручної роботи. За цей рік я відвідала 5 подібних заходів, тому уже склалась якась певна картина, зроблено висновки, проаналізовано помилки. В останні вихідні я була на Новорічному ярмарку "Дива рукотворні". Щоразу думаю, що в країні криза, перед святами люди витрачають гроші на найнеобхідніше, і це насправді так, але не бійтесь і обов'язково йдіть, на кожен товар є свій покупець! Часто мені здається, що я роблю надто дорогі речі, не кожен може оцінити вартість затрачених матеріалів, а про час я взагалі мовчу, але кожного разу я твердо себе переконую, що не хочу і не буду зраджувати тому, що люблю, тому робитиму те, що мені подобається, саме таким, яким я його бачу. І нехай на ярмарку знайдеться зовсім мало людей, які повною мірою оцінять вашу роботу, вони всеодно будуть, всеодно скажуть теплі слова, які вас, як майстра, надихнуть та окрилять, і нехай ці люди зовсім нічого у вас не куплять, їхньої посмішки чи похвали буде достатньо, повірте мені!)\nНа таких ярмарках я - не тільки продавець, я і покупець, і просто споглядач, тому ось такі поради вирішила написати, можливо, вони вам згодяться, можливо, це допоможе вам не "наступати на чиїсь граблі" і з самого початку робити усе правильно. Вони стосуються і онлайн-продажів. Це - просто мої думки, я зрозумію, якщо у вас на ці речі будуть інші погляди) Почнемо:\n- ніколи не продавайте пошкоджений, неякісний, брудний товар. Якщо так трапилось, що є маленькі недоліки, краще попередьте про це покупця, бо найчастіше, ручні вироби беруть на подарунок, тож поставте себе на місце дарувальника чи отримувача подарунку, ви б таке хотіли подарувати/отримати?\n- ніколи не беріть окрему плату за упаковку. Якщо не можете собі дозволити подарувати людині пакет чи коробочку, тоді включіть її до ціни роботи, покупець про це не буде знати, йому буде приємно.\n- ніколи не загортайте вироби у "базарні" кульки. Прозорий поліетиленовий пакет дуже зручний, особливо, якщо він із клейкою стрічкою (я особисто такий використовую), він вбереже роботу він вологи, пошкоджень, бруду, але поверх обов'язково мусить бути упаковка, яка надасть вашій роботі неповторності (крафтовий пакет, конверти, тканинний мішечок, коробочка, стрічка, ярличок). Придумайте щось своє, впізнаване людьми, як саме ваша робота, але таке, що не буде нагадувати "made in China";\n- ваші координати на упаковці не завжди є доречними, тому ліпше використайте візитки, наклейки чи ярлички, які можна просто покласти поряд, дати в руки, чи легко зняти від роботи, бо часто ваша упаковка - це і є упаковка, в якій будуть дарувати виріб;\n- робіть людям знижки або давайте шанс торгуватись, клієнти це люблять;\n- постійно дбайте про якість ваших виробів, вдосконалюйтесь і використовуйте тільки хороші матеріали, навіть якщо вони дорожчі;\n- будьте ввічливими і уважними до покупця, зробіть усе можливе аби людина пішла від вас не тільки з покупкою, а й з гарним настроєм, а не з "оскомою на зубах";\n- якщо ви ярмаркуєте, подбайте про вигляд вашого робочого місця, нехай це буде витончено чи креативно, але в будь-якому разі викликає зацікавленість у перехожих;\n- вважаю,що випити чай чи каву біля робочого місця можна, але загортати роботу покупцеві не відриваючись від булки - не нормально (це про наболівше);\n- будьте комунікабельними, але не нав'язливими.\nСкоріш за все, порядок цих порад можна було б змінити, можливо, щось додати, але це те, що мені найбільше різало очі, тому, якось так))\nБуду рада почитати ваші враження чи спостереження від подібних заходів. Сподіваюсь, я хоч трошки вам допомогла і підштовхула рухатись уперед, ставати кращими і розвивати свою творчість.\nА тепер - трошки мене і моїх скромних блокнотиків)\nЗа фото дякую Geometria.\nА також хочу привітати вас, мої любі, з наступаючим Новим роком!!! Нехай усе у вас вдається, натхнення не покидає, творчість приносить задоволення, щастя та любов панує у вашому домі, а гармонія - у душі, нехай ваші сім'ї будуть здоровими!!! Веселого Нового року!!!\nАвтор: Julia Sak на 15:17\nЯк правильно продати свій handmade або ярмарковий ...\nХочу в ДК від "Вензелик"\nКоли твориш для душі\nальбом для хлопчика\nальбом до року


Науковці вивели формулу, за якою можна визначити, як довго людина житиме | Добрий лікар\n16 Травень, 2017 - 18:00\nМасштабне дослідження, в якому взяли участь 15 тисяч осіб, провели фахівці з метою з’ясувати смертельні ризики для людей з різною формою ожиріння. Результати було опубліковано в "Annals of Internal Medicine".\nНауковці виявили, що люди з центральним ожирінням (з жировими відкладеннями на животі) ризикують життям набагато більше, ніж особи з нормальною вагою чи з зайвими кілограмами, пише cikavosti.com.\nУ чоловіків з нормальним індексом маси тіла (22) і з центральним ожирінням ризик смерті в 1,87 разів вище, ніж в представників сильної статі з аналогічним ІМТ, але без ожиріння. При цьому ризик є вдвічі вищим, ніж у чоловіків з високим ІМТ.\nЖінки з центральним ожирінням ризикують в 1,48 разів більше, ніж жінки з нормальним ІМТ, і в 1,3 рази більше, ніж ті, в кого ІМТ високий.\n«Не всякий жир однаково небезпечний», — пояснив ендокринолог Антоніо Мас. «Вісцеральний жир (довкола снутрішніх органів) метаболічно є більш активним, його надлишок веде до збільшення резистентності до інсуліну і, як наслідок, діабету, а також до погіршення показників ліпідного профілю крові. Це клінічний\nмаркер метаболічного синдрому, який збільшує вірогідність передчасної смерті".\nНазвано напій, який допоможе позбутись жиру в ділянці живота


Корейське шоубізнесове диво в умовах кризису - Українська Музична Профспілка\nКорейське шоубізнесове диво в умовах кризису\nПандемія Covid-19 буквально поставила на коліна світовий шоу-бизнес. Відміна концертів, заборона на перельоти, перенесення прем’єр – все це надало нищівного удару по індустрії розваг. Не тільки музикальній, але ми зупинимося саме на ній.\nДуже болісно відреагував на пандемію і азійський музичний ринок, який завжди стрімко розвивався, і має досвід багатьох локальних епідемій ще з нульових років.\nПерша реакція – розгубленість\nНавіть гранди азійського шоубізу були вимушені шукати нові шляхи. Наприклад, орієнтований на європейський та американський ринки японський рок-ідол Міяві був вимушений не тільки відмінити всі тури з дуже перспективним новим альбомом, але і в плані вибачення за перенесення концертів, дав мільйонам шанувальників концерт у вигляді відео-конференції. Звісно, це не замінило яскраве шоу, на яке розраховували глядачі, але стало прикладом того, як великі зірки змінюють реальність, реагуючи на несподівані зміни у світі. Так зробили дуже багато музикантів, що сподівалися показати свої нові пісні на стадіонах і у великих залах, але такої можливості не було.\nТі, хто не розгубився\nАле сьогодні наша мова про Південну Корею – нового лідера азійського шоу-бізнесу з амбіціями підкорити весь світ.\nМісяць тому, 17 вересня 2020 року відбулася конференція “Віртуальний діалог” за участі ключових фігур корейської індустрії популярної музики та культури. На ній спікери розповіли про цікавий досвід, який вони вже реалізували для функціонування всіх структур, задіяних у виробництві музики та проведенні шоу.\nВіртуальна концертна зала\nГолова компанії SM Entertainment Юн Мін Кім розповів про досвід організації нової форми спілкування зі слухачами і комерції, заснованої на ньому.\nSM Entertainment group разом з компанією JYP Entertainment на базі платформи NAVER запустили проект BEYOND LIVE Corp. Цей проект являє собою онлайн платформу для стрімінгу концертів.\nЦе виглядає як платний відеосервіс, що працює на замовлення. Ми таке бачимо у сервісах онлайн-кінотеатрів та стрімінгових телеканалах. Глядачі, що сплачують абонентську плату, можуть за бажанням замовити на певний час той чи інший серіал, чи телепрограму.\nНа BEYOND LIVE те ж саме відбувається з концертами. На сервісі можна подивитися не тільки класичні концерти, що підготували видавці (типу Drones від Muse, що пройшли кінотеатрами світу у форматі 3D та IMAX), а і прямі трансляції концертів, що відбуваються.\nНовий сервіс виявився дуже успішним. Наприклад, за три тижні вересня концерти передивилися близько 2 мільйонів глядачів з 129 країн світу.\nЗвісно, це сприяє розвитку корейської популярної музики, дає заробітки не тільки сервісу, але й музикантам, авторам, звукорежисерам, телевізійникам, інженерам, працівникам сцени та всім, хто бере участь у звичайних концертах.\nДо того ж, формат таких концертів дозволяє використовувати сучасні способи обробки і представлення контенту, зокрема доповнена чи віртуальна реальність, нові конфігурації об’ємного звуку тощо.\nШоу-бізнес – рушій економіки?\nТакож на конференції “Віртуальний діалог” виступив співголова Korea Culture Industry forum доктор Янг Ву Лі, який зазначив, що у 2020 році корейський культурний продукт перевищив за об’ємами експорту напівпровідники і став реальним рушієм економіки.\nІнноваційний підход до розвитку K-pop, що включає багато нових правил порівняно з традиційним шоу-бізнесом, дуже сприяє розвитку популярної музики та її виконавців. Наприклад, традиційний для Японії 10-річний цикл життя творчої одиниці у поп-музиці у Кореї зменшили до 8 років. Це пришвидшило інші механізми: ідолізацію виконавців, виведення їх на глобальний ринок, збільшення форм і методів монетизації. Зокрема, для компанії SM Entertainment group ці міри дозволили збільшити прибутки у 300 разів.\nТакож доктор Янг Ву Лі зазначив, що експансія популярної музики для держави є дуже вигідною: собівартість експорту поп-культурного продукту у 17,5 разів нижча за експорт промислової продукції при однакових доходах.\nСпікери конференції зійшлися у думці, що методи, які використовуються під час пандемії, залишаться популярними і у часи без карантину та ізоляції, а монетизацію інтерактивності під час віртуальних концертів можна буде застосовувати і на «живих» виступах.\nКонференція “Віртуальний діалог” показала, что у азійському регіоні до шоу-бізнесу ставляться дуже серйозно, на науковому рівні і це приносить неабиякий зиск державі та всім учасникам процесу.\nЧи готова Україна переймати новітні технології шоубізу?\nВсеукраїнська професійна спілка робітників музичної індустрії збирає зразки передового досвіду і буде розповсюджувати їх серед бажаючих розвиватися учасників вітчизняного шоу-бізнесу.\nЗокрема, незабаром, ми влаштуємо онлайн-конференцію за участі колег з Південної Кореї, де вони особисто поділяться досвідом та дадуть поради нашим продюсерам та музикантам у прямому ефірі.\nДивитися конференцію повністю (англ мова)\nTAGS : K-popдосвідПівденна Корея\nЗасідання Комітету промполітики ВР з питань авторського права\nНімецькі вчені довели, що масові заходи під час епідемії COVID-19 можливі\nCreative Ukraine 2020: дивний погляд міністерства культури на креативну індустрію


Сергій Ребров Ференцварош втретє поспіль став чемпіоном Угорщини\nРебров втретє поспіль став чемпіоном Угорщини\nУкраїнський тренер Сергій Ребров втретє поспіль привів "Ференцварош" до перемоги в чемпіонаті Угорщини.\nПідопічні нашого співвітчизника розгромили "Уйпешт" (3:0) в матчі 30-го ігрового тижня місцевої першості та достроково оформили титул за три тури до фінішу. Зараз відрив від "Академії Пушкаша", яка посідає друге місце, складає 14 очок.\n"Ференцварош" зазнав лише однієї поразки в 30 поєдинках чемпіонату, вигравши 20 із них. Золоті медалі за першу позицію також отримали українці Ігор Харатін і Олександр Зубков, які виступають за клуб. Для команди цей титул став 32-м в історії.\nКоментуючи тріумф своїх підопічних, Ребров сказав, що дуже гордий і задоволений їхньою роботою та сфокусованістю. За словами українця, футболісти "Ференцвароша" додали в грі після того, як відчули смак Ліги чемпіонів, і захотіли туди повернутися.\nНагадаємо, що наш співвітчизник очолив угорський клуб влітку 2018 року і привів команду до трьох чемпіонств поспіль.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, раніше Ребров зізнався, що керівництво "Динамо" пропонувало йому очолити киян влітку 2020 року, і пояснив свою відмову.\nчемпіонат УгорщиниФК ФеренцварошСергій Ребров


Що є мистецтвом... - Теревені - Сторінка 2\nВідправлено 05.04.2010 – 10:42\nManfred (5.04.2010 11:41) писав:\nІ таке у мистецтві на кожному кроці, один вищить в екстазі від того яка це краса намальована або звучить або написана, а иншого нудить від того ж самого творіння, тому особисто я вважаю, що головною рисою художника має бути не якісь здібності та таланти, а насамперед ну дууууже міцні нерви і дууууже усталена самооцінка, бо инакше просто звихнеться замолоду, зап'є або в иншу халепу втрапить.\nвсе одно без таланту художник нічого не вартий.\nВідправлено 05.04.2010 – 12:25\nManfred (5.04.2010 13:23) писав:\nНу от розсудіть чи має талант Пікассо, Матіс, Ван Гог, Енді Уоргол тощо, яких не всі художники сприймають, я вже мовчу за посполитих, чи не мають? Де критерій? Хто судді?\nхто судді? час і людство. А не окремі художники.\nВідправлено 05.04.2010 – 12:31\nManfred (5.04.2010 13:30) писав:\nЯ Вас зрозумів, за якихось 1000 років вже буде відоме чи є таки "чорний квадрат" Малевича шедевром чи не є. Вельми обнадійливо\nа що? он скільки років Венері Мілоській..\nВідправлено 05.04.2010 – 12:43\nManfred (5.04.2010 13:34) писав:\nНу дик, здається ніхто і за часів грецької клясики не ставив під сумнів її художньої цінности. Чого аж ніяк не скажеш за мистецтво поточних часів.\nтак ще надто мало часу минуло))\nВідправлено 05.04.2010 – 22:29\nВідправлено 05.04.2010 – 23:35\nManfred (5.04.2010 15:16) писав:\nОтже, ми не маємо жодної змоги притомно визначити чи має творець талант чи ні. Відтак, постає питання: який сенс має ось це зауваження:\nбез таланту художник - не художник,а жалюгідна спроба зробити те, що не буде оцінене за певний доволі тривалий час. Що не ясно?!\nВідправлено 06.04.2010 – 02:10\nВідправлено 06.04.2010 – 09:42\nManfred (6.04.2010 08:59) писав:\nНе ясно чи мають талант митці, що творять сучасне нам мистецтво. Що не ясно!?\nмм..думаю що наразі думки про таке мистецтво є суб"єктивними,а час - об"єктивний.\nВідправлено 06.04.2010 – 10:15\nManfred (6.04.2010 11:03) писав:\nСаме таґ, але тоді оце:\nпозбавлене будь-якого сенсу, бо ми все одно не можемо об'єктивно визначити міру його таланту.\nнаразі ми можемо лише припускати і суб"єктивно судити. А час покаже всю об"єктивність людства до того чи іншого зразка мистецтва.\nВідправлено 06.04.2010 – 11:01\nManfred (6.04.2010 11:42) писав:\nНавіть посилання на час вельми сумнівне, адже і до начебто визнаних зразків мистецтва ставлення багатьох людей вельми неоднозначне, для прикладу візьміть хоч би ту ж Джоконду.\nЄдине, що можна стверджувати про мистецтво точно, так це те, що практично ніц точного, об'єктивного про нього сказати неможливо. Ба навіть це останнє дуже сумнівне ;-))\nщодо Джоконди...думаю одинарними заувагами можна знехтувати на фоні загалу.\nПовідомлення відредагував Kassandra: 06.04.2010 – 11:01\nВідправлено 06.04.2010 – 14:54\nManfred (6.04.2010 12:21) писав:\nДумаю, що ні, бо по-перше це далеко не поодинокі зауваги, а по-друге більшість завше помиляється, тому невизначеність, невизначеність і тільки невизначеність рулить в оцінках мистецтва, а отже і талантів митців через яких воно приходить до глядача\nце ж хто таке каже?(це я про Джоконду)\n#32 Посилання на це повідомлення #32 літо\nВідправлено 06.04.2010 – 15:28\nдумаю ще варто зробити акцент на такому моменті - бути у файному місці, у файний час. це все доля випадку, коли художники отримують світове визнання і багатство за життя. і тут радше вже не йдеться про те хто й що намалював - а з яким оточенням він пов"язаний. хто купує його картини, тобто який рпошарок суспільства "їсть" самовираження художника. зауважте Модільяні жив у часі Пікассо, одначе життя його та визнання склалось зовсім по-іншому..\nВідправлено 08.04.2010 – 12:50\nДжоконда - огидна?ну тоді вибачай...я тут не згодна.\nнє блін, красавіца.\nКава з козявками... (8.04.2010 13:50) писав:\nа що? сімпотічна кубіта..\nВідправлено 08.04.2010 – 13:35\nManfred (8.04.2010 11:49) писав:\nЗвичайно так, антураж, оточення важать багацько, але стосовно Пікассо з Модільяні, незважаючи на різність біографій, результат схожий: обох, як не розуміли так і нині продовжують не розуміти.\nведу до того що хоч ці два митці творили в одному часі проте визнання і розуміння їх творчості прийшло по різному. відомо що Пікассо був відомим і заможним паном, а Модільяні "як Бог пошле". хоч тепер визнані однаково прекрасно. зачіпає таке визнання. все ж походження, знайомства... не хотілось би щоб воно аж так впливало на митців та їх світове визнання.. адже є стільки хороших митців про які світ і не здогадується, бо за життєвих обставин, ні походження ні кров не є з висот суспільства.\nта шо тут непонятного?? це звичайне явище, яке виходить за межі повсякденного дрочерства і дарує чисто естетичну насолоду\nкличте, як щось іще непонятно буде)\nВідправлено 09.04.2010 – 10:32\nУ вік постмодернізму абсолютних естетичних критеріїв не існує.\nАле якщо ви глянете на ті прізвища, то побачите, що їх всіх об'єднує новаторський підхід. Не залежно від того, чи подобаються вони особисто вам, вони були новаторами.\nЦікаво, що в список не надто популярних ви включили одного із творців поп-арту Андрія Варголу. Можливо він і не надто популярний серед малярів, але його ідеї популярні наприклад у текстильній промисловості .\nВідправлено 09.04.2010 – 11:09\nManfred (9.04.2010 11:44) писав:\nЯ думаю, що все сказане Вами і про критерії і про новаторство стосується мистецтва взагалі, а не лише доби постмодерну. Для прикладу візьміть хоч історію Рембрандта з його "Нічним дозором", хоч мистецькі новації у добу Ехнатона, думаю, що вони вільні від будь-яких підозр у постмодерні ;-)\nУсе ж гадаю ні. Скажімо напр. в модернізмі була віра в прогрес, й відповідно твори диференціювались за мистецькою вартістю. Здається постмодернізм першим прирівняв за мистецькою вартістю Шекспіра й телефонну книжку.\nНе зовсім зрозумів, про які новації доби Ехнатона йдеться, можливо ухил в бік реалізму й можливість хоч трохи відступити від канону. Але взагалі не варто накидати наше сприйняття й розуміння мистецтва давнім египтянам, бо різниця фундаментальна. Бо для єгиптян ті зображення були зовсім не для милування, то було для них не красне мистецтво, це лише ми сприймаємо то як красне мистецтво.\nВідправлено 09.04.2010 – 12:21\nManfred (9.04.2010 12:55) писав:\nБезумовно про різницю все таґ, але тому і навів цей приклад, що навіть у такому жорстко-регламентованому і затиснутому у канон мистецтві, як давноегипетське знаходимо ті ж тенденції до розширення канону, як і у будь-якій иншій добі. Гемінґвей підсумовував це так: "Коли ти прийшов у мистецтво, щоб повторювати те, що робили до тебе, то навіщо ти у нього прийшов?".\nЩодо диференціяції, то і аналітичне мистецтво можна згадати, як спробу таки визначити щось майже з науковим підходом у мистецтві, але, як на мене, історія мистецтва аж надто швидко відкинула подібні зазіхання на мистецьку царину.\nЯкщо з погляду зіпсованої постмодерніської свідомості (здається Отто фон Ф) , то справді нема різниці. Але ще геть недавно критерії оцінки творів мистецтва зовсім не вважались релятивними. Як була віра у прогрес - то спочатку несміливі проби в якомусь жанрі, потім дозрівання, й нарешті шедеври. Цей ваш погляд на мистецтво, який ви обстоюєте, геть недавно існує (принаймні широко популярний).\nПогляд Гемінґвея модерністський, він застарів, сучасніший погляд - немає нічого нового під сонцем, й тому, якщо ти прийшов у мистецтво, ти приречений повторювати те, що робили до тебе безліч разів .\nВідправлено 09.04.2010 – 14:48\nManfred (9.04.2010 15:34) писав:\nЗдається його озвучив Огден Неш: "У світі вже стільки всього написано, що письменник має писати так, ніби всього того не існує" (цитую з пам'яти, можливо неточно). Коли це справляє на Вас враження, то і цей новий погляд теж майже юнак\nНе обов’язково, твір письменника може нагадувати ребус із натяків на класичні сюжети, перегравання тих сюжетів у незвичній обстановці, чи перекручень цитат з класичних творів. Як історія Ромео і Джульєти в сучасному Брукліні.\n"Наше зібрання навряд чи порятує світ, навряд чи порятує Карнавал, воно не\nпорятує навіть Венецію, навіть нас воно не порятує. Але ми зберемося — саме\nтепер і саме тут, у місці, переповненому відлуннями та цитатами, всередині цієї\nВеликої Цитати, втілення нашого остаточного "після". "


Як швидко і просто приготувати салат з вешенками і куркою – докладні покрокові рецепти\nПокрокові рецепти простого і оригінального салату з грибами вешенками і куркою\nВаріант 1: Класичний салат з вешенками і куркою\nДля приготування простого салату з вешенками і куркою додатково знадобляться мариновані огірочки і ріпчасту цибулю. Смак виходить дуже яскравий, цікавий, при цьому приготування нескладне. Салат може використовуватися в якості закуски до горілки та інших міцних спиртних напоїв.\n250 грамів глив;\nУ підсолену воду запустити курку, можна використовувати стегно або філе. В першому випадку рекомендується взяти з запасом, так як шкіра з кісткою використовуватися не будуть. Відварити до м’якості, охолодити. Нарізати кубиками курку.\nПечериці промити, відварити в іншій каструлі з підсоленою водою 10-15 хвилин. Злити в друшляк, нехай рідина стече. Нарізати шматочками невеликої величини.\nРозігріти олію. Цибулю очистити, пересипати, обсмажити дві хвилини. Додати гриби, готувати разом ще хвилин п’ять. Остудити.\nНарізати мариновані або солоні огірки дрібними і тонкими шматочками, з’єднати з іншими інгредієнтами салату.\nДодати майонез, цей салат можна готувати з різною зеленню: кропом, петрушкою, пір’яним цибулею. За смаком додаємо, розмішуємо і готово!\nВажливо добре остуджувати гливи і курку перед змішуванням. Всі інгредієнти салату повинні бути холодні, інакше зіпсується смак, приготоване блюдо швидко прокисне.\nВаріант 2: Швидкий рецепт салату з вешенками і куркою\nДля швидкого салату з вешенками і куркою використовуються мариновані гриби, а також копчений окорочок. Але за бажанням можна замінити грудкою, смак від цього гірше не стане.\n150 грам маринованих глив;\n110 грам майонезу;\n4 ст. л. кукурудзи.\nОкорок нарізати дрібно. Бажано відразу зняти жирну шкіру, підготовлений продукт пересипати в миску.\nЗлити гливи в друшляк, залишити на кілька хвилин. Гриби нарізати, перекласти до курки.\nЯкщо шкірка у огірків товста, то краще їх відразу очистити. Потім нарізаємо невеликими кубиками, пересипаємо слідом за вешенками.\nДодаємо консервовану кукурудзу. Є такий же варіант салату з маринованою горошком, також можна спробувати.\nНарізати свіжий зелений лук, пересипати в миску слідом за кукурудзою.\nДодати майонез, перемішати. У копченій курці, в соусі і в грибах вже міститься сіль, присутні спеції, тому нічого до них додавати не потрібно.\nЯкщо салат призначений для святкового столу, то його краще викладати шарами: курка, гриби, кукурудза, нарізані огірки і зелень. При цьому промащувати майонезом потрібно тільки перший, третій і останній шар. Також важливо не солити свіжі огірки, щоб вони не випускали багато соків, досить злегка промазати соусом.\nВаріант 3: Ситний салат з вешенками і куркою\nВаріант листкового салату, дуже смачного і ситного. Додатково додається картопля, її можна відварити заздалегідь, як і моркву. Салату виходить багато, при необхідності кількість продуктів можна пропорційно скоротити.\n250 грам філе;\nВідварити картоплю і моркву до готовності. Відразу залити холодною водою, очистити, повністю остудити і натерти, але в різні миски.\nКуряче філе залити водою, можна додати будь-які спеції для поліпшення смаку, відварити до готовності. Теж остудити, порізати дрібними шматочками.\nГливи нарізати дрібними шматочками, порубати цибулю. Відразу всі разом викласти на сковорідку і обсмажити на помірному вогні до готовності. В кінці потрібно посолити, можна поперчити.\nНа велике плоске блюдо покласти кільце від рознімної форми. Можна збирати шари і без нього. Викладаємо, приправляємо сіллю, змащуємо соусом.\nНа картоплі розкладаємо шматочки курки. Якщо вода приправляли спеціями і сіллю, то просто злегка змащуємо майонезом.\nТепер йдуть обсмажені гриби. Їх не змащуємо, пропускаємо.\nПокриваємо гриби натертої відвареної морквою. Цей шар добре змащуємо, ретельно вирівнюємо.\nНатираємо дрібно шматочок твердого сиру. Засипаємо салат зверху, залишаємо на кілька годин для просочення.\nНе потрібно відразу прибирати кільце. Нехай салат постоїть в холодильнику разом з ним і зміцніє, так вийде набагато акуратніше.\nВаріант 4: Салат з вешенками і куркою «Свіжість»\nНіжний, дуже смачний і простий у виконанні салат з корисних продуктів. Якщо гливи обсмажити без масла або з його мінімальною кількістю, то вийде цілком дієтичне блюдо.\n90 грам сметани;\nНарізати ріпчасту цибулю і гливи невеликими шматочками. Розігріти трохи олії, викласти спочатку гриби. Як тільки вони злегка обсмажиться, додати цибулю, обсмажити до повної готовності, приправити сіллю, поперчити.\nЯйця залити водою, відправити на плиту, відварити до готовності. Очистити від шкаралупи, дрібно нарізати.\nОгірки нарізати дрібними кубиками, додати до яєць.\nКурку можна заздалегідь відварити, остудити, нарізати або розібрати по волокнах, відправити в загальну масу.\nПерекласти охолоджені гриби з цибулею, додати порізану петрушку.\nЗаправити салат сметаною, розмішати. Сіль і перець кладемо за смаком.\nЯкщо хочеться заправці надати наближений до майонезу смак, то в сметану можна додати трохи гірчиці, лимонного соку або оцту, чорного перцю та інших спецій. До речі, з часником цей салат теж виходить смачний, для кращого розподілу рекомендується видавлювати його в соус.\nВаріант 5: Салат з вешенками і куркою «Тропіканка»\nДля приготування цього чудового салату потрібен ананас в сиропі. Можна взяти кільця або шматочки, це не принципово.\n180 грам ананаса;\nГриби нарізати скибочками, порубати цибулю. Розігріти масло у великій сковороді, обсмажити все разом до готовності.\nВідварити курку. Для цього салату можна використовувати стегно або грудку. Нарізати шматочками.\nАнанаси вийняти з сиропу, прибрати зайву вологу, нарізати шматочками.\nЯйця відварити круто. Можна натерти, але краще порубати.\nНа дно великого салатника викласти курку. Присолити, поперчити, додати 2 ложки майонезу, розмішати і розрівняти шар.\nВикласти гриби, злегка змастити і посипати ананасами.\nДалі йдуть відварені яйця. Цей шар потрібно не тільки добре змастити, але і присолити.\nЗавершує збірку тертий сир. Якщо не подобається сухий шар, можна викласти 2/3, нанести дрібну майонезну сіточку, потім присипати залишками. Настояти салат пару годин.\nЦей салат можна готувати зі свіжим ананасом. Кількість продукту не змінюється, його потрібно також нарізати невеликими шматочками. Також існує ще один варіант салату з додаванням волоських горіхів. Їх обсмажують, рубають, висипають поверх сиру.


Навчальний візит до м. Одеса\n2 та 3 липня в рамках заходів з обміну досвідом країн-членів ISSA українська мережа REYN-Україна проводила навчальний візит до м. Одеса.\nРомські діти продовжують залишатися найбільш незахищеною групою серед вразливих груп дітей в Україні. Вони не мають рівного та недискримінаційного доступу до освітніх, культурних, соціальних та медичних послуг у порівнянні з іншими дітьми. Це особливо критично, враховуючи, що ранні роки є вирішальним періодом у розвитку дитини. У країнах з високим відсотком ромського населення, таких як Сербія, Словаччина, Італія та ін., такі проблеми виникають також. Тому доцільно об'єднати представників цих країн, щоб поділитися своїм досвідом із застосування різних адвокаційних інструментів, спрямованих на інтеграцію ромів, зокрема кампаній, пов'язаних з ромськими дітьми та їхніми сім'ями.\nВідповідно до однієї із стратегічних цілей Міжнародної асоціації «Крок за кроком» - адвокація та захист раннього дитинства для всіх дітей, особливо з найбільш вразливих груп - країни мають зосередити увагу на освітніх питаннях.\nКожного року організації-члени Міжнародної асоціації «Крок за кроком» розпочинають нові проекти та ініціативи, спрямовані на заохочення антидискримінаційної політики у сфері освіти та соціального забезпечення для ромських дітей. Вони також обговорюють досягнення та критерії реалізації національних стратегій. Внаслідок цього кожна з країн-учасниць накопичила значний обсяг досвіду та найкращих практик у роботі з ромськими громадами, які повинні бути висвітлені на міжнародному рівні для країн-учасниць.\nДосвід Італії збагачений низкою вдало проведених адвокаційних кампаній, спрямованих на забезпечення якісної освіти, підвищення рівня обізнаності щодо вакцинації та профілактиці розповсюджених захворювань серед ромських громад. Крім того, італійські колеги - координатор мережі REYN-Italy Карло Стасолла та керівник сектору захисту прав людини Асоціації Лугліо 21 Марко Занне - мають неабиякий досвід по роботі з асистентами вчителя та просуванню успішних практик на місцях.\nПредставниця із Словаччини, Еріка Сабоова, презентувала програмну діяльність Фонду відкритого суспільства Словацької республіки, головним пріоритетом у роботі якої є також обстоювання інтересів соціально вразливих груп, особливо ромських громад.\nВізит з обміну досвідом був реалізований ВФ «Крок за кроком» за підтримки Міжнародної асоціації «Крок за кроком». Під час заходу учасникам запропонований візит у с. Нерубайське та с. Корсунці, де проживають великі ромські громади. Відтак, колеги з інших організацій мали змогу побачити умови проживання ромських родин та особисто поспілкуватися із активними членами громади та місцевими правозахисниками.\nУ продовження теми адвокаційної діяльності учасники взяли участь у круглому столі «Адвокація та правові можливості для ромської громади: перспективи, виклики, кращі практики». Під час заходу іноземні колеги презентували правозахисний напрям діяльності своїх організацій, розповіли про соціальні, культурні, освітні та медичні аспекти щоденного життя ромів країн ЄС. У свою чергу, координатор мережі REYN-Україна, Елеонора Кулчар, презентувала роботу з адвокації в м. Ужгород та основну діяльність мережі в Україні.\n03 липня представники REYN-Італія та REYN-Словаччина приєдналися до проведення тренінгової діяльності «Школа адвокації», яка проходила у м. Одеса для членів української національної мережі REYN.\nТакий досвід дозволяє розглядати нові можливості та перспективи вирішення існуючих проблем, з якими стикаються ромські громади у всіх країнах Європи. Крім того, представлення міжнародного досвіду з адвокації, є доречним, необхідним та цінним ресурсом для українських активістів, правозахисників та всіх осіб, які небайдуже майбутнє дітей ромської громади.


1946 р. у Львові в соборі Св. Юра був скликаний Львівський псевдособор. Його номінальною та публічно заявленою метою було т. зв. возз’єднання Греко-Католицької Церкви (ГКЦ) України з Російською («Руською», як тоді декларували) Православною Церквою (РПЦ). Мовляв, для ГКЦ це своєрідне повернення в «лоно прадідівської Церкви», що була колись на території Київської Русі. Перед тим у Львові створили Ініціативну групу, яка відповідала за підготовку ґрунту для усіх можливих «за» і «проти» майбутнього собору. Про це дуже рідко згадують, але, передбачаючи ці сумнозвісні події, в 1945 р. була видана енцикліка папи Пія ХІІ, який закликав ГКЦ зберігати вірність.\nХтось бачив уцьому возз’єднанні порятунок від неминучих репресій, хтось виступав радикально проти, хтось обрав збереження через пристосування, а комусь вдалося зберегти ідентичність у підпіллі, що не пішло на «компроміс». Уже написано багато праць, наукових досліджень та статей на цю тему, але деякі міфи і стереотипи залишаються. Чи справді ідейно підписували «православіє»? Чому було так багато рук «за» на самому псевдособорі? Чому о. Гавриїлу Костельнику так кортіло возз’єднатися і чому його вбили? Яким був принцип дії та утворення Ініціативної групи? Чи був опір зі сторони греко-католиків, які не хотіли поривати з Ватиканом? Чому псевдособор таки відбувся? Який урок мусимо взяти для себе сьогодні?\nУсіх запитань не перелічити… Тому нагадую, що це лише спроба переосмислення подій.\nСталінська спецоперація в дусі «релігійного інтернаціоналізму»\nПід час Другої світової війни та й після неї генералісимус СРСР Йосип Сталін зрозумів, що консолідувати таку багатонаціональну державу суто на комуністичній ідеології стає все важче. До того ж тепер до її складу входили західні території України, які довгий час були під владою Австро-Угорщини та Польщі й мали відмінні, більш вільні, погляди на соціальну політику влади, а особливо щодо національного та релігійного питань. Ще однією проблемою для тоталітарного режиму було існування Греко-Католицької Церкви тепер вже на новій радянській території, яка номінально мала б належати Російській Православній Церкві. Отже, щоб остаточно «приєднати», тобто приборкати, волюнтаристські та націоналістичні з радянського погляду території Західної України, потрібно було ліквідувати Церкву, яка підтримувала цей національний дух і традиції, щобільше – мала зв’язок із ворожим Ватиканом. Для цього Йосипові Сталіну довелося відновити Московський патріархат, духовенство якого було майже повністю знищене або перебувало на засланні. Фактично традиція т. зв. Руської (Російської) Православної Церкви була вкотре перервана, адже патріарха не обирали з 1925 р., від смерті патріарха Тихона, аж до осені 1943 р., коли був обраний місцеблюститель Сергій.\nЗліва направо: невідомий отець, о. Гавриїл Костельник, єп. Антоній Пельвецький, патріарх РПЦ Алєксій І, єп. Михаїл Мельник, невідомий отець\nНеобхідно зауважити, що відновлення РПЦ було ще однією імперіалістичною забаганкою радянської влади. У такий спосіб Сталін хотів зіграти на міжнародній арені – відновлене православ’я в Росії мало стати вселенським, тобто йому повинен був би підпорядковуватися увесь православний світ, який, очевидно, виходив би за межі СРСР і був би підконтрольним комуністичній радянській владі. Це дуже красномовний приклад своєрідного «релігійного інтернаціоналізму», який простежується навіть у маніпулятивній назві нововідновленої Церкви – Руська Православна. У цьому т. зв. «сила м’якого знаку»: на території Західної України означення «Російська Церква» сприймалося б однозначно негативно, натомість «Руська» апелює і до минувшини Київської Русі, і навіть певним чином до «русинів» – питомої давньої назви українського етносу на західних теренах.\nРадянські механізми руйнування та ліквідації в сучасній світовій та українській історії не є секретом. Вони ґрунтувалися на чітко запланованих операціях, які опиралися на тонку психологію об’єкта нищення. Тобто для нищення ГКЦ найкращим варіантом був спровокований внутрішній розкол, проте аж ніяк не відкрита й прозора зустріч чи дискусія. Результати всіх переговорів, зборів та самого Львівського (або Всегалицького, як хотів його назвати о. Г. Костельник) собору були сплановані спеціальними органами СРСР заздалегідь.\nПід грифом «таємно» у витязі з плану оперативних заходів НКВС СРСР щодо ГКЦ у західних областях УРСР за 11 січня 1941 р. читаємо, що вона«є сильним оплотом реакційних впливів Ватикану та українських націоналістів». А далі після короткої характеристики митрополита Андрея Шептицького, статистики парафій, монастирів подано покроковий план агентурно-оперативних заходів для підривання авторитету «національної Церкви». Ось деякі з них:\n1. Дискредитація очільників уніатської церкви в очах вірних шляхом оприлюднення фактів їхнього побутового (морального – ред.) розладу…;\n2. Організація серед уніатів течій за відрив від Ватикану та створення “незалежної” уніатської церкви.\n3. Активізація православних церковників та боротьбу за приєднання уніатів до православної церкви;\n4. Забезпечення контролю по відношенню до уніатської церкви…\n10. З метою створення кращих умов для оперативної роботи по церковникам, запропонувати НКВС УРСР поставити на Верховній Раді УРСР питання про призначення до облвиконкомів, відповідно до існуючого положення, вповноважених у справах культів».\nМайже за рік до Львівського псевдособору, 3 лютого 1945 р., агенти спецоперації отримали черговий план оперативних заходів під грифом «таємно». У цьому документі стисло, але з необхідними акцентами укладений опис історії виникнення ГКЦ, де зазначено, що за допомогою цієї Церкви після Берестейської унії 1596 р. «духовні та свіцькі магнати Польщі намагалися поневолити Україну, а Ватикан намагався розповсюдити свій вплив на схід». Висунуті звинувачення щодо співпраці з Організацією українських націоналістів (ОУН) та щодо опору радянській владі. Наступні рядки фактично є вироком для ГКЦ: «… греко-католицька уніатська церква у тому вигляді, в якому вона існує в теперішньому часі, є ворожою для нас за впливами, легальною резидентурою Ватикану та активно діючою українською націоналістичною організацією на нашій території.\nВиходячи з цього, необхідно взяти курс на повну ліквідацію уніатів на нашій території, а також на відрив греко-католицької церкви від Ватикану з майбутньою метою возз’єднання її з православною церквою СРСР».\nСеред запропонованих механізмів, які треба було привести в дію, в документі зазначено: організувати ініціативну групу греко-католиків, яка би працювала на т. зв. «возз’єднання»; «опрацювати» о. Гавриїла Костельника, «поставивши його на чолі руху за возз’єднання»; і традиційне вже для радянської репресивної машини – «провести компрометацію противників возз’єднання, як зрадників українського народу та православ’я».\nАналізуючи тепер події 1946 р., можна сказати, що виконання вказівок було блискучим.\nСпецифіка роботи Ініціативної групи з «возз’єднання»\nПоказово, що Ініціативна група почала формуватися відразу після арешту митрополита Йосифа Сліпого та єпископів у квітні 1945 р. За кілька днів після арешту о. Г. Костельника викликав референт уповноваженого у справах релігійних культів Сергій Даниленко («Карін»), який уподальшому де факто організовував та керував усіма зібраннями та виступами, що проводив Костельник.\nОтець Михаїл Мельник, на той час генеральний вікарій і представник Перемишльської єпархії на підрадянській території, теж пристав до Ініціативної групи, пізніше, вже перед самим псевдособором (у лютому 1946 р.), його висвятили на православного єпископа разом з Антонієм Пельвецьким, який представляв Станіславівську єпархію. Очевидці й учасники тих подій у спогадах згадували о. М. Мельника як «свого чоловіка», котрий в умовах псевдособору намагався зберегти бодай би священиків та парафії, якщо не йшлося про збереження ідентичності самої ГКЦ.\nДо речі, досить поширеним аргументом «за» приєднання до цієї групи була декларована можливість за допомогою «возз’єднання» зберегти сам греко-католицький клир та ГКЦ в умовах радянського панування. Та це «збереження» не передбачало цілісності греко-католицької ідентичності, а більше нагадувало сумнозвісні підходи «уніатизму» кінця ХVІІ та ХІХ ст. Цьому процесу властива ліквідація однієї Церкви шляхом її поглинання іншою. Відтак «збереження» радше можна назвати «схороненням», апелюючи до подвійної семантики цього слова.\nТреба розуміти, що досить велика частка священиків, які ставали на бік Ініціативної групи, перед тим відбували покарання у в’язниці. Схема «нових кадрів» була такою: спочатку «упорного» залякували, потім – арештовували, проводили допити, здійснювали психологічний тиск, а потім нібито «за клопотанням» о. Г. Костельника– звільняли. Так людина потрапляла під негласний контроль і зобов’язання пристати на бік «возз’єднання», в іншому випадку кола пекла могли повторюватися, але вже й з можливими наслідками для близьких.\nЯкі ж долі учасників Ініціативної групи? Очільника о. Г. Костельника застрелили невдовзі після псевдособору – в 1948 р., його помічника єпископа М. Мельника отруїли в 1950 р., коли той їхав у складі офіційної делегації до Санкт-Петербурга. Після псевдособору навіть тих, хто «підписав православіє» не оминали репресії. Ліквідаційна машина не зупинялася ні перед священиками, ні перед їхніми сім’ями, і це виявлялося в дуже різноманітний спосіб: від вже на той час тривіальних арештів до виселення у віддалені місця Радянського Союзу, психологічного тиску, перешкоджанні в навчанні та кар’єрному рості рідних.\n«Дослідниця Наталя Шліхта говорить про такий феномен, як “Церква в Церкві”, –подає аналіз тогочасних подій кандидат історичних наук, доцент кафедри церковної історії УКУ Світлана Гуркіна. – Тобто про возз’єднання не можна говорити в тональності білого і чорного, там було і багато сірих відтінків. Сам о. Г. Костельник був досить амбітною людиною та модерністом, філософом. Треба розуміти цей контекст також. Він вважав, що зможе модернізувати й українізувати екзархат РПЦ в Україні. Крім того, отець бачив себе своєрідним рятівником Церкви та місіонером, якому в майбутньому вдасться “українізувати” за допомогою Церкви решту України. Він справді був ідейно переконаний в тому, що робив у 1945–1946 роках. У тому ж часі за підтримки радянської влади перевидали його працю “Апостол Петро і Римські папи або догматичні основи папства”, де автор намагався спростувати примат і безпомильність папи, порушував тему філіокве. І що цікаво, Москва друкувала тисячні тиражі, а це – зауважте – час післявоєнної кризи, дефіциту паперу. Отже, вкотре бачимо підтвердження, що радянській владі вкрай необхідно було справді ліквідувати ГКЦ, для чого чітко продумали окрему спецоперацію. А о. Гавриїла Костельника обрали якраз через його ідейність та амбітність, чим гарно скористалися та вправно маніпулювали. Навіть були окремо розписані вказівки, як треба говорити з о. Гавриїлом, на які особливі точки тиснути, щоб скерувати його у правильне русло».\nЯк уже було зазначено, Ініціативна група була покликана підготувати належний ґрунт для проведення Всегалицького собору (саме таким бачив його о. Г. Костельник). Отже, листівки були забезпечені, «пояснювальні поїздки» – заплановані, до слова, на кожній з них був присутній агент спецслужб, який фіксував реакції і заяви кожного священика. Проте не все було зроблено так, як того хотіла Ініціативна група, оскільки вона була всього лиш інструментом у руках ліквідаторів, а не повноправним представником від ГКЦ. До прикладу, сам псевдособор, на думку о. Г. Костельника, був проведений зарано, йому ще повинні були передувати більша кількість окремих соборчиків, де промовець намагався пояснити «плюси» підписання єдності з РПЦ.\nОпір зі сторони греко-католицького духовенства\nНайперше опір чинили священики Львова. Влітку 1945 р. тут був укладений лист-звернення на ім’я В’ячеслава Молотова з проханням визнати діяльність Ініціативної групи незаконною, що було дійсністю з погляду канонічного права, позаяк у цій групі не було жодного греко-католицького єпископа. Також висловлено протест проти арешту греко-католицького єпископату, а у зв’язку з цією обставиною просили дозволу обрати тимчасовий орган управління ГКЦ, допоки не буде звільнено єпископат. Документ підписав 61 священик, серед яких архимандрит студитів та рідний брат митрополита Андрея Климентій Шептицький та о. Іван Котів, який разом із архимандритом у грудні 1944 р. їздив до Москви на переговори у складі офіційної делегації від ГКЦ. Цей лист разом із багатьма іншими документами був опублікований у 2006 році у збірнику документів «Ліквідація УГКЦ, (1939–1946): документи радянських органів державної безпеки».\nТакож спротив був і на рівні деканальних соборчиків у Золочеві та Ходорові, де духовенство категорично відмовилося брати участь у псевдособорі. Відповідно, після того в 1945 р. був заарештований Золочівський декан о. Володимир Лиско, ігумен Золочівського василіанського монастиря о. Йосафат Федорик, Ходорівський декан о. Яків Довгий. Був спротив і на індивідуальному рівні – дуже рідко на соборчику всі одноголосно підписували рішення про проведення псевдособору та «возз’єднання».\nКоли заходить мова про опір псевдособору зі сторони греко-католиків, то зазвичай апелюють до факту, що на кадрах відомого документального фільму «Львівський собор» чітко видно священиків, котрі одноголосно тягнуть руки «за» повний перехід на православ’я. Мовляв, якщо більшість була проти, то чому голосували? Цей факт проаналізувало багато дослідників. Наприклад, Тетяна Ємельянова у статті «Львівський церковний собор 1946 року у світлі документального кіно» звертає увагу на те, що хоч у кадрах бачимо підняті руки, але чітко видно занепокоєні обличчя священиків та їхні погляди, які чомусь хаотично звернені вбік. На соборі, звісно, були присутні агенти, що документували все для звітності спецоперації, а отже, тих, хто утримався чи проголосував «проти» чекала не найкраща доля. Та й на самому псевдособорі не була присутня більшість греко-католицького клиру, а деяких взагалі привезли «чорні авта». Дослідниця так коментує кінострічку: «Однак, незважаючи на ідеологічне спрямовання цієї кінострічки, треба не забувати про здатність кінематографічного ряду відтворювати певні нюанси, які не залежать від суб’єктивізму авторів-творців кінофільму, як-то, наприклад, емоційний стан людини. Тому уважний глядач побачить чимало цікавих кінокадрів, які вибиваються із офіційного кінолітопису події».\nРеакція Ватикану щодо приєднання до Російської Православної Церкви\nСьогодні ці питання стоять особливо гостро власне через брак знань чи обізнаності в історії стосунків/реакцій Апостольського престолу щодо різних подій і викликів УГКЦ. Напевно, ця специфічна тема вимагатиме ще не одного фахового дослідження. Так-от, події псевдособору як ліквідації ГКЦ теж є каменем спотикання у справі «мовчання» Ватикану. Поширений стереотип – думка, що Рим ніяк не намагався протидіяти цим репресіям чи бодай би запобігти їм.\nДещо спростувати цей міф допомогла Світлана Гуркіна, яка також є директором Інституту історії Церкви, в архіві якого зібрані свідчення підпільної діяльності УГКЦ. У дисертації «Греко-католицьке духовенство Львівської архиєпархії в умовах переслідування радянською владою (1944–1950 рр.)» дослідниця так аналізує реакцію тогочасного папи Пія ХІІ: «Цілком природно, що формування альтернативної точки зору було насамперед пов’язане з позицією Католицької Церкви. З огляду на наявність у Римі осідку її глави – папи Римського, католицьке середовище, а з ним і ширша християнська спільнота, мали можливість якнайскоріше довідатися про переслідування греко-католиків у СРСР та його країнах-сателітах із папських звернень та ряду публікацій. Так, Пій XII у своїй енцикліці “Orientales omnes”, приуроченій до 350-ліття Берестейської унії, вже 23 грудня 1945 р. з рішучим протестом відгукнувся на кампанію насильницької православізації, започатковану радянською владою у взаємодії з РПЦ, арешти єпископів і священиків, наругу над свободою сумління вірних. Ще гострішому осуду репресивну атеїстичну політику комуністичних режимів було піддано у декреті “Responsa addu biade comunismo”, яким проголошувалося відлучення від Церкви усіх, “хто свідомо і з власної волі обороняє чи поширює матеріалістичне й антихристиянське вчення”. А в енцикліці “Orientales Ecclesias” від 15 грудня 1952 р. римський архиєрей окремо наголосив на мучеництві “тих єпископів східного обряду, які в обороні своєї релігії одними з перших зазнали поневірянь, горя й наруги” та висловив впевненість у їхній вічній прославі та заступництві перед Господом за своїх одновірців».\nІз 1939 р.у Римі був єпископ Іван Бучко, який збирав інформацію про переслідування ГКЦ у підрадянській Україні. Це була його особиста ініціатива, щоб інформувати Апостольський престіл про реальний стан справ в УРСР. Додатково постійне інформування здійснювалося через Апостольських візитаторів та адміністраторів на сусідніх з Україною територіях.\nЧому не було вжито більш рішучих заходів із боку Ватикану? Звичайно, питання відкрите. Можливо, тут відіграла свою роль особливо напружена геополітична ситуація, яка склалася між СРСР і Західною Європою після Другої світової війни?\nСучасний історичний погляд на події 1946 р. Що потрібно усвідомити?\nНасамперед треба наголосити, що до Львівського псевдособору важливо вживати слова «відзначення» або «спомин», а не «святкування». Адже в історії УГКЦ події 1946 р. не пов’язані зі святковим «возз’єднанням» із Православною Церквою, позаяк т. зв. «собор» насправді був ліквідацією «уніатів» без права збереження будь-яких греко-католицьких чи національних особливостей цієї Церкви. Тогочасне зібрання на Святоюрській горі навряд чи можна назвати справжнім церковним собором. На ньому не були присутні греко-католицькі єпископи та не одержували дозволу папи Пія ХІІ, що мало би бути обов’язковою умовою собору, де брали участь священики Російської Православної й Української Греко-Католицької Церков.\nХоч Львівський псевдособор – це драматична сторінка в історії УГКЦ, але це не єдина його ознака. Варто зрозуміти, що саме ліквідація УГКЦ показала її силу, що втілилася в багаторічне підпільне існування, завдяки якому Церква зберегла свою традицію, щоб із здобуттям незалежності України вийти з підпілля. Саме на цей повчальний аспект псевдособору радив звернути увагу архиєпископ-емерит Любомир Гузар:«Мені здається, що нам, віруючим людям, дітям УГКЦ, слід пам’ятати, що переслідування, терпіння за віру Христову має також дуже особливий духовний аспект, духовну вартість. Церква у такий дуже дивний спосіб, згідно з Божим провидінням, росте і розвивається, власне, через терпіння.\nЯ щиро сподіваюся, що це 70-ття – момент, в якому ми наберемо нової охоти думати, застановлятися, зглиблювати духовні користі, які нам прийшли. Ці факти все ще дають нам нагоду рости. Це не дуже свіцьке мислення. Треба змогти зрозуміти як переслідування, заперечення нашої Церкви, насилля над нею спричинилося до того, що ми сьогодні є, що маємо оправдану надію розвиватися у подальшому. Тут не мовиться про суто земне, свіцьке побільшення Церкви, розширення впливів. Ні! Це стосується духовної сили Церкви.\nСьогодні дуже часто питають мене, якою повинна бути Церква. Я кажу (це не є моя виключно відповідь, а відповідь тисячоліть): Церква є духовною установою і, безумовно, вона існує в дуже конкретних історичних, політичних, економічних обставинах, але її сила, її цінність для людства є у її духовних надбаннях».\nПопри те, щона сьогодні досліджень про Львівський псевдособор не бракує та й багато архівних справ перебувають у відкритому доступі, стереотипні оцінки тих подій все ще залишаються актуальними. На жаль, у сучасному медійному та навіть історичному дискурсі можна чути про псевдособор як про «возз’єднання з традиційною Церквою прадідів» чи «приєднання уніатів», словосполучення «ліквідація УГКЦ» у деяких випадках спричиняє обурення.\nЗа словами кандидата історичних наук, завідувача кафедри церковної історії УКУ Олега Турія, подібні судження – це наслідками пропаганди радянської історіографії. Натомість, якщо звернутися до правдивих архівних джерел, то картина набирає кардинально протилежних відтінків. Для початку варто ознайомитися хоча б із працею дослідника Богдана Боцюрківа «Українська Греко-Католицька Церква і Радянська держава (1939–1950)».\nОцінюючи події 1946 р., Олег Турій зауважив: «Весь драматизм історії ліквідації ГКЦ якраз полягав у тому, що ця Церква не пасувала до радянської системи. Навіть тому, що вона була українською, була зв’язана з розвитком української самосвідомості, українського національного зросту. Згадаємо тут імена Шашкевича, Вагилевича, Головацького. Вона розбудовувала альтернативне громадянське суспільство в умовах іноземного панування: чи то австрійського, чи то польського, чи то угорського. Згадаємо тут постать митрополита Андрея Шептицького чи отця Августина Волошина.\nУявіть собі ненависть режиму до Церкви, яка мала мільйони родичів за кордоном, яка була зв’язана сопричасною єдністю з усім католицьким світом, з Апостольським римським престолом. Але, як на мене, найважливіша причина, полягала у тому, що УГКЦ не була частиною якогось державного чи політичного механізму. Вона була Церквою свого народу, Церквою, яка виходила з цього народу, яка жила з цим народом, поділяла усі його лихоліття. А терпіти духовну інституцію система, яка базувалася на тотальному контролі, яка виключала можливість альтернативної думки чи самостійної позиції, не могла».\nСьогодні події псевдособору варто ретельно і самостійно вивчати для того, щоб розуміти механізми дії пропаганди і терору, які застосовували в радянській системі. Ці ж схеми одержали своє продовження в деяких сучасних пострадянських країнах. Історик, директор Інституту національної пам’яті Володимир В’ятрович навів приклад оцінки Львівського псевдособору крізь призму глобального геноциду радянської влади проти українського народу та його ідентичності: «Всесвітньо відомий юрист Рафаель Лемкін у своїй статті “Совєцький геноцид в Україні” (на жаль, це стаття не надто відома, як і термін“геноцид”, який він запровадив) казав, що політика радянської влади проти України була яскравим прикладом геноциду. Його елементами він називає знищення еліти (Розстріляне відродження), головної маси носіїв української ідентичності – селян (голодомор 1932–1933 рр.) і, очевидно, знищення української національної Церкви. Ця ліквідація почалася на Великій (Наддніпрянській) Україні у 20–30 рр., коли утискали Українську Православну Церкву. Ця ж методологія “ліквідації” була чітко сформована і вироблена протягом 20–30 років на території УРСР, а потім експортована на землі Західної України після 1939 року.\nСам псевдособор і його підготовка – це класичний приклад того, що можна називати “гібридною війною”, приклад репресій, інформаційної блокації, примусів. Тому коли хтось говорить про підняті руки “за” на цьому псевдособорі, то нам не треба далеко йти у пошуках аналогій – достатньо подивитися на так званий Кримський референдум 2014 року, який нібито теж був зорганізований як прояв волевиявлення місцевого народу.\nОтже, механізми, які застосовували у 1946 році, використовують дотепер. Чому? Бо ми не знаємо про ці механізми. Так, історики дуже добре дослідили цю тематику, але суспільство загалом досить сліпе щодо того, як ним маніпулюють. Мусимо розуміти, що сучасна РФ, на жаль, проводить свою війну й у площині духовній, намагається підірвати українську ідентичність і тут. Тому ми повинні ретельно вивчати історію, у тому числі – історію Львівського псевдособору».\nДосвід самого Львівського псевдособору та його дослідження, вивчення доводять, що наразі ми є свідками прірви між академічними розвідками та суспільними уявленнями. На жаль, це стосується не тільки історії УГКЦ, але й багатьох інших сторінок історії України. Тому завжди актуальними залишаються ретельний аналіз і порівняння архівних джерел, документів.\nОдна з «незручних» властивостей історії як науки – її схильність до «переписування», а цей процес, як відомо, не завжди точний та уважний до широкого спектра деталей, що значно змінюються під кожним наступним кутом зору. Цьогорічні події, приурочені до ювілейного спомину «підписаного православ’я», показали на прикладі медійного контенту, що стереотипи і міфи набагато цікавіші та більш резонансні для широкого загалу, ніж архівні документи й свідчення очевидців, які все ще очікують свого відкриття наново, та читачів, які бажають сягнути глибше, ніж напіврозтала поверхня айсберга.\nІнтерв’ю архіву Інституту історії Церкви.\nГуркіна Світлана. Греко-католицьке духовенство Львівської архиєпархії в умовах переслідування радянською владою (1944–1950 рр.). [Текст]: автореф. дис. ... канд. іст. наук: 07.00.01 / Гуркіна Світлана Валеріївна; Львів. нац. ун-т ім. Івана Франка. – Львів, 2012. – 20 с.\nБоцюрків Богдан. Українська Греко-Католицька Церква і Радянська держава, (1939-1950) / перекл. з англ. Наталії Кочан; за ред. Олега Турія.– Львів: В-во УКУ, 2005.\nЛіквідація УГКЦ, (1939–1946): документи радянських органів держаної безпеки / Київський національний університет ім. Тараса Шевченка. Центр українознавства, Інститут історії України НАН України. Відділ по розробці архівів ВУЧК–ГПУ–НКВД–КГБ, Державний архів Служби безпеки України. – Київ: ПП Сергійчук М.І., 2006. – Т. 1,2.\nЄмельянова Тетяна. Львівський церковний собор 1946 року у світлі документального кіно / Унікальний документ.\n( 4727 переглядів )


31 серпня ансамбль «Українські Барви» презентує у Львові новий альбом і кліп | MyRelax у Львові\n31 серпня ансамбль «Українські Барви» презентує у Львові новий альбом і кліп\nНеділя, 31 Серпня, 2014 - 19:30\nВ останній день літа, 31 серпня, саме у Львові відбудеться перша подія в рамках концертного туру містами України київського ансамблю «Українські Барви». Знаний колектив запрошує меломанів в клуб «Picasso» (вул. Зелена, 88) на концерт-презентацію свого нового CD-альбому та відеокліпу. У цей вечір музичний настрій створюватимуть цікавий репертуар, професійні музиканти, живий звук, а також ведуча концерту – Соломія Вітвіцька. Початок концерту – о 19:00.\nБлюз, джаз, сальса, рок-н-рол, кантрі, квікстеп з українським забарвленням, інструментальні феєрверки, вокальні батли – усе це в один вечір на концерті «Українських Барв» 31 серпня в клубі «Picasso» о 19-ій годині. Звучатимуть авторські твори у новому прочитанні та експерименти з українськими народними піснями у різних музичних стилях, інструментальні композиції та імпровізації.\nУ ході концерту-презентації відбудеться також прем’єра нового відеокліпу «Українських Барв» на пісню «Ой під калиною» (режисер - Влад Кочатков).\nКиївський ансамбль «Українські Барви» був створений у 1999 році з метою пропагування різножанрової української музичної культури. Упродовж своєї творчої діяльності квартет «розбарвовує» весь світ щедрою українською мелодикою та віртуозністю, професійною виконавською майстерністю. США, Канада, Греція, Франція, Німеччина, Польща, Сербія, Чорногорія, Болгарія, Угорщина та інші країни світу завдяки яскравим виступам колективу відкривали для себе український колорит. Репертуар колективу - дуже різнобарвний: від класики і фольку – до блюзу і джазу.\nСклад ансамблю «Українські Барви»: керівник - Оксана Стебельська - скрипка, вокал; Роман Кука - кларнет, вокал, українські народні духові інструменти; В’ячеслав Філонов – скрипка; Михайло Кашук – баян; Юрій Бербенюк – контрабас; Андрій Бойченко – ударні.\nБільше інформації про «Українські Барви» - www.ukrbarvy.com.ua.\nПродаж квитків на концерт ансамблю «Українські Барви» 31 серпня у Львові - у клубі «Picasso» (вул. Зелена, 88), а також на сайті kasa.in.ua.


Як лікувати хвилястого папугу |ЯкПросто\nНе даремно вважається, що хворобу краще попередити, ніж потім її лікувати. Лікувати домашніх птахів досить важко, адже вони досить-таки крихкі істоти. Отже, щодня спостерігайте за папужками, своєчасно реагуйте на зміни в їх поведінці, обов’язково стежите за чистотою клітини і не допускайте протягів, а також різких перепадів температури. Зазвичай інфекційні хвороби папуг пов’язані з неправильним годуванням і нестачею вітамінів, мікроелементів і мінеральних солей в організмі.\nЯкщо у папуги відбулася закупорка кишечника, у нього спостерігаються часті позиви до випорожнення, папуга погано спить і постійно нахохлівается. Зазвичай це відбувається з-за великої кількості неякісної та жирної їжі в раціоні птиці. Лікування: додайте в корм дрібно нарізану зелень, і давайте з піпетки по 3-4 краплі касторової олії.\nЯкщо у папуги часті водяні випорожнення, припиніть подачу зелені, поїть птицю кип’яченою водою, в яку додайте трохи марганцівки, давайте рисову кашу або відвар.\nЯкщо у папуги запалюються і опухають щоки, слизисті оболонки очей, з’являються гнійні виділення з очей, параліч крил і ніг — це авітаміноз. Лікування: давайте папузі морква, зелень, риб’ячий жир, яєчний жовток, пророщене зерно.\nПри сечокислий діатез у папуги розростаються навколо дзьоба сухі жовто-сіруваті скоринки. Лікування: збагатите раціон птиці білками, мінеральними кормами і вітамінами, давайте йому пити мінеральну воду.\nЯкщо у папуги галузі дзьоб і кігті, за допомогою гострих ножиць подрежьте їх так, щоб не зачепити кровоносні судини. Якщо все-таки таке станеться, змастіть кігтик йодом. Давайте птиці свіжі горобинові, липові або інші гілки дерев м’яких порід, щоб папуга сточують дзьоб і кігтики природним шляхом.\nЯкщо у папуги маллофагоз (хвороба, що викликається комахами-пухоедами): у птаха свербіж, випадання пір’я, неспокій, зниження ваги, запалення слизової оболонки очей, втирайте суху ромашку (у вигляді порошку) в оперення птиці або робіть примочки з відвару ромашки. Якщо паразитів занадто багато, повторіть процедуру кілька разів, обприскати оперення сухим виноградним вином. Після всіх процедур продезінфікуйте клітку.\nЯкщо у папуги з’явилися дрібні кліщі у вигляді губчастих сіро-зелених наростів навколо дзьоба, а також на голові і століттях, продезінфікуйте клітку, змастіть нарости перуанським бальзамом, повторюйте ці процедури протягом 2-3 днів.\nІноді у папуги відбувається оголення тіла і голови через брак сонячного світла. У такому разі птиці потрібні сонячні ванни, спочатку по 10 хвилин, і поступово збільшуйте їх тривалість до 40-60 хвилин. Не тримайте папуги дуже довго на сонці, інакше він може отримати сонячний удар.


Мікшерний пульт Numark SM3 PRO - Numark - Музичні інструменти та обладнання\nУвага! Фото, опис, ціна та наявність Мікшерний пульт Numark SM3 PRO можуть відрізнятися від вказаного на сайті, тому уточнюйте у менеджерів.\nРобочий діапазон частот: 20-20000 Hz.\nЧому варто купити Мікшерний пульт Numark SM3 PRO\nВВ ВВ ВВ ВВ Мікшерний пульт Numark SM3 PRO опис:\nТрьохканальний мікшерний пульт для професійного «скретчу».\nМає перший в світі стовідсотково оптичний кроссфейдер, створений затехнології Infinity Fader з можливістю настройки огинаючої і режимом«Реверсу» (функція hamster).\nЗавдяки цьому він має надзвичайно м'який хід, що дає ді-джеюнеобмежені можливості для «скретчу» і відомості. SM 2 маєнайвищими робочими якостями, надійністю і великийзносостійкістю, чому і зізнається ідеальною моделлю для ді-джеїв,працюють як в клубах і на студіях, так і вдома.\nВхідні сигнали: Line: 10 kOm Mic: 10 kOm Phono: 47 kOm.\nВихідні сигнали: Line: 9V rms max Headphone: 0,5 rms into 47 Om.\nЕквалайзер: Bass: +10 / -55 dB @ 60 Hz Middle: +10 / -55 dB @ 1 KHz Treble: +10 / -55 dB @ 15 KHz.\nСпоживана потужність: 21,6 W.\nРозміри: 480 mm x 175 mm x 95 mm.\nВага: 3,2 kg.


Бахмацька районна незалежна газета ПОРАДНИК — Друга Світова війна у Бахмачі\nГоловна Категорії статей Краєзнавча сторінка Друга Світова війна у Бахмачі\nОпубліковано: П'ятниця, 29 січня 2010, 15:51\n(Витяг з нарису Д. Дороша "Місто моєї зрілості". Продовження. Коментарі й доповнення М. Виноградова)\nОдразу після окупації в нашому місті з’явилися безліч німецьких окупаційних установ, які позаймали найкращі вцілілі садиби міста. Так, у будинку де розташовувався Бахмацький райвиконком, облаштувалась польова жандармерія; у будівлі колишньої поліклініки – міська поліція, а поряд з нею, у будиночках колишнього дитячого садка – цивільна поліція, яку очолював Ткаченко. У будівлі колишньої їдальні, трохи пізніше від інших, було зосереджено якусь фельджандармерію – гестапо. А незадовго до звільнення Бахмача у місто прибула команда жандармів над жандармерією, які всі як один були у темно-сірій формі з аксельбантами, майже у кожного була собака й купа озброєння. У місті їх мало хто бачив; вони розташувалися на базі поштового ящику №16 й головною їх метою, здається, було контролювати, тобто „брати за жабри”, своїх жандармів, поліцаїв та гестапівців.\nПісля того, як розташувались „силовики”, почали свою роботу, й так би мовити, цивільні установи. Бахмацьку районну управу очолив Синайський, а міську – Федір Онанович Путря, син місцевого куркуля. Паспортний кабінет очолив Криловський – старий офіцер Білої армії; а біржу праці – Кириченко .\nПригадую, що у місцевій поліції тоді працювали Самофалов, Петро Князев, Арнольд Костровський, Олексій Ємельянов, Костянтин Куманцов. Останніх двох, здається, самі німці перед тим, як покинути місто, пустили „у розхід”, як кажуть. Петро Князев відзначився тим, що спочатку пограбував родину Соколових (матір, сина й дочку), вкравши у них чотири радянських золотих монети - „червонці”, а потім звів на них якийсь наклеп, за що усю родину відправили до гестапо, де вони й загинули. Поліцаї раболіпствували перед жандармерією й навіть прали їм білизну, латали шкарпетки і онучі, приносили їм харчі, топили груби, мили підлогу. Основним завданням поліції було винюхувати серед населення, де в кого є добротні речі. Так у мого брата Федора вони забрали добротне осіннє пальто, а мій сусід-поліцай Ємельянов, дізнавшись, що у мене хороші меблі, одного разу запряженим конем приїхав за ними до мого двору. Мої протести були марними; „Це, - говорить, - для польової поліції”, й дав знати, що якщо буду мовчати – то буду дихати (тобто жити).\nУ жовтні 1941 року до міста прибув каральний загін, завданням якого було знищення колишніх партійних, комсомольських й радянських активістів. У ці дні загинули колишній секретар райкому КП(б)У Білан, Вігерт, Гревцов, А.М. Козлов, П. Лелетко. Лютував цей загін й у навколишніх селах; у селі Бахмач-2, наприклад, вони розстріляли Приклепка, Івана Лук`яницю, Гурія Назаренка. Врятувався тоді лише Панас Кисіль, якого попередив про арешт сусіда, Микита Мусієнко, через свого сина Миколу. Сам П. Кисіль усю окупацію пересидів у Коропі.\nУ ті часи населення виживало за рахунок стихійного ринку, який діяів у місті, й де мінялися й продавалися сільськогосподарські продукти та „промислові” товари. Тут можна було придбати або обміняти саморобну шкіру-сирець, саморобне мило, самогонку, запальничку, зроблену з патронів. Ковалі виставляли сапи, кочерги, шпуги, окови для льохів, замки тощо. Німці почувалися на цьому базарі господарями: як побачать, що хтось продає горілку – підійдуть, вип’ють усю, а грошей, як правило, ні марки не заплатять. Декілька разів на ринку робили облави на молодь, яку відправляли на роботи до Німеччини. До речі про роботи у Німеччині. Мало хто з молоді погоджувалося їхати туди добровільно (наприклад, Іван Іванович Іванько), більшість же чинила мобілізації пасивний супротив. Це змушувало окупантів вдаватися до хитрощів. Так у селі Тиниці при німцях діяла сільськогосподарська школа, куди потяглася молодь з усього району. Одного разу школу оточили й давай мобілізовувати учнів старшого віку на роботи до Німеччини. Але батьки, почувши про це, різними шляхами (хто вмовлянням, хто викупом) того разу вирвали своїх дітей. З нашого кутка до Німеччини забрали Галину Дмитрівну Галат, Катерину Дмитрівну Хам, Галину Пільчевську. Як назбирають партію молоді, то відправляють їх до Чернігова, вже звідти, ешелонами гнали у Німеччину.\nУ місті працював і ресторан, де основним контингентом були німці. Тут перекладачкою, а за сумісництвом співачкою, працювала Марія Несторівна Іванюшенкова. Коронним її номером була „Пісня німецького патруля”, мотив якої був схожий на нашу пісню „Літом я родився ніччю при луні...” Були й такі дівчата, які повністю онімечувалися. Пригадую, як довелось мені зустрітися у Києві із землячкою Ганною Панютою. „Ось, - думаю, - допоможе мені вирватися з Києва”. А вона наче дурману напилася: „Хде ві піль, чехо ві пріехаль у Кіеф?” на німецький штиб. Бачу, що тут моє не бере, що нам говорить ні про що. Кажу: „До побачення”, чую у відповідь: „Дохвіданія”. Плюнув, й пішов від неї геть. Ну, думаю, оце попав на земляка!\nВлітку 1942 року німці влаштували футбольні змагання між німцями й нашою молоддю, а коли наші хлопці почали їм „сипати” голи, почали поправляти свої футбольні справи за допомогою рук, пригостивши деяких наших хлопців лящами по потилиці. Правда, поляки почали голосно кричати, що „цо не гут”. Й на фронті у цей час справи йшли „не гут”, тому німецький гарнізон, що розташовувався у залізничній школі, поїхав на допомогу фронту, а натомість приїхали до цієї школи мадярські солдати. Були вони вічно голодні. З першого ж дня у Бахмачі вони розійшлися по місту просити: „дай трохи керосину”, „дай трохи солі”, „дай трохи молока”, „дай трохи картоплі”; й усього потроху доводилося давати. А як застане, що в господині витягли з печі чавун з картоплею, то не вийде з за столу, поки не побачить дна чавуна, з’ївши сам усю картоплю. З Бахмача мадяри поїхали втихомирювати cелян у партизанських краях. Вони, до речі, їздили „втихомирювати” Корюківку. Завдання було таке, щоб ніхто в живих не залишався у партизанських селах. Коли мадяри приїхали назад до Бахмача, було видно, що вони роздратовані; мабуть думали, що їх німецький командир відзначить, а він себе вів так, нібито вони нічого не зробили. І знову довелося їм ходити по місту, випрошуючи „трохи солі”, „трохи молока” тощо.\nЗа період окупації Бахмача було два випадки, коли окупанти покидали місто: першого разу, коли ковпаківці йшли поза Сеймом у Поліські ліси; й другого – коли радянські війська влітку раптово зайняли Харків. До станції Бахмач тоді прибули залізничні підрозділи німецької регулярної фронтової армії, які перебрали на себе усю владу у місті.\n Усе доросле міське населення мало щодня з’являтися на цю біржу праці й виконувати безплатно роботу, головним чином навантажувати та розвантажувати вагони, ремонтувати залізничне полотно, копати бліндажі тощо. („Історія міст і сіл Української РСР. Чернігівська область”. // К., 1972 – С.140)


Пройшов Міжнародний день обіймів в Чернівецькому клубі толерантності | Drupal\nПройшов Міжнародний день обіймів в Чернівецькому клубі толерантності\nЧернівецький Клуб толерантності провів зайняття до «Міжнародного Дня\nобіймів» в Центральній дитячі бібліотеці. Метою заходу було ознайомити дітей з історичним і науковим підгрунтям цього свята .\nУчасники заходу дізналися, що свято започаткували молоді студенти у 1986 р. і пов’язано воно з тим, що в сучасному Світі завдяки технічному прогресу люди віддаляються один від одного і мало спілкуються, а обійми дуже потрібні кожній людині і відіграють важливу роль для фізичного та психічного здоров’я.\nВчені встановили, що суспільство, в якому люди рідко обіймають один одного, стає агресивним. Відповідно і рівень конфліктних ситуацій буде набагато вище. Під час дружніх обіймів люди обмінюються душевним теплом.\nІснують і «наукові» обгрунтування корисності обіймів: доброзичливі дотики підвищують імунітет, стимулюють центральну нервову систему, підвищують у крові рівень гемоглобіну, а також іншого гормону - окситоцину, що викликає доброзичливе ставлення до інших людей.\nЗгідно з дослідженнями, в добу людині необхідно 12 обіймів, які є прекрасним знеболюючим і заспокійливим засобом.\nВченим вдалося довести, що обійми здатні зміцнювати імунну систему\nлюдини. Надзвичайно важливі вони в дитячі роки. Якщо дитина позбавлена тактильного уваги, він може втратити здатність любити - атрофується частина мозку, відповідальна за його емоційний розвиток.\nДіти передивилися мульфільм про пригоди Їжачка та мали змогу пограти у гру «Знайди собі друга»\nПід час інтерактивної вправи «Види обіймів» дослідили 5 способів, як надати правильно підтримку за допомогою обіймів, та отримали навички :\nBack to Front Hug, Щоки Hug, Ведмідь Hug,Center Hug, Серце Hug.\nРазом виконали пісеньку і звісно кожен отримав 100 обіймів.\nОрганізатор ГО «МР Еко-Культура»\nПартнер «Центральна міська бібліотека»\nЗа підтримки КНГУ\n.#КНГУклубтолерантності #KHГУ #EkoKultur


«Може, ще дороблять»: як виглядають «таємничі» сходи на Градоначальницькій після ремонту - Одесская Жизнь\nВже немає тут, наприкінці Градоначальницької, точніше, на її спуску, що веде до Балківської, ні техніки, ні робітників. Тиша та спокій. Старі сходи, іменовані в народі то таємничими, то прихованими, якими закінчується вулиця Градоначальницька, нарешті відремонтували.\nПро те, що ці старі сходи, які виведуть вас прямо до Дюківського парку, збираються ремонтувати, «Одеське життя» розповідало ще в червні минулого року .\nЇх ремонт мав закінчитися у листопаді минулого року. У січні цього року ми переконалися, що він ще триває.\nАле, нарешті, можна побачити результати.\nНам обіцяли, що тут з’являться тротуарна гранітна рубана плитка, огорожа, нові парапети, поручі.\nВсе, як обіцяли: і сходинки нові, і парапети, і та сама рубана плитка.\nОдеситка, що піднімалася цими сходами, виказала до них пильну увагу. Відразу показала місце, де нова плитка вже готова вистрибнути зі своєї «лунки».\n— Може, ще дороблять? — висловила думку інша одеситка, показавши, що за кілька місць штукатурка вже відійшла.\nПерша з моїх співрозмовниць була налаштована менш оптимістично:\n— Перша серйозна злива — буде ще гірше. Тут не доробляти, тут переробляти треба.\nЧастина гранітної рубаної плитки складена поряд із новим парапетом. Нові поручі досить зручні. Частину шляху від сходів до Балківської викладено вже не плиткою, а асфальтом.\nЗвичайно, все це приємно покращило, а головне, зробило набагато зручнішим прохід від Градоначальницької до Балківської і назад. Особливо якщо врахувати, що сюди виходять ворота кількох будинків, де мешкають одесити, які щодня користуються оновленим проходом.\nНу а щодо післяремонтних проблем, що вийшли в результаті, то справді: може, ще й дороблять.\nОдесский спуск от Градоначальницкой к Балковской: старую лестницу снесли, новую строят


Будівництво басейну на дачі: технологія та особливості\nВажко знайти людину, який не хотів би відпочивати влітку на дачі, купатися у власному басейні, смажити шашлик і засмагати на сонці. Хороший відпочинок дуже часто пов'язаний з водою, а точніше з різного роду водоймами. Втім, далеко не всім людям вдається побудувати на своїй ділянці басейн, і як вони говорять, це пов'язано або з браком місця, або дорожнечею такого заходу. Враховуючи все це, потрібно ознайомитися з спростовує подібні твердження інформацією і почати будівництво на дачі власного басейну.\nКлієнтами більшості компаній, що спеціалізуються на будівництві басейнів, є люди з середнім рівнем достатку. Саме на таких споживачів і націлене основну увагу працюють в подібних фірмах фахівців. Адже будівництво басейну під ключ в Москві обійдеться не дешево. Однак при цьому варто враховувати, що всі роботи будуть виконані на високому рівні і максимально якісно, і головне — з використанням надійних матеріалів.\nНеобхідно насамперед визначитися з тим, якого обсягу буде басейн на ділянці. Найчастіше облаштовують конструкції об'ємом 60–70 кубометрів, що пояснюється компактністю таких споруд і відносно недорогим їх обслуговуванням.\nМожна, звичайно, за короткий час побудувати на ділянці басейн з склотканини, для чого достатньо лише вирити і облагородити котлован. Незважаючи на простоту зведення, подібного роду споруди відрізняються крайньою ненадійністю. Ніхто не зможе гарантувати того, що через кілька років не з'явиться капітальна тріщина або який-небудь інший серйозний дефект.\nВідразу варто відкидати також такий варіант, як укриття виритого котловану листами заліза. Це не тільки варварський, але і життєво небезпечний спосіб.\nЩо стосується збірних і надувних басейнів, то і їх використовувати не варто. По-перше, після кожного купання в них необхідно повністю зливати воду, а по-друге, складання таких конструкцій трудомістка і тривала за часом. Саме тому найкращим варіантом є будівництво бетонного басейну.\nПерший етап будівництва — це риття котловану. Його розмір повинен відповідати обсягу майбутнього басейну. Котлован ретельно утрамбовують, що дозволить уникнути виникнення тріщин і надмірної усадки грунту.\nЗавершивши підготовку ґрунту, можна приступати до засипки щебеню. Він буде виступати в якості основи для бетонної стяжки. Не варто для цього використовувати гравій, оскільки він, по-перше, є занадто дрібним матеріалом, а по-друге, не володіє тією структурою, яку повинна мати покриття для стяжки.\nщоб уникнути появи тріщин і протікання товщина бетонного підстави повинна складати приблизно 50 мм. Завершальними процедурами цього етапу є шпаклювання невеликих щілин і затерла поверхонь.\nНаступним етапом будівництва басейну є облицювання. Для цього можна використовувати різні матеріали, наприклад, поліпропілен, мозаїку, плитку, авантюрин, смальту та інші. Вибір тут залежить виключно від фінансових можливостей та уподобань господаря ділянки.\nБюджетними варіантами облицювання є плитка і поліпропілен. Плитку доцільно використовувати морозостойкую, а також здатну протистояти ультрафіолету і різких змін температурно-вологісних умов. Поліпропілен зможе прослужити багато років, але за умови, що басейн буде постійно наповнений водою.\nБільш дорогим варіантом облицювання басейнів є мозаїка. Її особлива естетична привабливість змушує забувати про її вартості. В даний час існує безліч варіантів мозаїчної облицювання басейнів, що дозволяє створювати різні за складністю композиції, включаючи навіть власні портрети.\nСмальта на відміну від мозаїки характеризується хімічною стійкістю і своєрідним блиском.\nАвантюрин — це невелика за розміром плитка з вкрапленнями золота. Вона ідеально підходить для тих, кому важливі власна матеріальна забезпеченість і високий соціальний статус.\nОблицювавши басейн, можна приступати до затірки швів. Це забезпечить покриттю необхідну вологонепроникність. Облицювання сама по собі не вбирає вологу, але перестраховка у вигляді закладення швів ніколи не буде зайвою. Затирка крім декорування швів забезпечує також отримання акуратною і привабливою поверхні, привносячи при цьому відчуття завершеності роботи.\nЗатерев шви в облицюванні, можна починати установку обладнання для дезінфекції та очищення води. Досить часто басейни прикрашають різними декоративними елементами і оригінальним підсвічуванням. Але все це, як мовиться, на можливості і смак.


Підлоги, які не повинні покриватись епоксидною смолою. | Будівництво та ремонт - inhouse.com.ua  \nПідлоги, які не повинні покриватись епоксидною смолою.\nБільшість комерційних і промислових підлогових підкладок можуть бути дуже добре покриті декоративною епоксидною смолою або іншою системою безшовних підлог високої якості. Однак є деякі поверхні, які менш підходять.\nХочете знати, чи будуть ці системи підлогового покриття працювати на вашому конкретному просторі? Перед тим, як зустрітися з монтажником підлог, ознайомтеся з нашим керівництвом, де найкраще уникати епоксидних покриттів і смоляних систем підлоги.\nБетонні підлоги з конструкційних матеріалів\nЦілісність плити перекриття може бути скомпрометована на ранньому етапі в результаті поганої бетонної суміші під час первинної заливки або небажаних умов навколишнього середовища протягом конкретного періоду затвердіння.\nПодібним чином, такі події, як землетруси або сильні шторми, можуть завдати основний структурний збиток плиті і будівлі.\nНепокриті або недостатньо захищені бетонні підлоги можуть швидко руйнуватися, в залежності від використання об'єкта. Підлоги в таких місцях, як зайняті склади і виробничі майданчики, як правило, витримують великі навантаження, часті удари, хімічні розливи і / або сильний вплив. Без переваги експлуатаційних покриттів, що володіють високою міцністю на стиск, здатність витримувати сильні удари, стирання і / або хімічний вплив, плита перекриття може мати серйозні пошкодження, які важко відновити.\nДерев'яні підлоги, в залежності від їх віку, типу і конструкції, мають тенденцію гнучко рухатися , що не є бажаною умовою для встановлення типових епоксидних і інших смолистих систем покриття підлоги. Ці відносно жорсткі поверхні руху найкраще підходять для використання на аналогічно негнучких бетонних основах.\nПолімерна підлога, яка включає еластомерні смоли або підстилаючі шари, може сприяти поглинанню руху і вібрації. Інсталятори повинні, тим не менш, знати, що «дерев'яні» будівельні матеріали тепер містять різні типи клеїв, адгезивів і інших хімікатів, які можуть перешкодити правильному зчепленню епоксидних і інших підлогових покриттів. Тому необхідна ретельна оцінка самого деревного матеріалу.\nДерев'яні основи, так як і бетон, повинні бути належним чином підготовлені для нанесення епоксидних покриттів і завжди повинні піддаватися вологості і іншим випробувань перед установкою.\nБагато людей запитують встановлювачів смолистого покриття для підлоги, якщо епоксидні або інші наповнювачі, накладені на флюїд, чи можна встановлювати на різні види існуючої плитки? Відповідь на це може змінитися з типом, віком і станом плитки. Для епоксидного покриття або іншого смолистого покриття, щоб добре прилипає до плити будь-якого типу, необхідна належна оцінка умов ділянки, а також ретельна механічна підготовка.\nКерамічні плиткові підлоги\nКерамічна плитка, як видно в туалетах, роздягальнях, офісах, під'їздах і подібних областях, як правило, глазурована і часто дуже гладка. Розміри окремих плиток можуть варіюватися від менш квадратного дюйма до квадрата понад чотири футів. Затирка, що утримує систему разом, може бути на полімерній основі або повністю цементуючою і зазвичай присутній під нею, а також між плитами.\nДробоструминна і алмазна шліфовка\nУстановка смолистих підлог поверх керамічної плитки і підлоги для розчину може бути складним завданням. При підготовці до покриття поверхню гладкою плитки повинна бути видалена механічними засобами, такими як дробеструйная обробка або алмазне шліфування. У деяких випадках це може призвести до компрометації системи затирання, а також привести до злому або випадання плиток, що призведе до необхідності ретельного ремонту та виправлення до того, як система покриття може бути встановлена.\nПотім необхідно заповнити та відремонтувати зазори до установки епоксидного покриття для підлоги, що, в свою чергу, може додати до проекту непрацюючі людино-години. Зрештою, багато майстрів по підлозі виявляють, що повне видалення керамічної плитки з самого початку є більш ефективним і економічним підходом.\nКам'яні плиткові підлоги, знайдені на старих комерційних кухнях, часто можуть бути професійно покриті з відмінними результатами. Оскільки поверхня неглазурована і більш «відкрита», досвідчені виробники смолистих підлог можуть відмінно впоратися з обробкою або шліфуванням поверхні, а потім встановити перевірену систему підлогових покриттів з високою продуктивністю, наприклад, з цементного уретану. На відміну від старої плитки кар'єра нова монолітна, практично безшовна.\nРозкішна вінілова плита (LVT) і вінілова дошка\nРозкішні плити з вінілової плитки (LVT) і Vinyl Plank представляють собою інженерні системи, що складаються з візерункової і / або друкованої вінілової плівки, ламінованої на композитні дерев'яні або пластикові підструктури. Окремі плитки або дошки спроектовані так, щоб їх можна було поєднувати по підлозі, що дозволяє проводити типову установку з дуже не великою кількістю або й без використання клею. Шви вінілових настилів іноді зварюються. Кінцевим результатом є злегка піднята підлога.\nПідлоги LVT і вінілові настили складаються з декількох частин, які часто гнучкі і переміщаються. Крім того, він проводиться з використанням різних матеріалів і адгезивов, які можуть або не можуть бути сумісні зі смолистими покриттями.\nВінілова композиційна плитка (VCT), листи і лінолеум\nВінілова композитна плитка (VCT) складається з плоских, зазвичай квадратних, синтетичних плит, які приклеюються безпосередньо до основи. Вінілова плівка виготовлена з аналогічного матеріалу, але забезпечена великими рулонами і розрізається під час установки, щоб відповідати формі кімнати. Такі ж плиткові і листові конфігурації доступні в більш стійких продуктах лінолеуму, які отримані з льняного масла.\nСтарі VCT і лінолеумні покриття для підлоги, встановлені двадцять або більше років тому, часто залишаються міцно прикріпленими до бетонної основі до сьогодні , завдяки старим, клеям на основі розчинників. Якщо стару плитку або листи можна фактично зняти, то залишилася чорна мастика, як правило, її надзвичайно важко видалити з підкладки. До тих пір, поки немає змісту азбесту, досвідчені інсталятори, як відомо, злегка подрібнюють зношену, висушену поверхню вінілу або лінолеуму і успішно покривають смолистими покриттями. Зверніть увагу, що малюнок квадратної плитки може проходити крізь систему покриття і бути помітним. Настійно рекомендується встановити тестовий патч для розробки техніки застосування, перш ніж приступати до покриття всієї підлоги.\nА для нових вінілових і лінолеумних підлог виробники смоляних покриттів часто рекомендують повне видалення.\nОскільки підготовка субстрату вимагає шліфування або стирання існуючої поверхні плитки, краще уникати покриття поверх старої азбестового плитки. Виникає в результаті азбестовий пил являє собою небезпечний ризик для здоров'я і становить небезпеку для навколишнього середовища. Краще залишити цю роботу ліцензованим компаніям з відновлення азбесту.\nСистема епоксидного покриття або інші смолисті підлоги не гірше, ніж бетонні підкладки під нею. Для отримання консультацій про варіанти вашого унікального приміщення, зв'яжіться з нашою командою . Ми готові надати вам епоксидне покриття для підлоги, для ваших потреб і визначити, чи має ваше покриття підлоги покриватися епоксидною смолою або може бути використано для покриття іншого типу.


Профілактика бронхіальної астми у дітей, профілактика нападів бронхіальної астми\nHomeДитячі хворобиПрофілактика бронхіальної астми у дітей, профілактика нападів бронхіальної астми\nПрофілактика бронхіальної астми у дітей сьогодні є надзвичайно актуальною, так як кількість хворих з симптомами цього важкого захворювання продовжує зростати. Від 4 до 10% всього населення вражені недугою, а серед дітей - понад 10% мають проблему гіперактивності бронхів, що реагують спазмом на подразники.\nРізні профілактичні заходи спрямовані на усунення чинників, що провокують появу бронхіальної астми. Це так звана первинна профілактика. Способи попередження подальшого розвитку ускладнень і загострень у випадках, коли бронхіальна астма вже діагностовано, - вторинна профілактика. Іноді фахівці виділяють і третинну - засоби запобігання смертельного результату при важкому і ускладненому перебігу хвороби.\nПервинна профілактика бронхіальної астми у дітей\nНегативні зміни екології навколишнього середовища, часті ГРВІ значно збільшують ризик появи алергій та обструкцій, послаблюють захисні можливості дитячих організмів. Для профілактики бронхіальної астми у дітей медики рекомендують:\nОбов'язково використовуйте грудне вигодовування для дітей до 1 року. Це зміцнить організм малюка.\nВводите прикорм тільки після консультації з лікарем. Виключіть з меню алергенні продукти (горіхи, шоколад, цитрусові).\nМінімізуйте в будинку кількість збирачів пилу - килимів, важких штор і т. Д.\nВикористовуйте гіпоалергенні побутові засоби.\nРобіть вологе прибирання квартири і частіше провітрюйте кімнати.\nВиключіть або зробіть мінімальним контакт дитини з домашніми тваринами.\nБатьки, що піклуються про здоров'я дитини, повинні відмовитися від куріння, вести здоровий спосіб життя. Тютюновий дим підвищує ризик виникнення обструкцій.\nГоловне - атмосфера любові і взаєморозуміння в сім'ї. Вона створить відчуття спокою і надійності у малюка.\nОсобливо ці поради важливі для сімей, чия дитина має генетичну схильність до бронхіальної астми, якщо він вже хворів різними алергічними захворювання або недугами, пов'язаними з бронхами.\nЯкщо ж уникнути деяких ускладнень не вдалося, і з'явилися перші ознаки астми (кашель, утруднене дихання, обструктивні явища, алергічні реакції), потрібно ще жорсткіше поставитися до вищевикладеним вимогам і створити обстановку, в якій не буде місця алергенів. За допомогою аналізів і спостережень точно встановіть, що викликає у малюка реакцію. Потім повністю виключіть контакт з алергеном.\nЛікар-алерголог підбере правильне медикаментозне лікування і порадить способи для зміцнення імунної системи дитини. Така профілактика нападів бронхіальної астми дозволить контролювати стан слизової бронхів і зменшить їх активність. Знизьте фізичне навантаження у хворого, але не виключайте її, більше гуляйте на свіжому повітрі. Виконуйте дихальну гімнастику, вправи якої розроблені для хворих на бронхіальну астму.