Крем від пігментних плям - один із способів боротьби з пігментацією — Журнал На каблучках\n4 березня 2017 - Секрети Краси\nЯк боротися з проблемою пігментації? Одним з ефективних і оптимальних способів є крем від пігментних плям.\nПроблеми зі шкірою доставляють сучасним жінкам масу клопоту і чим вони тільки не намагаються користуватися (народними способами, використовують крем від пігментних плям та інше), щоб вирішити ці проблеми. Пігментні плями і ластовиння доставляють людині не менше клопоту і розлади, ніж зморшки і прищі. Якщо з веснянками багато хто може змиритися, то вже з пігментними плямами ні.\nМіж веснянками і пігментними плямами є невелика відмінність: перші притаманні світловолосим і світлокірим власницям віком до 35 років, після цього вони поступово бліднуть і повністю зникають. А от з пігментацією трохи інакше, такі плями не можна назвати чарівними або симпатичними.\nНайчастіше це великі плями коричневого кольору, які можуть бути на будь-якій ділянці шкіри. Найбільш поширеною причиною появи таких плям є вагітність, а також збої в роботі організму, захист шкіри від сонця. Якщо ви помітили, що у вас на шкірі з'явилося пігментні плями, слід обмежитися в перебуванні на сонці, а потім займатися усуненням.\nСьогодні існує безліч способів позбавлення від пігментних плям, найбільш доступний відбілюючий крем від пігментних плям. Багато хто забуває звертатися до лікаря, який має визначити ваш тип шкіри і виключив ймовірність появи алергічної реакції.\nПісля консультації з лікарем можна купувати той крем, який підійде саме вам. Сьогодні в аптеках можна купити такі засоби проти пігментних плям:\n1. Крем проти пігментних плям на основі ртуті. Такий засіб досить ефективний, але має масу протипоказань: не можна використовувати людям із захворюваннями нирок і печінки, вагітним і годуючим жінкам. Такі крему не варто використовувати на протязі тривалого періоду часу, так як він є токсичним.\n2. Мазі і креми на жирній основі. Такі засоби не містять води і мають жирну основу, за рахунок чого під шкіру не можуть проникнути токсичні речовини.\n3. Популярними є китайські косметичні набори, які містять в своєму складі компоненти тваринного походження і різні трави. Багато жінок вважають ефективними такі засоби, так як буквально через тиждень пляма зникає.\n4. Якщо використання косметичних засобів не приносить вам необхідного результату варто скористатися клінічними методами боротьби з пігментацією шкіри - фототерапія і хімічний пілінг.\nПроблема пігментації призводить людей в косметологічні центри все частіше, так як в домашніх умовах позбутися їх досить важко, окрім як посилити стан шкіри.\nПоява пігментних плям можна віднести до одних з глобальних проблем людини. Основні причини появи пігментації:\n- Зміна озонового шару планети,\n- Косметологічні маніпуляції,\n- Зміна складу продуктів харчування,\n- Гормональні зміни.\nЯкщо у вас виникла подібна проблема, то не варто відмовлятися від її своєчасного вирішення, оскільки з часом вона стає глибшою. Тому доведеться приймати більш агресивні методи боротьби з пігментацією.\nУ косметології існує декілька спосіб боротьби з пігментними плямами: безін'єкційна мезотерапія із застосуванням депігментуючих сироваток, фотокорекція пігментації, серединний пілінг і адекватне використання косметики.\nТаким чином, зрозуміло що проблема пігментації шкіри може з'явитися з різних причин, і її обов'язково необхідно вирішувати. Яким методом? Це вже вирішувати вам, можливо ви скористаєтеся народними рецептами, купите відбілюючий крем від пігментних плям або зверніться до послугами косметичних салонів. Головне усунути проблему, оскільки надалі вона може вас турбувати значніше і боротися з нею доведеться більш жорсткими методами.\nПрочитавши цю статтю, Ви навчитеся готувати у себе вдома косметичні засоби із скарбнички народної медицини, які...\nРейтинг: 0 Голосiв: 0 185 переглядів\nВчора: Анатолій, Афанасій, Георгій (Юрій), Олександра\nСьогодні: Валентин, Євсій, Єлизавета, Леонтій, Олексій, Савва (Сава), Фома\n60 0 9207\n27 0 5842\n69 0 5441\nДрузів ми вибираємо самі, кращих друзів дає нам час!\nсекс відносини вагітність волосся дитина оргазм чоловік дієта кулінарія догляд за волоссям жінка краса вітаміни догляд за обличчям статевий акт шкіра правильне харчування масаж зрада ефірні масла діти целюліт народна медицина оральний секс догляд за тілом зайва вага весілля схуднення обличчя організм


Акцизний прорив: розробки Industrial Innovation Group нададуть держбюджету шанс на 2,5 мільярда доларів — Новости Украины\nПротягом останніх років держбюджет щорічно втрачав мільярди від несплати акцизу і від розмаху контрабанди.\nВ Україні кожен уряд традиційно цікавився надходженнями від акцизного податку до бюджету, зазначаючи, наскільки важливо боротися з контрабандою та ухиленням від оподаткування підакцизних товарів.\nНовому Міністерству фінансів вдасться зламати тенденцію і значно збільшити приплив акцизного податку лише за допомогою сучасної системи контролю та новітньої захищеної від підробки акцизної марки. Все це вже пропонують учені групи компаній Industrial Innovation Group.\nВтрати держбюджету від несплаченого акцизного податку – колосальні. Наприклад, 2018 року – це, як мінімум, 2,6 млрд грн., а 2019 – 4,6 млрд грн. Про цю проблему відомо і податковій, і уряду, і приватному бізнесу. А ще – вченим групи компаній Industrial Innovation Group. Саме тому вони розробили нову інноваційну систему Track&Trace, а також нову цифрову голографічну акцизну марку нового покоління. Після впровадження нової системи податкова зможе відстежити шлях будь акцизної марки, вся інформація про марки буде в єдиній базі. Це дозволить контролювати сплату акцизного податку. Щоб зрозуміти, як насправді працює така інноваційна система і що за суперсучасна акцизна марка може бути випущена в Україні, ми вирушили на підприємства СП «Голографія» і ТОВ «Поллі-Сервіс».\nВ основі – голограма\nСП «Голографія» працює в Україні від 2000 року, саме там йде розробка і виробництво голографічної продукції. Це унікальне й сучасне підприємство спеціалізується на наукових розробках українських вчених у сфері голограми. У світі таких підприємств – одиниці, тож не дивно, що один із топменеджерів Георгій Бейлін натхненно розповів історію підприємства. «Підприємство СП «Голографія» було засноване 2000 року для створення голографічної галузі на території України за дорученням Кабміну. Потрібно було запровадити власну технологію захисних елементів в Україні. Що і було доручено Інституту прикладної оптики», — розповів топменеджер IIG Георгій Бейлін. Георгій Бейлін каже, що протягом трьох років після створення СП «Голографія» стало одним з найбільш розвинутих і технологічних голографічних підприємств у світі. «Україна свого часу була потужним центром розвитку науки голографії, і всі технологічні напрацювання Академії наук тоді були передані новому підприємству. І воно стало провідним у розвитку таких технологій, увійшло в п’ятірку лідерів у світі за обсягом випуску продукції. Але це не все: ми і зараз за рівнем технологій – в трійці світових лідерів», — розповів Георгій Бейлін.\nУ приміщеннях підприємства «Голографія» — чисто, світло, просторо. Новітні сучасні прилади і машини працюють – виробляють голограми, які застосовуються виробниками для захисту свого товару. Сьогодні СП «Голографія» створює найбільш захищені технології у сфері оптичних захисних елементів. За словами Георгія Бейліна, голограми – це одне з найбільш надійних засобів візуальної перевірки товару.\n«У нас є унікальні розробки – з’єднання голографічних технологій зі спектральним аналізом. Іншими словами, голограми, вироблені підприємством СП «Голографія», містять унікальну мітку, яку можна розпізнати тільки зі спеціальним ручним сканером. Це дуже простий і недорогий прилад, який прикладається до голограми, і ми бачимо: якщо горить зелене на приладі, то акцизна марка справжня, а якщо червоне, то підроблена», — розповів Георгій Бейлін і продемонстрував нам, як насправді сканер розпізнає справжні та фальшиві марки. Що сказати – інновації тут скрізь і у всьому. Кожна вироблена підприємством голограма – унікальна. Оскільки у групі компаній Industrial Innovation Group СП «Голографія» створена досконала за ступенем захисту акцизна марка. «В її основі дві технології – це деметалізація голограми і приховані спектральні мітки», — підкреслив Георгій Бейлін.\nГолограма, яку неможливо підробити, необхідна, як елемент акцизної марки. Поряд з СП «Голографія» розташоване ще одне підприємство групи компаній Industrial Innovation Group – «Поллі-Сервіс». Саме сюди ми вирушили, щоб на власні очі поспостерігати за процесом створення новітньої унікальною акцизної марки. До речі, обсяг, який вже сьогодні готове виробляти встановлене тут обладнання — вражає: 9 млрд акцизних марок на рік. Саме підприємство працює від 2004 року. Тут йде наповну випуск платіжних карт – підприємство отримало сертифікацію міжнародних платіжних систем Visa, MasterCard і UnionPay.\n«У 2004 році ми за 9 місяців відбудували тут виробництво на місці занедбаного приміщення, отримали сертифікацію міжнародних платіжних систем, також платіжна система Visa визнала це виробництво найбільшим у країнах Східної Європи. Я побував не тільки на різних підприємствах у Східній Європі, і скажу, що наше – одне з найбільших у світі», — розповів президент ТОВ «Поллі-Сервіс» Ігор Попович.\nЗа його словами, сьогодні підприємство «Поллі-Сервіс» випускає платіжні картки для українських банків, а також для зарубіжних банків Молдови, Казахстану, Узбекистану, Вірменії та інших країн. Обладнання підприємства дозволяє випускати і ID-документи – водійські посвідчення, технічні паспорти для автомобілів. Вражає не тільки саме підприємство, оснащене новітніми технологіями, але і охоронні системи, якими воно обладнане – сюди так просто не потрапити. Адже, крім традиційної пропускої системи, будівлі обладнані додатковими охоронними дверима з тамбуром, відеокамерами, куленепробивними вікнами, системами оповіщення та охорони, сканерами. «Співробітники потрапляють на підприємство за допомогою відбитка пальця. Це все – вимоги міжнародних платіжних систем, яким має відповідати виробництво, що випускає платіжні картки», — підкреслив Ігор Попович.\nА що ж з випуском акцизних марок? На підприємстві у величезному залі – кілька новітніх друкарських машин, які і виробляють акцизні марки. «На «Поллі-Сервіс» встановлено обладнання для виробництва всіх видів марок – як акцизних, так і контрольних, все для захисту від підроблень та контрабанди. Ми можемо на рік виробляти до 9 мільярдів марок. Перед вами — друкарська машина, яка може друкувати з декількох боків, різними способами друку, вісім фарб, одночасно йде контроль якості.\nМи нещодавно провели реконструкцію виробництва, встановлено найсучасніше обладнання і система контролю якості. Одночасно тут може проводитися понад 200 млн марок на день, і ми знаємо, яка машина і скільки виробила, в якому рулоні у нас які марки і для кого всі ці дані у нас зберігаються в базі», — зазначив директор Департаменту захисної друку паперових документів IIG Ігор Когут. Він також розповів, що акцизна марка нового покоління, яку розробили вчені групи компаній Industrial Innovation Group, застосовується з використанням універсального наявного устаткування і не вимагає переоснащення обладнання для її нанесення. «Така марка легко ідентифікується, відстежується і інтегрується з наявними системами всіх виробників алкогольних і тютюнових виробів», — зазначив Ігор Когут.\nБюджету – мільярди\nПісля того, як нам продемонстрували роботу машин, що виробляють акцизні марки нового покоління, настала черга презентації проекту «Комплексна державна система збирання акцизного податку, маркування товарів та впровадження акцизної марки нового покоління». Її провів директор ПРАТ «ОТІS» Андрій Первушин. Він розповів, що державний бюджет України щорічно втрачає або недоотримує мільярди гривень від товарообігу підакцизних товарів. Серед головних проблем — боротьба зі збитками, які завдаються контрабандою. «У 2018 році недоотримано 2,6 млрд. грн. Реальна сума акцизу на тютюнові вироби – близько 2,5 млрд доларів», — зазначив Андрій Первушин. Рецепт виходу із ситуації є.\nЗа словами Андрія Первушина, щоб зупинити продажу контрафакту і поповнити бюджет реальними податками, необхідно терміново запровадити цифрову акцизну марку з голограмою і спектральної міткою, а також комплексну інформаційну автоматизовану систему Track&Trace. Таку систему вже створили розробники групи компаній Industrial Innovation Group, а її основна мета — підвищення обсягу та контроль надходжень до держбюджету акцизного податку.\n«Наша система дозволяє відстежувати маркери акцизного продукт на всіх етапах, від розміщення замовлення на марки в Державній податковій службі (ДПС) і до надходження маркованої продукції в роздріб. Система фіксує кожен крок: виставлення ДПС двох інвойсів на оплату акцизного податку та замовленої кількості марок, оплату, розміщення замовлення на виробництво марок у виробника, потім безпосередньо виробництво та відправку партії марок, а потім виробнику. Після чого йде наклеювання марок на підакцизну продукцію, відправка оптовим і роздрібним продавцям. І якщо податковій службі необхідно відстежити якісь операції, етап руху акцизних марок, то це все буде в системі», — повідомив Андрій Первушин.\nВиходить, що за допомогою інноваційної системи буде запроваджено повний контроль продажу підакцизних товарів. Втім, для повноцінного запуску системи треба не тільки впровадити вже розроблену технологію і почати випуск нових марок. На підприємства потрібно відправляти польових інспекторів, саме вони зможуть перевіряти акцизні марки, встановлюючи їх справжність. «Потрібні польові інспектори ДПС, які будуть перевіряти справжність акцизних марок, поки в Україні такого підрозділу немає, але це необхідно зробити, щоб максимально знизити обіг товарів, за які не сплачено акциз або які надійшли в країну контрабандним шляхом», — зазначив Андрій Первушин.\nІ додав: для реальних змін, для підвищення обсягу надходжень до держбюджету від акцизного податку потрібна політична воля. «Перш за все, необхідно змінити постанову Кабміну – ввести в обіг нову акцизну марку. Ми вже пропонуємо Міністерству фінансів нашу суперсучасну систему. Я знаю, що в Кабміні активно обговорюють проблему зниження сум надходжень акцизного збору. І я впевнений, що державі буде дуже вигідно впровадити нашу систему, щоб кілька разів (якщо не в десятки) підвищити надходження від акцизу», — підкреслив Андрій Первушин.\nБільш того, фізичні параметри акцизної марки нового покоління не передбачають яких-небудь змін до наявної технологіїнанесення акцизної марки на підакцизні товари – тобто ніякого обладнання виробникам або імпортерам докуповувати не доведеться.\nСледующая публикация Авиасообщение с Узбекистаном возобновляется после 5-летнего перерыва\nПредыдущая публикация Загрузка украинской ГТС в ближайшей перспективе — исключительно наша проблема и задача\nЗеленський підписав закон про звільнення підприємців від ЄСВ\nУряд, Зеленський і Разумков зібрались на «тімбілдинг»


Клей для плитки БудМікс купити Рівне, Житомир дешево - - Безкоштовно!\nКлей для керамічної плитки БМК-0\nБМК-0 "Нулівка" клейова суміш для керамічної плитки, морозостійка. Для внутрішніх робіт.\nОрієнтовний розхід: 1,5 кг/м2 при товщині шару 1мм\nОб'єм води для замішування: 0,20 - 0,22л/кг (5,5л/мішок)\nБМК-0 «Нулівка» – цементно-піщана суміш з наповнювачами та модифікаторами для облицювання стін та підлог керамічною плиткою з водопоглинанням не менше 3%. Рекомендований розмір плитки – до 300х300мм. Придатний для попереднього вирівнювання стін. Для внутрішніх робіт.\nОснова повинна бути міцною, рівною, очищеною від забруднень та сипких ділянок. При необхідності нерівності виправити цим же клеєм за добу до початку робіт. Основи з підвищеним водопоглинанням змочити водою. При потребі укріпити ґрунтом БМГ-1, згідно інструкції.\nНа підготовлену основу нанести тонкий шар клею та відформувати зубчатим шпателем. Шпатель тримати під кутом близько 60° до основи. Викладати плитки, притискаючи їх до клею легким ковзаючим рухом. При облицюванні плитки з нерівною основою або плитки 300х300мм застосовувати техніку двостороннього приклеювання: нанести клейовий розчин тонким шаром (близько 1мм) і на плитку.


Кіровоградськi військові передають один одному обладнання (ФОТО) — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nКіровоградськi військові передають один одному обладнання (ФОТО)\nОпубліковано Субота, 13 червня 2015, 12:47 . в Суспільство\nАрмія SOS Кіровоград не припиняє звітувати про відправлені бійцям на схід пакунки. Серед останнього є не тільки сухі борщі й супи, сигарети й харчі, а навіть пральні машинки та холодильники, пише у Фейсбуці координатор волонтерської групи Оксана Червоная. Втім допомагають захинсикам не лише небайдужі кіровоградці та волонтери, а й самі військові. Дембелі, повернувшись додому передають іншим військовим формуванням обладнання, яке не надто потрібне в цивільному житті.\n"Окрема історія з біноклем. Взимку ми купували його для хлопців з 17-го БТрО, після дембеля один дуже відповідальний боєць приніс його назад (Юра К.- спасибі!), А тепер цей бінокль послужить 3 полку спеціального призначення. Кругообіг біноклів в природі", - пише Оксана Червоная.\nСитуація в зоні АТО станом на 13 червня 2015 року (КАРТА)


Скремблер для смартфона захист від прослушки FSM-U1 от компании "Интернет-магазин "Radio-security""\nСкремблер для смартфона захист від прослушки FSM-U1\nСкремблер для смартфона захист від прослушки FSM-U1В наявності\nFSM-U1 — новий пристрій кодування розмов для мобільного телефону-смартфона. У скремблере реалізований новий потужний алгоритм «закриття» розмови з допомогою технології «багаторазової динамічної обробки фази». При використанні FSM-U1 підслуховування розмови, яка ведеться за вашим телефоном, стає повністю неможливим, незалежно від методики перехоплення. Маються на увазі будь-які методи, включаючи такі, як контроль «оператора», пасивний перехват у зоні телефону, активний перехоплення з перемиканням телефону на «помилкову» базу і т. д. Всі ці способи прослуховування будуть марні, якщо ви і ваш співрозмовник включили режим кодування.\nДосить невисока вартість скремблера дозволяє створити «мережу» серед постійних партнерів або всередині корпоративної «верхівки» для ведення повністю «закритих» переговорів в межах цієї мережі.\nСкремблер реалізований у вигляді гарнітури і підключається до відповідного роз'єму смартфона. При підключеному скремблере розмова ведеться через нього або навушники. FSM-U1 має вбудований динамік і мікрофон.\nПристрій живиться від вбудованого Li-Pol акумулятора 3.7 У ємністю 290 маг. Ресурс акумулятора – до 2.5 годин розмови в режимі скремблювання. Час перезаряду – 2 години, від USB (комп'ютер, мережеве з/у або роз'єм в автомобілі).\nПри вимкненому скремблировании FSM-U1 може працювати як гарнітура. Коли ви додзвонилися Вашому співрозмовнику, один з вас включає режим кодування. Протягом декількох секунд Ваші пристрої будуть обмінюватися первинними даними і встановлювати зв'язок. Після встановлення зв'язку Ви почуєте звуковий сигнал, що підтверджує входження в «захищений режим». Загориться відповідний світлодіод. Після цього Ви можете спокійно розмовляти на секретні теми.\nГолос співрозмовника в режимі скремблювання кілька спотворюється. Це нормально, так як сигнал проходить багаторазову обробку і потім передається по відносно низькоякісному GSM-каналу. Створюваний дискомфорт не порівняти із важливістю забезпечення конфіденційності. Для поліпшення розуміння говоріть повільно і розбірливо, а також використовуйте навушники (поставляються в комплекті).\nПросте від'єднання гарнітури при включеному скремблировании дозволяє оцінити ступінь захищеності звукового потоку.\nДинамічне формування ключа (новий ключ на кожний сеанс)\nПринцип кодування – багаторазова динамічна обробка фази\nДвоетапне перетворення мовного потоку:\n1. Динамічний розподіл на інтервали. В той час, як у «класичного» скремблера інтервал статичний, FSM-U1 ділить мовленнєвий потік на ділянки змінної довжини. Первинна розбивка створює від 20 до 50 інтервалів за секунду, потім кожен інтервал розбивається на змінну кількість ділянок різної довжини. Загальна кількість комбінацій першої стадії обробки — 1015\n2. Зміна фази кожного динамічного ділянки в межах від 0 до 180° (кількість комбінацій – 180)\nЗагальна кількість комбінацій алгоритму — 103,4⋅1015\nГенерація та обмін ключами на основі технології Voiceprint\nІнші смартфони з 4-контактним 3.5 мм роз'ємом гарнітури\nПотрібне нормальне якість роботи GSM мережі для встановлення режиму секретності\nРозміри 29×7,2×69 мм\nМаса 20 г\nБатарея Li-Pol 3,7 В, 290 маг\nЧас роботи до 2,5 годин розмови в режимі кодування\nПід'єднання телефону 3,5 мм 4-контактний роз'єм\nДинамік і мікрофон є\nПідзарядка через microUSB роз'єм, 2 години (кабель в комплекті)\nАлгоритм скремблювання багаторазова динамічна обробка фази\nІндикатори вкл/викл + стан батареї, режим шифрування або помилка\nСкремблер, транспортувальний чохол, навушники, перехідник для зарядки від USB (пряме підключення), кабель для зарядки від USB, інструкція по експлуатації, упаковка.\nЦіна: 18 432 грн.


Цікаві факти про депресію\nЦікаві факти » Цікаві факти про депресію\nОсновними факторами ризику, що призводять до депресії, є фізичні, сексуальні, емоційні образи, певні медикаменти (часто таблетки для зниження кров’яного тиску), конфлікти між членами сім’ї або друзями, смерть близьких, хронічна хвороба і спадкова схильність до депресії.\nБлизько 30% людей, що зловживають цигарками, алкоголем і наркотиками також страждають від депресії.\nЖінки в два рази частіше страждають від депресії, ніж чоловіки. У жінок ризик розвитку депресії вище через присутність в їх організмах естрогенів, які можуть впливати на нейротрансмиттери таким чином викликаючи психологічні проблеми.\nКоли чоловік починає досягати похилого віку, у нього з’являється ризик розвитку депресії. Пояснюється це початком зниження рівня тестостерону в чоловічому організмі.\nУ чоловіків депресія виражається дещо інакше, ніж у жінок і вони використовують інші засоби, щоб з нею впоратися. Наприклад, у той час як жінка відчуває безнадійність, чоловік стає дратівливим. Жінки можуть шукати того, кому б поплакатися, а чоловіки, можуть замкнутися в собі або стати агресивними і жорстокими.\nДослідники нещодавно виявили, що у тих, хто страждає від депресії, знижується щільність кісткових тканин. Жінки в такому стані піддаються ризику розвитку остеопорозу.\nАвраам Лінкольн вперше впав у депресію після смерті його першої коханої, Енн Рутледж. Потім він страждав від хронічної депресії все своє життя.\nУ країнах з розвиненою ринковою економікою, таких як Сполучені Штати, депресія є найпоширенішим психічним розладом.\nЗгідно Національного інституту охорони здоров’я США більше 6% дітей страждає від депресії, а 4,9% з них мають на цьому грунті серйозні проблеми.\nУ стані депресії людина здатна розкрити собі вени або вчинити самоспалення.\nТак як мозок престарілих людей більше схильний хімічним аномаліям, вони страждають частіше від депресії, ніж молодь.\nЛюди, схильні до депресивних станів, застуджуються частіше, ніж люди, що живуть з позитивним настроєм.\nУ страждаючих депресією частіше, ніж у інших людей відбуваються серцеві напади. Крім того, люди, у яких були серцеві напади або піддавалися операціям на серці, мають у два рази більший ризик розвитку депресії.\nУ середні століття вважалося, що психічно хворі люди перебувають під впливом диявола або злих духів.\nПерша психічна лікарня в Сполучених Штатах була відкрита в 1773 році в Вільямсбург, штат Віргінія.\nФрейд, який зі своєю теорією несвідомого привніс революційні ідеї в психіатрію, сформулював постулат, що депресія — це роздратування чи гнів, спрямовані на самого себе.\nДіти з недоліком спрямованої на них ласки можуть страждати від найжорстокіших форм депресії.\nПриблизно 80% людей, які страждають від депресії, не дозволяють себе лікувати.\nУ результаті недавніх досліджень було висунуто припущення, що депресія може, зрештою, привести до ракової пухлини.\nВид депресії, якою називається госпитализмом (синдромом відриву від дому) може спостерігатися в установах, де діти не отримують достатньої ласки, хоча їх годують і містять. Такі діти стають апатичними і відстороненими.\nБіполярний розлад або маніакальна депресія, що відрізняється періодичною зміною емоційного підйому і депресії, вражає щороку близько шести мільйонів американців.\nДослідники знайшли прямий зв’язок між депресією і потоншенням стінок сонної артерії у жінок, що є одним з основних факторів ризику отримання серцевого нападу.\nКоли у дітей одночасно розвивається і астма, і депресія, напади астми у них стають сильнішими.\nСередньостатистичний відеогеймер — це 35 річний чоловік-інтроверт, із зайвою вагою і страждаючий депресією.\nДепресія може викликати запалення, пов’язані з ревматоїдним артритом.\nСтраждаючі депресією можуть відчувати погіршення стану в дощову або похмуру погоду.\nЖінка, яка страждає депресією, швидше народить передчасно, що загрожуватиме здоров’ю і їй, і дитині. Від 14 до 23% жінок відчувають різні види відхилень, пов’язаних з депресією.\nДіти із зайвою вагою відчувають себе більш самотніми і стурбованими, ніж їх однолітки з нормальною вагою, починаючи з дитячого садка. І хлопчикам, і дівчаткам, у яких депресія розвинулася в цьому віці, з часом відчувають себе гірше.\nНедавні дослідження датських учених показали, що у батьків, які страждають депресією, швидше за все немовлята будуть більш неспокійними і плаксивими.\nДовготривале вживання марихуани може призвести до зниження вироблення дофаміну і розвитку симптомів депресії.


Ні для кого уже не є секретом, що входження у зимовий період новообраною міською владою на чолі з мером міста Любомиром Буняком було повністю провалене, що продемонструвало абсолютну її нездатність вирішувати злободенні проблеми мешканців міста Лева. Попри те, міський голова вважає, що "у Львові немає трагедії з теплом". Він узагалі переконаний, що "комунальники працювали та працюють дуже і дуже добре, просто прекрасно".\nПан Буняк також підкреслює, що процес боротьби з природною стихією у вигляді розгрібання та вивезення з міських вулиць снігових завалів відбувається безпроблемно та вчасно. "Львів снігом не завалений. Львів ніколи і не був завалений снігом. Я дякую нашим комунальникам, і так, як вони працюють цього року та минулого, так вони не працювали ніколи. У нас не те що магістралі, а й навіть доріжки, були посипані піском. Не було трагедії у Львові взагалі", -- констатує міський голова під час зустрічі з представниками львівських мас-медіа у приміщенні редакції "Львівської газети".\n"Катастрофічно люди падають і ламають руки-ноги. Ламають і будуть ламати. Сахару зі Львова зробити неможливо. Що, міський голова буде на кожного львів'янина вішати мішок з піском? Я також їжджу містом, і для мене -- снігу немає", -- продовжує далі пан Буняк.\nІз обіцяних міською владою вісьмох снігорозчисних тракторів нині працюють лише три. "А п'ять інших -- не працюють. Це погано. Там -- нема тракториста, там -- не розпорядилися", -- дуже просто пояснює міський голова.\nУже не сила коментувати погляд на міські комунальні проблеми з висоти другого поверху Ратуші -- "приземленим" львів'янам краще видно і без висновків "Поступу".\nПід час зустрічі з журналістами міський голова не обмежився лише оспівуванням комунраю у Львові. Транспортний розгардіяш у нашому місті, очевидно, триватиме ще довго. Комплексна програма розвитку транспорту у Львові, підготовлена управлінням транспорту та зв'язку міської ради, уже двічі була відправлена депутатами міськради на доопрацювання. "Зараз ми прийняли першочергові заходи розвитку, це ще не програма. Або будемо їхати через центр, або частково, або й взагалі закриємо центральну частину від автомобілів". Міський голова озвучив на зустрічі й власну позицію щодо врегулювання транспортної проблеми. Любомир Буняк вважає, що найкраще на суботу-неділю проспекти Свободи та Шевченка залишити пішохідними, а в усі решта днів -- нехай все буде так, як є.


Коли Google закриє Google Play Music - як перенести бібліотеку в YouTube Music - УНІАН — новини — УНІАН\nСтало відомо, коли остаточно закриється сервіс Google Play Music\n12:46, 07 серпня 2020\nНаука та IT 451 0\nУ користувачів Google Play Music залишилося ще трохи часу, щоб встигнути перенести свою бібліотеку на новий сервіс YouTube Music або відмовитися від нього\nКористувачам Google Play Music пропонують перейти на YouTube Music / ілюстрація REUTERS\nПотоковий сервіс для пошуку і прослуховування музики Google Play Music остаточно припинить роботу в період з жовтня по кінець грудня 2020 року.\nЧитайте такожДочекалися: Spotify підтвердив свій запуск в Україні\nПро це користувачам сервісу повідомили у свіжій поштовій розсилці, одночасно розповівши про деякі функції нового сервісу YouTube Music, яким пропонується замінити Google Play Music.\nПеренесення контенту з Google Play Music в YouTube Music\nРаніше користувачі вже мали отримати інструкції, як перенести свою фонотеку з Google Play Music в YouTube Music. При цьому навіть після перенесення у користувачів був вибір, яким сервісом користуватися до повного закриття Гугл Музики.\nПроте, якщо після перенесення контенту користувач щось змінював у фонотеці Google Play Музики, щоб зміни збереглися і в новому сервісі, фонотеку слід перенести ще раз.\nЗавантаження даних з Google Play Music\nУ користувачів є можливість скачати завантажену і придбану музику, а також список треків, плейлистів і радіостанцій в фонотеці. При цьому відключення доступу до бібліотеки і даних в Google Play Музиці не стане несподіванкою - користувачів обіцяють обов'язково попередити про це заздалегідь. Також у клієнтів сервісу є можливість видалити всі свої дані з Google Play Музики.\nМенеджер завантаження Google Play Music\nЧерез 30 днів користувачі більше не зможуть завантажувати музику в менеджері завантаження Google Play Music. Завантажувати матеріали можна буде тільки в YouTube Music, а завантажувати їх - в Google Архіватор.\nЧерез 30 днів припинить свою роботу музичний магазин в Google Play. Всі попередні замовлення будуть скасовані. При перенесенні фонотеки придбані треки також будуть перенесені в YouTube Music.\nЯк повідомляв УНІАН, про те, що Google закриє свій музичний сервіс Play Music , стало відомо навесні 2018 року. Тоді ж стало відомо, що на заміну користувачам запропонують новий сервіс на базі YouTube.\nYouTube Music запустився в Україні восени 2018 року, і з тих пір користувачі Google Play Music могли паралельно користуватися його послугами на основі свого аккаунта. При цьому продублювати свої плейлисти в новому сервисі було не можна - тут експортувалися тільки дані з YouTube-аккаунта користувача, якщо він у нього був.\nУ травні 2020 року компанія Google остаточно оголосила про закриття Google Play Music і дала час на перенесення своїх музичних бібліотек в YouTube Music, при цьому не назвавши конкретні терміни закриття сервіса. При цьому в Google підкреслили, що тарифи за користування YouTube Music збережуться на рівні Google Play Music.\nВодночас, багато користувачів Google Play Music вже спробували YouTube Music і перенесення бібліотеки та залишилися не зовсім задоволені. Люди скаржаться на складну конфігурацію нового сервісу, поганий алгоритм рекомендацій, змішування бібліотек YouTube Music і YouTube тощо.\nТеги:#Google#Google Play Music#YouTube Music


Основна одиниця розгорнутої форми ігрової діяльності. Соціальна природа рольової гри - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nВажко знайти фахівця в галузі дитячої психології, який не торкався б проблеми гри, не висував би своєї точки зору на її природу і значення, однак спеціальних досліджень з цієї проблеми дуже мало, буквально одиниці. І це незважаючи на те, що ігрова діяльність широко використовується в практичних цілях. Поширена спеціальна «ігрова терапія», яка застосовує розгорнуті форми ігрової діяльності для корекції різних відхилень у поведінці дітей (непристосованості, агресивності, замкнутості і т. П.), Для лікування психічних захворювань.\nУ фундаментальній праці Ж. Піаже (J. Piaget, 1945), присвяченій формуванню символу у дитини, розгорнута форма рольової гри не піддається дослідженню. Ж. Піаже зупиняється у її порога, досліджує деякі передумови її появи, але далі не йде. Це, мабуть, пояснюється тим, що Ж. Піаже цікавила не стільки сама гра, скільки виникнення символічної думки у дитини. Він доводить свій аналіз до 4-річного віку дітей, т. Е. До періоду, коли починається розквіт рольової гри, а потім переходить до ігор з правилами, які виникають після 7 років.\nУ 1976 р опублікована велика хрестоматія з гри, складена Дж. Брунер і його співробітниками. У числі поміщених статей велику кількість присвячено дослідженням маніпулятивно-ігрової активності нижчих і вищих мавп, значно менше - з дослідженнями предметно-маніпулятивної гри дітей, зовсім мало - дослідженням ігор з правилами і дослідженням розгорнутої форми рольової гри, в їх числі стаття Л. С. Виготського «Гра і її роль в психічному розвитку дитини», спеціально присвячена рольовій грі. Нам здається, що співвідношення досліджень, представлене в цій книзі, відображає загальне положення з дослідженнями гри, що склалося, мабуть, через труднощі експериментального дослідження рольової гри.\nУ емпіричної психології при вивченні гри, так само як і при аналізі інших видів діяльності і свідомості в цілому, панував функціонально-аналітичний підхід. При цьому гра розглядалася як прояв вже дозрілої психічної спроможності. Одні дослідники (К. Д. Ушинський -i] в Росії, Дж. Селлі, К. Бюлер, В. Штерн - за кордоном) розглядали гру як прояв уяви або фантазії, що приводиться в рух різноманітними афективними тенденціями; інші (А. І. Сікорський - в Росії, Дж. Дьюї - за кордоном) пов'язували гру з розвитком мислення.\nМожна, звичайно, розкласти будь-яку діяльність, в тому числі і гру, на суму окремих здібностей: сприйняття + пам'ять + мислення + уява; може бути, можна навіть визначити, з певним ступенем наближення, питома вага кожного з цих процесів на різних етапах розвитку тієї чи іншої форми гри. Однак при такому розкладі на окремі елементи абсолютно втрачається якісне своєрідність гри як особливої ??діяльності дитини, як особливої ??форми його життя, в якій здійснюється його зв'язок з навколишньою дійсністю.\nЯкби навіть знайшлися кошти, що дозволяють з достатньою точністю визначити питому вагу кожного психічного процесу в тому чи іншому виді діяльності і тим самим встановити, що співвідношення цих процесів в різних видах діяльності по-різному, то і тоді такий аналіз не просунув би нас до розуміння природи і якісного своєрідності кожного з цих видів діяльності, зокрема природи гри.\nАналіз, при якому гра розглядалася як вираження відносно зрілій здатності уяви, привів до того, що їй почали приписувати властивості уяви, бачити в ній відліт дитини від дійсності, розглядати її як особливий замкнутий світ дитячої аутистической мрії, пов'язаний з глибинними потягами.\nШлях, який на противагу аналізу, розкладницької складне ціле на елементи, можна назвати аналізом, що виділяють одиниці, вперше був розроблений К. Марксом, який дав зразки його застосування при дослідженні капіталістичного способу виробництва. К. Маркс відкриває перший том «Капіталу» главою «Товар» . Товар для К. Маркса був тією одиницею, в розвинутій формі якої дано всі особливості і внутрішні суперечності капіталістичного способу виробництва.\nЛ. С. Виготський першим застосував спосіб розчленування складних цілих на одиниці в психології при дослідженні проблем мови і мислення. «Під одиницею ми маємо на увазі, - писав Л. С. Виготський, - такий продукт аналізу, який, на відміну від елементів, володіє всіма основними властивостями, притаманними цілому, і які є далі нерозкладними живими частинами цієї єдності ...\nПсихології, яка бажає вивчити складні єдності, необхідно переконатися в цьому. Вона повинна замінити методи розкладання на елементи методом аналізу, розчленованого на одиниці. Вона повинна знайти ці нерозкладних, що зберігають властивості, притаманні даному цілому як єдності, одиниці, в яких в протилежному вигляді представлені ці властивості, і за допомогою такого аналізу намагатися вирішити ... конкретні питання »(1956, с. 48). Ми вважаємо, що тільки такий шлях потрібно застосовувати при дослідженні гри. Тільки він дає можливість вивчити її виникнення, розвиток і розпад.\nЯк же знайти цю, далі нерозкладних і зберігає властивості цілого одиницю гри? Це можна зробити, тільки розглянувши розгорнуту і розвинену форму рольової гри, якою вона є перед нами в середині дошкільного періоду розвитку. В аналізі виникнення, розвитку та розпаду гри ми будемо керуватися тим методологічним положенням К. Маркса, згідно з яким натяки більш високого рівня на нижчих рівнях розвитку того чи іншого явища можуть бути зрозумілі тільки в тому випадку, якщо цей вищий рівень вже відомий.\n«Анатомія людини - ключ до анатомії мавпи, - писав К. Маркс. - Навпаки, натяки більш високого у нижчих видів тварин можуть бути зрозумілі тільки в тому випадку, якщо саме це більш високе вже відомо. Буржуазна економіка дає нам, таким чином, ключ до античної і т. Д. »\nЦей шлях зверху вниз, від аналізу розвиненою форми до історії її виникнення і розпаду, протилежний плоскому еволюціонізму, і він є другим найважливішим методологічним принципом нашого дослідження.\nЯк ми вже говорили вище, при описі дитячої гри психологи особливо виділяли роботу уяви або фантазії. Гра розглядалася як прояв особливої ??жвавості, безтурботності і високого рівня розвитку уяви або фантазії. У цьому немає нічого дивного. Навіть неспеціалісту при спостереженні за іграми дітей дошкільного віку перш за все впадає в очі те, як дитина перетворює предмети, що використовуються в грі. Наведемо лише деякі висловлювання, що ілюструють це положення.\nВ. Прейер писав: «Шматок дерева зі шнурками, шкаралупа горіха, що не мають ніякої ціни речі, як голяки, деревні листи і вміст паперової кошика, отримують велике значення внаслідок живий дитячої фантазії, яка паперові клаптики перетворює в чашки і човни, в тварин і людей »(1894, с. 51). Г. комперія звертає увагу на те ж саме: «Дитина бере своєю вихідною точкою якої-небудь предмет, і" алхімія фантазії "негайно ж його перетворює, перетворює. Для цього всі виявляється підходящим. Він їздить верхи на палиці, перекинутий табурет виявляється човном або бричці, табурет, поставлений на ноги, - конем або столом. Коробка перетворюється в лом, в шафу, у віз - словом, в усі що хочете, в усі, що хоче зробити з неї в даний момент уяву дитини »(1912, с. 190-191). У висловлюваннях цих авторів в центрі стоїть перетворення дитиною предметів за допомогою «алхімії фантазії». Саме в цьому вони бачать специфічні особливості дитячої ігор\nОднак уже Дж. Селлі звертає увагу на те, що перетворення предметів є моментом підлеглим. «Інтерес, що представляється грою дитини, - пише Дж. Селлі, - полягає в тому, що в ній видимим чином виявляються плоди його потаємної фантазії. У своїй творчості фантазія може виходити з навколишньої дійсності: дитина бачить, наприклад, пісок, камінчики і мушлі і каже: "Давайте грати в лавочку". Але це тільки побічне умова. Джерело гри полягає в прагненні здійснити привабливу думку: звідси, як ми нижче побачимо, близьку спорідненість гри з мистецтвом взагалі. Якесь уявлення є панівною силою, воно в даний час справжня ideefixe, і все повинно пристосуватися до нього. Так як уявлення має бути як-небудь виражено зовнішнім чином, то воно стикається з навколишньою дійсністю. І тут дитина перебуває у своїй сфері. Пол негайно ж розділяється на дві ворожі країни, край дивана звертається в коня, в карету, в корабель або ще в що-небудь, потрібне для гри.\nЦя сильніша і більш велика діяльність фантазії в забавах дітей пояснюється глибоко закладеним в них прагненням до гри, бажанням бути чимось, грати ка ^ кую-небудь роль. Зображуючи Робінзона Крузо або якого-небудь іншого героя, дитина - шукач пригод виходить за межі свого справжнього Я і за межі свого повсякденного світу. Розігруючи свою роль, він в своїй уяві змінює все навколишнє, і воно отримує той вид і сенс, який в даний момент потрібно цією роллю »(1901, с. 45). «Сутність дитячої гри, - продовжує Селлі, - полягає у виконанні якої-небудь ролі і в тому, щоб створити якесь нове положення» (там же, с. 47).\nМайже всі дослідники, які займалися описом ігор дітей дошкільного віку, повторюють в різній формі думку Дж. Селлі про те, що сутність дитячої гри полягає у виконанні якоїсь ролі. (Однак аналіз гри йде не по лінії з'ясування структури самої ролі, її генезису, а по лінії опису особливостей дитячої фантазії, проявом якої гра нібито є.)\nОтже, можна припустити, що саме роль і пов'язані з нею дії по її реалізації і складають одиницю гри. Для того щоб проілюструвати і разом з тим прояснити це положення, наведемо уривок зі спостережень над однією грою і проаналізуємо її .\nУ великій кімнаті діти грають в залізницю. Гра відбувається після того, як під час поїздки на дачу діти ознайомилися з життям залізничної станції. До гри керівниця разом з дітьми приготувала деякі атрибути: червону шапку для начальника станції, паличку з дерев'яним кружком (залізничний жезл), даний печиво для буфета, напис «Каса» і т. Д. Боря - начальник станції, він в червоній шапці, і в руках у нього дерев'яна паличка з гуртком. Він відгородив собі куточок і пояснив: «Це станція, де начальник живе». Толя, Люся і Лена - пасажири. Вони поставили один за іншим стільці і сіли. У дівчаток в руках ляльки. Це їхні діти.\nЛьоня: «Як же ми без машиніста поїдемо? Я буду машиніст ». Він пересідає на перший стілець і пихкає: «Шш-ш-шш». Галя - буфетниця. Навколо столика вона відгородила стільчиками буфет. На столик поставила коробочку, в яку нарвала папірці - гроші. Поруч на папір акуратно розклала рядами печиво, попередньо наламавши його на шматочки (щоб було більше). «Ось у мене якийсь буфет багатий», - говорить вона.\nВаря: «Я буду квитки продавати ... ой, як це називається?» Вихователька каже: «Касир». Варя: «Так, так, касир. Дайте мені паперу ». Отримавши папір, рве її на великі і дрібні шматочки. Більші кладе в сторону. «Це квитки, а це гроші - здачу давати». Ставить на столик отримане від виховательки зроблене з картону віконце з написом «Каса». Діловито сідає за столик.\nБоря підходить до Лєни і каже: «Коли я тобі це коло передам, ти відразу їдь». Льоня пихкає, як паровоз, і зображує руками руху машиніста, пасажири з дітьми сидять на місцях. Раптом Боря, схаменувшись, говорить: «Пасажири без квитків, а поїзду вже їхати пора». Пасажири біжать до каси, простягають Варі папірці і отримують квитки. У цей час Боря оголошує: «Через п'ять хвилин відправляється поїзд». Пасажири швидко займають місця. Боря підходить до Лєни і передає йому коло. Льоня пихкає, свистить, і поїзд відправляється.\nГаля (з нудьгуючим видом): «Коли ж купувати прийдуть?» Боря: «Я вже можу йти: поїзд пішов, і я можу». (Йде в буфет, просить печиво.) Галя дає йому шматочок і вимагає: «А гроші?» Боря біжить до виховательки, отримує у неї папірці, повертається і «купує» печиво. З задоволеним виглядом їсть його. Варя совається на стільці, поглядає на буфет, але не йде. Потім ще раз дивиться в бік буфету, на виховательку і питає: «А мені коли за їжею сходити? У мене зараз нікого немає », - як би виправдовується вона. Льоня відгукується: «Ну і чого тобі - іди і все». Варя поглядає на всі боки, чи немає пасажирів, охочих придбати квиток, швидко біжить в буфет. Похапцем купує і біжить назад в свою касу.\nГаля одна у буфета, перекладає печиво з тарілочки на тарілочку. «І я хочу їсти, а мені як - купувати або чого мені?» Боря (зі сміхом): «Купувати у себе і платити собі». Галя сміється, але бере дві копійки, купує у себе два шматочки і говорить, як би пояснюючи виховательці: «Вони вже раз купували». Вихователька: «А чому ти так мало купила?» Галя: «Скоро поїзд прийде, а що я буду продавати пасажирам?»\nЗапис цієї гри дає можливість виділити наступні взаємопов'язані сторони, складові її структуру. Це, по-перше, ролі, які взяли на себе діти, - начальник станції, машиніст, касир, буфетниця, пасажири; по-друге, ігрові дії, що носять узагальнений і скорочений характер, за допомогою яких діти реалізують узяті на себе ролі дорослих і відносини між ними; по-третє, ігрове вживання предметів, при якому реальні предмети заміщені ігровими предметами (стільці - поїзд, ляльки - діти, папірці - гроші і т. п.); нарешті, реальні відносини між граючими дітьми, що виражаються в різноманітних репліках, зауваженнях, за допомогою яких регулюється весь хід гри.\nЦентральним моментом, що об'єднує всі інші сторони, є роль, яку бере на себе дитина. Вона не може бути здійснена без відповідних дій. Дитина саме тому є касиром, що він продає квитки, начальником станції - тому що він оголошує про відправлення поїзда і дає дозвіл на відправлення машиністу, буфетником - тому що продає печиво, і т. Д.\nВсі інші сторони визначені роллю і пов'язаними з нею діями. Папірці стають грошима і квитками для виконання ролі пасажирів та касира. Відносини між дітьми, які виникають по ходу гри, теж визначаються ролями. Для самих граючих дітей, якщо судити з їхньої поведінки, головним є виконання взятої на себе ролі. Це видно хоча б з того, з якою старанністю і педантичністю вони ставляться до виконання дій, в яких знаходить своє втілення роль, взята кожним з дітей.\nТаким чином, можна стверджувати, що саме роль і органічно з нею пов'язані дії являють собою основну, далі нерозкладних одиницю розвинутої форми гри. У ній в нерозривної єдності представлені афективно-мотиваційна та операційно-технічна боку діяльності. Як показують експериментальні дослідження, які будуть описані та проаналізовані нижче, між роллю і характером відповідних їй дій дитини є тісний функціональний взаємозв'язок і суперечливе єдність. Чим обобщеннее і скорочення ігрові дії, тим глибше відображений в грі сенс, завдання і система відносин воссоздаваемой діяльності дорослих; чим конкретніше і розгорнуте ігрові дії, тим більше виступає конкретно-предметний зміст воссоздаваемой діяльності.\nЩо ж становить основний зміст ролей, які беруть на себе діти і які вони реалізують за допомогою ігрових дій?\nМайже всі автори, що описували або досліджували рольову гру, одностайно відзначають, що на її сюжети вирішальний вплив робить навколишнє дитини дійсність.\nНайкраще цю особливість гри охарактеризував К. Д. Ушинський: «Дорослі можуть мати тільки одне вплив на гру, не руйнуючи в ній характеру гри, а саме - доставлення матеріалу для будівель, якими вже самостійно займеться сам дитина. Але не треба думати, що цей матеріал весь можна купити в іграшковій крамниці. Ви купите для дитини світлий і красивий будинок, а він зробить з нього в'язниці; ви купите для нього лялечки селян і селянок, а він вибудує їх до лав солдатів; ви купите для нього гарненького хлопчика, а він стане його січ; він буде переробляти і перебудовувати куплені вами іграшки не за їх значенням, а за тими елементами, які будуть вливатися в нього з навколишнього життя, - і ось про це-то матеріалі повинні найбільше дбати батьки і вихователі »(1950, с.440- 441).\nПитання про те, що саме в залежності від дитини дійсності справляє визначальний вплив на рольову гру, є одним з найістотніших питань. Його рішення може підвести до з'ясування дійсної природи рольової гри, до вирішення питання про зміст ролей, які беруть на себе діти в грі.\nУ ряді педагогічних досліджень, хоча і присвячених з'ясуванню інших питань, ми знаходимо матеріали, що дають можливість гіпотетично відповісти на цікавий для нас питання.\nР. І. Жуковська (1963) вивчала вплив дидактичних ігор, що проводилися під час спеціальних занять, на самостійні ігри дітей. Так, екскурсія в магазин хоча і зацікавила дітей, але в цілому не вплинула на їхні ігри. Згодом на спеціальному занятті дітям було запропоновано дидактична гра в магазин. Вона мала на меті показати різноманіття дій продавця, уточнити і закріпити у дітей правила поведінки продавця і покупців, ввічливе ставлення один з одним. В процесі проведення дидактичної гри у дітей виявився великий інтерес до ролі продавця і касира, всі хотіли бути ними. Р. І. Жуковська вказує, що під впливом екскурсії і головним чином дидактичної гри в магазин виникли різноманітні варіанти рольових ігор з покупкою і продажем різних предметів.\nТаким чином, виявилося, що, після того як дітям були розкриті відносини продавця і касира з покупцями, ці ролі виявилися для них привабливими. У дослідженні Р. І. Жуковської це було здійснено засобами спеціальної дидактичної гри; ймовірно, цього можна досягти і іншими педагогічними засобами.\nТ. А. Маркова (1951) досліджувала вплив дитячої художньої літератури на ігри дітей. Дослідження показало, що не всяке твір художньої літератури впливає на виникнення гри у дітей. Тільки ті твори, в яких в яскравій і доступній художній формі описані люди, їх діяльність, вчинки і відносини з іншими людьми, викликали у дітей бажання відтворити в грі їх основний зміст.\nТаким чином, дидактичні ігри, читання і переказ дітям художніх творів, ознайомлення їх з навколишнім і інші заняття впливають на виникнення і розгортання рольової гри лише в тому випадку, якщо знайомлять дітей з діяльністю дорослих, їхніми вчинками і відносинами.\nРезультати викладених вище досліджень показують, що рольова гра особливо чутлива до сфери людської діяльності, праці і відносин між людьми і що, отже, основним змістом ролі, яку бере на себе дитина, є відтворення саме цієї сторони дійсності.\nМожливий шлях експериментальної перевірки цього положення був підказаний роботою однієї виховательки. Провівши з дітьми середньої групи дитячого садка екскурсію в зоопарк і познайомивши там дітей з різними тваринами - їх зовнішнім виглядом, звичками, чим вони харчуються і т. П., Вихователька внесла в кімнату для ігор іграшки, що зображували звірів, з якими знайомилися діти під час екскурсії, припустивши, що діти почнуть гру в зоосад. Але діти ні в той день, ні в наступні дні в зоосад не грали.\nТоді вона повторила екскурсію і познайомила дітей не тільки з тваринами, але і з персоналом, який обслуговує тварин і відвідувачів зоологічного саду. Повторна екскурсія була проведена таким чином, що діти були ознайомлені з роботою людей: касира, що продає квитки для входу в зоосад; контролера, перевіряючого квитки і пропускає відвідувачів; прибиральників, які прибирають доріжки та клітини тварин; кухарів, які готують їжу для тварин; працівників, які годують їх; екскурсовода, що дає пояснення відвідувачам; медичної сестри і лікаря, які лікують хворих тварин. Під час екскурсії вихователька звертала увагу дітей на дбайливе ставлення до тварин з боку обслуговуючого персоналу, на ввічливе ставлення до відвідувачів зоосаду, на дотримання відвідувачами правил поводження з тваринами, на відносини між працівниками зоосаду.\nЧерез деякий час після проведення цієї повторної екскурсії діти самостійно почали гру в зоосад, в якій були представлені касир і контролер, мами і тата з дітьми, екскурсовод, прибиральники, люди, що годували звірів, «звіряча кухня» з кухарем і помічниками, лікарня з лікарем , директор і т. п. всі ці персонажі вводилися в гру поступово, гра тривала на протязі декількох днів, весь час ускладнюючи і збагачуючись.\nЦей досвід роботи з дітьми і наштовхнув нас на думку про неоднакове значенні ознайомлення з різними сферами дійсності для виникнення рольової гри. Дійсність, у якій живе і з якою стикається дитина, може бути умовно розділена на дві взаємно пов'язані, але "разом з тим різні сфери. Перша - це сфера предметів (речей), як природних, так і створених руками людини, друга - це сфера діяльності людей, сфера праці і відносин між людьми, в які вони вступають і в яких знаходяться в процесі діяльності. до якої ж з цих сфер найбільш чутлива рольова гра?\nДля того щоб остаточно прояснити це питання, необхідно було спеціально провести ознайомлення дітей з дійсністю двома різними способами: один раз так, щоб основним змістом при ознайомленні була предметна сфера дійсності (предмети - речі), іншим разом так, щоб основним змістом при ознайомленні була людина , його діяльність і відносини між людьми в процесі діяльності. Така робота була пророблена Н. В. Королевою (1957) .\nПід час переїзду на дачу діти отримали багато яскравих вражень про залізницю: вони були на вокзалі, бачили поїзд, спостерігали посадку у вагони і самі сідали в потяг, чули по радіо оголошення про відправлення поїздів, разом з батьками купували в касі квитки і т. п. Вихователька припустила, що цих вражень буде цілком достатньо для виникнення гри в «залізну дорогу». Але гра не виникла, хоча враження від поїздки було досить сильним. Діти розповідали про свою поїздку, малювали станції і потяги.\nВихователька спробувала вплинути на виникнення гри. Дітям було запропоновано привабливі іграшки - паровоз, вагони, каса, і за допомогою виховательки були розподілені між дітьми ролі для гри в залізницю. Однак, незважаючи на допомогу з боку виховательки, рольова гра не розвивалася.\nТаким чином, безпосередні враження, отримані дітьми під час поїздки залізницею, незважаючи на їх велику емоційність, не привели до виникнення гри. Тоді з дітьми була проведена ще одна, додаткова екскурсія на залізничну станцію, в ході якої дітей ще раз ознайомили з предметної стороною життя залізниці. Але і ця додаткова робота не привела до виникнення гри, хоча, наскільки можна було судити за малюнками дітей, в яких вони зображували ці предмети, уявлення дітей про потяг, паровозі, станції, касі, вагонетках для багажу і тому подібних предметах стали точніше.\nЧерез досить тривалий період часу, коли діти повернулися в місто після річного перебування на дачі, з цією ж групою дітей була проведена нова екскурсія на станцію залізниці. Під час цієї екскурсії дітей ознайомили з тим, як начальник станції зустрічає кожний поїзд, що прибував, як пасажири залишають поїзд, як відбувається розвантаження поїзда від багажу, як машиніст і його помічник доглядають за паровозом, як робочі оглядають вагони, як провідники прибирають вагони і обслуговують пасажирів в дорозі. При відвідуванні залу для пасажирів діти спостерігали, як пасажири купують квитки, як носії зустрічають пасажирів і несуть їх багаж, як прибиральники стежать за чистотою залу і т. П. Після цієї екскурсії у дітей відразу ж виникла гра в залізницю. Діти грали з великим захопленням; «Залізниця» довго жила в іграх дітей, часто зв'язуючись в єдине ціле з іграми на інші теми - в сім'ю, дитячий сад, пошту і т. Д.\nАналогічним чином (двічі) діти були ознайомлені з роботою пошивної майстерні, з будівництвом нового будинку, з роботою на фабриці настільно-друкованих ігор, з роботою на пошті. І у всіх цих випадках гра виникала тільки після того, як дітей знайомили з діяльністю людей, їх працею і відносинами між людьми в процесі праці. Цілком природно, що уявлення дітей не завжди відразу після ознайомлення були досить точними, і вихователю доводилося як по ходу гри, так і в наступних бесідах, дидактичних іграх, при читанні художньої літератури розширювати і уточнювати уявлення дітей про дорослих, їхній праці і відносинах з іншими людьми.\nДослідження Н. В. Королевою переконує в тому, що рольова гра особливо чутлива до сфери діяльності людей і стосунків між ними, що її змістом є саме ця сфера дійсності.\nОтже, змістом розгорнутої, розвиненої форми рольової гри є не предмет і його вживання або зміна людиною, а відносини між людьми, що здійснюються через дії з предметами; не людина - предмет, а людина - людина. А так як відтворення, а тим самим і освоєння цих відносин відбуваються через роль дорослої людини, яку бере на себе дитина, то саме роль і органічно пов'язані з нею дії і є одиницею гри.\nТак як в реальній дійсності конкретна діяльність людей і їхні стосунки надзвичайно різноманітні, то і сюжети ігор надзвичайно різноманітні і мінливі. У різні історичні епохи, в залежності від соціально-історичних, географічних і конкретно-побутових умов життя, діти грають в різні за своїми сюжетами гри. Різні сюжети ігор у дітей різних класів, у вільних і поневолених народів, дітей півночі і півдня, тайги і пустель, дітей промислових робітників, рибалок, скотарів і землеробів. Навіть один і той же дитина змінює сюжети своїх ігор в залежності від конкретних умов, в які він тимчасово потрапляє.\nОсоблива чутливість гри до сфери людської діяльності і відносин між людьми показує, що при всій різноманітності сюжетів за ними ховається принципово один і той же зміст - діяльність людини і відносини людей в суспільстві.\nНаш аналіз призводить до необхідності розрізняти в грі її сюжет і зміст. Сюжет гри - це та область дійсності, яка відтворюється дітьми в грі. Сюжети ігор, як ми вже вказували, надзвичайно різноманітні і відображають конкретні умови життя дитини. Вони змінюються залежно від конкретних умов життя, від входження дитини в усі більш широке коло життя, разом з розширенням його кругозору.\nЗміст гри - це те, що відтворюється дитиною як центрального характерного моменту діяльності і відносин між дорослими в їх трудової та суспільного життя. У змісті гри виражено більш-менш глибоке проникнення дитини в діяльність дорослих людей; воно може відображати лише зовнішню сторону людської діяльності - тільки те, з чим діє людина, або ставлення людини до своєї діяльності і іншим людям, або, нарешті, громадський сенс людського праці.\nЗвичайно, конкретний характер тих відносин між людьми, які знаходять своє відтворення в грі, може бути дуже різним. Це і відносини співпраці, взаємної допомоги, поділу праці, турботи і уваги людей один до одного; але це можуть бути і відносини владарювання, навіть деспотизму, ворожості, грубості і т. д. Тут все залежить від конкретних соціальних умов життя дитини.\nОбумовленість сюжетів дитячих ігор соціальними умовами життя - безсумнівний факт, визнаний багатьма. Однак деякі психологи, визнаючи цю обумовленість, разом з тим вважають гру явищем біологічним за своєю природою, за своїм походженням. Дуже яскраво це виражено, наприклад у В. Штерна, який писав з приводу гри:\n«Тут внутрішні закони розвитку діють з такою силою, що у дітей самих різних країн і епох, незважаючи на всі протилежності в навколишніх умовах, завжди прокидаються на певних щаблях віку однакові інстинкти гри. Так, ігри, пов'язані з киданням (Hurtspiele), ігри в ляльки, ігри у війну безумовно виходять з рамок часу і простору, соціального шару, національної диференціювання, прогресу культури. Специфічний матеріал, над яким вправляються інстинкти руху, піклування, боротьби, може змінюватися разом із середовищем; але загальні форми гри залишаються незмінними »(1922, с. 172-173).\nНа думку В. Штерна, мінливість сюжетів ігор під впливом умов життя є лише проявом незмінною біологічної, інстинктивної природи гри. Така точка зору не тільки В. Штерна. Багато дослідників стояли на точці зору біологічного походження гри.\nРізниця полягає лише в тому, які інстинкти або глибинні потяга виявляються в грі: інстинкти влади, боротьби і піклування (В. Штерн та А. Адлер); сексуальні потяги (З. Фрейд); вроджені потягу до звільнення, об'єднання і повторення (Ф. Бойтендайк).\nБиологизаторские теорії гри, які бачать сутність гри в прояві спочатку властивих дитині інстинктів і потягів, не в змозі пояснити скільки-небудь задовільно її соціального змісту.\nЗ нашої точки зору, особлива чутливість гри до сфери людської діяльності і відносин між людьми показує, що гра не тільки черпає свої сюжети з умов життя дітей, але що вона соціальна за своїм внутрішнім змістом і не може бути біологічним явищем за своєю природою. Гра соціальна за своїм змістом саме тому, що вона соціальна за своєю природою, за своїм походженням, т. Е. Виникає з умов життя | дитину в суспільстві. Теорії гри, які бачать її джерела у внутрішніх інстинктах і потягах, фактично знімають питання про історичне виникнення рольової гри. Разом з тим саме історія виникнення рольової гри може пролити світло на її природу.\nЦентральним для теорії рольової гри є питання про її історичне походження - це і є питання про її природі.\nУ радянській психології першим питання про необхідність історичного дослідження для побудови повноцінної теорії гри поставив Е. А. Аркін "Тільки на фактичному матеріалі, почерпнути з минулого і зіставлення з справжнім, може бути побудована правильна наукова теорія ігри та іграшки, і тільки з такої теорії може виходити здорова, плідна, стійка 'педагогічна практика ". "Історія дитячої гри і дитячої іграшки" - продовжує Е. А. Аркін, - повинна служити фундаментом для побудови їх теорій "(1935, с 10).\nУ своєму дослідженні Е. А. Аркін майже не стосується питання про історичне виникнення гри, зокрема рольової гри, а зупиняється головним чином на іграшках і їх історії. Зіставляючи іграшки, здобуті під час археологічних розкопок, з сучасними іграшками, Аркін пише: "У зібраних ними (археологами - Д. Е.) і зберігаються в музеях колекціях не виявилося жодної, яка не мала б свого двійника в сучасній дитячій" (там же , с. 21). Не обмежуючись порівнянням з археологічної іграшкою, Е. А. Аркін досліджує і дитячі іграшки народів, що стоять на нижчих рівнях розвитку. І тут автор приходить до аналогічних висновків "Дійсно, той факт, що, незважаючи на різнорідність джерел, з яких ми черпали свій матеріал, картина при зміні форм і відмінностей деталей зберігає єдність, що у народів, відокремлених один від одного величезними просторами, іграшка залишається все тієї ж нев'янучою, вічно юної, і її зміст, її функції залишаються тими ж у ескімосів і полінезійців, у кафрів і індіанців, у бушменів і боророетот факт говорить про вражаючу стійкості іграшки і, отже, тієї потреби, яку вона задовольняє, і тих сил, які її створюють "(1935, с. 31).\nНаводячи далі факти тотожності не тільки іграшок, але і ігор сучасних дітей і дітей народів, що стоять на більш низьких рівнях суспільного розвитку, Е. А. Аркін укладає своє порівняння "... стійкість дитячої іграшки, її універсальність, незмінність її основних структурних форм і які вона виконувала функційочевідний факт, і, може бути, саме очевидність цього факту була причиною того, що дослідники не вважали за потрібне зупинятися на ньому або підкреслювати його. Але якщо вражаюча стійкість дитячої іграшки-факт безперечний, то абсолютно незрозуміло, чому з цього безперечного факту психологи , антропологи і натуралісти не зробили жодних висновків, чому вони не шукали для нього пояснення. Або цей безперечний факт настільки простий і зрозумілий, що не вимагає ніякого тлумачення? Навряд чи це так. Навпаки дивним повинно здаватися, що дитина, народжена і зростаючий в умовах культури XX в, користується часто-густо як джерелом радощів і знаряддям для свого розвитку і самовиховання тієї ж іграшкою, яка є надбанням дитини, народженої від людей, які за своїм розумовим розвитком близькі до мешканців печер і пальових будівель, і зростаючого в умовах найпервіснішого існування. І ці діти настільки віддалених один від одного епох людства виявляють свою глибоку внутрішню близькість тим, що вони не тільки отримують або самі створюють подібні іграшки, ночто ще більш разюче, тим, що роблять з них однакове застосування "(1935, с. 32).\nМи привели ці великі витяги з роботи Е. А. Аркін для того, щоб показати, як історичне лише по видимості дослідження привело автора до антиісторичним висновків. Порівнявши іграшки дітей первісних суспільств і археологічні іграшки порівняно недавнього історичного минулого з іграшками сучасних дітей, автор не знайшов в них нічого специфічного. І там і тут одні і ті ж іграшки та одне й те саме вживання їх дитиною. Отже, ніякої історії іграшки, ніякого її розвитку немає. Іграшка залишилася такою ж, якою вона була на зорі людської культури.\nПричину цієї уявної незмінності іграшок Е. А. Аркін бачить в тому, що "дитя людське, як і його іграшки, проявляє свою єдність в єдності людських рис розвитку" (там же, с. 49). Е. А. Аркіну знадобилося твердження про історичну незмінності іграшки для доказу положення про те, що з виникненням homo sapiens діти в усі епохи - від найдавніших і до теперішнього временіпоявлялісь на світло з однаковими можливостями. Так, це безсумнівно так. Але один з парадоксів розвитку дітей і полягає в тому, що, приходячи в цей світ з однаковою мірою безпорадності і однаковими можливостями, вони проходять в суспільствах, що стоять на різних рівнях виробництва та культури, абсолютно різний шлях розвитку, досягаючи і різними шляхами і в різний час своєї соціальної та психологічної зрілості.\nПоложення Е. А. Аркін про незмінність іграшки в ході історичного розвитку суспільства логічно приводить нас до висновку, що іграшка відповідає якимось незмінним природним особливостям дитини і не знаходиться ні в якому зв'язку з життям суспільства і життям дитини в суспільстві. Це в корені суперечить вірному положенню Г. В. Плеханова, що гра за своїм змістом сходить до праці дорослих. Цілком природно, що і іграшка не може бути нічим іншим, як відтворенням в тій чи іншій спрощеній, узагальненій та схематизованій формі предметів з життя і діяльності суспільства, пристосованих до особливостей дітей того чи іншого віку.\nЕ. А. Аркін залишає історичну точку зору і стає, висловлюючись словами Г. В. Плеханова, на точку зору індивідуума. Але така точка зору не може нам пояснити чому діти грають в ті чи інші ігри і використовують в своїх іграх ті чи інші іграшки. В даний час загальновизнано, що гра дітей за своїм змістом найтіснішим чином пов'язана з життям, працею і діяльністю дорослих членів суспільства. Як же може бути, щоб гра детермінувалася в своєму змісті життям суспільства, а ігрушкаетот необхідний супутник всякої ігрине мала ніякого відношення до життя суспільства і відповідала якимось незмінним природним особливостям дитини?\nОтримані Е. А. Аркиним висновки з його порівняльного історичного дослідження насамперед суперечать фактам. Дитяча сучасного дошкільника заповнена іграшками, які не могли існувати в первісному суспільстві і ігрове вживання яких недоступний для дитини цього суспільства. Чи можна уявити собі серед іграшок дитини цього суспільства автомобілі, поїзди, літаки, місяцеходи, супутники, будівельні матеріали, пістолети, набори деталей для конструювання і т. П. Є. А. Аркін на шкоду фактам шукає єдності там, де в очі кидається явне відмінність. У цій зміні характеру іграшок дитини на протязі людської історії наочно відображена дійсна історія іграшки в її причинногообумовленості історією розвитку суспільства, історією розвитку дитини в суспільстві.\nПравда, Е. А. Аркін пише не про всі іграшках, а про іграшки, які називаються ним початковими іграшками, до яких він відносить:\nа) звукові ігрушкітрещоткі, жужжалки, дзвіночки брязкальця і ??т. д .;\nб) рухові ігрушківолчок, м'яч, змій, примітивні варіанти більбоке;\nв) оружіелук, стріли, бумеранги і т. д .;\nг) образні ігрушкіізображенія тварин і ляльки;\nд) мотузочку, з якої роблять різні, часом самі мудрі фігури. Перш за все необхідно відзначити, що і так звані початкові іграшки мають свою історію виникнення. Цілком очевидно, що лук і стріли могли стати іграшками тільки після того як вони з'явилися в суспільстві як знаряддя дійсною полювання. До появи знарядь праці, які вимагали для свого вживання обертальних рухів, ніяких іграшок, що приводяться в рух цим способом (жужжалки, дзиги), не могло бути.\nДля аналізу процесу виникнення кожної з "початкових іграшок" варто було б провести спеціальне історичне дослідження, і тоді стало б ясно, що вони зовсім не "споконвічні", а виникли на певних щаблях розвитку суспільства і що їх виникненню передувало винахід людиною відповідних знарядь праці. Історія виникнення окремих іграшок могла б бути в такому дослідженні представлена ??як відображення історії знарядь людської праці і предметів культу.\nВсі іграшки які Е. А. Аркін відносить до "початковим" в дійсності є продуктом історичного розвитку. Однак, раз виникнувши на певному історичному етапі розвитку людського суспільства, вони не зникли разом зі зникненням тих знарядь, копіями яких вони є. Лук і стріли давно зникли як знаряддя полювання і замінені вогнепальною зброєю, але вони залишилися в світі дитячих іграшок. Іграшки живуть довше, ніж знаряддя праці, зображеннями яких вони є, і це справляє враження їх незмінності. Такі іграшки дійсно як би застигли в своєму розвитку і зберегли свій первісний вигляд. Однак у цих іграшок відсутня історія тільки при зовнішньому, чисто феноменологічному розгляді їх як фізичних предметів.\nЯкщо ж розглядати іграшку в її функції, то можна з повною впевненістю сказати, що так звані початкові іграшки в ході історії людського суспільства радикально міняли свою функцію, стаючи в нове ставлення до процесу розвитку дитини.\nДослідження історичного зміни іграшок представляє досить важке завдання: по-перше, археологічна іграшка нічого не говорить досліднику про її вживанні дитиною; по-друге, в даний час деякі іграшки, навіть у народів, що стоять на найнижчому рівні суспільного розвитку, втратили безпосередній зв'язок з знаряддями праці і предметами побуту і втратили свою первісну функцію.\nНаведемо лише кілька прикладів. На ранніх щаблях розвитку суспільства людина користувалася для добування вогню тертям одного шматка дерева про інший. Безперервне тертя найкраще забезпечувалося обертанням, яке і було через пристосувань у вигляді різноманітних дрилів. У народів Крайньої Півночі для кріплення НАРТ необхідно було просвердлення багато чисельних дірок. Свердління теж вимагало безперервного обертання. За свідченням А. Н. РейнсонПравдіна (1949), маленькі дерев'яні дрилі з примітивним пристроєм смичкаіз палички зі шнурком, які можуть спонукати діти і досі побутують серед дитячих іграшок народів Крайньої Півночі. Навчання безперервному обертанню було необхідною, так як володіє цією навичкою дитина легко опановував знаряддями праці вимагали цієї навички.\nТаке навчання могло проводитися не тільки на маленькій моделі дрилі, але і на її видозмінених варіантах. Видозміненими варіантами дрилі були дзиґи, які є нічим іншим, як дриль, що приводиться в рух не цибулькою, а пальцями Так, якщо зняти з стрижня дрилі її цибулька, то перед нами опиниться простий дзига з кілька подовженою паличкою.\nІншим варіантом дрилі були жужжалки, в яких безперервне обертання досягалося особливим умінням розтягувати і відпускати закручену мотузочку. Таким чином, різноманітні дзиґи і жужжалки були видозміненими дрилями, діючи з якими діти набували технічні вміння виробляти обертальні рухи, необхідні для роботи з дрилем. Іграшка і діяльність дитини з нею були на цьому етапі видозміною знаряддя праці і діяльності з ним дорослих людей і стояли в прямому відношенні до майбутньої діяльності дитини.\nПройшли століття, істотно змінилися знаряддя і способи добування вогню і свердління дірок. Дзиґи і жужжалки не варті вже більше в прямому відношенні до праці дорослих і до майбутньої трудової діяльності дитини. І для дитини вони перестають бути зменшеними дрилями і навіть не зображують їх. Дзиґи і жужжалки перетворилися з "образних іграшок" в "рухові" або "звукові", за термінологією Е. А. Аркін. Однак дії з ними ще продовжують підтримуватися дорослими, і вони ще існують серед дітей. Дії з цими іграшками перетворилися з тренують певні, майже професійні навички в формують деякі загальні рухові або зрітельнодвігательние функціональні системи.\nЦікаво відзначити, що для того, щоб викликати і підтримувати маніпулювання цими іграшками, доводиться вдаватися до спеціальних хитрощів, винаходити гудячі і музичні дзиги і т. П., Т. Е. Надавати їм додаткові властивості. Можна припустити, що механізм, що викликає і підтримує дії з цими, лише з вигляду однаковими, іграшками принципово змінився. Завжди ці іграшки вносяться в дитяче життя дорослими, які показують дії з ними. Однак якщо раніше на стадії, коли ці іграшки були зменшеними моделями знарядь дорослих, дії з ними підтримувалися ставленням "ігрушкаорудіе", то тепер, коли такого ставлення немає, маніпулювання ними підтримується орієнтовною реакцією на новизну. Систематичне вправу змінюється епізодичним використанням.\nАналогічним чином відбувається процес розвитку ігор з мотузкою. На тій стадії розвитку суспільства, де зав'язування вузлів і плетіння були суттєвими елементами трудової діяльності дорослих, ці вправи, що існували як серед дітей, так і серед дорослих, підтримувалися потребами суспільства, були прямо пов'язані з плетінням мереж і т. П. В даний час вони виродилися в чисто функціональні, розвиваючі тонкі рухи пальців, і розважальні: зустрічаються надзвичайно рідко і не стоять в прямому зв'язку з трудовою діяльністю дорослих.\nОсобливо ясно видно процес зміни і розвитку па таких "початкових іграшках", як лук і стріли. У мисливських племен і народів, що стояли на відносно низьких рівнях розвитку, лук і стріли були одним з основних знарядь полювання. Лук і стріли ставали надбанням дитини з самого раннього віку. Поступово ускладнюючи, вони ставали в руках дитини самим справжнім зброєю, пристосуванням для його самостійної діяльності, за допомогою якого він може добувати маленьких тваринок (бурундуків, білку) і птахів, розповідає А. Н. РейнсонПравдін (1948). Дитина, який стріляв з лука в маленьких тваринок і птахів, усвідомлював себе майбутнім мисливцем, таким же, як його батько; дорослі дивилися на стріляючого з лука дитини як на майбутнього мисливця. Дитина опановував цибулею, і дорослі були вкрай зацікавлені в тому, щоб дитина володів цим знаряддям досконало.\nАле ось з'явилася вогнепальна зброя. Лук і досі залишається в руках дітей, але тепер дію з ним вже безпосередньо не пов'язане зі способами полювання, і вправи з цибулею використовуються для розвитку деяких якостей, наприклад влучності, необхідних мисливцеві, котра має і вогнепальною зброєю. В ході розвитку людської суспільства полювання поступається своє провідне місце іншим видам трудової діяльності. Діти все рідше користуються луком як іграшкою. Звичайно, і в нашому сучасному суспільстві можна зустріти цибулю і деякі діти можуть навіть захоплюватися стрільбою з нього. Однак вправи сучасної дитини з цибулею не займають в його житті того місця, яке вони займали в житті дитини суспільства первісних мисливців.\nТаким чином, так звана початкова іграшка лише із зовнішньої видимості залишається незмінною. Насправді вона, як і всі інші іграшки, виникає і історично змінюється; її історія органічно пов'язана з історією зміни місця дитини в суспільстві і поза цієї історії не може бути зрозуміла. Помилка Е. А. Аркін і полягає в тому, що він ізолював історію іграшки від історії її володаря, від історії її функції в розвитку дитини, від історії місця дитини в суспільстві. Допустивши таку помилку, Е. А. Аркін прийшов до антиісторичним висновків, які не підтверджуються фактами з історії іграшки.\nГлава перша | Історичне походження розгорнутої форми ігрової діяльності


Національні Архіви США використовують краудсорсінг, додаючи теги до історичних документів\nЗ ідеєю покращення пошуку історичних документів Національне управління архівів та документації (Національні Архіви США) просять громадськість додавати теги до документів.\nНаприклад, доброволець в проекті краудсорсінга може позначити електронну копію листа або рукописне клопотання до Конгресу за допомогою включення в документ ключових слів або тегів для пошуку, які відповідають словам в документі. Теги можуть включати в себе імена осіб, таких як “Джордж Вашингтон”, місця розташування, такі як “Меріленд” або “Маунт-Вернон” та організації, такі як “Конгрес”, а також дати, події, закони і багато інших ключових слів.\nУ перший місяць роботи програми, добровольцями через Публічний онлайн-доступ (Online Public Access) до історичних документів було додано більше 1000 тегів, повідомив у блозі архівіст Девід Ферьер.\nКористувачі повинні зареєструватися, прийняти угоду і дотримуватися основних правил, таких як відмова від будь-якої особистої інформації в тегах та перевірка тегів перед публікацією співробітниками Національного архіву.\nНаціональні архіви США оголосили про своє рішення залучити до співпраці на літній період одного з авторів статей інтернет-енциклопедії Wikipedia. Після оцифрування, електронні версії документів будуть відредаговані та проіндексовані.


Будинок будуємо самі: перші етапи | Потрiбна допомога? Є-help!\nБудуємо будинок самі – це не гасло, це цілком реальні вещі.Начало будівництва заміського будинку починається з закладання фундаменту. Так, у всякому разі, вважає основна маса початківців забудовників.\nОблицювання стін будинку\nАле досвідчені будівельники спростовують існуючу думку. Все починається з оформлення всіляких документів, замовлення проекту, його затвердження, отримання дозволу на підключення до всіх комунікаційних мереж.\nІ тільки після всієї цієї біганини по різних інстанціях можна буде приступати до зведення своєї мрії – будинку за містом. Будуємо будинок від фундаменту до даху – такий рекламний хід можна зустріти у багатьох будівельних компаній. І це насправді так.\nАле можна довірити будівництво власного будинку компаніям з таким девізом і десь програти. Тут маються на увазі фінансові витрати. Тому, як говорить народна мудрість: «Довіряй, але перевіряй». А щоб перевіряти, необхідно знати хоча б у мінімальному обсязі етапи будівництва заміського будинку.\nДо першого етапу необхідно віднести роботи на нульовому рівні. Звичайно, основою буде закладка фундаменту з риттям котловану і траншей, тобто всі земляні роботи. Але попередньо виробляють розчищення ділянки, де має бути зведений фундамент. Сміття обов'язково вивозиться. Потім ведуться підготовчі роботи:\nЗавезення будівельних матеріалів;\nВсе готово, можна починати земляні роботи.\nЯкщо котлован готовий, можна засипати пісок, який стане підставою для фундаменту. Це так звана фундаментна подушка. Тепер встановлюється опалубка та армований каркас. Починається прийом бетону і заливка його в опалубку.\nДля будівництва заміського будинку необхідний досить великий обсяг бетону, який можна зробити самостійно, якщо є бетономішалка. Але краще всього замовити готовий бетон, який привезуть вам на ділянку в будь-який час, на будь-які відстані.\nБлаго виробників даного будівельного матеріалу досить у будь-якому місті. Фахівці рекомендують приймати і заливати бетон безперервно. Після закінчення цього етапу необхідно взяти паузу на будівельному майданчику, щоб фундамент добре просох і дав природну усадку. Розмір паузи не повинен бути менше місяця, якщо погода досить тепла. До речі, в фундаменті необхідно залишити отвори для вентиляції і комунікацій.\nДругий основний етап – це зведення стін або, як кажуть будівельники, підняття коробки. Ось де по істині широкий вибір будівельного матеріалу. Сучасний ринок будівельних матеріалів пропонує такий величезний асортимент стінових матеріалів, що можна розгубитися при їх підборі. Від традиційних цегли, каменю та деревини, до сучасних всіляких панелей, блоків з модифікованого бетону і різних збірних конструкцій.\nТобто стінових матеріалів дуже багато, а технологій по зведенню стін і того більше. Практично щороку з'являються нові технології, які дозволяють прискорити процес зведення стін будинків не на шкоду їх якості.\nДо таких технологій відноситься процес будівництва заміського будинку із застосуванням каркаса з металевих профілів. Дана технологія отримала назву – технологія ЛСТК (легкі сталеві тонкостінні конструкції). Самостійно зібрати такий будинок неможливо. Тут необхідні великий досвід і знання. Але саме ця технологія дозволила швидко будувати будинки.\nСпочатку на фундаменті збирається конструкція каркаса, яка виконується з профільованого тонкостінного оцинкованого металу. Всі деталі каркаса з'єднуються між собою саморізами. Кількість металу, необхідного для створення каркаса із розрахунку на один квадратний метр, становить 30 кілограм, якщо будується одноповерховий будинок. При зведенні двоповерхового будинку даний показник зростає до 40 кілограм.\nКількість саморізів, що витрачаються на один квадратний метр, складає до 80 штук, все буде залежати від проекту. Кількість саморізів і їх марка строго контролюється, тому що саме від цього кріпильного виробу залежить якість всієї конструкції.\nКоли каркас готовий, його починають заповнювати теплоізоляційним матеріалом. В основному використовують традиційні матеріали, які довели свою перевагу в процесі будівництва заміських будинків. До них відносяться:\nІ інші утеплювачі.\nУ випадку з мінеральною ватою, необхідно обкладати її з двох сторін пароізоляційними плівками. Якщо закладається пінобетон, то встановлюється незнімна опалубка. Найкраще виготовити її з деревинно-плитних матеріалів.\nА ось для обробки такого будинку, неважливо зовнішньої або зовнішній, підійде будь облицювальний матеріал.\nЗовнішня обробка проводиться за принципом вентильованого фасаду. Тут можна використовувати:\nІ інші лицювальні матеріали.\nВсе залежить від побажання замовника.\nА для внутрішньої обробки підійдуть і гипсокартон, і стекломагнезітовий плити, та інші аналогічні матеріали. Міжповерхові перекриття також ретельно обробляються. Єдиним доповненням до їх конструкції є укладання поверх теплоізоляційного матеріалу сталевого профільованого листа завтовшки не менше двох міліметрів. Верхній лист служить підлогою для другого поверху, нижній виконує роль підвісної стелі, який можна легко обробити.\nЩоб проконтролювати зведення будинку з ЛСТК від фундаменту до даху крок за кроком, необхідно розібратися у всій технології складання заміських будинків за даною технологією. Але контроль тут не знадобиться, адже зазвичай його ведуть спеціалізовані компанії, в штаті яких тільки висококваліфіковані фахівці. А так як всі елементи конструкції виробляються в заводських умовах, то до їх якості так само претензій бути не повинно.\nПристрій каркасного будинку\nДо речі, покрівля будинку з ЛСТК також зводиться з цього матеріалу, тому немає необхідності займатися придбанням спеціальних матеріалів для покрівлі. Такий будинок може бути побудований протягом одного місяця за участю 4-5 чоловік. За всіма характеристиками він не поступається традиційним будинкам з цегли або дерева. До того ж його собівартість набагато нижча вищевказаних будинків.\nБудинок з сендвіч-панелей\nАле це не єдина технологія по швидкому зведенню будівель. Сьогодні досить популярна технологія, в основу якої покладені сендвіч-панелі, виготовлені з різних матеріалів. Тут можуть бути використані теплоізоляційні матеріали як мінеральна вата або утеплювач ОСП, оброблені з двох сторін аркушами з оцинкованої сталі. Поверхні сендвіч-панелі пофарбовані декоративними фарбами, які прекрасно захищають їх від дії прямих сонячних променів, перепаду температур, природних опадів і механічного впливу.\nТехнологія установки сендвіч-панелей досить проста. На фундаменті встановлюється каркас з металевих або дерев'яних напрямних. У них вставляються панелі, які виготовлені строго під розмір і щільно прилеглих один до одного. Покрівлю такої будівлі зазвичай виконують також з сендвіч-панелей. Хоча можна встановити і звичайну дах.\nТреба віддати належне цим будівельним матеріалом, який чудово справляється з покладеними на нього функціями. Один з важливих моментів – немає необхідності чекати потепління погоди. Будинок з сендвіч-панелей можна зводити в будь-який час року.\nНові технології зведення будинків і нові будівельні матеріали в даний час зробили прорив в будівельній сфері. Вже нікого не здивуєш, що заміські селища виростають за один рік, як гриби після весняного дощу, по всій території Росії. Швидке будівництво, таке як монтаж від фундаменту до даху будівельного сендвіча, стає все більш популярним. Але швидкість жодним чином не впливає на погіршення якості будівельних робіт.\nКоробка з пінобетону\nБудуємо будинок самі з піноблоків. Здається не можливо, але насправді легко. Природно якісь базові навички і знання потрібні, але деякі речі можна робити самому. Побудувати будинок з піноблоків можна за дуже короткий термін – в цьому, мабуть, одне з найбільших перевага цього матеріалу. Друге, не мало важливе, перевага піноблоків полягає в тому, що він є екологічно чистим. Побудувати будинок з піноблоків, значить побудувати чистий дім.\nСам будинок з піноблоків, як і будь-який інший, починає будуватися з фундаменту. Оскільки піноблок матеріал не дуже легкий, в порівнянні з вищеописаними матеріалами, то фундамент потрібно побудувати стрічковий.\nСтрічковий фундамент влаштовується просто, і є найбільш поширеним типом фундаментів в приватному будівництві.\nПочинається все з визначення розмірів фундаменту, глибини його закладки, матеріалу для його будівництва і так далі.\nЩоб визначити розміри фундаменту, зокрема ширину відливної частини, потрібно провести розрахунок, який називається розрахунком фундаменту по несучої здатності грунту.\nРезультат цього розрахунку покаже, якої ширини потрібно побудувати фундамент, щоб під вагою будинку він не просів. Розрахунок можна зробити самому.\nПісля будівництва фундаменту, починають зводити стіни. Блоки кладуть точно також, як і звичайні цеглини. Будь муляр впорається з таким завданням легко. Кладка починається з кута і ведеться в обидві сторони від нього. Правильно побудувати будинок, а точніше рівно, допоможе схил і рівень.\nЧерез кожні 5-6 рядів між блоками вкладають арматуру або металеву сітку. Це потрібно щоб підсилити кладку і зробити її більш еластичною.\nПісля зведення стін потрібно побудувати кроквяну систему, якою потім покрити шифером чи будь-яким іншим покрівельним матеріалом.\nЩо стосується оздоблення, то тут можна застосовувати мало не всі відомі матеріали. Якщо стіни будуть обшивати сайдингом, то можна приступати відразу. Якщо ж в якості облицювального матеріалу обраний червона цегла, то під нього прід1ется побудувати додатковий фундамент.\nЯкщо більш детально розглядати кожен елемент будівництва, то самостійне будівництво не виглядає таким вже страхітливим.\n← Занурювальні насоси для водопостачання\nРемонт гаража – справа необхідна →\nMAXCACHE: 0.49MB/0.00124 sec


Суспільство 19 липня 2020\t Перегляди: 401\nІноді для стосунків найстрашнішим ворогом можете виявитися ви самі. А точніше, стереотипи і забобони, яким ви підкоряєтеся.\nЧоловік молодший за жінку — погано\nПісля народження дитини треба присвятити йому своє життя\nНе можна заробляти більше\nЧоловік за всяку ціну\nЖінка після 30 нікому не потрібна\nСуспільство звикло наслідувати певні стереотипи і забобони. Повинно бути саме так, а не інакше, а якщо все ж інакше — значить, погано. Чому погано — ніхто не знає, але все одно погано, навіть якщо комусь від цього добре. Багато хто упускає свій шанс на щастя з безглуздої причини: намагаються наслідувати веління смаків інших людей, а не свого серця. Придивіться до ситуації: чи не робите ви гірше собі, тому що вічно замислюєтеся, а що скажуть люди?\nУ суспільстві прийнято, що чоловік — глава сім'ї і годувальник — має бути обов'язково старше, бажано на декілька років, а ось стосунки, де чоловік молодший за жінку, здаються неприпустимими. Це дурість: те, наскільки чоловік серйозний і готовий брати на себе відповідальність, зовсім не залежить від його віку. Іноді хлопчик років сімнадцяти може бути надійнішим супутником по життю, чим чоловік років сорока. Відмовлятися від стосунків з коханою людиною, просто тому що вони комусь не подобаються і здаються неправильними — як мінімум безглуздо. Якщо це так вже не правильно і неприпустимо, то чому ви закохалися один в одного, незважаючи на різницю у віці? Запам'ятайте, це ваші стосунки, і щасливі в них мають бути ви, а не хтось ще.\nСуспільство звикло покладати усю відповідальність за виховання дитини на його матір. Є навіть цілий список правив, зовсім угнездившийся в головах людей. Наприклад, мати не повинна покидати дитину і вирушати відпочивати, інакше вона безвідповідальна. Про те, що у малюка є ще і батько, усі при цьому забувають або вважають, що він просто не здатний брати участь у відході за власними сином або дочкою. В результаті діти зростають з дефіцитом батьківської уваги, батьки пропускають найважливіше в житті дітей, а матері потім не знають, чим зайнятися, коли сини і дочки вже перестають потребувати безперервної опіки. Зате для суспільства це зразково-показова сім'я.\nНайстрашніше в даному випадку для будь-яких стосунків полягає в тому, що мати, присвячуючи себе дитині, забуває про те, що вона ще і дружина. Чоловік почуває себе зайвим, адже йому ніколи не дістається уваги. Здається, що він виконав єдину функцію, яку від нього вимагали, і тепер вільний робити, що хоче, головне, щоб не заважав. З цієї причини чоловіки і заводять коханок, щоб почувати себе потрібним і улюбленим. І з тієї ж причини частенько мало уваги приділяють свої дітям, вважаючи причиною розладу в сім'ї їх, а не стереотипи суспільства.\nЖінка за природою має бути дурнуватою, у всьому бути нижче чоловіків, тому жінка частенько лякається можливості отримати високу посаду. Адже тоді вона кар'єристка, тобто її ніхто не візьме заміж! Насправді це не так, і чоловіки раді знайти ту, у якої вже є квартира і машина. Чи їм абсолютно все одно на добробут обраниці. А ось відмовляючись від шансів, які підносить вам доля, ви ризикуєте уславитися серед чоловіків дійсно дурнуватим невдахою. Замість того, щоб у вашій сім'ї панувала повага, чоловік, з яким ви зв'яжете своє життя, вас жалітиме. І він не зрозуміє, до чого усі ваші жертви, вже точно не заради нього.\nТільки чоловіки з величезною кількістю комплексів намагатимуться затвердитися, принижуючи інших, і для щасливого браку такі люди ніяк не підходять. Упевнений в собі чоловік, навіть якщо дружина стане генеральним директором, а він — простим робітником, буде задоволений тим, що він глава сім'ї, де хазяйка — чудова працьовита жінка, що не бажає прибіднюватися заради чиєїсь ще думки.\nСенс життя — в чоловіку. Про нього потрібно піклуватися, його треба завойовувати, для нього треба робити все. Жінка без чоловіка поруч вважається самотнім невдахою. Навіть якщо вона цілком задоволена життям, її обов'язково шкодуватимуть. У результаті багато представниць жіночої статі готові кидатися абсолютно на будь-якого чоловіка і терпіти усі його витівки, аби лише суспільство не подивилося з докором. Жінки терплять алкоголіків, наркоманів, тих, хто їх б'є, ледарів, насильників, альфонсів і інших малоприємних людей, аби лише не бути однією. А якщо хтось наважується кинути чоловіка, що тягне її вниз, навкруги відразу злітаються готові пошкодувати, адже як же можна прожити самостійно?\nЦе зовсім не означає, що чоловіки — зло, проте в страху здатися комусь "невдахою без чоловіка" ви ризикуєте стати нерозбірливою в стосунках, а це маловірогідно зробить вас щасливими. Зупиніться і прислухайтеся до себе: чи готові ви до нових стосунків, чи хочете їх, або ви шукайте собі коханого просто тому, що інакше хтось подумає про вас погано? Можливо, варто почекати, та зате потім знайти того, хто вас гідний? Крім того, знаходячись у безперервних стосунках "з усіма підряд", ви ризикуєте пропустити свій шанс на щастя, хорошого чоловіка, який пройде мимо, поки ви вже з кимось зустрічаєтеся.\nБуває ситуація, коли знайти супутника по життю "точно в строк" не вдається. А, як мовиться, годиннички цокають. Хоча насправді немає, знайти кохану людину можна абсолютно у будь-якому віці. Якщо вам стукнуло тридцять(тридцять п'ять, сорок, підставте потрібне), не варто ховати себе живцем і різко припиняти за собою стежити. Любов може прийти абсолютно у будь-якому віці, просто намагайтеся любити себе, доглядати за собою і поводитися природно.\nОбумовлений цей стереотип тим, що молоді дівчата привабливіші і миліші у своїй юності і недосвідченості. Насправді після тридцяти жінка розквітає іншою, упевненою в собі красою, яка зводить з розуму її кавалерів. Не важливо, тридцять вам, сорок або все вісімдесят — ви можете бути красивими і ви можете зустріти свою любов.\nПроте ви можете все зруйнувати, якщо слухатимете тих, хто говорить, що чоловіка треба обов'язково знайти до тридцяти, або буде пізно. Гірше, що ви можете для себе зробити, це визнати себе що не відбулася в житті, почати одягатися в перше, що випаде з вашої шафи, і відштовхувати чоловіків з думками, що все одно нічого не вийде. Ще гірше, якщо ви приховуватимете дату в паспорті, полювати на молоденьких хлопченят з метою відчути себе молодше і пропадати в нічних клубах серед малолітніх дівчаток. Будьте собою, ви прекрасні така, яка є. Менше слухайте людей, адже це ваше життя і вам вирішувати, що ви хочете з нею робити.\nСтереотипи міцно угнездились в головах представників суспільства, а найстрашніше полягає в тому, що люди цього навіть не помічають. Забобони створені, щоб розвантажити мозок людини від напруги: як бути, чим зайнятися і так далі — для усього цього є відповідь у стереотипів. Звичайно, жити, коли перед тобою вже хтось розгорнув план дій, дійсно набагато простіше, але не завжди цьому ідеальному плану вдається відповідати абсолютно усім. У житті бувають виключення. Зрозумійте це до того, як зруйнуєте свої стосунки з чоловіками, намагаючись відповідати чиїмсь очікуванням. Не соромтеся себе і своїх почуттів, вони абсолютно нормальні. Бережіть себе і ваші стосунки, діліться своєю думкою в коментарях і не забувайте натискати на кнопки, щоб поділитися статтею в соціальних мережах


Вчені виявили новий штам кронавірусу: смертність до 82% | Волинь 24 - новини Волині та Луцька\nВчені з США виявили новий штам коронавірусу Йота або B.1.526. Він може підвищити рівень смертності від інфекції на 62-82% серед літніх людей.\nДослідження опублікували на медичному порталі medrxiv.org.\nВідзначається, що цей варіант COVID-19 має значно вищу трансмісивність і потенціал імунного вислизування, ніж раніше циркулюючі варіанти.\nШвидкість передачі варіанту B.1.526 на 15-25% вище, ніж у раніше поширених штамів. Більш того, дані показали, що цей варіант може викликати проривні інфекції у 0-10% населення.\nШтам Йота збільшує смертність від інфекції на 46%, 82% і 62% у осіб у віці 45-64 роки, 65-74 роки і старше 75 років відповідно.\nВперше штам Йота виявили у жителя Нью-Йорка в листопаді 2020 року. Пізніше цей варіант зафіксували у всіх 52 штатах США, а також в 27 країнах світу.\nШтамів коронавірусу існує тисячі. Але "значущими" з усіх них на даний момент визнані шість: Кластер 5, Альфа, Бета, Гамма, Лінія B.1.525 і Дельта. Чотири з цих штамів Всесвітня організація охорони здоров'я визнала "викликаючими заклопотаність".\nТеги: новини, світ, ковід, коронавірус, йота, штам, смертність, вчені\nВакцина 11 серпня, 11:37\nА що вакцина не допомагає? І де здоровий глузд, бо якщо людина перехворіла,то в неї вже організм запам'ятав як боротися, тому вакцинацію непотрібно робити, щоб не ослаблювати організм\nПсихопланітарій, с.Липини, Луцький район. 11 серпня, 12:45\nПравильно Китай, США чи Росія зробили, що випустили джина з пробірки. Забагато Homo sapiens вже проживає на планеті Земля, і тому хворим та безсилим людям цей джин у вигляді коронавірусу допомагає скоріше піти у світ інший.


Як навчитися командувати |ЯкПросто\nЯк підключити два плеєри до телевізора\nЯк видресирувати собаку\nЯк пересилати одиниці з активу на актив\nЯк удосконалювати управління\nЯкщо вас призначили керівником або вибрали на який-небудь відповідальний пост, то вам буде потрібно час від часу віддавати накази і розпорядження. Якщо ви до цього ніколи не командували, то цього слід навчитися.\nУ звичайному житті керівник — це не командир. Ваші підлеглі з великим задоволенням виконають ваше розпорядження, якщо воно відноситься до їх посадових обов’язків, або прохання, якщо те, про що ви просите, не входить до них. Якщо ви вибрали командний стиль керівництва і хочете добитися безумовного послуху і сумлінного виконання виробничих завдань, то вам необхідно завоювати авторитет. Він, на жаль, автоматично не набувається, коли ви займаєте крісло керівника.\nЯкщо ви все-таки хочете, щоб ваші розпорядження звучали і виконувалися як команди, ви самі повинні бути впевнені в їх абсолютної правильності. Для цієї впевненості вам потрібно досконально вивчити всі технологічні процеси та методики, що використовуються для роботи в вашому підрозділі. Тобто ви повинні бути повністю впевнені в тому, що знаєте весь процес краще будь-якого фахівця, який знаходиться у вашому підпорядкуванні. У цьому випадку команди, що віддаються вами, будуть звучати з потрібними інтонаціями і сприйматися як накази, не викликаючи глузування і здивування у ваших співробітників.\nПрацюйте над собою, щоб навчитися приймати вірні рішення, прогнозуючи розвиток ситуації. Намагайтеся передбачати, яким чином будуть розвиватися ті чи інші події, потім аналізуйте свої помилки за фактом події. Завжди передбачайте кілька варіантів, щоб у потрібний момент непохитним голосом віддати ту команду, яка виявиться вірною.\nТільки коли ваші підлеглі зрозуміють, що ви маєте моральне право командувати, коли ваш авторитет буде незаперечним, такий стиль керівництва буде сприйматися ними нормально і навіть із задоволенням. Якщо ви берете на себе повну відповідальність і впевнені у власній правоті, то такий стиль керівництва може бути цілком ефективним, особливо на виробництвах, пов’язаних з певною небезпекою для життя чи здоров’я людей.


Mia-Mia Anabel 17116 - Комплект жіночої білизни для сну з двох предметів.\nЕфектний комплект жіночої білизни для сну з двох предметів. Топ з...\n> Одяг для дому та сну>Комплект Anabel 17116\nЕфектний комплект жіночої білизни для сну з двох предметів. Топ з відрізним ліфом на широких бретелях і короткі шортики. Модель виконана зі штучної тканини з жакардовим переплетенням і фантазійним принтом. Принт на тканині чудово поєднується з широким мереживом, яким декорований фігурний v-подібний виріз горловини полички і низ шортів. Склад: 100% поліестер. Виробник Mia-Mia Італія\nАртикул: Mia-Mia Anabel 17116\nКомплект Anabel 17116\tАрт.: Mia-Mia Anabel 17116


Автомайдан показав шикарні маєтки київських суддів - Телеканал новин 24\n18:24, 14 липня 2016 32370 Читать новость на русском\nБудинок судді Київського апеляційного господарського суду Гарник Людмили / Скріншот з відео\nВідео та фото вони виклали на блозі Рrosud.\nЗокрема, автомайданівцям вдалось знайти будинки судді Київського апеляційного господарського суду Гарник Людмили, судді апеляційного суду Київської області Авраменка Миколи та судді апеляційного суду м. Києва Сокуренка Дмитра.\nЯк відомо, Гарник Людмила у своїй декларації за 2013 рік подала доходів на майже 233 тисячі гривень.\n"Ми знайшли її маєток і відзняли його з повітря. Місце дійсно просто розкішне. За нашою інформацією, його актуальна ціна на сьогодні складає мінімум 500 тисяч доларів (майже 12,5 мільйонів гривень, або 57 річних заробітних плат)", – зазначають активісти.\nУ судді апеляційного суду Київської області Миколи Авраменка є великий особняк з підземним паркінгом (площею приблизно у 450м²) та менший будинок ( приблизно 150м²).\nЗа словами активістів, земельна ділянка судді апеляційного суду м. Києва Дмитра Сокуренка розміром у 7 соток, на сьогодні коштує майже 21 мільйон гривень. Згідно з його доходами за 2014 рік (360 тисяч гривень), він мав би працювати на те, щоб купити ділянку, більше 77 років.\nТеги: Розслідування Апеляційний суд Києва Нерухомість Автомайдан