5-07-2015, 14:07 Корисні поради 0 коментарів\nДерев'яні вікна. Догляд за дерев'яними вікнами Дерев'яні вікна завжди цінувалися за свою красу і довговічність. Вікна, зроблені з дуба, як раз точно підходять до цього опису. У деревини дуба незвичайна текстура і фактура, тому такі вікна без всяких сумнівів стануть прикрасою для вашого будинку. Вікна, зроблені з дуба, володіють великою міцністю, так як саме по собі дерево дуже щільне. Деревина дерева дуже стійка до гниття і поразки різними грибами. Тому термін служби даних вікон становить не менше 10 років.\nПерш ніж виготовити вікно, дубові заготовки піддають сушці і антисептичної обробки. При виготовленні вікон застосовується європейська технологія, заготівлі виготовляються з клеєного бруса. Матеріал з дуба дуже важко обробляти, тому при виготовленні вікон використовуються найкращі та надійні інструменти. Лицьову частину, найчастіше намагаються робити з цільного масиву деревини, тому дошки, ретельно підбираються за фактурою і структурою малюнка. Фурнітура і склопакети використовуються ті ж, що і для металопластикових вікон. Тому вікна виходять шумо - і, а також захищеними від пилу і протягів. А сучасна фурнітура дозволяє будь варіант відкривання стулок. Красу вікон можна підкреслити забарвленням і лакуванням, а також тонованими стеклами.\nЯк же доглядати за дерев'яними вікнами?\nПравильний догляд за вікнами з дерева – це не тільки періодичне миття та оновлення фарбування. Дерев'яні вікна з дерева цілий рік піддаються дії непростих погодних умов нашої країни. Тому необхідно приділяти їм трішки більше уваги у догляді.\nБільш ретельного догляду потребують вікна, які розташовані на південній стороні. Вони найбільш схильні до впливу руйнуючих дерево факторів, тому оглядати їх необхідно один раз в рік. Вікна, які виходять на інші сторони, можна оглядати раз в 3-5 років.\nВ комплекс по догляду за вікнами повинні входити не тільки фарбування і лагодження, але й інші заходи:\n• Перевірка всіх ущільнюючих прокладок, їх огляд, пошук пошкоджень і заміна по необхідності. Пару раз в рік ущільнювачі потрібно обробляти засобами, що містять вазелін, щоб підвищити їх еластичність;\n• Змазка всіх деталей фурнітури, які постійно перебувають у русі;\n• Оновлення поверхні за допомогою лакофарбових матеріалів. Оновлювати покриття на вікнах з прозорою обробкою при нормальних експлуатаційних навантаженнях потрібно приблизно раз у три роки, а якщо обробка непрозора – то раз в чотири роки;\n• Чистка вікна, яка повинна проводитися спеціальними засобами. Неприпустимо використання складів, що містять кислоту, абразиви або агресивні речовини.\nНайчастіше на профілактичні роботи йде небагато часу, але це допомагає уникнути недешевого ремонту та повної заміни вікон.\nПри фарбуванні варто звернути увагу на те, що не можна покривати фарбувальним складом ущільнювачі склопакетів, а також ущільнювальні профілі, які розташовані між рамами і рамами. Якщо фарба все-таки потрапить на них, необхідно відразу видалити, щоб ущільнювачі не втратили еластичність.


Ілон Маск віддає пріоритет Cybertruck замiсть Roadster - Root Nation Ілон Маск віддає пріоритет Cybertruck замiсть Roadster - Root Nation\nRoot Nation Новини Новини IT Ілон Маск віддає пріоритет Cybertruck замiсть Roadster\nВ даний час Tesla працює над двома найбільш очікуваними автомобілями. Однак, здається, виробник електромобілів не може зробити акцент на обидва відразу.\nВчора Ілон Маск взяв участь в подкасті Джо Рогана і повідомив, що Tesla Roadster поки не буде домінуючою моделлю, щоб компанія могла зосередитися на інших своїх автомобілях.\nКоли Роган запитав Маска, коли він нарешті зможе купити родстер, Ілон не зміг назвати дату. Замість цього він сказав, що такі ініціативи, як збільшення виробництва моделі Y і завершення організації її виробництва в Берліні, тепер є пріоритетними.\nЗгідно зі звітом від Electrek, це може означати, що Roadster не з’явиться на дорогах до 2022 року. Хоча спочатку він мав надійти у виробництво в цьому році.\nПричиною тому став анонсований в минулому році кутовий і футуристичний Cybertruck. Раніше в цьому році неофіційна оцінка показала, що попередні замовлення Cybertruck перевищили позначку в 500 тис. З огляду на те, що депозит становить $100, це потенційно може принести Tesla понад $50 млн.


Поезія політики - Погляди - TCH.ua\nДмитро Корчинський Погляди 2 жовтня 2009, 12:15\nМи можемо як завгодно гніватися на Ющенка за його незрозумілу політику, але там нема жодної політики — лише література. Й що надважливо — у світовій літературі це новий образ.\nНещодавно з Лук'янівської в'язниці випустили Богдана Хмельницького (це його справжнє ім'я). Просидів під слідством чотири роки, звинувачувався у крадіжці авта. Свого часу турки були вдвічі гуманніші, аніж українські менти: великого тезку нашого терпигорця вони протримали в ув'язненні лише два роки. Ризикну припустити, що у слідчому ізоляторі №13 немає (і не може бути) нікого на ім'я Цадік Нахман, або Іван Мазепа.\nБо саме Мазепа, а не Богдан є архетипом українського політика. Не тільки тому, що всі вони починають з Москвою, а конають з Литвою (в ХІV-XVI століттях саме Литва була збірним образом Заходу, як нині США) хоча західніше Молдови в Європу все одно не інтегруються, не тому, що найвищим проявом патріотизму завжди є “зрада в ім'я України”, а з тієї причини, що всі вони не стільки історичні постаті, скільки літературні персонажі.\nМазепа, поміж іншим, був талановитим воєначальником, але це лише бекграунд, головне — перемога над Мотрею Кочубей. Любовна історія на тлі дивовижних історичних подій. Останній вікінг — Карл, проти інфернального Петра, і між ними Мазепа зі своїми Мотрею та Україною — це проситься в поему і поеми з'являлися, мов гриби.\nХоча сюжет “Симоненко, комунізм і коханка” ще не завершено, (там попереду якісь несподівані політичні повороти), поети й сценаристи вже мали б терзати клавіатуру байронівськими римами.\nМи можемо як завгодно гніватися на Ющенка за його незрозумілу політику, але там нема жодної політики — лише література. Й що надважливо — у світовій літературі це новий образ. Був Шейлок — жорстокий лихвар, проте замріяного банкіра не було в жодного Шекспіра. Це нове. Цікавими для літературної розробки можуть бути периферійні фігури: багатодітна Мата Харі (Катерина), Балога — власник замку в Карпатах (містична фігура).\nКоли я чую слово «Балога», моя рука тягнеться до Біблії. Коли Іуда написав заяву на Господа нашого Ісуса Христа, допоміг розшуку й слідству в справі цього небезпечного екстреміста, він (Іуда) не тільки не порушив кримінального кодексу, але виступив як законослухняний громадянин, і саме тому залишився в нашій пам'яті еталонним стукачем. Натомість, першим разом із Христом до Царства Небесного увійшов розбійник (рецидивіст, можливо навіть член організованої злочинної групи). Боюся, ця тенденція збереглася й надалі — у раю розбійників більше, аніж законослухняних громадян.\nЯкщо Ющенко справді трактує себе як месію (новий парламент мав би називатися "синедріон", принаймні, іншого змісту існування він не матиме) цілком природно для нього було взяти з собою до секретаріату закарпатського контрабандиста, а не когось із його опонентів, у яких ніколи не вистачить духу перетнути кордон Царства небесного з контейнером контрабандних цигарок. Всі, хто видушував Балогу з секретаріату грішили супроти інтересів літератури, бо пара Ющенко-Балога дозволяла на цікавішу сюжетну інтригу.\nЮля — теж Мазепа (по відношенню до Павла Лазаренка чи до того ж Ющенка), хоча за зовнішністю більш подібна на Мотрю, а за вдачею — на Карла ХІІ. Завжди в атаку на чолі фракції, організованої, як маленька армія. Одинока трагічна фігура. На першому місці в БЮТ, натурально, Юля. На другому — Юля, на третьому — Юля, на четвертому — Юля... На сотому — Турчинов, всі інші соратники складають другу сотню.\nЯкщо всі інші літературні персонажі української політики більше люблять літературу, аніж політику то Юля — єдина, хто владу любить більше, аніж гроші. “Also shprach Julia!” - написав би Ніцше, якби жив не у нудній Німеччині, а в сучасній Der Ukraina.\nЯкщо в нас політика має сенс лише як література, то на Заході політика продукується кінематографом. Кажуть, "Голлівуд — фабрика снів". Вірніше б було сказати — фабрика матеріалізації снів, впровадження снів у реальність. Матеріалізація зазвичай має стадії: стрічка — сіквелл — реальність, або просто може здійснюватися як трилогія: Конан - варвар, Конан - руйнівник, Конан - губернатор Каліфорнії.\nМожна було б сказати, що український аналог Шварценеггера — Янукович — спродукований радянським кінематографом 30-х років, проте це не вповні так. “Там на шахте угольной паренька приметили” - поза сумнівом, про Януковича, але це не стільки література, скільки римована журналістика. В якості літературного персонажа, Янукович — статуя Командора. Каталізатор перетворення комедійної мелодрами поцілунків дона Хуана й донни Анни на трагедію. Наявність в сюжеті Януковича свідчить, що наприкінці всі помруть.\nУкраїна з надміром постачає світові літературні сюжети й образи. Де література? Де сучасні Байрон, Проспер Меріме, Пушкін? Отож, це світ недосконалий, а не ми погані.\nДо українського політичного життя марно підходити з політологічними схемами. Щоб усе стало ясно у Києві, варто скористатися настановами Рьоскіна мандрівникам до Флоренції: “Прочитайте перший том Вазарі, дві перші книги Тіта Лівія, дивіться навкруги, не розмовляйте й не слухайте базікання.”


Похвала глупоті. Яке майбутнє Києву малюють програми кандидати у мери | Українська правда - Київ\n23.10.2015 10:42 __ Леся Шевченко\nПриходячи додому, щоразу витягаю з поштової скриньки купу листівок та газет. Це геть не через активне листування – у столиці місцеві вибори.\nПолітичні партії та кандидати у мери намагаються достукатися до електорату через рекламу. Живе спілкування з виборцем та кампанії door-to-door у них не викликають ентузіазму. Простіше витратити сотню-іншу тисяч гривень на політтехнологів та передвиборчі білборди.\nНе секрет, що обіцянки та програмні тези більшості (чи не усіх) претендентів на представницькі посади пишуться не ними самими.\nВажливість цих документів знівельована та зведена фактично до меж статистичної похибки довгими роками побудови демократії в Україні.\n"Попіл Клааса" Революції гідності не стукає у серце істеблішменту, натомість він традиційно гупає порохом популізму по некритичній свідомості українців. На тлі цього ролик з дебатів Демократичної партії у США, де одне питання про перше голосування сенатора у парламенті фактично анулювало його шанси, виглядає недосяжною утопією.\nТим не менше, кожен стос передвиборчих програм українських політиків заслуговує на власну "похвалу глупоті".\nКритичний аналіз текстів, які кандидати пропонують як засади своєї роботи на чолі Києва – між іншим, однієї з найбільших столиць Європи – не має на меті висміювати чи звеличувати.\nДостатньо просто вдумливо оглянути пропозиції претендентів на посаду топ-менеджера Києва. Наразі їх 29, проте реально цікавих постатей не більше п’яти.\nКличко: для бабусь та хіпстерів\nФото з сайту "УДАРу"\nЧинний мер столиці Віталій Кличко, який з тріумфом виграв вибори навесні минулого року, залишається поточним лідером перегонів за даними кількох соцопитувань.\nПісля 17 місяців керування містом, він скаржиться на брак коштів, економічні проблеми в країні, зокрема через воєнні дії, а також "епідемію корупції". Даних про свої дії щодо подолання корупції у столиці він не наводить. Тож можна припустити, що успіхів у цій царині екс-боксер не досяг.\nМіський голова постулює чотири ціннісні пріоритети: комфорт для життя, влада у громади, економіка як основа добробуту, гармонія історії та сучасності. Звучать вони, гладко та технологічно, попри часткову нелогічність. Зокрема, "економіка як основа добробуту" - цікаво, які альтернативні основи добробуту, себто матеріальних статків, можна запропонувати? Інші ж також є практично безликими загально очевидними істинами.\nУ частині, де мер розкриває їх детальніше, видна робота на цільові групи. Тези про комфортне місто виглядають мрією хіпстерів – освіченої проєвропейської молоді, якій не чужі слова "стартап", "коворкінг", "бранчі та смузі".\nЧастково він перерахував те, що уже почав робити після довгих років очікування активної громадськості: створення великої пішохідної зони на Подолі, розвиток велодоріжок та спортмайданчиків, мораторій на забудову історичних центрів та зелених зон – у тому числі у Генплані, який він прагне "вдосконалити".\nПравда у експертів, виникає логічне питання – як Генплан "імені Черновецького", який вже розробляють 7 років і який фактично мав би легалізувати весь земельний "беспрєдєл" часів космічного мера можна вдосконалити?\nВідкрите питання – Революцію у транспортній інфраструктурі – він покладає на проект Всесвітнього банку, деталі якого наразі достеменно не відомі. Замість понівеченого уже міфу про метро на Троєщину Кличко сказав про розвиток міської електрички.\nПравда, інколи у Кличка вусами його першого заступника Ніконова нагадують, що переговори з інвесторами продовжують вестися, чим дають черговий ковток надії жителям Троещини та Воскресенки.\nЩе одним елементом соціальної програми чинного мера є "соціальна захищеність літніх людей та престижність роботи у бюджетній сфері". Тобто пенсії та підвищення зарплат бюджетникам. Тобто знову віддання ситуації на поталу економічним стимулам замість ґрунтовного вирішення проблем.\nЕкономічна ж частина програми Кличка геть обтічна: інвестфоруми, максимальна прозорість роботи для бізнесу, "кардинальна реновація у житлово-комунальної галузі" (саме так, без деталей. Тобто очікувати можна будь-чого).\nКоманда мера, вочевидь, прагнула надати документові західного лоску, перерахувавши "орієнтири". На жаль, кількісними чи якісними їх назвати складно: "виховання здорової молоді", "ефективне використання земель", "сприяння розвитку урбаністичної... національний культури" тощо.\nЗаперечити складно, а погодитися – ще складніше, оскільки за словами-обгортками не стоїть нічого: ані як виховати здорову молодь, ані скільки, де, яким чином і коштом буде ефективно використано земель, ані що взагалі розуміється під українською урбаністичною культурою.\nКличко також обіцяє максимальну прозорість рішень влади для киян, створення чисельних громадських рад з наглядовими та дорадчими повноваженнями (чому ж тоді вони він не займався їх створенням?) За часів Кличка їх збільшилося на 10, і тепер сумарно їх аж 44!.\nА також оприлюднення рішень Київради на етапі проектів. Крім того, команда мера заявила про "встановлення суворого контролю за надходженням інвестиційних пропозицій з метою недопущення корупції". Наш нещодавній аналіз показав, що за Київським інвестиційним агентством може ховатися ще більша корупція.\nУ підсумку програма Кличка виглядає пристойно – але лише на тлі більшості конкурентів. Для чинного мера європейської столиці писати тези на рівні виборів шкільного президента – без SMART-цілей, конкретики та бодай двозначних формулювань – дещо соромно і прикро.\nБорислав Береза: хірургія проблем\nФото з facebook Борислава Берези\nПрограма колишнього речника Правого сектору Борислава Берези, якому ЗМІ напередодні виборів почали приписувати подвійне громадянство та непрозорі оборудки, вирізняється своєю лаконічністю.\nВісьмома кроками один з вірогідних претендентів на другий тур планує за рік хірургічно вилікувати ключові, на його думку, проблеми містян.\nДо їх переліку зокрема увійшли корупція, незаконні забудови, МАФи, повернення Київенерго, розвиток зелених насаджень та парковок.\nНині голова Рішучих громадян, Береза активно використовує свій імідж як жорсткого борця, реклама якого нагадує квазімілітарні плакати і обіцяє не менш жорсткий підхід до управління містом.\nСеред плюсів програми Берези варто назвати саме її стислість: теоретично, реалізувати названі ним 8 тез за рік мерської роботи реально. Вони більшою мірою покривають явища, які дратують киян: неефективна робота паркінгів, тарифи, роздутий чиновницький штат тощо.\nМінуси – традиційна для українським політиків обтічність обіцянок. За фразою "мерія 45" мав би критися готовий план чи штатний розпис реформованої КМДА, за обіцянкою джерел додаткового фінансування у бюджет – приблизний перелік дій для її реалізації.\nТривогу викликає також агресивна риторика щодо "Київенерго" та Рината Ахметова — затятість Берези щодо позбавлення олігарха контролю над підприємством заслуговує на повагу та має раціональне зерно, проте дає підстави підозрювати інтереси іншого великого капіталу у його діяльності.\nБолюче для експертів та киян питання Генплану та його численних порушень, які мають наслідками незаконні будівництва, проти яких принаймні публічно, прагне боротися Береза та залучення інвестицій фактично не прописане.\nДивно, але у його програмі пропонується створити Генплан Києва. Чи не є це пасом команді Кличка, яка також долучилася до творення Генплану Києва-2025?\nБереза пропонує створити ще одне комунальне підприємство для впорядкування благоустрою. КП як форма роботи влади у Києві часто виявляється новим джерелом для корупції та виведення коштів платників податків.\nСергій Гусовський: haute cuisinе\nФото з сайту "Самопомочі"\nВідомий бізнесмен, ресторатор Сергій Гусовський, голова фракції "Самопомочі" у КМДА, у агітації постає менеджером-інтелектуалом, готовим "брати і робити". Як управлінець, Гусовський значну частину своєї програми приділяє питанням менеджменту, спираючись на програму партії як основу для дій.\nПолітик-ресторатор обіцяє серйозні зміни в управлінській структурі міста: реорганізація департаментів, посилення антикорупційних структур та ролі громадськості, зокрема через запровадження системи електронних петицій.\nНовацією є ідея про введення посади віце-мера, яку представник партії "Самопоміч" пропонує віддати другому місцю на виборах для створення "внутрішньої опозиції". Шляхетність пропозиції вартує відзначення, проте навряд чи у її реальність вірять у команді Гусовського: складно уявити правою рукою його як мера Кличка, Омельченка, Березу чи Корбана. Навіть у випадку згоди опонента мер таким чином закладе потужне внутрішнє протиріччя в управлінській команді, де працює не бізнесова, а політична логіка.\nДо плюсів "Самопомочі" можна віднести серйозне ставлення до політичної програми партії-мера, яку неодноразово публічно представляли, та головне – публічно обговорювали із залученням експертів. Після експертного рецензування деякі "кути" програми були згладжені.\nВ останній її редакції позиція політичної сили щодо Генплану столиці не зазначається. Натомість акценти зроблено на Стратегії розвитку міста.\nТакож перевагами ідей команди кандидата від Самопомочі варто зарахувати акцент на менеджерську складову: значна частина столичних проблем породжена неефективним та корумпованим управлінням. Знову ж таки, за тезою поки що не стоїть конкретних розкладів – чіткої схеми нової КМДА з розписом повноважень та відповідальних.\nДо переваг також відноситься чітко описані проекти рішень, які планує прийняти команда "Самопомочі" у сфері бюджету столиці та "цільових програм". Через останні, втрачається більше 7 млрд грн щороку, і ці програми більше відомі як інструменти легалізації виділення бюджетних коштів без впливу на вирішення проблем та без відповідальності виконавців таких цільових програм.\nТакож – акцент на ІТ та плани зі створення максимально сприятливого клімату для цифрового бізнесу у столиці.\nНедоліками проекту Гусовського є, знову ж таки, деяка неконкретність в частині бачення вирішення серйозних економічних та інфраструктурних питань. Як і інші кандидати, він обіцяє залучати зовнішні та внутрішні інвестиції до міста, проте чим привабити бізнес, чітко не каже.\nНатомість – обіцяє активно промотувати бренд столиці, у тому числі серед потенційних інвесторів. Проте, як бізнесмен, Гусовський має розуміти, що бренд не може базуватися на відсутності реальних цінностей: скільки б рекламних кампаній про прозорість влади у Києві не проводили б, кілька корумпованих чиновників ущент знівелюють іміджеві зусилля.\nГеннадій Корбан: конкретний менеджмент\nФото з сайту "Укропа"\nДніпропетровський десантник Геннадій Корбан після невдачі на Чернігівщині вирішив вийти на вищу політичну орбіту і позмагатися з командою Порошенка-Кличка у столиці. Кількість зовнішньої реклами, підрядження одного з кращих політтехнологів України, Сергія Гайдая, масивна агітація – усе каже про масивні інвестиції у кампанію та далекоглядні плани команди "Укропу", яка прагне конвертувати економічний капітал у політичний.\nНа сайті політсили Корбан поданий як ефективний антикризовий менеджер, який досягає "конкретних результатів".\nОминаючи бізнес-історію політика, сфокусуймося на його передвиборчій програмі. Вона коротка та ще більше за тези Гусовського присвячена питанням управління.\nТак, Корбан пропонує ліквідувати КМДА як символ "совка" та створити "центр управління містом" – вочевидь, за моделлю відомого опен-спейсу мера Нью-Йорка Майкла Блумберга. Надалі він прагне посилити низові ланки управління, спустивши велику частину повноважень на місцеві ради, а то й об’єднанням громадян у мікрорайонах.\nЛідер "Укропу" також пропонує збільшити наповнення бюджету через зміну податкової системи, щоб 80% столичних податків лишалося у столиці. Варто нагадати, що таке рішення не є в компетенції ані мера Києва, ані міської ради – за ним має бути згода Кабміну та Верховної Ради. А також, звісно, прозорість доходів та видатків міського бюджету.\nЯк і Гусовському, Корбану варто зарахувати в плюси прагнення реформувати застарілу модель керування столицею. Він стисло окреслив ієрархію влади, у якій напрямки регулювання мають очолювати професіонали, "здатні приймати самостійні рішення". Але, знову ж таки, це логіка бізнесу, яка не факт, що спрацює в умовах браку кадрів для муніципального управління в Україні, не кажучи вже про політичну турбулентність.\nГенплан Києва та питання механізмів залучення інвестицій залишилися осторонь. Хоча під час одного із круглих столів організованого за сприяння "Укропу", серед ключових спікерів були саме прихильники "розробників" нового Генплану.\nПозиціонуючи себе як менеджер-"антикризовик", Корбан фактично не чіпав стратегічних питань і у своїй програмі не дає відповідь, яким місто стане через, приміром, п’ять років його роботи.\nПодібна короткозорість упирається в обіцянку "конкретних результатів".\nОлександр Омельченко: туга за ностальгією\nФото з facebook Олександра Омельченка\n77-річний екс-мер Києва Олександр Омельченко вирішив знову спробувати успіху на електоральній ниві та подався на вибори від партії "Єдність".\nЙого програма та обіцянки партії йдуть одним блоком, а собі вони приписують усі успіхи та здобутки Києва, які після відходу "СанСанича" від влади зіпсували "дилетанти та корупціонери".\nПрограма Омельченка відчутно більша за пропозиції конкурентів, натомість у ній заховалося чимало зерен популізму – не кажучи вже про те, що сама постать екс-голови КМДА є магнітом для ностальгуючого немолодого електорату.\nБільше того, без надання конкретних доказів, партія та кандидат одразу ж звинуватили чинну столичну владу у тому, що вона "переплутала дефіцит з профіцитом" при підготовці бюджету.\nТакож партія заявила, що вже самостійно розробила і зверстала "професійний бюджет" на 2016 рік для Києва. Посилань на готовий документ у політичної сили немає.\nДивною є теза програми Омельченка про необхідність розробки спільно із керівництвом Київської області нового Генплану столиці, який передбачатиме розширення Києва. Адже чинний Генплан Києва, що був прийнятий за часів СанСанича та досі діє, саме це і передбачає.\nДо плюсів програми Омельченка варто віднести педантичність щодо окреслення проблем столиці, зокрема безпекових та житлових. Екс-мер пропонує створити єдину систему відеонагляду за вулицями міста, переоснащення рятувальників, відремонтувати ліфти, а також закріпити стандарти "комфортного мікрорайону" (доступність інфраструктури, зелені насадження, велодоріжки, тощо).\nЕкзотикою виглядає ідея про вирішення транспортних проблем двоповерховими автобусами, популізмом – мораторій на підвищення цін на проїзд. Програма розбудови дитячих садків та доплат вчителям чомусь названа "Освіта європейського рівня", хоча програми останньої наразі затверджує МОН.\nУ розділі "Нове муніципальне управління" Омельченко перераховує питання, які не є в компетенції міськради та мера: механізм відкликання депутатів, розширення повноважень органів самоорганізації населення, надання ГО права на вето будівництва на їх території (чи багато в Києві ГО зі своїми територіями?).\nТам само Єдність чіпає питання суду над корупціонерами, що також є за межами владних компетенцій. У іншій частині тези Омельченка нагадують типову програму партій середини 2000-х: велика кількість соціально привабливих обіцянок без економічного обґрунтування.\n"За кого ж тоді голосувати?", - це резонне питання ставлять собі багато киян, читаючи аналітичні та публіцистичні матеріали.\nВарто визнати: чинні вибори міського голови не призведуть до принципових змін в управлінні Києвом.\nЛідери перегонів – люди системи, при чому системи застарілої, які звикли мислити у рамках традиційної парадигми пострадянського (у випадку Омельченка – ще й радянського) управління країною.\nТим не менш, кампанія та її наслідки стануть важливим уроком для громадськості - чекаючи дива від виборів і пасивно очікуючи благ від влади у проміжку між ними, результату не досягнеш.\nВідсутність запиту на продумані та структуровані політичні програми та відкликання депутатів в разі їх невиконання, знову і знову призводить до боротьби білбордів, змагання маркетологів, а не менеджерів, популістів, а не державців.\nКрім того, "робота" громадянина не завершується опусканням бюлетеня у скриньку. Після обрання мера треба не викидати його агітки – а педантично вимагати виконання обіцянок: для цього є як мінімум міський центр звернень, механізм звернень громадян, а також незабаром з’являться електронні петиції.\nЯк завданням міської влади є управління містом, так і завданням громадян є контроль за нею. І коли останні лінуються працювати, чого чекати від перших?\nАналогічні тези стосуються і міської ради. Так, ані партії, ані кандидати не представили достойних програм, що заслуговували б на відмінну оцінку. Тим не менш, це є не приводом нехтувати своїм виборчим правом.\nТак чи інакше, у більшості партій є бодай кілька достойних, професійних людей. Задача громадянина – знайти їх та підтримати, зазирнути поза оманливу полуду реклам.\nЯкщо у міській раді буде п’ять-десять професійних, розумних, відповідальних людей – це вже хороший початок для міста і для країни. Країни і міста, які дорослішають та вчаться на власних помилках.


Цей день заснувала британська благочинна організація International Self-Care Foundation (ISF). Дату обрали символічну 24.07, це має нагадати що self-care, тобто піклування про себе — наше завдання 24 години 7 днів на тиждень. Про важливість self-care давно говорять не лише лікарі, а й психологи. Власне, цю практику можна прирівняти до здорового способу життя у широкому розумінні. Це тип та якість харчування, спосіб життя, соціальні та культурні звички, а також здатність до психологічної саморегуляції. Нині через епідемію, деякі практики self-care, такі як гігієна та психологічна адаптивність стали ще більш актуальними та важливими не лише для нас самих, а і з точки зору соціальної відповідальності.\nЗадля поширення ідей піклування про себе, 24 липня проводяться різноманітні заходи, від конкурсів та флеш-мобів до безкоштовних медичних оглядів та спортивних майстер-класів.\nОчевидно, цьогоріч, заходи не матимуть такого розмаху і перейдуть в онлайн. Але це не заважає кожному з нас берегти себе 24/7. За можливості підтримувати фізичну активність хоча б 2,5 години на тиждень, бути терплячим та не картати себе за «помилки» і обов’язково дозволяти собі відпочити.


“Гірко” для Франка @ Закарпаття онлайн\nВийшла четверта книжка О.Гавроша із серії “Машина часу” – фантастична повість для підлітків “Геніальне кохання” про одруження 1886 р. І.Франка з О.Хоружинською.\nЧерговий раз команда сучасних музейників за допомогою магічного крісла відправляється у минуле – цього разу аби під виглядом вихідців з Угорської Русі, що гостюють у Києві, завітати на весілля Франка. Це найбільш густонаселений твір з усього чотиритомника. Тут діє 24 історичні особи, не рахуючи ще цілого ряду вигаданих персонажів. І які! І.Франко, його київська наречена Ольга Хоружинська, її родич, педагог Єлисей Трегубов, композитор М.Лисенко, письменник М.Старицький, його доньки Марія і Людмила, педагог і журналісті В.Науменко, історик і археолог В.Антонович, Галагани і Житецькі, Михайло Косач (старший брат Лесі Українки) і ще багато хто. Дуже колоритно відтворено побут Київської громади – старої і молодої.\nФранко тут постає не бронзовим Каменярем, а живою людиною із плоті і крові, та ще й через сприйняття жінок — нареченої Ольги та її подруг. Образ вийшов досить жвавим, динамічним, дещо навіть несподіваним. Чи не вперше настільки грунтовно виліплено художній образ самої Ольги Хоружинської, що подарувала Франкові чотирьох дітей та посаг, на який куплено будинок, здійснено ряд творчих проектів. Вона постає романтичною київською панянкою тієї доби, що ризикує услід за коханим переселитися до цілком нового для неї галицького середовища.\nНадзвичайно теплий колективний образ київських громадівців, яких показано і в радощах, і в горі, і у драматичному зіткненні з поліцією, і у напружених перемовинах з галицькими побратимами, і за вирішенням проблем між поколіннями. Кількаразовий вокальний дует Лисенка і Старицького — це взагалі бомба.\nКнижка має елементи автобіографічності. От автор мовить від імені В.Cамійленка: “Побачити надрукованими рядки, над якими сам грів чуба, - це таке гостре задоволення, що часто перетворює людину на раба власної популярності”. А от замальовка авжеж із сучасного Закарпаття: виконуючи величальну пісню, “усі гамірно підвелися і заревли, мов олені перед паруванням”. Інколи здається, що автор просто-таки втілюється у Франка, влазить у його шкуру, промовляє його вустами.\nЗ’являється у повісті навіть А.Кримський – на той час ще гімназист. Не виключено, що цей майбутній науковець розгадає секрет крісла – машини часу “з того боку” і у майбутніх книжках (автор планує їх шість) прибуде до двадцять першого століття.\nУ даній повісті уперше з’являється бурхлива любовна лінія, йдеться про роман сучасної музейниці і революціонера з ХІХ ст. Завдяки цьому показано специфічне революційне, підпільницьке середовище тодішнього Києва, складний симбіоз у ньому українців, росіян, поляків, євреїв, ну і пожвавлено сюжетну лінію, додано їй авантюрності.\nУперше за всю серію постає проблема вибору, різних екзистенційних утрат, що неминуче в никають при такому безпрецедентному спілкуванні з минулим: Яна постає перед вибором - чи лишатися їй у минулому, чи повертатися у свій час. Багато істориків обирало перше (бодай віртуально), але більшість все-таки лишалося вірними власній добі.\nКнижка є новим кроком у розвитку наскрізного сюжету мандрівки українською історією, хоча п’ятий епізод обіцяє бути ще більш захоплюючим.\nАвтору 2021-04-29 / 22:44:32\nДякуємо панові професорові за сумлінну прочитання!


% Ні для кого не секрет, що перша думка про людину формується по обличчю, проте найбільш повну картину про характер людини і його звички можна отримати, поглянувши на його нігті. Доглянуті нігті і руки - це те, без чого не можна обійтися охайному людині, тому обов'язково необхідно звертати свою увагу на цей естетико-гігієнічний аспект зовнішнього вигляду.\n% Статті за темою «Догляд нігтів» %\n% Догляд за нігтями після нарощування %\n% Догляд за руками і нігтями в домашніх умовах %\n% Догляд за нігтями восени %\n% Ламкість нігтів зазвичай викликана неправильним харчуванням, агресивним впливом сонячних променів, а також використанням неякісних засобів для зміцнення нігтів. Краще взагалі не вдаватися до останнього, так як підробки найчастіше містять формальдегід, а він є хімічною речовиною, яка послаблює і висушує нігті. Правильніше замінити цей засіб водостійким покриттям, воно утримує вологу і відштовхує воду і бруд від нігтів. Хороший засіб для пом'якшення нігтів - бальзам для губ на восковій основі.%\nБорозенки на нігтях, як правило, з'являються завдяки генетичному фактору. Тут ви можете вирівняти поверхню нігтя за допомогою полірування крему або буферного кошти. Якщо борозенки існують не з народження, то це може бути проявом анемії. Тоді необхідно відвідати лікаря. Також поява борозенок може статися через сильного тиску на нігті при виконанні манікюру. Тому будьте обережні при догляді за нігтями.\nБілі крапки на нігтях можуть з'явитися через удар по них, сильного тиску на нігті при виконанні манікюру і так далі. Коли нігті відростуть, то ви зможете зрізати область, що містить білі крапки. Обережно виконуйте манікюр, адже уколи в кутикули також можуть бути причиною виникнення білих точок.\nНігті жовтіють, як правило, від того, що ви не використовуєте під лак базову основу. Грибкова інфекція нігтів теж може викликати жовтизну. Допоможе прибрати жовтизну нігтів відбілюючий скраб з легким абразивним дією. Також освітлити втратили природний колір нігті допоможе засіб для зняття лаку, яке містить інгредієнт, аналогічний соку лимона, він має ефект відбілювання.\nНе існує дієвого методу, що допомагає позбутися звички гризти нігті. Але в даній ситуації може допомогти професійний манікюр, який потрібно робити раз на тиждень, так як навряд чи вам захочеться псувати гарні нафарбовані нігті. І ще, якщо ви впевнені в неперевершеності своїх нігтів і рук, то ви не будете їх ховати і соромитися.\n% Автор:Валерій Михайлов\nТеги: ніготь, догляд\n% Для сучасної жінки стан її рук і нігтів так само важливо, як макіяж, зачіска і одяг. Саме тому жінка приділяє особливу увагу регулярному манікюру. Існують різні технології манікюру: класичний обрізний манікюр, європейський (сухий), французький, а відносно недавно на ринку косметичних послуг з'явився такий вид манікюру, як апаратний манікюр.\n% Статті за темою «Апаратний манікюр. Недоліки процедури » %\n% Гарячий манікюр: процедура, дія і ефект %\n% Манікюр та педикюр одночасно %\n% Чоловічий манікюр %\nКажуть, що сама ідея апаратного манікюру з'явилася більше 50 років тому, проте завоював інтерес представниць слабкої статі апаратний манікюр лише недавно.\nЙого зміст полягає в тому, що манікюр робиться на суху, вважається необрізним виглядом і проводиться за допомогою спеціального апарату з безліччю різних шліфувальних насадок. У кожної насадки своя функція, тому сам апаратний манікюр займає менше часу, ніж при класичному обрізному манікюрі.\nПри такому способі манікюру практично неможливо порізати шкіру навколо нігтів або зачепити кровоносні судини, оскільки шліфувальна машинка видаляє відмерлі клітини кутикули. Якщо звичайна пилка сильно травмує суху шкіру, то апарат зробить процедуру набагато приємніше. Більше того, людям, що страждають від постійних задирок, апаратний метод припаде до душі. Оскільки руки попередньо не замочуйте, а необхідні мікроелементи вимиваються, можна уникнути небажаного розшаровування нігтів.\nКутикула після апаратного манікюру росте повільно, що дозволить приділяти манікюру менше часу і сил.\nОднак незважаючи на всі ці достоїнства апаратного манікюру, існує і ряд недоліків.\nПо-перше, ніякої манікюр не досконалий. І апаратний метод теж не є винятком. Машинка не впорається з запущеними нігтями з зарослої кутикулою, для апаратного манікюру нігті повинні бути самі по собі доглянутими.\nПо-друге, це небезпечність. Незважаючи на те, що апаратний манікюр вважається найбільш безпечним через використання шліфувальної машинки, ця сама шліфувальна машинка в невмілих руках може завдати великої шкоди. Наприклад, може зірватися насадка - і дуже сильно пошкодити як сам ніготь, так і шкіру навколо нього.\nПо-третє, це неможливість зробити манікюр швидко будинку за допомогою звичайного манікюрного набору. Потрібно мати шліфувальну машинку з достатньою кількістю насадок.\nПо-четверте, при невмілому використанні можна сильно захопитися і занадто сильно спиляти шкіру навколо нігтів або зачепити самі нігті.\nТеги: манікюр, недолік, процедура\nОсінній манікюр для коротких нігтів\n% Осінь - час приглушених насичених фарб, м'якого розсіяного кольору, прохолодною і дощовою погоди. Підтримайте осінній настрій відповідним макіяжем і, звичайно ж, манікюром. Безліч лаків наче створено для цього сезону - саме восени їх відтінки розкриваються у всій пишноті.\n% Статті за темою «Осінній манікюр для коротких нігтів» %\n% Наймодніші осінні кольори - різні відтінки синього. Глибокий сапфіровий, складний синьо-зелений, фіалковий або синювато-ліловий - в осінній палітрі безліч тонів. Яскраві блакитні і бірюзові лаки відкладіть до наступного літа. Зате зверніть увагу на мерехтливі гліттери і перламутрові текстури. Переливи, мінливість і неоднозначність квітів - девіз наступаючого сезону.%\nВосени популярні і сірі тони. Наймодніший колір - глибокий темно-сірий з фіолетовими іскрами, що асоціюється з похмурим небом. Такий лак гарний і в сонячну погоду - дрібні блискітки будуть грати в сонячних променях, надаючи манікюру неоднозначність і глибину. Приміряйте різні відтінки сірого - від світлого пастельного до темного маренго або переливається чорного перлів. Такі лаки особливо красиві на блідих пальцях.\nДівчатам, що зберіг літню засмагу, підійде тепла гамма осіннього листя. Яскраві червоні, темно-коралові, помаранчеві кольори пожвавлять осінні будні і піднімуть настрій свій власниці. Обов'язково спробуйте «металевий» манікюр з лаками бронзового або золотистого кольору. Не завадить і золотий гліттер - покрийте їм один або два нігтя на кожній руці.\nПізньої осені особливо актуальний манікюр м'яких глибоких кольорів, що нагадують про смачні калорійних десертах. Лаки відтінків какао, чорного шоколаду, вершкового крему і кориці підходять як золотистою, так і блідій шкірі. Спробуйте зробити градієнтний манікюр, використовуючи всі відтінки цієї гами. «Розтягніть» колір на 10 пальців, завдаючи лаки різних тонів, від самого світлого до темного.\nДуже модний тренд - різноманітні покриття, що доповнюють манікюр і міняють колір лаку. Нанесіть на два-три нігтя матовий топ, а решта покрийте засобом з ефектом дзеркального сяйва. Цей делікатний варіант двоколірного манікюру можна сміливо носити навіть в офісі - він виглядає елегантно і по-осінньому стримано.


Зміст свиней взимку | Агропромисловий вісник\nВідео: В`єтнамські свині взимку / Vietnamese pig in the winter, -35 Celsius degree\nЯк не дивно, але свині набагато легше переносять холод, ніж спеку, тому зміст свиней взимку зазвичай не викликає проблем. Звичайно, супоросні свиноматки і поросята взимку будуть вимагати більше уваги, але повноцінного харчування і відсутність протягів буде цілком достатньо для здорового молодняку.\nОтже, з даної статті ви дізнаєтеся, як утримувати свиней взимку.\nЗміст свиней взимку: приміщення\nЯкщо літнє утримання свиней можливо і під відкритим небом, в загонах, то на зиму приміщення для цих тварин необхідно. Як уже згадувалося, свині легко переносять холод, тому температури 8-15 градусів буде цілком достатньо для їх комфортного існування. Температура в свинарнику вище 20 градусів небажана.\nБільш вимогливі свині взимку до вологості повітря - цей показник не повинен перевищувати 75-80%.\nЯкщо прохолодне повітря свиням до душі, то протяги легко можуть стати причиною простудних захворювань. Тому вікна в свинарнику на зиму слід утеплити, щілини в стінах - обов`язково закрити. У районах з суворими зимами стіни можна обшити простими дошками, проклавши їх доступним утеплювачем - соломою, мохом, тирсою і т.д. Іноді власники свиней настилають другої пол з дощок, на висоті близько 20 см від «справжнього», щоб свині взимку не стояли на холодній підлозі. Не завадить шар утеплювача і над стельовим перекриттям.\nДобре зарекомендувало себе утримання свиней взимку на товстій солом`яній підстилці. Забезпечуючи тварин достатньою кількістю соломи, ви даєте їм можливість заритися в «солом`яне ковдру» з головою. Більш того - свиням подобатися зариватися в солому.\nА ось вносити обігрівач в свинарник має сенс в особливих випадках - коли в мороз народилися маленькі поросята і поросят свиноматка. Просто так гріти свинарник обігрівачем - дороге задоволення, та й крайньої потреби в цьому немає. А з урахуванням великої кількості соломи в свинарнику взимку можна нараз на загоряння.\nЗміст свиней взимку не виключає зимові прогулянки. Чи не щоденні, але час від часу в гарну сонячну погоду тварин можна випустити побігати на свіжому повітрі.\nЯкщо свинарник обладнаний вентиляцією, на зиму внизу вентиляційної шахти можна встановити грати, а саму шахту заповнити соломою. Можна просто прикривати вентиляційну шахту свинарника заслінкою.\nЗміст свиней взимку: особливості годування\nОсобливості годування свиней взимку пов`язані, в більшій мірі, не холодною порою року, а з тим, що з настанням холодів тварини знаходяться на кінцевій стадії відгодівлі. Деякі фермери воліють осеменять свиноматок восени, щоб взимку вони поросят, а навесні можна було виставляти молодняк на продаж.\nЗагальні правила годування свиней взимку зводяться до того, щоб у них була тепла питна вода і багатший мінералами та поживними речовинами корм. Влітку свині можуть «пастися» на подвір`ї і вишукувати необхідні їм камінці, траву, послід. Взимку свині такої можливості позбавлені, тому постарайтеся збагатити їх раціон рибними і м`ясними харчовими відходами, якісним луговим сіном, фруктовими та овочевими очищеннями. Можна поставити ємність з сіллю - свині можуть лизати грудку солі, якщо їх організм буде в цьому потребу.\nГодування свиноматки і поросят взимку\nперед опоросом побережіть свиноматку: помістіть її в утеплене приміщення, обов`язково давайте мінерали - крейда, золу або покупні засоби. Раціон харчування супоросной свиноматки повинен включати соковиті корми, грубі корми і концентрати. Різкі перепади температур можуть спровокувати викидні.\nЗміст поросят взимку вимагає повноцінної годівлі. Чим годувати поросят взимку? Молоко свині бідно на залізо, кальцій та інші мікроелементи, такі необхідні для нормального розвитку молодого організму. Тому найкраще поросятам взимку незабаром після народження зробити ін`єкції залізовмісних препаратів, а з самого початку самостійного харчування додавати в корм риб`ячий жир, кісткове борошно, крейда, трикальцийфосфат, вугілля, подрібнене гарне сіно.\nВідео: Фермерське господарство Криловим. Зміст дорослих свиней і молодняку\nТаким чином, зміст свиней взимку зводитися до простого і надійного утеплення свинарників, відсутності протягів і збагаченому раціону харчування. Будьте уважні до тварин, не полінуйтеся зайвий раз зайти в свинарник і перевірити, чи все в порядку. Тільки в такому випадку свині взимку і влітку будуть відповідати вам на турботу здоров`ям, плодовитістю і швидкими кілограмами.\nAnimalUkr.ru » Тварини » Зміст свиней взимку


На українських кордонах міждержавного значення кілометрові затори | Новини\nНа українських кордонах міждержавного значення кілометрові затори\n14:03, 29 грудня 2015 р.\nНа кордоні України та Польщі в пунктах пропуску Волинської та Львівської областей уже сформувалися черги з 380 автомобілів. На українсько-російському кордоні сформувався затор більше 5 км.\nЩе учора найпроблемнішими пунктами пропуску були Краковець Львівської області та Устилуг Волинської. Там нараховувалося 170 та 100 машин.\nБагатометровий затор сформувався також на кордоні Харківської та Бєлгородської областей.\n«Напередодні свят пасажиропотік збільшився, ми вивели на роботу додатковий штат співробітників, а ось росіяни, навпаки, скоротили число пропускних смуг, хоча й запевняють, що працюють у штатному режимі. До того ж, у них додали ще один обов'язковий до заповнення документ, де потрібно вказати контактні дані і мету поїздки. На оформлення однієї машини йде більше години», – коментують ситуацію українські офіцери-прикордонники.\nЗа словами прикордонників затор великовантажних автомобілів зі сторони Бєлгорода уже склав понад 5 км.\n«Українські митники працюють за колишніми правилами. Росіяни ж посилили режим пропуску. З цього приводу вже підготовлена офіційна декларація», – кажуть в Головному управлінні фіскальної служби у Харківській області.\nНагадаємо, що багато доріг державного значення перекриті в Україні штучно. Через Всеукраїнський аграрний страйк перекриті траси Київ-Одеса, Одеса-Новоазовськ. Перекрили й трасу з Хмельницького на Львів. Заблоковані дороги у Вінницькій, Хмельницькій, Рівенській, Чернігівській та Київській областях.\nзатори дороги кордон Україна Росія Польща


Рівненський "Верес" весною гратиме за щільнішим графіком. Спорт. Новини - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал «Рівне 1»\nРівненський "Верес" весною гратиме за щільнішим графіком\n13.02.19 , 1666 переглядів\nФутбольна весна в області розпочнеться пізніше. Усе через вибори Президента.\nРада Ліг Професійної футбольної ліги затвердила новий графік проведення змагань на весняну частину сезону.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Футбол у Рівному відкладуть через Президента\nТак, 18 тур Другої ліги перенесено з 31 березня на шосте квітня, 19 тур – з шостого на 13 квітня, 20 тур – з 13 на 18 квітня, 21 тур – з 21 квітня на 15 травня.\nВідповідні зміни вже внесені у календар змагань на офіційному сайті.\nТака зміна графіку у клубі на підготовку команди не вплине, переконаний спортивний директор НК "Верес" Орест Баль:\n- Я не можу сказати, що буде гірше, але перші два кола ми грали з недільним циклом, тобто ми грали або по суботам або по неділям. А зараз, у зв'язку із виборами, ми повинні були почати 31 березня - перенесли на 6 квітня, отже тиждень зміщається і у нас вже буде 3-4 гри в режимі третій на четвертий день, тобто менше буде перепочинку для футболістів. Тільки в одному - я б не сказав, що погано, але краще було б недільний цикл.\nЗа словами Ореста Баля, команда вже провела перші збори, задача яких - відновити фізичні кондиції. Другий і третій збір проведуть в Івано-Франківську, де братимуть участь в Кубку мера. Тож сподіваються, що до півсезоння "Верес" підійде у хорошій формі.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Вболівальник рівненського "Вереса" потребує допомоги на боротьбу з раком\nДо слова, перший матч "Верес" проведе проти "Черкащина-Академія". Попередня зустріч між командами завершилася перемогою рівнян.\nТеги: футбол зміни Рівне Верес


Джемпер Метті ДЖ213 ᐈ весняний джемпер для дівчаток\nДжемпер Метті ДЖ213\nКолір: бірюза меланж.\nТрикотажна дитяча кофта з метеликами для дівчаток. Пошита з трикотажу трімбленд з петельками зі звороту. Рукав довгий, зі спущеною лінією плеча. Кофта вільного крою чудово підійде на весну.\nДитяча сукня Зимове Диво ПЛ285\nДитяча сукня ПЛ354\nДитячий джемпер ФБ842 KV


Відбілити дитячі речі можна за допомогою ефективних народних засобів і побутової хімії. Щоб одяг немовляти зберегла первинний білий вигляд, використовуються відбілювачі. Важлива умова при обробці речей такими засобами – не нашкодити ніжній шкірі новонародженого, не зіпсувати волокна тканини.\nПравила прання і відбілювання дитячих речей\nРекомендації по виконанню прання, відбілювання дитячого одягу:\nДо запуску пральної машинки слід провести сортування речей, білизни за кольорами. Білу тканину не змішувати з різнобарвною, чорної.\nКоли немовля забруднив одяг, посадив пляму на тканині, необхідно швидко запрати вручну господарським милом і закинути в пральну машину. Забруднені речі не відкладати в кошик для білизни на тривалий термін.\nЩоб уникнути вогкості, появи жовтизни на пелюшках, шкарпетках, повзунках необхідно періодично здійснювати провітрювання одягу на свіжому повітрі.\nЯкщо є ймовірність, що при пранні кольорових тканин вони можуть злиняти, необхідно додати у воду кухонну сіль. Метод допоможе зберегти первісний відтінок.\nПри використанні для відбілювання нашатирю обов’язково надягати гумові рукавички.\nСпособи відбілювання дитячих пелюшок\nДитячі речі вимагають дбайливого, але ефективного прання. Зробити це можна вручну або використовувати пральну машинку. Необхідно використовувати безпечні для здоров’я малюка кошти.\nЧистка світлих валянок від бруду і плям: засоби, способи\nСпособи чищення норкової шуби\nРецепти самостійного приготування порошку для прання вручну\nВідбілити дитячі пелюшки допоможуть безпечні відбілювачі для шкірних покривів немовляти – домашні рецепти.\nсода 200 гр соди змішати з 6 літрами води. Долити 55 мл нашатирного спирту. Провести замачіваніе.Держать максимум до 5 годин. Випрати в автоматі. Для застарілих розлучень застосувати кип’ятіння. Щоб пелюшки зберігали білий відтінок, додати 150 г соди на 10 л води на кожен режим прання.\nкислота борна Пелюшки, шкарпетки, колготи ефективно відбілити допоможе даний засіб, дезінфікує тканину. Набрати в ємність воду, залити 40 мл кислоти. Покласти тканину. Накрити плівкою, почекати 2 години. Випрати в машинці.\nДігтярне мило Забезпечує дезінфекцію матеріалу, відпирає старі плями. Натерти половину шматка мила. Поставити на газ 1,5 літра води в каструлі. Після закипання розчинити 20 г соди, досипати всю стружку. Потім за допомогою щипців опускати по 1 пелюшці в розчин на 30 секунд. Після речі вийняти і покласти в таз. Потім опустити в розчин наступну пелюшку. Провести прання в гарячій воді звичайним милом.\nрозчин марганцівки Підійде для усунення забруднень будь-якої складності. 2 крупинки марганцю розчинити в 230 мл 6% оцту, змішати до отримання рожевого кольору. Намочити ватку і протерти пожовклі місця від кутів до центральної частини простирадла. Очищення повного обсягу тканини вимагає рожевого кольору марганцю на 10 літрів рідини. Досипати 25 г дитячого порошку. У розчині замочити матерію, почекати 40-60 хвилин. Висушити в ванній кімнаті.\nсіль Усуне жовті розводи від сечі. На 150 г солі потрібно 30 гр соди, засипати в 10 літрів гарячої води. Потім насипати 50 г дитячого порошку. Замочити пелюшки на 2-3 години. Випрати ручним методом. Прополоскати за допомогою машинки.\nПерекис водню Усуне жовтизну, бруд. У 220 мл окропу розчинити 100 г соди + 3% перекис водню. Додати в розчин гидроперит 1 таблетку, 10 мл нашатирю. Перелити в ємність з розпилювачем. Розбризкати на розлученнях. Почекати 15 хвилин. При сильних забрудненнях залишити на 6-12 годин. Нову мітку усунути ватним диском, змоченим в перекису.\nнашатир Для повного відбілювання пелюшок налити в таз з теплою водою 15 мл нашатирного спирту. Почекати 2-3 години. Випрати в машинці.\nСпирт етиловий Підійде для шовкового матеріалу з плямами. Потерти плямочка рідким милом. Потримати до 60 хвилин. Етиловий спирт 50-100 мл підігріти на газу до температури 40 ° C. Намочити губку і легенько потерти відмітини. Потім випрати в машинці.\nГосподарське мило Допоможе відіпрати сильно забруднений одяг, пелюшки. За допомогою дрібної терки розкришити шматок мила. Додати 1 літр води, 15 г соди. Закип’ятити розчин. Опускати вироби за допомогою щипців на 10-15 секунд. Якщо є необхідність відіпрати щільну вовняну пелюшку – потерти милом вади, опустити брудним місцем в окріп, повторити 2-3 рази. Випрати в машинці. Якщо в господарському милі міститься велика кількість жирних кислот, його очисні, дезінфікуючі властивості вище.\nоцет Дозволить прибрати жовтизну. Намочити вату в 9% розчині оцту, протерти забруднення. Почекати поки висохне. Випрати в машинці.\nгліцерин Відбілює вовняні речі. 1 ст.л. нашатирю змішати з 2 ст.л. гліцерину, долити 150 мл води. Пройтися по цятками. Прополоскати в холодній воді.\nкислота лимонна В 1 літр гарячої води додати 1 ч.л. кислоти. Налити склад на ваду, почекати 15 хвилин. Прополоскати у воді.\nВсі кошти необхідно ретельно виполоскати в теплій воді, потім застосувати холодну воду.\nВідбілити брудні або пожовклі дитячі речі для новонароджених дозволить ефективний засіб – кисневий відбілювач. Він відмінно підходить для світлих і кольорових тканин, усуває вади, не пошкоджуючи волокна. Склад якісно проводить дезінфекцію, легко виполіскується.\nЕфективні склади для відбілювання дитячого одягу\nНазва плюси що відбілює\nМило «Maxima» Надає високий відбілюючий результат. Не викликає алергію. Повзунки, футболки, колготки, шкарпетки, пелюшки.\n«Персолі» Прибирає сірість з виробів. Потрібна подвійна прання з відбілювачем. Пелюшки, шкарпетки, натуральні матеріали.\n«Hippo» Виводить застарілі плями від чаю, соку, фруктів, зеленки. Високий відбілюючий ефект. Будь-які типи тканини.\n«Tortilla» Усуває плями від фруктів, чаю. Повертає білизну білим тканинам. Білі простирадла.\n«Білі вітрила» Прибирає відмітини від шоколаду, полуниці, каші.Прідает аромат. Сарафани, піджаки.\n«Бос плюс» Oxi Кисневий засіб на 100% розчиняється, виполіскувати з тканини. Діє в холодній воді. Світлий бавовна.\n«Няня» Відбілювач без хлору. Бюджетний, прекрасно усуває плями. Можна застосовувати для прання вручну і для машинки. Для пелюшок, дитячого білого, кольорового білизни.\n«Ваніш» Відбілювач прибирає вади. Освіжає речі, виводить старі відмітини. Для білого білизни.\n«Вухатий нянь» Плямовивідник швидко відбілює, гіпоалергенний. Для кольорових речей.\nЗа відгуками користувачів ефективними отбеливающими властивостями володіють такі склади:\n«Персолі О2» ТМ Oxy line Бюджетний, високоякісний, підходить для білих тканин. Відбілює бавовна, шовк, простирадла;\nмило «Антіпятін» прекрасно прибирає жовтизну. Підходить для всіх тканин;\n«Пелікан» рідкий засіб, усуває жовтизну, плями;\n«Bio Kleen» кисневе речовина, виводить плями з білизни, килимів.\nВсі пральні порошки без хлору включають перекис і соду. При бажанні господиня може зробити відбілюючий речовина вручну.\nЯкі речовини не варто використовувати для прання речей новонародженого\nДва види агресивних відбілювачів для малюка:\nНа основі хлору. Хлорка, що міститься в складі, шкодить волокнам тканини. При неправильному застосуванні білизна спалює виріб. Часто даний компонент провокує алергічні реакції для немовляти.\nОптичні склади. Такі відбілювачі дозволяють затушувати плями, але не стерти їх повністю. Складові кошти в’їдаються в матеріал і важко вимиваються з волокон. Частинки речовини при контакті з шкірними покривами дитини надають тертя, негативний вплив. Речі, оброблені сумішшю, вимагають ретельного ополіскування.\nЗаборонено використовувати нашатир, оцет, кислоту в чистому вигляді в великих кількостях.\nЗастосування будь-яких засобів для відбілювання вимагає чіткого дотримання пропорцій. Дотримання правил допоможе уникнути пошкоджень шкіри дитини і дорослого при пранні.\nЗробити кристально білими речі дитини нескладно. Головна умова – будинки з обережністю застосовувати агресивні склади на делікатних тканинах. Варто скористатися популярними кисневими отбеливателями.


Романтизм і реалізм в українському мистецтві\nСкачати 391.45 Kb.\nРозмір 391.45 Kb.\nОрганізаційний момент. Мотивація до навчання. Актуалізація опорних знань. Романтизм в архітектурі України.\nоано-Богословська церква у селі Розкопанці\nЦе́рква Свято́го Микола́я на Аско́льдовій моги́лі\nВасиліянський монастир Преображення Господнього\nРомантизм в інших видах мистецтва України.\nРеалістичний живопис України.\nРеалізм у театральному мистецтві.\nТема: Романтизм і реалізм в українському мистецтві.\nМета: ознайомити учнів з особливостями української архітектури романтизму та реалізму. Ознайомити із поняттям «еклектизм в архітектурі України». Розглянути приклади української неоготики, переглянути шедеври українського романтичного історизму, ознайомити з прикладами живопису українського реалізму та розглянути його характерні риси. Надати знання про музичну школу реалізму в Україні та її представників.\nРозвивати вміння учнів здійснювати аналіз архітектурних шедеврів України, робити індивідуальне та парне дослідження єдності музики та живопису, знаходити спільні та відмінні риси між різними видами мистецтва України.\nВиховувати інтерес до розвитку українського мистецтва в епоху романтизму та реалізму, інтерес до шедеврів українського мистецтва.\nОбладнання: комп’ютер, мультимедійна дошка, проектор, презентація до уроку.\nРомантизм в архітектурі України.\nУкраїнський романтизм (фр. romantisme) — ідейний рух у літературі, науці й мистецтві. Визначальними для романтизму стали ідеалізм у філософії і культ почуттів, а не розуму, звернення до народності, захоплення фольклором і народною мистецькою творчістю, шукання історичної свідомості й посилене вивчання історичного минулого (історизм), інколи втеча від довколишньої дійсності в ідеалізоване минуле або у вимріяне майбутнє чи й у фантастику. Романтизм призвів до вироблення романтичного світогляду та романтичного стилю і постання нових літературних жанрів — балади, ліричної пісні, романсової лірики, історичних романів і драм. Своїми ідеями і настановами, зокрема наголошуванням народності і ролі та значення національного у літературі і мистецькій творчості, романтизм відіграв визначну роль у пробудженні й відродженні слов'янських народів, зокрема українського. Першими виявами українського романтизму були: видана 1818у Петербурзі «Грамматика малороссийского наречия» Олександра Павловського і збірка Миколи Цертелева «Опыт собрания старинных, малороссийских песней» з висловленими в них думками про глибоку своєрідність і самостійність української мови й української народної поезії. До виявів українського передромантизму зараховують також виданий у Москві 1827 збірник «Малороссийские песни» М. Максимовича і балади П. Гулака-Артемовського («Твардовський» і «Рибалка», 1827). Український романтизм виник не так як реакція проти не надто значного в українській літературі класицизму, а проти наявних у ній тоді бурлескних і травестійних традицій і розвинувся у великій мірі під впливом поглибленого вивчення народної творчості, з одного боку, та писань російських і польських романтиків — з другого. Зокрема чималий вплив на утвердження романтизму в українській літературі мали українські школи в російській і польській літературах. В російській літературі провідними представниками української школи були не тільки захоплені українською екзотикою (природою, історією, народним побутом і творчістю) росіяни (К. Рилєєв, О. Пушкін, Ф. Булґарін), але й численні українці, що писали російською мовою (О. Сомов, М. Маркевич, Є. Гребінка й особливо М. Гоголь). Визначальними були українські теми й українські екзотичні сюжети також для творчості польської української школи— романтиків А. Мальчевського, Б. Залєського й С. Ґощинського.\nУ своїх суто реалістичних формах він виступив щойно з пол. 19 ст. Реаліст Т. Шевченко, зі своїм гаслом «ні однієї риски без натури», стояв на межі академізму й тієї класицистичної традиції, яку в Петербурзі залишили його попередники: Д. Левицький і В. Боровиковський. Ці елементи, разом з відкриттям українського сюжету (природи, людини, історії) зробили з Шевченка ту ланку, яка поєднала давнє українське мистецтво з новим. Фактично добою реалізму в українському мистецтві стала доба передвижників, у лавах яких було чимало українців.\nНа західноукраїнських землях з'явилося чимало примітних споруд: у Львові — будинки політехнічного інституту (арх. Ю.О. Захаревич), Галицького крайового сейму (арх. Ю. Гохбергер), у Чернівцях — будинок резиденції митрополита Буковини (арх. Й. Главка), на Закарпатті — мисливський палац графів Шенборнів, будинок ужгородської синагоги, комітетський будинок у Береговому. Отже, в архітектурі України другої половини XIX ст. разом із поглибленням суперечностей у пошуках стилю мали місце помітні здобутки кращих архітекторів.\nУ мистецтві архітектури України простежуються тенденції неоготики, романтичного історизму та невізантійського напряму.\nБ. Михайловський. Собор Успіння Пресвятої Діви Марії.\nСобор Успіння Пресвятої Діви Марії (пол. Katedra Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny) — католицькийсобор в Харкові, названий в пам'ять про Успіння Діви Марії. Розташований за адресою: Харків, вул. Гоголя 4. Катедральний собор дієцезії Харкова-Запоріжжя.\n8 квітня 1922 губернською комісією з вилучення церковних цінностей було конфісковано кілька предметів літургійного начиння. З літа 1922 до 22 березня1924 Харків служив опорним пунктом акції надання гуманітарної допомоги, зібраної католиками Заходу.\n7 січня 1991 р. майбутнім настоятелем парафії о. Юрієм Зімінскім на східцях церкви була відслужена перша післявоєнна меса. Богослужіння на східцях храмі і на квартирах віруючих стають регулярними. Незабаром громада харківських римо-католиків реєструється Київським райвиконкомом м. Харкова. Починається процес поступового (з кількох кімнат на другому поверсі) повернення приходу будівлі храму, що завершився в грудні 1991 року. На початок 2000-х рр.. відновлений та облаштований інтер'єр храму.\nЙ. Ляйцнер. Костел Пречистого Серця Ісуса\nКостел Пречистого Серця Ісуса — костел єзуїтів в Чернівцях. Пам'ятка неоготичної архітектури 19 століття. З 1963 року тут розташовувався обласний архів. Починаючи з 1 березня 2010 року храм належить релігійній громаді Римо-Католицької церкви.\nВ кінці 70-х років 19 століття у Чернівцях з'явилися перші місіонери єзуїтів. У 1885 р., архієпископ Зигмунт Щесни Фелинськи офіційно звернувся до Товариства єзуїтів з проханням сприяти поширенню діяльності отців-єзуїтів також на територію Чернівців. Серед цивільних осіб, які сприяли діяльності єзуїтів, можна виділити наступних: бургомістр краю барон Піно де Фриденталь, бургомістр Чернівців Антон Кохановський, професори університету Хіллер, Скедел та Холбан, військовий лікар Поллак, військовий капелан капітан Хіммель, лікар Майер, аптекар Крижановськи, полковник Тум, придворний радник барон Фекете, директор крайового банку Пашкіс.\nНа початку вересня 1885 року священиком єзуїтів був призначений отець Симон Тиховськи. Перші служби він проводив у маленькій каплиці. Кількість послідовників єзуїтів росла, з'явилася необхідність негайного будівництва нового костелу. Ініціатива належала отцеві Францишеку Ксав'єру Еберхарду. Під будівництво костелу міська влада подарувала єзуїтам земельну ділянку, на якій раніше солдати 41-го буковинського полку проводили свої практичні заняття.\nАвтором проекту костелу став директор Чернівецької вищої Промислової школи (зараз — це приміщення середньої школи № 4) професор Ляйцнер. Кошти на будівництво складалися з пожертвувань місцевих віруючих та високопоставлених осіб, а також пожертвувань віруючих з сусідньої Галичини. Початкову вартість будівлі архітектор Ляйцнер визначив у 160 тис. злат. В кінцевому результаті, разом зі скульптурами, дзвонами, більшим органом, і резиденцією, що була побудована з тильного боку костелу, вартість склала 208 тис. злат.\nОсвячення костелу відбулося 7 червня 1891 року. Львівську митрополію представляв архієпископ Северин Моравський. На освяченні були присутні предстоятелі та віруючі трьох віросповідань: католицького, православного й іудейського.\nПрофесорові Ляйцнеру у спорудженні костелу допомагали будівельник А. Леопольд, муляр Л. Кукурудз і слюсар Шустер. Віконні вітражі привезли із Гротова (Бєльско-Бяла, Польща). Автором настінних розписів став художник Каша з Миколаїва, а автором головного вівтаря й амвона — майстер Штуфлесер (Тіроль, Австрія). Встановлений у костелі орган вартістю 5 тисяч флоринів виготовлено на заводі Рігера в Едендорфі (Біненбюттель, Німеччина). Весною 1894 р. з Единбурга (Шотландія, Сполучене Королівство Великої Британії) було привезено три дзвони. Найбільший з них назвали «Серце Ісуса».\n21-го листопада 1894 року Йозеф Шмідт освятив чернівецьку парафію єзуїтів, а 25-го листопада того ж року львівським архієпископом Северином Моравським була освячена новозбудована святиня. 21-го червня 1895 р., відбулися торжества з нагоди присвоєння храму імені «Пречисте серце Ісуса».\nУ костелі «Серце Ісуса» періодично проводилося висвячення католицьких священиків. 7 липня 1935 року до Чернівців з цією метою спеціально приїжджав з Бухареста митрополит Міхай Робу. В цей день у костелі «Серце Ісуса» було здійснено висвячення священиків Йозефа Єдрежевського і Яна Новацького.\nОбряди хрещення, одруження чи відспівування у костелі не проводилися, оскільки костел був ректоральним. Проте у 1941 році, під час окупації Чернівців німецькою й румунською арміями та з початком репресій проти євреїв, багато з них прийняли католицьке хрещення в цьому костелі. Головний вівтар костелу був виконаний у неоготичному стилі. Окрім головного вівтаря, у костелі були й бічні вівтарі. По одній стороні розташовувався вівтар Пресвятої Богородиці Марії. Ікона, що розміщалася в цьому вівтарі, мала корону, прикрашену 12 зірками. Із двох сторін ікони розміщувалися дві скульптури: Святої Терези Дитини Ісуса (Л'єжської) і Святої Маргарити Марії Алакок. З іншого боку містився вівтар Святого Ігнатія Лойоли, засновника католицького ордена просвітителів і місіонерів Товариства Ісуса (єзуїтів). У цьому вівтарі перебувала фігура благочестивого Святого Франциска Ксав'єра-місіонера, члена ордена єзуїтів. Поруч було ще кілька менших фігур. У костелі також були вівтарі Святого Станіслава Костки (послушника ордена єзуїтів, який вважався заступником Львова) і Непорочного Зачаття Пресвятої Діви Марії.\nОднією з прикрас костелу був Хресний шлях — складова частина Страстей Господніх, що включає в себе Несення хреста з кульмінацією — Розп'яттям. Зсередини костел був прикрашений поліхромією й вітражами, переважно знищеними під час реконструкції будівлі під архів.\nУ міжвоєнні роки свята літургія у костелі проводилася о 9 годині ранку щодня, а по неділях також о 9-й годині, але тільки для німецьких віруючих, а о 11.30 — для польських. На Різдво костел прикрашали, а при бічних вівтарях влаштовували вертепи. На святковій службі, крім органа, часто грав малий оркестр під керівництвом органіста Зажимського.\nВ 1940—1941 костел продовжував працювати, але перебував під наглядом органів НКВД. У 1945 році, місцева влада передала цей єзуїтський храм віруючим православного віросповідання. Ще через рік костел було відібрано і у правосланої общини.\nПевний час храм було закрито, згодом там вирішили розмістити документи обласного архіву, що до цього моменту зберігалися у чотирьох різних приміщеннях міста. В результаті, більшу частину внутрішнього інтер'єру храму було втрачено. Двома залізобетонними перекриттями, які кріпилися у стінах костелу, внутрішній простір храму розділили на три поверхи. Для зміцнення стелажів архівосховища між колон звели цегельні стіни. Нижні вітражі вікон були знищені, верхні — вціліли.\nУ 1996 році місцева громада розпочала клопотати про повернення комплексу будівель єзуїтів. Храм повернули місцевій громаді у 2010 році. Зараз триває його реконструкція.\nПалац Даховських у селі Леськове\nЛеськовський палац — невизнана, але унікальна пам'ятка архітектури 19 століття в Черкаській області. Землі навколо Леськового належали князям Вишневецьким, магнатам Лянцкоронським, Тарлам.\nПалац збудований в 50-х роках ХІХ ст. на зразок замку, Казимиром Даховським на місці давньої резиденції його діда також Казимира Даховського. Палац оточував низькострижений живопліт та англійський парк. Навколо палацу тягнулися газони рідко оздоблені квітковими клумбами. Багато дерев були збережені ще з старого парку. В палаці була колекція старовинних тканин, на які була виділена спеціальна кімната. Крім того, тут містилося кілька десятків картин, колекції східної та європейської порцеляни. Леськівський палац-садиба уславився стадом коней англійської породи.\nСадиба складалася з палацу, службових флігелів, приміщень для слуг. Даховські кохалися в конях, тому побудували в садибі і стайні.\n8 квітня 2013 року громада Монастирищенського району звернулась до голови облдержадміністрації з проханням врятувати унікальний ландшафтно-архітектурний комплекс. 18 червня був підготовлений проект постанови Верховної Ради України «Про заходи щодо збереження ландшафтно-архітектурного комплексу „Садиба Даховських“ в Черкаській області». Верховна Рада порекомендувала Кабінету Міністрів України передати цю пам'ятку архітектури на баланс Міністерства культури України та включити її до Переліку пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації. Черкаська обласна державна адміністрація зобов'язалась розробити та затвердити програму збереження ландшафтно-архітектурного комплексу та відновлення його ландшафту\nІоанно-Богословська церква у с. Розкопанці\nоано-Богословська церква у селі Розкопанці — пам'ятка архітектури національного значення, одна з найгарніших церков на Київщині. Раніше її датували 1884 роком, але відповідно до новітніх досліджень її вік складає майже 3 століття. УПЦ МП. Село Розкопанці розташоване на північний схід за 5 км від райцентру і 7 км від залізничної станції «Богуслав», на правому березі річки Рось. З південного заходу села знаходиться ліс. Розкопанці мають рівниний рельєф, місцями — яружно-балочний.\nЗа легендою — першим поселенцем був чоловік з Полісся. Спочатку він викопав землянку. За ним тут почали з'являтись інші люди — вони викорчовували ліс, розкопували землю і поступово розбудовувались. Спочатку — землянки, а пізніше будували будинки. Від слова «розкопувати» і пішла назва села Розкопанці.\nПохилевич пише, що Розкопанці були приписані до парафії Покровської церкви (нині не існує) в Богуславі: …дер. Раскопаны, в 1 версте отстоящая, в коей жителей об. пола 453. Богуславская, как и все окрестные церкви, состояли с 1737 по 1767, а потом с 1769 по 1795 год в униатстве".\nУ 2014 році архітектор Іван Биков фактично довів, що церква Івана Богослова була зведена у 1726 році у Богуславі (стояла там де зараз пам'ятник Марусі Богуславці), а у 1884 році її перенесли у Розкопанці у зв'язку з його частим підтопленням водами річки Рось і на новому місті освячено на честь апостола Іоана Богослова. Саме в цьому храмі був охрещений майбутній художник І. М. Сошенко. Оскільки храм дерев'яний, його розбирали та після перевезення збирали по-новому.\nУ період колективізації Іоано-Богословський храм було зачинено, а під час Другої світової війни церкву відкрили для парафіян. У 1950–1960 роки приміщення храму використовували як Будинок культури, а згодом — як сховище зерна. У 1990 році храм знову відкрили і в ньому відновилося богослужіння. Приміщення повністю реставрували, перекривали, перефарбували. На церковному подвір'ї — надгробок з фотографією молодої жінки і написом: «Да будет твоя святая воля / Анна Савельевна Цюрупа скончалась 29 янв. 1910 на 23 г. жиз(ни)». В храмі є мироточива ікона — Державна ікона Божої Матері.\nВ селі є стара церковна школа, побудована при храмі. Приміщення досі стоїть, але саму школу закрили, бо замість неї побудована новіша.\nЗ 2002 року настоятелем Іоано-Богословського храму є о. Василій Собко. Служби проводяться регулярно.\nРозташована на околиці села. Дерев'яна на кам'яній основі п'ятизрубна з дзвіницею. Перекрита куполами, завершеними головками, бічні приділи — плоскою стелею. Дзвіниця завершена шатром з головкою. Всі зруби з'єднані з центральним напівкруглими вирізами арок. В інтер'єрі зберігся розпис XIX в. Гармонійно розвинена композиція будівлі, майстерно виконані деталі ставлять пам'ятник в ряд цікавих зразків українського дерев'яного зодчества XIX ст.\nЙ. Главка. Національний університет ім.Ю. Федьковича\nРезиденція митрополитів Буковини і Далмації — визначний архітектурний шедевр Західної України, розташований у місті Чернівці (Україна).\n28 червня 2011 року на 35-й сесії комітету ЮНЕСКО архітектурний ансамбль резиденції (англ. Residence of Bukovinian and Dalmatian Metropolitans) включили до списку Світової спадщини.\nЗа підсумками загальнонаціональної акції «Сім чудес України: замки, фортеці, палаци», що проводилась протягом 2010–2011 років, митрополича резиденція потрапила до топ-7.\nСьогодні — Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича\nПісля входження частини Буковини до складу Габсбурзької монархії (1775) було утворено Буковинську єпархію з центром у місті Чернівці. Для розміщення Буковинські архієреї та консисторії за короткий термін звели «Єпископську резиденцію». Місце під будівництво обрали на одному з місцевих пагорбів «Домнік» (або «Панська гора»). З 1882 року — «Габсбурзька гора», яку в народі через складнощі вимови називали — «Гарбуз гора».\nУ 1849 році було утворено Герцогство Буковина. Тогочасний єпископ Євгеній (Гакман), відігравши визначальну роль у відокремлені краю від Королівства Галичини і Володимирії, не допустив його приєднання до Семигороду, а місцевої православної церкви — до Трансільванської митрополії. Натомість владика Євгеній увесь свій вплив і авторитет спрямував на створення окремої митрополії.\n6 липня 1864 року буковинський єпископ на місці старої резиденції урочисто заклав «угольний» (наріжний) камінь у фундамент каплиці Св. Іоана Нового Сучавського. З цього розпочалося будівництво комплексу, що тривало майже двадцять років.\nЗа масштабами будівництво резиденції не мало аналогів на Буковині й коштувало астрономічні, за тодішніми мірками, гроші — 1 мільйон 750 тисяч гульденів. Фінансування, головним чином, здійснювалось за рахунок Буковинського православного релігійного фонду. Як прояв добросусідства, свої пожертви зробили місцеві німецька та польська католицькі громади, а також іудеї. Значну допомогу надавало Міністерство культів і освіти Австро—Угорщини.\nПроцес будівництва відбувався ретельно та акуратно. Для забезпечення високої якості цегляної кладки Й. Главка запросив із західних регіонів Австрії тридцять найкращих мулярів, але й їм заборонялося протягом зміни використовувати більше сотні цеглин. Будівельний розчин розводили у величезних чанах, куди додавали падаль та курячі яйця.\n«Семінарський корпус» з «Трьох-Святительською церквою»\nта «Митрополичий корпус»\nКомплекс чітко спланований і лаконічний, у своїй сукупності нагадує середньовічний замок. Двір з трьох боків замкнутий корпусами, які утворюють парадний курдонер, що нагадує своєрідний бароковийцеремоніальний двір.\nКафедральний собор святого благовірного князя Олександра Невського — православний собор у неовізантійському стилі, розташований в Кам'янці-Подільському. Зруйнований у роки радянської влади, відновлений в час Незалежності України. Собор був побудований у 1893 році на честь 100-річчя «приєднання» Поділля до Росії. Храм будувався на народні кошти, зібрані Олександро-Невським опікунством. Закладка церкви відбулася 2 травня 1891 року, a 24 листопада 1897 собор було освячено. Будівництво собору, розпис стін і закупівля культового приладдя обійшлися більш ніж в 100 тисяч рублів. Приміщення церкви обігрівалися паровим опаленням.\nСпоруда вражала величчю і була одним із яскравих храмів Кам'янця-Подільського. Побудована у візантійському стилі, з великим головним куполом і чотирма напівкуполами по боках, церква мала над західним входом невелику дзвіницю. Головний вівтар був присвячений св. Олександрові Невському, в пам'ять Олександра III. Південний вівтар носив ім'я св. Великомучениці Катерини, покровительки Катерини II, за царювання якої відбулося загарбання Поділля Росією, а північний — св. Миколи.\nСобор мав двох'ярусний іконостас роботи московського майстра Ахапкіна. У числі пожертв на храм був хрест, присланий в подарунок імператрицею Олександрою Федорівною, дружиною Миколи II. При церкві на початку XX століття діяло Олександро-Невське братство з народною читальнею і бібліотекою.\nУ 1930-ті роки храм був розібраний на цеглу. В час після проголошення Незалежності України собор відбудовано — він знову став однією з визначних пам'яток Кам'янця-Подільського.\nВ архітектурі українського романтизму досить часто застосовували ротонду із колонами (або без них) з яскраво вираженими ампірними формами.\nА. Меленський. Церква Святого Миколая на Аскольдовій могилі.\nЦе́рква Свято́го Микола́я на Аско́льдовій моги́лі — храм в урочищі Аскольдова могила (Київ), спроектований Андрієм Меленським і збудований 1809 року на місці культових споруд, які існували на цьому місці від ХІ століття і від самого початку були присвячені Святому Миколаю.\nСтародавня Микільська церква була споруджена не пізніше Х століття якимось Ольмою поряд зі своїм двором, над могилою князя Аскольда в урочищі Угорському, яке з XVIII столітті зветься Аскольдовою могилою. Назву церква отримала за ім'ям, яке прийняв Аскольд при хрещенні у 867 році — Микола.\nПевний час була поширена думка про те, що до будування церкви причетна княгиня Ольга, а, отже, церква є найдавнішою на Русі. Виникла ця думка, найімовірніше, через помилку переписувача, який свого часу замість «Олма» написав «Олга». Втім, деякі дослідники й автори дотримуються прямо протилежної версії. Висловлено думку, що Ольма — це Олмош (Алмош), хан угрів, спільник Осколда-Миколи, який на межі ІХ та Х століття під тиском печенігів вивів орду мадяр з причорноморських степів до Панонії .\nУ 971 церкву Святого Миколая зруйновав син Ольги — Святослав, правління якого пов'язане з жорстокою язичницькою реакцією, переслідуванням християн і нищенням церков. Лише у 990 році князь Володимир знову спорудив тут дерев'яний храм. 1036 року при церкві заснували жіночий монастир, у якому доживала свого віку мати одного з засновників Києво-Печерської обителі преподобного Феодосія. Він містився чи то на самій Аскольдовій могилі, чи то на узвишші над нею.\nІснує переказ, пов'язаний із подією, яка сталася в 1113 в житті великого князя Київського Мстислава Володимировича, сина Мономаха. Повертаючись пізньої пори з полювання, він заблукав у пралісі, який покривав собою терени сучасного Печерська. Шукаючи дорогу з нього, князь несподівано побачив яскраве світло, що його випромінював образ Святого Миколая, розміщений на високому пеньку, якраз біля тієї самої дороги. На згадку про чудесне явлення князь 1115 року заснував при Миколаївській церкві на Аскольдовій могилі (чи перетворив із зазначеного вище жіночого) чоловічий монастир (чи відновив після зруйнування його 1096 року половцями). Через якийсь час на місці пригоди, що сталась із Мстиславом, з'явилася стовпоподібна каплиця (слуп) із образом Святого Миколая, яка вказувала напрямок руху до обителі на Аскольдовій могилі.\nНайдавніше зображення церкви Святого Миколая — дерев'яної, з трьома банями — збереглося на плані Києва А.Кальнофойського (1638). Наприкінці XVI століття обитель була певний час уніатською . Від часів митрополита Київського Петра Могили вона отримала від козацьких гетьманів численні універсали та грамоти на володіння маєтностями. Зокрема, Іван Мазепа упродовж 1690—1696 власним коштом спорудив на горі над Миколаївською церквою за проектом архітектора Йосипа Старцева великий мурований 5-банний Микільський Військовий собор, який став соборним храмом Микільського монастиря. У келії довкола нього переселилася більша частина братії з території на Аскольдовій могилі, а під горою лишився монастирський цвинтар з дерев'яною Миколаївською церквою, як з головної перетворилася на приписну цвинтарну.\nУ 1809 воронезький купець Самійло Мещеряков побажав увічнити пам'ять своєї дружини, яка померла у Києві і була похована на Аскольдовій могилі. З цією метою він замовив Андрієві Меленському проект мурованої церкви, яка була збудована того ж року (під керівництвом Василя Сєрікова) за 8 тисяч карбованців і освячена 1 вересня 1810 року. Вона була двоповерхова, виконана у стилі ампір і у формі ротонди, оточеної колонадою тосканського ордеру. Її вінчала велика напівсферична баня з ліхтарем і маленькою дзвіницею (у 1882 баню храму було дещо спрощено). Тарас Шевченко зобразив її на одній із акварелей. У напівпідвальній крипті храму було передбачено 77 місць для поховань. У 1816 році церкву розписав іконописець Білецький.\n«Анітрохи падінням не загрожує; треба трохи полагодити і церква має існувати» .\nДошку з цією історичною фразою згодом повісили у відремонтованому храмі. Іншу дошку, з довжелезною (і наполовину вигаданою) історією Аскольдової могили у 1866 почепили на фасаді церкви під час відзначення 1000-ліття хрещення Аскольда. Тоді ж поширилася легенда про те, що тут міститься також і його поховання. На запитання про це богомольців військові писарі показували на місце за вівтарем храму, де існувало поховання невідомої особи, а пастирські служки уточнювали: «Не тут, а під церквою у склепі».\nЦерква Святого Миколая на Аскольдовій могилі прославилась також тим, що це був перший храм, який відвідав Папа Римський Іван Павло ІІ під час свого апостольського візиту в Україну влітку 2001.\nЦерква монастиря Преображення Господнього у с. Гошів.\nВасиліянський монастир Преображення Господнього — греко-католицький монастир Чину св. Василія Великого у селі Гошові Долинського району на Івано-Франківщині. Вважається однією із найвеличніших релігійних та історико-архітектурних святинь Західної України. Його щорічно відвідує кілька мільйонів прочан з різних країн Європи. Навколо питання виникнення Гошівського монастиря існують різні версії. Якщо врахувати, що перша письмова згадка про село Гошів відноситься до 1464 р., то монастир в урочищі «Красний Ділок» (згодом — «Чорний Ділок»), як місце поселення кількох ченців-пустельників, міг існувати значно раніше. У пошуку кращих і вигідніших умов ченці масово переходили з одного монастиря до іншого, а деякі заселяли необжиті землі на певній віддалі від існуючих поселень.\nМайже 5-столітня історія монастиря була дуже складною. 1570 року лицар королівського війська Кучулад побудував тут церкву і монастир, які на початку XVII століття спалили кримські татари. Вони також повбивали ченців.\nУ 1629 році власник (або державець) села Гошів Євстахій Шумлянський відбудував церкву і монастир у Чорному Ділку. Цей чоловік був великим жертводавцем, а незадовго до смерті й сам прийняв чернечий обіт.\nУ другій половині XVII століття монастир перенесено на Ясну Гору. Ймовірно, переселення монахів на нове місце було зумовлене черговою пожежею. Але й тут у 1762 році вогонь пожер монастирські будівлі. Аби все відновити, знову потрібні були кошти і шалені зусилля. Саме тоді ігумену Йосафату Ленчевичу, згідно з його записами, з'явилася Божа Мати, яка втішила монаха і дала добру пораду щодо відбудови.\nЗібравши кошти, почалася робота. У 1771 році на Ясній Горі вже стояв монастир, а наступного року завершено відновлення церкви. Вона була невеликою, тож згодом, аби задовольнити духовні потреби віруючих, яких приходило сюди чимало, у 1842 побудовано більший храм. Він стоїть тут і донині.\nНа задній стіні приміщення був намальований сонячний годинник, на якому тінь стрілки показувала точну годину (при сонячній погоді) впродовж дня.\nВсі п'ять найбільших дзвонів подарували миряни. Найбільший вагою 1500 кг, найменший — 500 кг. В одній із кімнат монастирського приміщення знаходилася книгозбірня, де зберігалися всі українські книжки, газети, журнали, які виходили в Галичині з 1848 року. На жаль, під час війни в 1944 р. значна частина бібліотеки згоріла. Монастир знову зазнав руйнації, тільки стіна, на якій була ікона, вціліла.\nУ післявоєнні роки час від часу навідувались в монастир енкаведисти. Після кожного такого відвідування з келій чи трапезної зникали то рушник, то ложечки, то скатертина. Але в усі часи потік прочан на Ясну Гору не припинявся\nУ 1950 монастир припинив своє існування. Арештовані були священики, монахи. Багато ікон, золотих і позолочених речей було вилучено.\nДо 1978 у цьому приміщенні був дитячий будинок, церква використовувалась під склад. А потім монастирські келії були базою відпочинку.\nНімецькі спеціалісти встановили електронні дзвони, єдині в країні. Художники-реставратори з Дрогобича, Львова, Борислава провели за рік велику роботу — реставрували п'ять великих полотен XVIII ст. і намалювали 15 картин.\nОсвячення відродженої церкви відбулося 1996 року.\nМісцеві жителі переказують численні історії про зцілення людей, які протягом століть вервицею тягнуться до монастиря. Далекого 1770 року у Гошів їхала жінка, Марія Кульчицька, коли напувала в ріці коней, несподівано одна її дитина випала з воза і втопилася. Мати взяла на руки мертву дитину, занесла її до церкви і, впавши на коліна перед чудотворною іконою Божої Матері, сердечно молилася і раптом трапилось чудо — дитина ожила.\nДо кінця XVIII століття у «Монастирському літописі» налічувалось понад 100 записів про чудесні зцілення через заступництво Пресвятої Богородиці.\nІкона Гошівської Божої Матері — копія Ченстоховської ікони — належала до родини хорунжого Шугая. Під час пожежі, коли все його господарство згоріло дотла, залишилась недоторканою лише одна стіна — на ній висіла ікона. Згодом родина Шугаїв, рятуючись від татарських набігів, перебувала певний час у маєтку Гошовських, відтак і ця ікона змінила власників. В 1736 р. ікона заблисла великим сяйвом, а потім на обличчі Богородиці залишилась немовби роса, а з очей спливали сльози, що засвідчило багато людей і місцевий священик. Гошовський передав ікону в монастир, а митрополит Лев Шептицький, після проведення церковного розслідування, окремим декретом проголосив її чудотворною. Від того часу ікона Гошівської Богоматері прославилась багатьма чудами, які було детально розслідувані та зафіксовані в спеціальній книзі, та отримала назву «Цариця Карпат».\nНаближалося 200-річчя перенесення чудотворної ікони Матері Божої до монастиря — 1937 рік. ікона потребувала відновлення, реставрації. «На лляному полотні розмірами 63,5 х 43 см, — описує автор книги „Цариця Карпатського краю“, — олійними фарбами була намальована Божа Матір з дитятком Ісусом. Обличчя Божої Матері і Дитятка — яснобрунатні, плащ Божої матері — синій, сукня — вишнево-червона, одяг Дитятка ісуса дещо ясніший, ніж плащ Богородиці, а корони — золотаві…» Згодом срібні оздоблення замінили на золоті, прикрасили коштовним камінням. А митрополит Андрей Шептицький поновив на чудотворній іконі печатки Атанасія Шептицького.\nУ 1950 році монастир на Ясній горі закрили, тут був притулок для дітей з особливими потребами. Розповіли мешканці, що один чоловік зрізав усі залізні хрести в монастирі, за що отримав у подарунок автомобіль, але невдовзі, за спогадами людей, той чоловік загинув в автомобільній аварії. Наприкінці 1970-х років у монастирі ще й облаштували склад, а згодом у келіях відпочивали працівники військового заводу.\nУ 1950-роках зникла ікона Богородиці. Хтось каже, що її вивезли в Сибір, хтось — за кордон, версій чимало, але, на жаль, донині монахи не можуть знайти оригінал ікони, її шати та корону.\nУкраїнський іконописець отець Ювеналій Мокрицький кілька років відтворював у Римі копію Владичиці Ясної Гори. Освятив її Папа Римський Іван Павло ІІ.\nУ другій половині 19 ст.на українських землях поширився псевдовізантійсько-руський стиль, який насильно впроваджували в церковному будівництві. На західноукраїнських землях , що були під владою Австро-Угорщини , в архітектурі романтизму використовували переважно елементи романського та готичного стилів.\nСлухання музики: С. С. Гулак-Артемовський. Уривок з опери «Запорожець за Дунаєм».\nГоловне у творчому доробку П.П. Сокальського (1832—1887 рр.) — опери "Мазепа" (за поемою О.С. Пушкіна "Полтава"), "Майська ніч", "Облога Дубна" (обидві за М.В. Гоголем), фантазії "Українські вечори", "На берегах Дунаю" та інші фортепіанні твори, а також романси і хори. Його перу належить капітальна теоретична праця "Русская народная песня, великорусская и малорусская в ее строении мелодическом и ритмическом...", в якій проводилась думка про зв'язок національних особливостей мелодики народної пісні з мовою даної національності. М.М. Калачевський (1851 — 1910 рр.) написав відому "Українську симфонію", в основу якої ліг народнопісенний матеріал ("Віють вітри", "Дівка в сінях стояла", "Побратався сокіл з сизокрилим орлом", "Ой джиґуне, джиґуне" та ін.). Переважаючий настрій симфонії — світла лірика, лагідний гумор. Цілу епоху в музичному житті України становить творчість М.В. Лисенка (1841—1912 рр.) — великого українського композитора, блискучого піаніста-віртуоза, талановитого хорового диригента, педагога, музикознавця й активного громадського діяча демократичного напряму. Йому судилося стати основоположником української класичної музики.\nПочинаючи з 70-х років М. Лисенко обробив та опублікував понад 600 зразків українського музичного фольклору, створив великий цикл "Музика до "Кобзаря" Т.Г. Шевченка", який включає понад 80 творів різних жанрів і форм. Різноманітні за темами і настроями, дуети і хори написані на тексти І.Я. Франка ("Безмежноє поле"), Є.П. Гребінки ("Човен", "Ні, мамо, не можна..."), С.В. Руданського ("Ти не моя"), Г. Гейне ("Коли розлучаються двоє") та ін. Зразком національної героїко-патріотичної опери стала монументальна народна музична драма Лисенка "Тарас Бульба". На сюжети повістей М.В. Гоголя написані також опери "Різдвяна ніч", "Утоплена". Композитор створив музику до п'єси І.П. Котляревського "Наталка Полтавка", оперету "Чорноморці", дитячі опери "Коза-дереза", "Пан Ко-цький", "Зима і Весна".\nРозвиток музики на західноукраїнських землях також значною мірою стимулювався драматичним театром. У багатьох п'єсах музичні номери були органічною часткою спектаклів, які називалися "комедіо-опера",\nІз народнопісенними джерелами пов'язана творчість одного з перших українських композиторів-професіоналів Галичини М.М. Вербицького (1815—1870 рр.). Йому належать хорові твори "Заповіт" на вірші Т.Г. Шевченка, "Поклін" на вірші Ю. Федьковича, музика до театральних вистав, близько десяти симфоній-увертюр. Зразки професійної національної музики створив I.A. Лавровський (1822—1873 рр.) — автор багатьох хорів ("Козак до торбана", "Осінь", "Руська річка", "Заспівай, мій соловію" та ін.), пісень, музики до драматичних спектаклів.\nТ. Шевченко. Циганка ворожить українській дівчині.\nПершим українським живописцем-реалістом вважають Тараса Шевченко. Фактично добою реалізму в українському мистецтві стала доба передвижників, у лавах яких було чимало українців.\nС. Васильківський. Вартові запорозьких вольностей.\nТиповий сюжет Васильківського — озброєний козак-вершник в степу або група козаків на сторожі, в кінному поході чи на відпочинку «Козачий пікет», «Сторожа Запорозьких Вольностей» («Козаки в степу»), «На варті», «Козак в степу. Тривожні ознаки». До цієї групи творів близькі й краєвиди, в назвах яких народна пам'ять зберегла інформацію про історичне минуле («Козача гора», «Козача левада»).\nКартина «Сторожа Запорозьких Вольностей» вважається одним з кращих творів митця на історичну тему. Два вершники, зупинивши коней, вслухаються в тишу безлюдного, випаленого сонцем степу. Попереду, на горизонті, блищить смуга Дніпра, справа — курган; над ними високе небо з хмарами: невід'ємні від пейзажу вони підсилюють його значимість. В міцних постатях — впевненість і гідність. Вершники на сторожі. Їх статичність тимчасова й в будь-який момент може змінитися на рух. В загальній світлій колірній гамі зеленкувато-вохристих і голубуватих тонів стриманим акцентом виступає контраст червоного й білого у козацькому одязі. Спрямований вглиб, до горизонту, рух хмар, плавні, спокійні ритми просторових планів передають безмежність, епічність пейзажу. Відмовившись від зовнішньої оповідності, художник досягає внутрішнього заглиблення у простий сюжетний мотив, сутністю якого є ідея патріотизму.\nУ 1795 році був відкритий перший в Україні стаціонарний театр у Львові, в колишньому костелі францисканців. В Наддніпрянщині, де перші театральні трупи народилися також у 18 столітті, процес відкриття стаціонарних театральних споруд просувався повільніше. Так, у Києві перший стаціонарний театр з'явився у 1806 році, в Одесі — в 1809, в Полтаві — в 1810.\nСтановлення класичної української драматургії пов'язане з іменами Івана Котляревського, який очолив театр у Полтаві та Григорія Квітки-Основ'яненка, основоположника художньої прози в новій українській літературі. Бурлеск та експресивність, поряд з мальовничістю та гумором, що характерні для їх творів, надовго визначили обличчя академічного театру в Україні.\nРозкажіть про особливості романтизму в українському мистецтві.\nЯкі стилі та напрями поєдувалися в архітектурі того часу?\nНазвіть відомих українських живописців цих стилів\nНазвіть композиторів цих стилів\nЗавершіть роботу над проектом «Архітектура мого краю» і підготуйте його до презентації.


1 3438/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Корнієнка В.І. з посади судді апеляційного суду Полтавської області у відставку\n2 3232/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Бабенко С.С. з посади судді Дзержинського міського суду Донецької області у відставку\n3 3233/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Баглика С.П. з посади судді апеляційного суду Рівненської області у відставку\n4 3234/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Балана В.Д. з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку\n5 3235/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Баранова С.Б. з посади судді Білокуракинського районного суду Луганської області у відставку\n6 3236/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Бельмеги М.В. з посади судді Косівського районного суду Івано-Франківської області у відставку\n7 3237/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Гаврилова В.М. з посади судді апеляційного суду Львівської області у відставку\n8 3238/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Гаврилової М.В. з посади судді апеляційного суду Донецької області у відставку\n9 3239/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Глущенко Є.Д. з посади судді Роменського міськрайонного суду Сумської області у відставку\n10 3240/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Гончарова О.В. з посади судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська у відставку\n11 3241/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Горбаня Ю.О. з посади судді Тарутинського районного суду Одеської області у відставку\n12 3242/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Гошовської Т.В. з посади судді Верховного Суду України у відставку\n13 3243/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Грищенко Л.Д. з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку\n14 3244/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Демченка С.М. з посади судді апеляційного суду Закарпатської області у відставку\n15 3245/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Димарецького В.М. з посади судді апеляційного суду Київської області у відставку\n16 3246/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Дічакової Т. І. з посади судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області у відставку\n17 3247/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Дмитренко Г.К. з посади судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду у відставку\n18 3248/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Домнічевої І.О. з посади судді господарського суду міста Києва у відставку\n19 3249/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Жаботинської С.В. з посади судді Донецького апеляційного адміністративного суду у відставку\n20 3250/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Жука С.І. з посади судді Одеського апеляційного адміністративного суду у відставку\n21 3251/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Журавчак Л.С. з посади судді господарського суду Закарпатської області у відставку\n22 3252/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Зайцева А.В. з посади судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у відставку\n23 3253/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Ігнатюка Б.Ю. з посади судді апеляційного суду Закарпатської області у відставку\n24 3254/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Ільченко О.Ю. з посади судді апеляційного суду Сумської області у відставку\n25 3255/0/15-16 Рішення 19-12-2016 Про звільнення Ковалюка Я.Ю. з посади судді апеляційного суду Івано-Франківської області у відставку


Про це повідомили організатори фестивалю на офіційному сайті.\n"Фестиваль Odessa Classics переноситься на 10-23 серпня... Для нас головною метою в цей складний час був намір врятувати фестиваль цього літа. Ми переконані, що велика музика повинна звучати, і саме зараз її цінність висока як ніколи. З огляду на повідомлені плани Кабміну і МОЗ України щодо виходу з карантину та відновлення авіасполучення, ми вважаємо, що оптимальний час для проведення фестивалю Odessa Classics цього року - серпень", - повідомили організатори.\nУточнено програму і нові терміни проведення фестивалю - 10-23 серпня. Глядачам, які купили квитки та абонементи, організатори повідомили, що "вдалося зберегти як кількість концертів і місця їх проведення, так і 90% програми".\nЧитайте також: На Житомирщині через карантин перенесли BalzakFest\nЗокрема, повністю збережені 10 з 12 концертних програм і виконавців. Але не обійшлося без замін: замість концерту Єрусалимського квартету відбудеться концерт піаніста П'єтро де Марія (Італія), нова дата - 11 серпня. Також скасовано концерт Брюссельського камерного оркестру під керівництвом Майкла Гутмана, замість оркестру 19 серпня відбудеться сольний концерт піаніста Себастіана Кнауера (Німеччина).\nНова дата проведення концерту опен-ейр за участі Естонського Національного симфонічного оркестру - 22 серпня, ми сподіваємося провести його, як і планувалося, на Потьомкінських сходах, підсумували організатори фестивалю.\nФестиваль Музика Одеса Коронавірус


У БПП проти виплати стипендій тільки бідним студентам » Слово і Діло\n22 січня 2015, 12:07\nРадник Президента, народний депутат від «Блоку Петра Порошенка» Микола Томенко впевнений, що «геніальну» ідею виплачувати стипендії виключно бідним студентам потрібно зупинити.\n«Після зарплатної «урівнялівки» у вишах, коли сьогодні приблизно однакову заробітну плату будуть отримувати кандидати наук і доктори наук, доценти і професори, не роз'ясненою залишається ситуація, як виживати вчителям і школам, з'явилась ще одна «геніальна» ідея стосовно того, що стипендії треба платити лише бідним студентам», - каже Томенко.\nЗа словами нардепа, все життя, навіть в умовах, коли діяло вчення пролетаріату в Радянській Україні, принцип успішності при виплаті стипендій був ключовим, оскільки завдання вищого навчального закладу – підготувати фахівця і навчити професійну людину.\nТоменко вважає, що соціальне становище може бути одним з додаткових факторів, коли приймається рішення, кому з двох студентів заплатити стипендію: якщо ж її можна заплатити тільки одному, тоді до фактору успішності може додаватися фактор соціальної необхідності.\n«Отож, сьогодні треба цю чергову «геніальну» ідею зупинити! Урядові ідеї вже створили соціальну напругу всередині викладацького корпусу, залишилось ще створити хаос всередині студентства. У будь-якому разі, таке питання має вирішувати не один «клерк» (навіть високого рівня з Міносвіти). Це питання, яке треба обговорювати з вишами, експертами і лише після того змінювати правила нарахування стипендій», - резюмував Томенко.\nЯк відомо, вчора заступник міністра освіти Інна Совсунповідомила, що стипендії в Україні будуть отримувати лише бідні студенти. Поділять молодь на бідних і забезпечених уже з першого вересня.На думку чиновника, це виправдано, бо в університетах навчається чимало молоді зі сімей із високим достатком.