Екскурсії школами КМДШ. Київ та Львів - Новини - Київ - КМДШ - приватна школа у Києві, Львові\nЕкскурсії школами КМДШ. Київ та Львів\nБатьки київських та львівських школярів мають можливість відвідати екскурсії новими школами КМДШ. Це як дні відкритих дверей, але для невеликих груп.\nЗареєструватися на екскурсію школами можна на головній сторінці сайту.\nБудівлі шкіл мають площі більше 7 тис.м2 кожна. Інноваційні лабораторії, просторі навчальні класи, величезні коворкінги для захистів проєктів, спортзали, креативні зони відпочинку, kid’s cafe (в якому школярі будуть харчуватися тричі на день), кабінети інформатики з інноваційним обладнанням, сучасні бібліотеки. Тут створені всі умови для того, щоб дітям було цікаво навчатися та зростати впевненими особистостями, які вміють приймати самостійні рішення. У батьків є можливість прийти на екскурсію школою та переконатися самим. Потрібно лише заповнити реєстраційну форму і погодити з менеджером дату дня відкритих дверей.\nМи прагнемо, щоб кожен учень мав достатньо знань, досвіду, впевненості та приймав рішення на основі цінностей для того, щоб робити власний вибір та творити своє майбутнє. Тому в КМДШ працює команда справжніх професіоналів. Викладацький склад – це кваліфіковані вчителі та тьютори, які люблять працювати з дітьми, застосовуючи креативні підходи. Вчителі постійно освоюють інноваційні методики роботи, до кожного заняття готуються як до справжнього проєкту, спонукають дітей працювати в командах, вчать та показують приклад якісної взаємодії. Від професіоналізму та креативності викладацького складу залежить успіх не лише у навчанні, а й у становленні дітей як особистостей.\nНа зустрічі в КМДШ менеджер з комунікацій детальніше розповість про навчальні підходи, проведе екскурсію школою, батьки зможуть зазирнути в кожен кабінет, прогулятися коридорами та територією. На екскурсії можна буде не тільки оглянути будівлю школи, а й дізнатися вичерпну інформацію про програму КМДШ, отримати відповіді на актуальні запитання та одразу зареєструвати дитину на вступ.\nЗапрошуємо на екскурсію КМДШ-школами. Участь безкоштовна, реєстрація обов’язкова. Після відправлення форми менеджер зв’яжеться з кожним з батьків, щоб погодити дату та час зустрічі.


ДО ХАТИ Події і релізи Скасування експортного ПДВ на олійні: як відреагує ринок?\nМинулого тижня разом із ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» було прийнято також законопроект «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» №6776-д. Зміни до ПКУ передбачають скасування дії нульової ставки ПДВ при експорті олійних культур. Норма набуває чинності з 1 березня 2018 року. Таким чином, уряд планує збільшити внутрішню переробку.\n— Без відшкодування ПДВ експорт олійних у непереробленому вигляді фактично втрачає свій економічний сенс — рентабельність такої діяльності суттєво знижується, — прокоментував Леонід Тулуш, завідувач відділу фінансово-кредитної та податкової політики Національного наукового центру «Інститут аграрної економіки».\nЗа його словами, приваблива, на перший погляд, ідея: зламати чинну негативну практику поставки олійних у непереробленому вигляді, перестати розглядати аграрний сектор України як сировинний придаток інших країн тощо, — може призвести до непередбачуваних наслідків.\nЗа оцінками науковців Інституту аграрної економіки, прийнята норма змінить чинні порядки на ринку олійних культур, що формувались еволюційним шляхом багато років.\nNB: Частка трьох олійних культур — соя, соняшник, ріпак, для яких передбачено зміну режиму оподаткування експортних поставок, у загальній посівній площі в останні роки динамічно зростала і у 2017 році сягнула близько 40%. При цьому їх частка у загальних доходах сільгосппідприємств від рослинництва кілька років поспіль перевищує 42%, а загальному обсязі прибутків — 51%.\nНасіння соняшнику у непереробленому вигляді практично не експортується, тому на відповідному сегменті ринку олійних суттєвих змін не передбачається. Натомість левова частка виробленого обсягу сої та ріпаку експортується саме у непереробленому вигляді — прогнозовані значення за 2017 рік очікуються на рівні понад 75% по сої та 93% — по ріпаку.\nІз скасуванням дії нульової ставки ПДВ при експорті олії, ріпаку та соняшнику постає реальна загроза втрати напрацьованих ринків збуту олійних культур у непереробленому вигляді, адже зарубіжні партнери будуть не готові «переключитись» на придбання вже обробленого продукту — з втратою частини своєї доданої вартості. У такому випадку наслідки для галузі можуть бути взагалі катастрофічними — може виникнути криза перевиробництва із відповідним ціновим обвалом, а соя та ріпак можуть надовго зникнути із українських полів.\nАле це все тенденції на майбутнє. А вже сьогодні починають втрачати сільгоспвиробники. Адже закупівельні ціни на сою та ріпак очікувано знизяться: переробники явно не запропонують ту ж ціну, що пропонували трейдери.\nКрім того, у разі зменшення посівів під соєю та ріпаком, під які нині задіяні значні площі, може збільшиться пропозиція на ринку інших сільгоспкультур, що може обвалити на них ціну та обумовити втрату доходів сільгосппідприємств. А ринок можуть заполонити соя та ріпак, вирощені у «сірій зоні» — у суб’єктів, які не є платниками ПДВ. Тому у експортерів відповідних продуктів не буде виникати вхідного ПДВ, який необхідно буде заявляти до відшкодування з бюджету, і відповідні операції матимуть економічний сенс.\nНаразі народні депутати — члени Комітету Верховної Ради України з питань аграрної політики та земельних відносин — підписали заяву та працюють над розробкою відповідних змін до Податкового кодексу України з метою врегулювання порушеного питання та наполягають на необхідності негайного розгляду відповідного законопроекту Комітетом з питань з питань податкової та митної політики та включення його до порядку денного сесії Верховної Ради України та невідкладного розгляду парламентом в четвер, 21 грудня.\nУ заяві депутати наголошують, що скасування бюджетного відшкодування податку на додану вартість при експорті олійних культур нанесе велику шкоду сільському господарству України, адже призведе до падіння закупівельних цін на них, що вже почало відбуватися на наступний же день після ухвалення цієї поправки.\n— На сою вже зняли ціну на 50 грн. І з 1 січня обіцяють зменшення ціни ще на 10-15%. Так що ця ситуація вже на нас позначилася. Зараз я думаю продати 500-600 т, бо я знаю, що ціна після нового року впаде, а долар і, відповідно, ціни на мінеральні добрива — піднімуться. То треба зараз продати хоч трохи, щоб добривами запастися. А тоді вже, що буде, — розповів фермер із Сумщини, директор ТОВ «Беєво» Іван Сало у коментарі Kurkul.com.\nЗагальні втрати аграріїв становитимуть декілька мільярдів гривень. Крім того, скасування відшкодування ПДВ при експорті відповідних олійних культур є грубим порушенням зобов’язань, взятих Україною при вступі до СОТ і підписання Угоди про Асоціацію з Європейським Союзом.\nПопередня статтяЄгипет залишається основним покупцем українського нуту\nНаступна статтяПерезволоження ґрунту дозволило позбутись гризунів


Волинські абітурієнти – серед найактивніших в Україні\n18 Липня 2012 11:07\nВолинські вступники до ВНЗ ‒ у 10-ці найактивніших в Україні.\nЩоправда, зважаючи на дані, оприлюднені на офіційному сайті Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, заяви наші земляки найчастіше подають не до місцевих вишів.\nЗа даними на ранок 17 липня кількість поданих заяв до ВНЗ України становить 1 152 954. З них в електронному вигляді вступники надіслали 147 862 заяви.\n«За 13 днів вступної кампанії участь у ній взяли 398 345 вступників. Системою електронного подання скористалися 48 759 осіб, тобто кожен восьмий вступник», ‒ сказав заступник директора департаменту вищої освіти Микола Фоменко.\nНайбільше заяв отримано від вступників із Донецької, Дніпропетровської областей, на третьому місці – кияни, далі представники західної столиці – Львова, за ними ‒ харків’яни, одесити, абітурієнти Київської, Луганської, Житомирської областей. Замикають десятку – волиняни.\nТим часом найбільше заяв від вступників надійшло до столичних вишів: Київського національного університету імені Тараса Шевченка, Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», Національного авіаційного університету.\nЧетверте і п’яте місця за львівськими ВНЗ ‒ Національним університетом «Львівська політехніка» і Львівським національним університетом імені Івана Франка.\nТакож до десятки університетів, де найбільше б хотіли навчатися українці потрапили: Донецький національний університет, Національний педагогічний університет імені Михайла Драгоманова, Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана, Київський національний торговельно-економічний університет, Харківський національний університет імені Василя Каразіна.\nцікаво Показати IP 18 Липня 2012 15:02\nцікаво, так наш ВНУ вже перейменований,кори забулись дати нову назву ВИШу


Мережею шириться новий прикол над дітьми | Новини на Gazeta.ua\nСереда, 12 вересня 2018 16:30\nЖах та істерики – мережею шириться новий пранк над дітьми\nЦей розіграш став популярним після шоу Magic For Humans\nНовою розвагою дорослих стало робити дітей невидимками. Користувачі соцмереж розігрують своїх молодших братів і сестер. Вони переконуючи дітей, що ті стали невидимими. Діти вірять і лякаються.\nПранкери накидають на "жертву" ковдру, вимовляють певні слова, зривають ковдру і вдають, що дитина зникла.\nДля посилення ефекту потрібно показати їй підготовлене заздалегідь фото, на якому дитини не видно.\nЦей розіграш став популярним після шоу Magic For Humans на Netflix.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Настільні ігри зближують батьків і дітей та вчать конкуренції\nДекому вдається розіграти навіть дорослих.\nДля української малечі англійська компанія Green Board Game, якій належить бренд BrainBox, випустила географічну розвиваючу гру з картою без Криму. Зображення карти України без окупованого Росією Криму з'явилося в мережі.\nЗараз ви читаєте новину «Жах та істерики – мережею шириться новий пранк над дітьми». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Приватне Будівельне підприємство «Спецхімбуд» виконує роботи для будівництва та реконструкції, зокрема інженерно-геологічні вишукування для будівництва, проекти житла та промислових об'єктів, контроль за проектуванням та виконанням будівельних робіт.\nБудівельне підприємство виконує обстеження технічного стану будівель і споруд, їх паспортизацію за стандартами України і розробляє креслення для підсилення конструкцій.\n«Спецхімбуд» також розробляє схеми розміщення окремих будинків, споруд та інженерних мереж, розрахунок, конструювання та монтаж металевих, залізобетонних, дерев'яних і кам'яних конструкцій, проектування і монтаж внутрішніх інженерних мереж струму, водопровода та каналізації.\nПідприємства є часто замовниками обстеження існуючих конструкцій і споруд та розробок проектної документації. Прикладом складного та відповідального проекту є розрахунки несучих конструкцій обпалювальної печі з навантаженням 40000кРа. Подіум печі являє собою залізобетонну монолітну раму. Замість старої печі необхідно було побудувати нову пічь, яка створювала на раму та фундаменти значно більші навантаження. Після обстеження фундаментів і рами, були виконані розрахунки з використанням програмного пакету «Lira». Було встановилено, що існуюча рама і фундаменти витримують навантаження від нової печі. Завдяки виконаного договору замовник використав існуючі фундаменти і подіум для нової печі та отримав вагомий прибуток.


Фі Фа Фе Фи Фл Фр Фу\n(від лат. fides – віра) – філос концепція, що проголошує необхідність реліг. віри поряд із знанням і використовує його для обгрунтування релігії. Ф. властивий неотомізму, прагматизму, персоналізму, екзистенціалізму та ін. За уявленнями Ф. істинний, всеосяжний світогляд неможливий без релігійної віри, бо наука має справу лише з природними явищами і не може дати переконливі відповіді на […]\nсформований вперше на Толедському церковному (не вселенському) соборі 589 додаток до христ. символу віри про сходження Святого Духа від Бога-Отця додаток “і від Бога-Сина” (лат. filioque – “і сина”). І хоча ІІ Вселенський собор (787) ухвалив формулу “Св. дух сходить від Отця”, навколо неї розгортається суперечка Риму і Константинополя, за якою – глибокі суперечки західноєвроп. […]\n(від грецьк. phlakterion – охоронець) – шкіряні молитовні ремінці і дві коробочки, всередині яких – цитати з Біблії. Під час вранішньої молитви іудей прив’язує коробочки до лівої руки і до лоба (“І прив’яжи їх в знак на руку твою, і хай будуть вони пов’язкою над очами твоїми” – Вт 6.8). Ф. з’явились в 4 чи […]\n(бл. 25 до н.е. – бл.50 н.е.) – іудео-елліністич. філософ, творець методу алегоричного тлумачення Біблії. Вчення Ф. являє собою еклектичне поєднання іудаїзму з платонізмом, стоїцизмом та піфагореїзмом. Біблейський Бог тлумачиться ним як вище трансцендентне буття. Бог творить світ силою свого Слова-Логоса. Сутність Бога за Ф. абсолютно проста, а тому неосяжна для дискурсивного розуму, тут потрібен […]\nрозділ академічного релігієзнавства, в якому подається раціональне осмислення природи, сутності й сенсу релігійного феномена. Категорія Ф.р. охоплює дисциплінарні складники цієї галузі релігієзнавства – її метафізику, епістемологію та праксеологію. Ці останні репрезентовані, відповідно, такими проблемами, як ірраціонально-буттійні витоки віри в надприродне, людина і Бог, вічність і час, “ніщо” і абсолют тощо; гносеологічне релігійне відношення, проблема богопізнання, […]\nзагальна назва політеїстичних вірувань Фінікії ІІ-І тис. до н.е. Фінікійські боги забражувались у вигляді людини, бика чи іншої тварини, часто-густо – конічного каміння-фетиша і уособлювали сили природи. Хоча фінікійці жили біля моря, Ф.р. відображала побут їх предків – спочатку кочівників, потім – землеробів. Імена богів були, певно, табуйовані і дійшли до нас лише під загальними […]\n(араб. fakr – бідняк) – 1) мусульманські мандрівні монахи, дервіші. Ф. ділились на ордени, вели аскетичний спосіб життя,давали обіт безшлюбності. Ф., що дотримувались настанов ісламу, називали Ба-шарра (“з законом”), а тих, які дозволяли в своїх поглядах вільнодумство – Бе-шарра (“без закону”). Крім того в Індії Ф.- общинний слуга, відправляючий ісламські обряди сільськогосподарського циклу; 2) Ф. […]\n(від грецьк. phallos – чол. статевий орган) – віра в особливу силу статевого органу чоловіка, що символізує плодючисть природи. Зародились у дородовому сусп., згодом поширилися в Греції, Римі, країнах Азії. У Ф.к. віра в особливу силу чол. статевого органу відобразилася в магічних ритуальних діях – молитвах до фалоса, в поклонінні його зображенню, ритуальних танцях з […]\n(1762-1823) – український церковний діяч, вчений-просвітитель, письменник, педагог. Народився на Полтавщині. Освіту отримав у Київській академії та за кордоном. Після повернення на батьківщину (1783) викладав у Київській академії математику, поезію, риторику, філософію, богослов’я, іноземні мови тощо. Постригся в ченці (1786) під ім’ям Іриней, був архімандритом ряду укр. монастирів, ректором Київської академії (1803-1804). З 1807 – […]\n(від лат. fanaticus – шалений, відчайдушний) – доведена до крайньої міри відданість релігійним ідеям, прагнення неухильно дотримуватись їх у практичному житті, нетерпимість до інших вірувань та іновірців. Характерною особливістю Ф.р. є переважаність емоційного над раціональним. Типи фанатиків різні: від пасивно-споглядного, містичного до активно-екстремістського. Ф.р. проявляється в аскетизмі (як-от пустельництво), нав`язуванні своєї віри тощо. Крайнім виразом […]


Засідання ТКГ: у переговори безцеремонно увірвався Козак і звинувачував Україну – Наголос\nКИЇВ. 22 січня. УНН. Вперше за весь час в переговорах ТКГ взяв участь “куратор українського напряму” Кремля Дмитро Козак. Раніше він жодного разу не брав участі (Росію представляє Гризлов), але сьогодні досить безцеремонно відсунув Бориса Гризлова з кадру і зайняв його крісло. Про це повідомив представник Донецької області у Тристоронній контактній групі щодо врегулювання ситуації на Донбасі Денис Казанський, передає УНН.\n“… вперше за весь час в переговорах ТКГ взяв участь Дмитро Козак. Раніше він жодного разу не брав участі (Росію представляє Гризлов), але сьогодні досить безцеремонно відсунув Гризлова з кадру і зайняв його крісло”, — написав Казанський.\nЗа його словами, “Козак був дуже роздратований, говорив емоційно. Як завжди, звинувачував Україну в небажанні визнавати бойовиків стороною переговорів і вимагав, щоб ми обговорювали “дорожню карту” виконання Мінських угод, запропоновану російськими маріонетками”.\n“Видно, що у Козака здають нерви. Ймовірно, начальство вимагає результату, якого немає. Тому сьогодні ситуація змінилася — якщо зазвичай росіяни ховаються за своїми смоляними опудалами, і намагаються говорити поменше, то сьогодні довелося виходити на перший план вже самому заступнику керівника адміністрації президента РФ”, – написав він.\n“Під час відеоконференції інші сторони нагадали російській стороні чіткі рамки щодо порядку та практики проведення консультацій.\nРешта осіб може брати участь тільки в якості консультантів та експертів з окремих питань, не більше”, – зазначено у повідомленні.\nНагадаємо, 19 січня представник окремих районів Донецької області в Тристоронньої контактній групі в Мінську Сергій Гармаш заявив, що ОБСЄ допустила на засідання ТКГ “громадських радників” бойовиків від так званих “ЛНР” і “ДНР”.


В Австрії 128 режисерів вимагають звільнити Сенцова – ЗМІ\n11 Грудень 2018, 20:47\nПлакат на підтримку Олега Сенцова на мітингу в Києві. Липень 2018 року\nВ Австрії 128 кіно- і телережисерів виступили із закликом до федерального уряду країни, яка головує в ЄС, зробити все можливе для звільнення засудженого в Росії українського режисера Олега Сенцова.\nПетицію з відповідною вимогою підписали представники Союзу кінорежисерів Австрії та Австрійської асоціації режисерів, пише «Укрінформ».\n«Як країна, що головує в Раді ЄС, Австрія також несе особливу відповідальність у справі Сенцова. Ми, кіно- і телережисери Австрії, виступаємо з рішучим закликом до федерального уряду зробити все можливе для того, щоб забезпечити в короткі терміни найкраще медичне лікування Олегу Сенцову, а також мобілізувати всі сили для його звільнення з ув'язнення в Росії», – цитує видання петицію.\nУ ній також висловлюється надзвичайна стурбованість у зв'язку з тим, що Сенцов перебуває в ув'язненні з 2014 року, а після 145-денного голодування його здоров'я сильно погіршилось, життя українця перебуває в небезпеці.\nУ вівторок, 11 грудня, пише видання, петицію передадуть у МЗС Австрії, а також надішлють федеральному канцлеру, федеральному президенту і деяким австрійським міністрам.\nУв'язненого в Росії українського режисера Олега Сенцова переведуть із медчастини колонії в загін, стверджують російські ЗМІ з посиланням на управління ФСВП Росії у Ямало-Ненецькому автономному окрузі. Раніше російські тюремники заявили, що Сенцов «майже вийшов» із голодування.


Інструменталізація історії | Листи до приятелів\nГоловна » Історія » Руслан Забілий: «Інструменталізація історії – це шлях в нікуди»\nСічень 27, 2017 Січень 27, 2017 Тарас Лильо\nЗмагання за історію, за право кожного народу подати свій погляд на минулі події − це теж і боротьба за майбутнє. Сьогодні, як ніколи, відстань між історією та завтрашнім днем скоротилася. Від нашої пам’яті прямо залежить не тільки якість життя, а і його шанси. Саме про це наша розмова з Русланом Забілим, директором Національного музею-меморіалу жертв окупаційних режимів «Тюрма на Лонцького» у Львові.\n22 червня, з початком німецько-радянської війни, переповнені політичними в’язнями тюрми прифронтової зони перетворилися для радянської влади на гостру проблему. Згідно з наказом №2445/М від 23 червня 1941 року, наркома державної безпеки СРСР В. Меркулова, в’язнів слід було розподілити на тих, що підлягають евакуації, та тих, кого необхідно розстріляти. Оскільки план евакуації не було виконано, місцеве керівництво НКВС розпочало масові розстріли в’язнів, що тривали з кінця червня до середини липня 1941 року. Загалом кількість розстріляних осіб у Західній Україні за цей період сягає близько 24 000. На фото – колишня тюрма у Львові, де в 1941 році відбувалися масові вбивства; сьогодні тут відкрито Музей-меморіал жертв окупаційних режимів «Тюрма на Лонцького». Фото Тараса Лильо\n– Вторгнення у нашу історію відбулося задовго до військової агресії Росії 2014 року. Де саме маємо посилити наші історичні позиції, зокрема в історії ХХ століття?\n– Так, це вторгнення відбулося значно раніше. Наприклад, ще до війни Росія намагалася побудувати спільний простір пам’яті, що виявлялося у спробах створити спільний підручних з історії, спільний музейний простір. Характерною ознакою сьогоднішньої війни є її гібридність, яка проявляється і в питаннях оцінки минулого, і в поширенні через ЗМІ антиукраїнської риторики, пропаганди, літератури, які не мають нічого спільного з історією. Протиставити цьому наша держава може багато чого, але на це потрібна політична воля. Одним з позитивних кроків було прийняття пакету документів про декомунізацію, зокрема відкриття архівів спецслужб, де кожен громадянин може працювати без обмежень. Це сприяє подоланню наслідків тоталітаризму й обмежує вал міфів, маніпуляцій навколо складних питань минулого.\n– Щодо міфів… Ви тривалий час досліджуєте тему УПА. Яке знання про цю армію є, на Вашу думку, істотним з огляду на потужне нашарування міфів? Яку думку важливо донести, зокрема, нашим сусідам, що могла би змінити уявлення про діяльність УПА?\n– По-перше, мене тішить, що є не тільки зацікавлення темою Української Повстанської Армії, а й тим, як карально-репресивні системи вели боротьбу з українським підпіллям. Зараз з’являється багато малознаного, досі недосліджуваного документального матеріалу в архівах. Вважаю, що справжня дослідницька робота тільки починається, її стимулюють певні аналогії між діями повстанців і тим, що відбувається на сході України. Проблема полягає в тому, що створити і поширити міф значно простіше, ніж боротися з ним. Наприклад, міф про те, що під час Другої світової війни українці вбивали євреїв. Тут деміфологізація полягає в тому, що не можна застосовувати тотальний підхід, принцип колективної відповідальності. Ніхто не має права звинувачувати увесь народ чи повстанську армію в злочинах за подібними принципами. Якщо це ставалося, то мені не лише як історику, а й як громадянину важливо знати імена і прізвища винуватців та масштаб цієї трагедії. Суттєвим теж є знання про те, що євреї не були для українців Галичини пріоритетними ворогами, бо вони ніколи не претендували на єврейську державу на цій території. Таких тем багато, їх треба вилущувати зі шкарлупи радянської пропаганди. Це нелегкий процес, у якому мають брати участь історики, а не політики.\nТюремний коридор. Фото Тараса Лильо\n– Справді, тотальність у підходах сприяє небезпечним стереотипам… Якось історика Володимира В’ятровича запитали, чи вояки УПА тероризували польське населення Галичини та Волині. Його відповідь була «Так», а пояснення таким: «Звідки я це знаю? З документально підтверджених наказів командирів УПА не чинити терор над цивільним населенням». Отже, цей терор не був виявом політики УПА… Як так сталося, що в роки Другої світової війни українці і поляки, маючи двох спільних ворогів – нацистів і більшовиків, − зуміли ще воювати між собою. Чому це кровопролиття між двома близькими народами стало можливим?\n– Це складне питання і немає на нього простої відповіді. Однак важливо збагнути, що польсько-українські відносини на прикордонних територіях відбувалися не у вакуумі. Не можна ігнорувати ретроспективу подій. Важливо визначити точку відліку цього кривавого конфлікту. Чи це Хмельниччина, чи, може, ще до Хмельниччини було закладено його основу? На мою думку, таким «вододілом» у ХХ столітті було закінчення Першої світової війни, коли на уламках імперії створювалися незалежні держави. У цій ситуації, той народ, який був сильніший, згуртованіший, хто мав готову до перетворень національну еліту й був більш хвацький, і створив державу. Таке право мали й українці. Після 1918 року щойно створені міжнародні організації не могли бути однозначними щодо статусу територій Західної України. Тому Польща отримала мандат на управління цією територією до вирішення міжнародною дипломатією цього питання. Однак польська влада вживала заходів, які були спрямовані не лише проти утворення на цих теренах української держави, а й проти автономії Східної Галичини. Свого часу в Івано-Франківському державному архіві я знайшов цікаві документи про розробку планів польського генерального штабу щодо протидії українцям, які, за оцінками польських військових, у березні 1923 року можуть повстати у зв’язку з тим, що Рада послів не прийме рішення на користь України. Генштаб польської армії підготував план, за яким він був готовий задіяти збройні сили проти українців. Ми знаємо, що згодом відбувалося в польській авторитарній державі Юзефа Пілсудського. Це – полонізація та пацифікація українців. Далі − події під час Другої світової війни.\nХоча були й спроби порозуміння. Частина представників польського підпілля, яке на відміну від українського було неоднорідним, йшла на контакт з українськими повстанцями, велися переговори і 1943 року, і після приходу радянської влади. З УПА активно співпрацювала організація «Свобода і Незалежність», яка була слабшою за АК. Тоді йшлося про спільну боротьбу проти тоталітаризму. Зокрема, відомо про спільну акцію польського та українського підпілля в Грубешові у січні 1946 року. Однак такі наміри не набули розвитку, бо польські політики хотіли зберегти польську державу в кордонах до вересня 1939 року. Вони не усвідомлювали, що геополітичний порядок сил змінився настільки, що їхня думка не має жодної ваги. Вважаю, що події 1943-1947 років були локальним конфліктом в рамках конфлікту глобального. Це було протистояння між двома визвольними рухами. У цьому конфлікті були задіяні й треті сили. Нацистська влада не могла залишити поза увагою польсько-український розбрат й не скористатися ним на свою користь. Те саме стосується і радянської влади та червоних партизанів, які не мали підтримки на західноукраїнських землях серед цивільного населення, але мусіли на когось опиратися. Для цього найбільше надавалися поляки, з якими була знайдена спільна мова. Це була війна. Кривава й жорстока. Головні ролі в ній виконували як збройні формування польського та українського визвольних рухів, так і максимально ангажоване до них цивільне населення. Під час воєн, як відомо, завжди страждають цивільні. Особливо коли силою обставин вони змушені робити вибір «свої-чужі».\nКабінет слідчого. Фото Тараса Лильо\n– Яким є Ваше ставлення до «геноцидної концепції»?\n– Я не є прихильником геноцидної концепції чи концепції етнічних чисток. Зверніть увагу на такий факт. У групі УПА-Північ були чотири воєнні округи. Наприклад, округа «Тютюнник» діяла на території Житомирської області, де також жила польська національна меншина. Рейдуючи за ріку Случ, повстанці були там достатньо активні. На цій території польське підпілля було слабким, українське – сильнішим. Якщо мова йде про те, що повстанці ставили собі за мету знищити поляків, чому вони того не робили на території Житомирщини? Для цього там були усі умови. Отож, коріння конфлікту є набагато глибшим за те, як про це говорять чи хочуть говорити. У будь-якому випадку пошук історичної правди має відбуватися на діалогічних засадах, тобто, коли є два учасники, які готові один одного слухати. Важливо, щоб у цьому діалозі й українці, й поляки не були шаблонними, а виявляли готовність іти один одному на зустріч. Інструменталізація історії, сплеск емоцій – це шлях в нікуди, він щонайменше звужує простір компромісу, примирення. Російсько-українська війна посприяла тому, що українські політики стали ще не сповна мудрими, але вже мудрішими. Це виявилося, зокрема, у тому, що вони не дали симетричної відповіді на рішення польського Сейму щодо подій на Волині й таким чином не посилили ескалацію цього напруження.\n– У своїх висловлювання Ви часто констатуєте наявність трьох ідентичностей в Україні: української, російської та радянської. Присутність радянської свідчить про істотні затримки в процесі декомунізації за останні 25 років. Невже голодомору 1932-1933 років, терору 1937 року і наступних років замало, щоб прозріти? Які, образно кажучи, ще «архіви» треба відкрити, щоб змінити свідомість сучасної «радянської людини»?\n– Це проблема посттоталітарного суспільства. Ці ідентичності не є сталими. Вони змінюються в умовах сьогоднішньої війни, яка є ліками для людей, котрі мріють про «світле» минуле, а воно ніколи вже не повернеться. Дедалі більше людей це розуміють. В Україні вже виросло покоління, яке народилося після проголошення незалежності. Воно не знає іншої країни, їх не зв’язує радянська минувшина, на відміну від їхніх батьків. Вони освічені й готові відповідати за розвиток країни, обравши європейський шлях. Щодо декомунізації, то, звичайно, нам необхідно було пройти цей шлях раніше. Був суспільний запит на ці процеси, суспільство тиснуло на владу, та ж робила якісь напівкроки, лише будучи припертою до стінки. Навіть «червоний директор» Леонід Кучма змушений був зробити певні кроки, але суспільство вже виявилося не готовим дотиснути ці процеси до кінця. Ще одна проблема полягала у тому, що вагома частина людей, які формували на початку 90-х років ХХ століття суспільну думку, знали, як боротися з тоталітарною державою, але об’єктивно не мали досвіду державного будівництва.\nВхід у камеру смертників. Фото Тараса Лильо\n– Колись Євген Сверстюк заявив, що якби не було Голодомору 1932-1933 років, то не було би позитивних результатів на референдумі 1 грудня 1991 року. На його думку, це був голос інстинкту самозбереження тих, хто вижив та їхніх нащадків…\n– Цілком погоджуюся. Більше того, на початку дев’яностих років було загальне піднесення. Попри малі знання, наприклад, про січових стрільців та несприйняття учасників визвольних змагань на сході України, з’являється попит на цю інформацію, навіть у вихолощеному репресіями, депортаціями і масовими вбивствами суспільстві. Тоді у кожному селі насипали символічні могили, ставили хрести борцям за волю України. Це як вияв пам’яті про пам’ять, бо це вже було у міжвоєнний період, коли українці насипали могили в пам’ять про боротьбу. У дев’яностих роках я жив у Запорізькій області, там було інше сприйняття державотворчих процесів, але люди були готові до змін, прагнули їх. Біда у тому, що на місці зруйнованого не було запропоновано нового. Утворився вакуум, який заповнили тим, що призвело до сьогоднішньої війни, агресії Росії. Час згаяли, ці регіони були перетворені в латифундії, вотчини місцевих, чужих українським інтересам так званих еліт, які мали більшу владу, ніж місцеві представники державної влади.\n– Потреба декомунізації – не тільки українська проблема. У світі загалом існують подвійні стандарти в оцінках нацистських і більшовицьких злочинів. Нацизм засуджено, більшовизм – ні. І це при тому, що нацисти причетні до вбивства близько двадцяти п’ятьох мільйонів, а комуністи у різних країнах знищили понад сто мільйонів. Чому існує така фальшива практика?\n– Процес денацифікації теж ще не завершений. Там теж є підводні камені. Наприклад, близько трьох тисяч членів айнзатцгруп СД, які брали участь у каральних операціях на сході, зокрема у знищенні єврейського населення. Це не були фронтові частини, це безпосередні учасники злочинів. Засуджено було близько ста осіб. Більшість з них опинилися на заході. В умовах холодної війни західні союзники хотіли мати союзника – Німеччину, тому вони дивилися крізь пальці на злочини людей, які потім розбудовували ФРН. Отже, визначальними були геополітичні пріоритети. У випадку комуністичних злочинів зараз є очевидно, що непокаране зло має шанс відроджуватися й утверджуватися під маскою «русского міра», «боротьби з фашизмом»… Кілька років тому я брав участь у міжнародній конференції у Берліні, на якій аналізували практики комуністичної системи. Було очевидно, що французам, іспанцям,… і далі на захід важче зрозуміти, що відбувалося на сході, тому що досвід роботи їхніх комуністичних партій істотно відрізнявся від комуністичної практики в СРСР чи країнах Центрально-Східної Європи. До цих різних досвідів треба серйозно ставитися й доносити їм інформацію про злочини комунізму, їхній масштаб і таким чином допомагати громадянам західноєвропейських країн прозрівати, дізнатися про те, хто такі українці, яка у них історія, чому вони обрали європейський шлях розвитку.\nКамера смертників. Фото Тараса Лильо\n– Ми розмовляємо в Національному музеї-меморіалі жертв окупаційних режимів «Тюрма на Лонцького». Ця в’язниця, за Вашим визначенням, була місцем концентрованого зла, принесеного на нашу землю різними окупаційними режимами. Як би ви окреслили призначення музею сьогодні?\n– Це – місце пам’яті. Найціннішим артефактом музею є приміщення. Наше завдання – зберегти автентику, яка передає дух, дихає минулим. Тут кожен − українець, поляк чи представник іншої національності, хто зазнав страждань від тоталітаризму, − може принести сюди свій біль, а це дає можливість зрозуміти ціну свободи, чим люди платять за право жити гідно й вільно. Тюрма є застереженням і нагадуванням про те, що коли не пам’ятатимемо зараз, у майбутньому зафіксовані тут жахіття можуть повторитися. Музей також є майданчиком для обміну думками. Ми відкриті для спілкування, дискусії з різними людьми, різних національностей та поглядів на проблеми, що пов’язані з тоталітаризмом.\n– Польський режисер Кшиштоф Зануссі якось зауважив, що якість життя – це не тільки добротні автостради, чиста питна вода,… це і наявність пам’яті. Ця пам’ять не усім вигідна, а комусь навіть загрожує… З часу, коли на київському вокзалі працівники СБУ Вас затримали, минуло шість років. Чого бояться організатори таких провокацій?\n– Сучасна Росія будується на міфах – про велику вітчизняну війну, велику державу. Без корекції пам’яті українців їх утверджувати важко. За каденції Януковича були, як я вже казав, серйозні спроби творити спільний простір пам’яті. До цього стараннями історика Володимира В’ятровича та колишнього голови СБУ Валентина Наливайченка в Україні були відкриті архіви. Завдяки цьому, наприклад, спростовано міф про участь «Нахтіґалю» у погромах львівських євреїв. Його формували десятиліттями, а він був спростований за короткий період часу. Таких демаскованих міфів є десятки. Це загрожувало міфологізованим основам Росії. Тому треба було зупинити ці процеси, а учасників цього процесу – залякати. Це пов’язано не тільки з моїм затриманням. Якби хід подій розвивався по-іншому, хтось би був там і після мене. Згадаймо тиск на голову Київської міської організації Українського добровільного історико-просвітницького правозахисного благодійного товариства «Меморіал» ім. В.Стуса Романа Круцика, історію з музеєм Української революції 1917-1921 рр. у Києві… У Кремлі добре розуміють, що робота українських істориків відрізає українців не тільки від радянської пуповини, а й від російської, не залишаючи шансів для «колиски трьох братніх народів», «руського міра» тощо. Тоді проти мене була відкрита кримінальна справа, яку СБУ закрила у 2011 році. Ще одна справа була відкрита за моїм позовом щодо неправомірних дій СБУ. У 2014 році, умовно кажучи, була поставлена крапка, бо суд лише частково визнав дії СБУ незаконними. Частину конфіскованих речей нам повернули. Репресіям піддали і музей. 5 липня 2011 року були допитані практично всі співробітники музею – від прибиральниць до наукових співробітників. Дехто не витримав тиску і звільнився. До сьогодні мені не повернули мій жорсткий накопичувач. Для цього потрібно було відкрити ще одну кримінальну справу. Цим займатися я не міг уже після втечі Януковича, бо розумів, що зараз СБУ має важливіші справи.\n– Ви називаєте те, що відбувається на сході України, війною. Яке означення цієї війни для вас є оптимальним: російсько-українська, кремлівсько-українська?..\n– Для мене це російсько-українська війна. Російська пропаганда нав’язує нам термін «громадянська». Для цього немає підстав, бо в громадянській війні не повинно бути третьої сторони, а ми знаємо, що участь в бойових діях бере російська армія. Необхідно також розуміти, що об’єктом такої війни, яку часто окреслюють як гібридну, є насамперед не територія, а суспільство. Для цього потрібно значно менше людських та мілітарних ресурсів. Будь-які війни раніше чи пізніше закінчуються. Я не вірю в те, що Путін відважиться на спробу окупувати територію України. Це буде його погибель. У нього інша стратегія – надати війні затяжного характеру й здійснювати її ескалацію в моменти, коли це здаватиметься йому вигідним. Ми маємо бути готові завершити війну, маємо зміцнювати армію.\nМені імпонує хорватська розв’язка. У 1992 році на території Хорватії була створена Сербська Країна, яку згодом підтримала югославська народна армія. Герої Вуковару впродовж трьох місяців утримували місто, а за цей період хорвати зуміли з нуля створити армію, мобілізувати народ. Конфлікт переріс у затяжну фазу, а у 1995 році хорвати під час операції «Буря» за 84 години повернули територію Сербської Країни під хорватський контроль.\nЯ дуже хочу дочекатися наших 84 годин.\nГобелен із зображенням Тараса Шевченка (див. також фото на початку інтерв’ю) був заарештований і зберігався у спецхранах КДБ. Музеєві його подарував приватний колекціонер. Експерти з килимарства підтвердили, що у міжвоєнний час на килимарській фабриці в Глинянах, що поблизу Львова, на замовлення громадських українських інституцій було випущено кілька серій портретів українських літераторів. Поряд із зображенням поета і рядками з його вірша виткано тризуб, який для радянської влади був символом буржуазного націоналізму. Саме він став підставою для арешту гобелена.\nУкраїнський альманах, 2017\nМайя – цивілізація-загадка у центральній Америці


Модульне сховище CITADEM. Купити в інтернет магазині Інтернет-магазин ''Сейфи'' у Львові\nСейфи Львів, Франка, 27 +38 (067) 894 29 26\n+38(095) 332 20 85\n+38(067) 298 98 68\nВзламостійкі сертифіковані сейфи\nСейфи 1-го класу опору\nСейфи 2-го класу опору\nСейфи 3-го класу опору\nСейфи 5-го класу опору\nСейфи 7-го класу опору\nВзламо- та жаростійкі сейфи\nОфісні сейфи одностінні\nОфісні сейфи посилені\nМеблеві взламостійкі сейфи\nМеблеві одностінні сейфи\nСейфи в дереві\nЕлітні інтер'єрні сейфи\nСейфи під замовлення\nШафи офісні жаростійкі\nШафи файлові жаростійкі\nШафи для переодягання\nСЕЙФОВІ СХОВИЩА ТА ДВЕРІ\nМодульне сховище CITADEM\nСЕЙФОВІ СХОВИЩА ТА ДВЕРІ ›\nСейфові кімнати ›\nКод товару: 2491002\nМи зателефонуємо Вам для оформлення замовлення\nГалерея ( 3 )\nCitadem являє собою конструкцію з сертифікованих модульних панелей та дверей французької фірми Fichet-Bauche, які можуть бути використані для будівництва сховища або укріплення кімнат вже у побудованих приміщеннях.\nСховище Citadem неймовірно швидко та легко зібрати. Панелі стін, дверей, стелі та підлоги з'єднуються з використанням нової технології затягування болтових кріплень. Це не тільки економить час встановлення та витрати, але також дозволяє з часом змінити конструкцію безпечної кімнати (збільшити її, розширити, скорегувати або перемістити в інше місце).\nВажливо відмітити, що панелі Citadem-сховища дуже легкі за вагою. Це не тільки дає перевагу при транспортуванні та встановленні, але також розширює можливості встановлення таких конструкцій на верхніх поверхах споруд, де максимальне навантаження на міжповерхове перекриття часто обмежене.\nЗа умови, що Ваша безпечна кімната відповідає вимогам мінімального розміру конструкції, Ви можете не обмежуватися встановленням кімнати базових параметрів. Модульна конструкція Citadem дозволяє побудувати (укріпити) приміщення у відповідності з точними вимогами кожного клієнта, будь то, наприклад, окрема безпечна кімната-сховище або корпус для банкомату.\nПанелі корпусу сертифіковані ECB•S та відповідають міжнародним вимогам опору за EN 1143-1 клас I, III, IV (тільки для шестибічних кімнат).\n4-й рівень захисту згідно з EN 1627-1630.\nРівень балістичного захисту - FB4 згідно з EN 1522.\nБлокувальні системи на дверях спеціально розроблені та запатентовані компанією Fichet-Bauche.\nМожливість вибору варіантів замоків (механічний або електронний).\nВсі замки на дверях сховища сертифіковані згідно з A2P/EN 1300 (французький та загальноєвропейський стандарти).\nПанелі сейфової кімнати можуть поставлятися в різних варіантах покриття (за бажанням замовника): сталевими, готовими до фарбування або покриваються на місці декоративними панелями.\nОпціонально доступне покриття оцинкованою сталлю або полімерне.\nДвері сховища поставляються в пофарбованому вигляді.\nВ додатковій комплектації також доступні:\n- гратчасті двері;\n- вентиляційні отвори;\n- трубопровід для кабелю.\nВага, кг.: 0.000\nМодульне сховище OPTEMA\nОдесса - safe-odessa.com.ua\nДнепр - safe-dnepr.com.ua\nХарьков - safe.kharkov.ua\nКиев - safelock.com.ua\nМодульне сховище CITADEM. Купити в інтернет магазині Інтернет-магазин ''Сейфи'' у Львові Інтернет-магазин ''Сейфи'' у Львові. Copyright 2013 - 2020 гг.\nШвидке замовлення: Замовити\nДля швидкого замовлення достатньо ввести номер телефону


Соціальне житло для переселенців | Зоря Полтавщини. Громадсько-політична газета\nУ Новій Галещині Козельщинського району завершується реалізація проекту реконструкції соціального гуртожитку для внутрішньо переміщених осіб. Так офіційно називається добра справа, яку роблять тут з 2015 року, коли прийняли перші сім’ї переселенців з Донбасу.\nНове буття людей і будівлі\n– ЗадіянІ кошти проекту ООН, обласного, районного і селищного бюджетів, – розповідає селищний голова Нової Галещини Світлана Самсонова. – Перший поверх повністю заселений, вільна лише одна кімната, на другому завершуються ремонтні роботи, і люди заселяться, коли все буде готове.\nКолишній гуртожиток геологорозвідувальної експедиції не використовувався понад 20 років, стояв порожній і занедбаний. Коли в краї розпочали виконувати проект за кошти Євросоюзу “Полтавська область для внутрішньо переміщених осіб” (його мета – створити умови для перебування та інтеграції 1200 людей з числа ВПО на території області, зокрема проживання, працевлаштування, навчання дітей), Новогалещинська селищна рада подала пропозицію стосовно відбудови гуртожитку і стала учасником цієї ініціативи. Починав цю справу селищний голова минулого скликання Григорій Гаврилець.\nПісля заселення перших сімей оновлений гуртожиток називався соціальним готелем, і вартість електроенергії для мешканців була такою ж, як і для юридичних осіб. Новосели пожили кілька місяців і побачили, які значні суми винні за світло. Газу в будівлі немає, приготування їжі, підігрів води, опалення – все на електриці, за зиму “нагоріло” б чимало. Селищна рада вела переговори з “Полтаваобленерго”, іншими структурами і добилася для цього житла статусу соціального гуртожитку й нижчого тарифу. Тепер людям платити за електрику значно дешевше. Звісно, за це вони дякують місцевій очільниці.\nІнвестиції в селище\nЕлектроенергію в будівлю подають від геологічної організації, спеціалісти якої допомагали будівельникам, коли починалися роботи на першому поверсі. При облаштуванні й заселенні другого навантаження на проводку збільшиться вдвічі, її потужності може не вистачити, тому до двоповерхівки вирішено провести окрему кабельну лінію. Прокладення її коштує обласному і селищному бюджетам кількасот тисяч гривень. Техумови виготовили, кабель уже прокладають.\n– З 2010 року беремо участь у\nПРОООНнівських проектах з розвитку громад, тому запропонували свою участь і в цьому, зокрема показали гуртожиток по вулиці Горького, – продовжує Світлана Самсонова. – У нашого селища гарне розташування, поруч – залізнична станція по гілці Полтава–Кременчук, близько до Кременчука, Горішніх Плавнів, заходить на наші землі Біланівський кар’єр, з яким у нас партнерські договори на допомогу соціальній сфері. Селище переживає не кращі часи, відверто кажучи, вимирає, – не приховує селищний голова картину, характерну для багатьох невеликих населених пунктів. – Містечко у нас промислове, населення трудилося на підприємствах, які зараз працюють лише частково або зовсім не діють. Машинобудівний завод трохи працює, функціонує хлібоприймальне підприємство, біофабрика закрилася, геологорозвідувальна експедиція – майже теж. Тому ми беремо участь в усіх програмах, щоб залучити інвестиції в розвиток, зокрема з утеплення школи, реконструкції вуличного освітлення. Завдяки цьому проекту для ВПО відбудували соціальний гуртожиток.\nПерших переселенців до нас привезли волонтерські організації, тепер сім’ї направляють соціальні служби Кременчука і Полтави. Нам телефонують, запитують, чи є вільні місця, які тут умови? Люди бувають різні: одних – влаштовує, іншим – усе не так. Були такі, що крали. Навіть матраци через вікна винесли… Зверталася жінка з дитиною, але в неї не було довідки переселенця, а за цим проектом ми маємо право поселяти тільки людей, які пройшли процедуру реєстрації на мирних територіях в установленому порядку.\nРобота, побут, послуги\nПрацюючих серед переселенців небагато. Саме цим їм, буває, дорікають місцеві жителі, мовляв, приїхали і тільки на “переселенську” допомогу живуть, нічого робити не хочуть. Щоб масово їздили на заводи кременчуцького регіону, хоча там потрібна робоча сила, не видно. Місцеві мешканці трудяться і на заводах у ближніх містах, і у фермерів. Можливо, з часом, коли облаштуються, приїжджі почнуть працювати. Одна жінка – жителька гуртожитку – задіяна на громадських роботах, іншу влаштували адміністратором дитячого спорткомплексу. Обидва робочих місця створені за допомогою служби зайнятості та селищної ради. Дехто працевлаштовується самостійно.\nУ самому гуртожитку теж з’явилося робоче місце адміністратора, порядкує тут Людмила Кугудій. Вона і прибирає, бо, каже, під час будівельних робіт потрібно багато слідів побілки змити, і вирішує побутові проблеми мешканців, і приймає плату за проживання.\n– Розміщення тут по блоках, у кожному блоці – дві кімнати, санвузол. Кухні загальні на поверсі, з холодильниками й електроплитами, пральня з новенькими пральними машинами-автоматами, – розповідає жінка. – Деякі мешканці готують їжу в себе в кімнатах.\nПроживають у нас поки що тільки на першому поверсі 33 особи, всі – переселенці. Усі мають тимчасову реєстрацію. На другому зараз живуть будівельники з Решетилівки, які завершують внутрішні опоряджувальні роботи й утеплення будівлі зовні. Тут повністю все замінене: вікна, двері, підлога, покрівля, водопровід, каналізація, освітлення. Від старої будівлі залишилася лише коробка. Сантехніка вся нова. Побутові прилади, меблі, подушки, ковдри, постільну білизну, посуд, миючі засоби нашим мешканцям надав Червоний Хрест. Заїжджай – і живи, – каже Людмила. – Договір на проживання укладається на три місяці, потім продовжується, переселенець зобов’язується вчасно сплачувати комунальні послуги. За блок у місяць виходить 130 гривень плюс електрика за лічильником і плата за вивіз сміття. Вода безкоштовно – нову свердловину і потужний насос облаштував ГЗК. Є гаряча вода (бойлер), телебачення, хто хоче, проводить Інтернет. Квартплата сплачується в комунальне підприємство “Галещина”.\nРізних життєвих ситуацій комендант надивилася тут чимало. Попросилася пожити сім’я з малою дитиною – питають, що нам робити, куди подітися?.. Поселили. Жінка весь час скаржилася на те місце, де жила раніше, а потім і тут стало “не так”. Виїхала мовчки, нікого не попередивши і дещо з собою прихопивши. Залишила борги за проживання, за куплений товар у магазинах та ще й картоплю у місцевих селян придбала в борг… Є люди, які пожили деякий час і повернулися додому. Або не ужилися з сусідами – тут не лише окремі кімнати, а й ліжко-місця. Є люди з інвалідністю…\nДо речі, на вході в гуртожиток обладнаний пандус. Медобслуговування переселенців – як і місцевого люду – в амбулаторії (дільничної лікарні в Новій Галещині немає) і райлікарні. Козельщинський терцентр соціального обслуговування пропонує мешканцям соціального гуртожитку безкоштовні послуги перукаря, швачки. Безкоштовно для них – і юридична допомога. В однієї жінки не було паспорта – допомогли відновити.\nПоговоримо з самими переселенцями, жителями гуртожитку, для котрих у полтавській глибинці зробили помешкання з ремонтом та усіма зручностями. Які у них враження, як їм тут живеться?\nПощастило, що дали таке житло\n– Ми приїхали сюди під Новий рік, 2016-й зустрічали вже на новому місці, – розповідає свою історію Світлана Дерійова. – Самі з Макіївки, виїхали спочатку в Херсонську область, потім – у Київ, працювали там з чоловіком на будівництві. У новобудові, де робили ремонт людям, і самі жили, на підлозі спали, дитина готувала уроки на підвіконні. Коли ремонт завершився, нам запропонували знімати ту квартиру. Трикімнатну, нову. Дуже дорого для нас. Через “гарячу лінію” для переселенців дізналися, що тут облаштовують гуртожиток. Приїхали подивитися, зарезервували за собою кімнату та й переїхали з чоловіком і дочкою, а пізніше і свекруху сюди перевезли. Цікаво, що їхали власною машиною, потрапили не туди, та ще й ожеледиця була, не могли на підйом піднятися. Викликали евакуатор, і нас притягли сюди вночі 30 грудня. Добралися, обжилися. Так і живемо. Умовами задоволені. Вчотирьох займаємо блок – це як двокімнатна квартира, тільки без кухні. Взимку тепло, разом з опаленням у найхолодніші місяці оплата виходила до тисячі гривень. Мене селищний голова на громадські роботи брала, тепер працюю адміністратором у спортклубі. Чоловік на роботу в Київ на будову їздить. Донька Віка закінчила 6-й клас Новогалещинської школи.\n– І як прийняли там вашу дитину?\n– Гарно прийняли. Школа прекрасна! Донька каже, що нікуди звідси не поїде. У неї з’явилися подружки. Взагалі Полтавщина прийняла нас добре…\nРодина Валентини Жосану, переселенки з Кіровського Донецької області, оселилася тут однією з перших, в серпні 2015-го, тож скоро два роки в Новій Галещині.\nСусіди-переселенці – мешканці соціального гуртожитку Валентина Жосану і Борис Литвиненко.\n– Приїхали сюди я, донька, сестра і маленький внук. Сестра шукала роботу в банку, тут роботи за спеціальністю не знайшла. Перебралася в Краматорськ, тепер працює там. Сама я за професією бухгалтер, зараз на пенсії, отримую її вчасно. З рідного дому вибиралися 31 травня 2014-го, під обстрілами, з малою дитиною. Виїхали в Приморське Запорізької області, потім – у Харків, винаймали там житло за свої гроші. Дізналися з Інтернету про Нову Галещину і приїхали сюди. Зайняли одразу блок, потім потіснилися. В більшій кімнаті мешкаємо я, донька Олена і внук Іллюша, а в меншій – глухонімі чоловік і жінка. Сама їх запросила, вони теж з Кіровського. Дочка заочно вчиться в Харкові у фармацевтичному університеті, зараз на сесії, а я вдома з малюком. Полтавщина нам близька, Кременчук – мамина батьківщина, є рідня в Полтаві. Знала, що тут – чудовий край і люди прекрасні, – каже Валентина Андріївна.\n– Як вам живеться в цьому селищі?\n– У гуртожитку живемо дружно. Я усім задоволена в побуті. Хочу відзначити нашого адміністратора, прекрасну людину, Людмилу Леонідівну. Вразив такий випадок. Не було тут у нас три дні води і світла, тривав ремонт, а подача води залежить від електрики. Навіть чаю не було де нагріти. Людмила вдома наварила супу для всіх, привезла машиною величезну каструлю, ми зібралися разом і при свічках їли. Це так зворушило, зблизило – така увага до нас. Ми дуже їй вдячні. На свято якось спекла торт і принесла, щоб разом відзначати, аби ми відчули себе, як удома. Вона старається, щоб усе було добре. Ми їй теж допомагали – стіни білили, квіти саджали. Працюючи з людьми, особливо з такими, як ми, знервованими, трапляється всяке. Буває, “на голову” їй сідають, чогось вимагають. Я кажу своїм сусідам: зрозумійте, нам ніхто нічого не винен, нам усім пощастило, що дали таке житло. Молоко, картоплю нам місцеві привозять. Якщо немає грошей – можна взяти в розстрочку. Біля Будинку культури є прекрасний дитячий майданчик, воджу внука на різні заходи в селищі… Світлана Анатоліївна, наш селищний голова, – чудова жінка, можна завжди звернутися до неї, вислухає, допоможе. Добру справу зробили для нас люди.\nУсім треба жити – і жити дружно\nБорис Литвиненко мешкає тут з двома дітьми. Приїхав теж одним з перших, вважається вже старожилом, місце знайшов сам, зідзвонившись з селищною радою.\n– Після поневірянь потрапив сюди, жив у Миколаївській області (там ми з дітьми спали в мусульманській мечеті), у Києві та області, тепер – тут. Займаюся страхуванням автотранспорту, графік роботи гнучкий, зручно, бо треба приділяти дітям увагу, а не завжди вистачає на це часу, – каже чоловік. – У мене хлопчики, 6 і 9 років, з 2012 року ми з ними одні, а мама наша поїхала від нас. Вийшло так, що я приїхав на батьківщину дружини з дітьми, вона родом з Козельщинського району. Молодший син піде в цьому році в перший клас. Школа і дитсадок тут хороші. Я не зневірився, головне – знайти себе, вийти зі стресового стану. Коли втрачаєш все, що нажив, це дуже болісно буває. З дітьми мені тут трохи допомагає сусідка-пенсіонерка, трохи по господарству я підсобляю літній людині. Тут гарний красивий ремонт, не в усіх вдома такий. Дороблять другий поверх – ще група людей заїде, таких же бідолах, як ми, треба ж і їм десь жити. Усім треба жити. Стіни утеплюють – буде взимку тепліше…\nЗагалом у Новій Галещині з 4-тисячним населенням нині живуть більше 50 переселенців з Донбасу: понад 30 – у гуртожитку (ще стільки ж поселять на другий поверх) і 20 – знімають житло самостійно на території селищної ради.\nОновлена будівля – проект для переселенців. Якби свого часу селище їх не прийняло, грошей на відбудову споруди не виділили б, і стояла б вона й надалі пусткою. Тож ніхто нічого ні в кого не забрав – ні житло, ні роботу. Це розуміють і корінні, і приїжджі жителі. Так і треба – жити дружно, приносячи користь спільному дому – своєму селищу.\n« Крізь браму часу, або Таємниці Більського городища\n“В борозні, у зерні, у колоссі я батьківський слід пізнаю” »\nЛіміт часу вичерпаний. Будь-ласка, перезавантажте CAPTCHA. вісім + = 11


Ти колись думав, що симуляція процесів - це один із найкращих методів для досліджень і навчання ? - Симуляційний Центр БДМУ\nАстрофізики будують із симуляцій штучні всесвіти і досліджують їх розвиток. Архітектори у спеціальному софті симулюють вплив різних стихій, щоб перевірити міцність будівель. Автоконструктори симулюють вплив повітря на 3D-модель автівки, щоб дізнатися про її аеродинамічні властивості. Завдяки симуляціям, хіміки синтезують нові сполуки, а фармакологи будують моделі їх поширення в організмі. А які можливості симуляційні технології надають лікарям ? Найголовніше - це відпрацювання маніпуляцій та навичок. Часто, життя пацієнта залежить від швидкості виховання алгоритмічних дій.\nАстрофізики будують із симуляцій штучні всесвіти і досліджують їх розвиток. Архітектори у спеціальному софті симулюють вплив різних стихій, щоб перевірити міцність будівель. Автоконструктори симулюють вплив повітря на 3D-модель автівки, щоб дізнатися про її аеродинамічні властивості.\nЗавдяки симуляціям, хіміки синтезують нові сполуки, а фармакологи будують моделі їх поширення в організмі.\nА які можливості симуляційні технології надають лікарям ?\nНайголовніше – це відпрацювання маніпуляцій та навичок. Часто, життя пацієнта залежить від швидкості виховання алгоритмічних дій. Якщо медпрацівник знаходиться в екстремальній ситуації, то шанс на помилку пропорційно зростає. Це недопустимо! Тільки багаторазове повторення навички, формування м’язової пам’яті та аналіз власних помилок дозволяє побороти проблему розгубленості та ступору в непередбачуваних ситуаціях.\nРізноманітні фантоми та тренажери, які симулюють патології людського організму, дозволяють сотні разів спробувати себе у виконанні медичних маніпуляцій, щоб довести їх до автоматизму.\nВідрадно, що галузь не стоїть на одному місці. Щороку нові моделі фантомів стають кращими. Збільшується кількість різноматіних датчиків, які збирають більше данних, що покращує аналіз помилок. Застосування нових матеріалів, у виготовленні фантомів, дає можливість краще симулювати людське тіло. Тож можна дійти висновку, що майбутнє медичної освіти за симуляційною медициною. Тут без варіантів.\nА якщо тобі цікаво спробувати, то можеш знайти нас тут:


Що таке комбінований бойлер\nДля опалення житла були придумані котли, які використовуються вже протягом багатьох років. У сучасних системах опалення використовуються котли наступних видів:\nелектричний - вода або інша рідина, що циркулює в опалювальній системі, нагрівається за допомогою електричних ТЕНів;\nтвердопаливний котел - для нагріву теплоносія застосовується вугілля, дрова;\nгазовий - один з найпоширеніших видів, який застосовується в багатьох опалювальних системах. Вода нагрівається за допомогою газу;\nрідкопаливний - для нагріву використовуються мазут, дизельне паливо;\nкомбінований - здатний працювати на різних видах палива;\nЗа кількістю нагрівальних трубопроводів котли бувають:\nодноконтурні - мають один контур в системі і призначені тільки для опалення приміщення, відсутня можливість організації гарячого водопостачання;\nдвоконтурні - мають два контури в системі, що забезпечує приміщення, крім обігріву, ще й гарячою водою.\nЯкщо при установці котла Ви не врахували необхідну кількість контурів або стара опалювальна система дісталася від колишніх господарів з одноконтурним котлом, не поспішайте встановлювати окремі електричні пристосування для нагріву води. Правильним рішенням буде установка комбінованого бойлера. Вода, яка тече з крана, нагрівається рідиною з системи опалення при працюючому котлі.\nДаний вид бойлера є набагато більш економічним у порівнянні з традиційними моделями, оскільки в опалювальний період відсутні витрати на його використання. Поза опалювального сезону вода в такому пристрої нагрівається від Тена, що працює від електроенергії. Також його можна використовувати в опалювальній системі без котла. Інтернет-гіпермаркет «Теплорадость» пропонує великий вибір комбінованих водонагрівачів за прийнятною ціною від відомих виробників:\nУмови оплати та доставки продукції інтернет-гіпермаркету «Теплорадость»\nПридбати комбіновані водонагрівачі, газові котли, а також іншу опалювальну техніку можна в інтернет-магазині «Теплорадость». Досвідчені консультанти компетентно дадуть відповідь на всі питання, що стосуються асортименту, експлуатації та монтажу опалювальної техніки. Придбати продукцію інтернет-гіпермаркету можна, зробивши замовлення по телефону, вказаному на сайті teploradost.com.ua. Доставка здійснюється поштовими перевізниками «Інтайм» або «Нова Пошта» згідно з тарифами. По Києву і Київській області товар доставляється кур'єрською службою магазину.\nНадається можливість забрати товар самовивозом за адресою: м Київ, вул. Васильківська, 27 корп.1 з 9.00 до 19.00 в будні дні, в суботу - з 10.00 до 16.00. Неділя вихідний. Оплатити товар можна готівкою при отриманні замовлення або в поштових відділеннях «Інтайм» або «Нова Пошта». Магазин надає можливість покупки товару в кредит або розстрочку від Приватбанку на вигідних умовах.


Трохи про погоду та здоров’я: поради синоптика – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Україна / Трохи про погоду та здоров’я: поради синоптика\nТрохи про погоду та здоров’я: поради синоптика\n“Хочу трохи про атмосферні ризики та негативні впливи.\nНе лише мімімішні бруньки, перші зелені листочки, веселий вітерець, теплий дощик чи свіже повітря для гарного кольору шкіри.\nВізьмемо навіть просте завтра.\nШтормовий вітер очікується (ще із сьогодні дме). А це значить, що посилюється небезпека повалення старих дерев, небезпека перебування під будинками, навіть загострення алергій, коли сильний вітер активно переносить пилюку і перші весняні запахи.\nХолодна погода ще втримується на сході та півночі України, особливо, вночі, вранці та ввечері. Тому – застуди, віруси, алергія, наприклад, холодова кропивниця.\nЗатягнуло небо, хмарно – зниження працездатності, сумні думки, сонливість. Це на півночі та сході.\nДощ, навіть подекуди з мокрим снігом, – найбільш ймовірний на півночі та у східних областях, ще також трохи в центрі, ближче до Черкас та Дніпра. Це означає бронхо-легеневі, астматичні недуги, розлади мозкового кровообігу (ой!), загострення артритів та артрозів, вегето-судинна дистонія.\nОпади принесе атмосферний фронт.\nНу, а діяльність фронту – це вже серце, судини, мігрені, запаморочення, напади гіпер- або гіпотонії, біль у суглобах, ті ж загострення артритів та артрозів і “улюблена” народі вегето-судинна дистонія. Що це таке, ніхто, навіть лікарі, точно не знає, але назва хороша, можна все пояснити.\nТам, де опадів не очікується, підвищиться атмосферний тиск. А це вже ймовірність гіпертонії, а при тривалому сонці – фотодерматоз (алергія на сонячні промені).\nВсе це може бути, а може й не бути. Головне, розуміти, що якими б страшними не були ті дистонії, все одно це тимчасово і вже завтра чи післязавтра буде легше і краще.\nУ Києві завтра хмарно з проясненнями, місцями невеликий дощ, поривчастий вітер, вночі +2+5, вдень +9+12 градусів. Висновки робіть самі.\nІ не піддавайтеся тим дистоніям.”\nЧитайте також: ПОСТИШ? ВІДМОВЛЯЄШ СОБІ? А ЩО СОБІ ДАЄШ ТОДІ?


Привітання із останнім дзвоником - Поздоровлення, тости та привітання на всі свята українською мовою\nГоловна Привітання на останній дзвоник 70 Привітання із останнім дзвоником\nОстанній дзвоник в Україні у 2018 році традиційно пройде в останню п'ятницю весни. Та це ще далеко не кінець шкільного життя в цьому році. Про основні дати, які чекають на школярів у травні-червні, читайте ... 1781\nОстанній дзвоник - символ закінчення навчання. Це одночасно веселе і сумне свято не тільки для випускників, а й для їхніх вчителів і батьків. У минулому залишаються щоденники успішності, клякси в зошитах, довгоочікувані дзвінки на перерву, кнопки на стільцях і друзі, що ... 3201\nОстанній дзвоник - одночасно сумне і радісне свято. Цей день означає закінчення важливого, довгого періоду в житті: навчання в школі. Прощання з уроками, вчителями і однокласниками потрібно провести так, щоб воно запам'яталося вам ... 2900


Інспекція по контролю за благоустроєм допомагає міліції боротися зі стихійною торгівлею / Центральний\nІнспекція по контролю за благоустроєм допомагає міліції боротися зі стихійною торгівлею\nДосягти максимальної естетики у зовнішньому вигляді нашого міста, зберегти його красу та неповторність – основне завдання спеціалістів інспекції по контролю за благоустроєм. На думку працівників цієї інстанції, не додає місту краси й численне нагромадження несанкціонованих малих архітектурних форм. Особливо тих, що знаходяться в місцях стихійної торгівлі. Як планують боротися із такими порушниками, знають наші журналісти.\nЗ приходом пекучого літа на ринках міста з'явилася велика кількість яток з баштанними культурами. Дині та кавуни – одні із найулюбленіших ласощів полтавців. Знайти їх наразі можна будь-де, у тому числі – й у місцях стихійного продажу. Велику увагу на такі, власноруч виготовлені намети звертають працівники інспекції по контролю за благоустроєм міста. На думку начальника інспекції Юрія Стрюка, такі малі архітектурні форми аж ніяк не додають нашому місту краси та ошатності.\nМи знаходимося біля майданчика, де йде бездокументна торгівля баштанними культурами. Мене як начальника інспекції цікавить те, що даний об'єкт, або мала архітектурна форма, розташована прямо на газоні. Тобто, ті газони, яких не так багато взагалі в Полтаві, вони ще й витоптуються безпосередньо торговцями цих баштанних культур/\nНе меншу цікавість викликають й власники таких торговельних майданчиків. Зокрема, в управлінні сприяння підприємництву Полтавського міськвиконкому говорять: ні документів з відділу архітектури з дозволом на розташування малої архітектурної форми, ні дозволу на торгівлю власник не надав. Тобто, сама така торгівля по суті – нелегальна та незаконна.\n/Валентина Криворучко, працівник управління сприяння підприємництву МВК\nНа виконання доручення міського голови А.В. Матковського, даного ним на апаратній нараді 2 серпня поточного року, яка відбулася в МВК щодо проведення відповідної роботи, направленої на припинення несанкціонованої торгівлі баштанними культурами в місті, контролюючими службами проводяться рейди-перевірки осередків стихійної торгівлі з метою припинення несанкціонованої торгівлі на вулицях міста. В даний час ви є свідками здійснення торгівлі баштанними культурами громадянином Грязєвим без походження управлінням містобудуванням та архітектури МВК та, відповідно, без дозволу на торгівлю/\nДо підприємців такого типу, за словами Юрія Стрюка, будуть застосовувати штрафні санкції та інші засоби впливу.\nСьогодні ми складаємо припис товаришу Грязєву, щоб він ліквідував цю свою стихійну торгівлю. Дамо відповідно термін до понеділка. Якщо він цього не зробить, то ми спеціальним транспортним засобом піднімемо його коробку, поставимо на трейлер і вивеземо в місце, яке визначене для збереження саме таких культур/\nСам підприємець свою вину визнає, так само, як і правомірність перевірки.\n/Андрій Грязєв, підприємець\nДа, є правомірною. Дозвіл на торгівлю у мене є, санстанція, карантинний сертифікат. Немає довідки з міськвиконкому. Сьогодні піду в архітектурне, буду добиватися, щоб взяти дозвіл/\n6 серпня 2010, 18:06 421


У Миколаєві аферисти обкрадали пенсіонерів під виглядом встановлення нових газових плит | 1NEWS\nГоловна/Україна/У Миколаєві аферисти обкрадали пенсіонерів під виглядом встановлення нових газових плит\nМасове шахрайство в Києві: жінкам у салоні краси підсовують на підпис кредитні договори\nЦе були переважно пенсіонери віком від 60 до 95 років. У всіх була одна і та сама історія. До всіх приходив молодий хлопець. Іноді не сам. Загалом злочинець заробив, якщо можна так сказати, близько 200 тисяч гривень», — розповів речник ГУ НП в Миколаївській області.\nЗ’ясувалось, що в угодах аферист Дмитро вказував свої справжні дані. Молодику 19 років. Він з Харкова. У Миколаєві орендував будинок. Там його і взяли. Вини своєї не визнає.\nДубль Е.Кавані допоміг «ПСЖ» перемогти «Нант»


Нікіта Добринін розповів, чому розлучився з першою дружиною - WONA.com.ua\nУкраїнський телеведучий Нікіта Добринін, який зовсім скоро вперше стане батьком, вирішив розповісти, чому розлучився з першою дружиною. У програмі “Життя відомих людей” чоловік заявив, що дуже рідко говорить на цю тему. Проте, все-таки телеведучий наважився розповісти, чому в нього не склались стосунки з першою дружиною.\nВперше Нікіта Добринін одружився в 24 роки. Його обраницею стала ведуча Євгенія Головіна. Після чотирьох років спільного життя подружжя розлучилось. Телеведучий повідомив, що в якийсь момент він зрозумів важливу річ. За словами чоловіка, тоді Нікіта Добринін був занадто молодим. Він думав лише про кар’єру й не був готовим до сім’ї.\nПісля того, як Нікіта Добринін розлучився з першою дружиною, він отримав статус одного з найбажаніших холостяків країни. Проте, через деякий час телеведучий замислився над своїм життям. Він боявся, що назавжди залишиться самотнім.\nЗа словами Нікіти Добриніна, найпрекраснішим періодом в його житті стала участь в проєкті “Холостяк”. Саме там чоловік знайшов своє кохання. Зараз телеведучий дуже щасливий, адже зовсім скоро зустрінеться з сином.


Асоціація спортивних журналістів України (АСЖУ) :: Новини :: Ой, як нам буде не вистачати Вас, Іване Романовичу...\nОй, як нам буде не вистачати Вас, Іване Романовичу...\nБоляче, дуже боляче: 2 лютого на 79-му році від нас пішла чудова людина, успішний тренер і суддя з важкої атлетики. А ще прекрасний журналіст, наш добрий друг і наставник, один із керівників Асоціації спортивних журналістів України, голова Ревізійної комісії АСЖУ, багаторічний президент Вінницької Асоціації спортивних журналістів України – Іван Романович Лозовський.\nДля спортивної преси країни і всіх справжніх цінителів фізичної культури і спорту – це втрата непоправна і вкрай гірка. І в людському, і в професійному плані! Мати в бойовому строю настільки розумного, вмілого, працьовитого, при цьому ще й надзвичайно скромного, толерантного колегу – рідкісна привілея для будь-якого колективу. Ми будемо завжди вдячні долі за цей щедрий дар, за унікальну можливість стільки років створювати літопис вінницького і українського спорту разом з Іваном Лозовським. Протягом майже двох десятків років він був в АСЖУ одним із найяскравіших, цікавих і шанованих журналістів.\nМи всі пишалися тим, що Іван Романович був членом нашої Асоціації. А його ставлення і вірність спортивній журналістиці, любов до України, відданість родині та близьким людям завжди служили нам прикладом у цю непросту для Батьківщини годину.\nЙти по життю з цим Великим трударем пліч-о-пліч для всіх нас було великим щастям і радістю. А скільки доброго і корисного зробив Іван Романович Лозовський для спортивної журналістики України та нашої організації з 1999 року! Його творчий шлях, який обчислюється більш ніж півстоліттям, відзначений величезною кількістю журналістських нагород. Наш вінницький колега – багаторазовий переможець і призер різних професійних конкурсів, що проводяться Національним олімпійським комітетом України та Асоціацією спортивних журналістів України. Він – володар найвищої нагороди АСЖУ "Призу імені Ігоря Засєди "За честь і достоїнство в спортивній журналістиці".\nПросто вражає, але з роками його творчий потенціал ставав тільки різноманітнішим і глибшим, а книги і публікації, які регулярно виходили з під його пера, незмінно користувалися у знавців спорту підвищеним попитом. Найкращим внеском у славний спортивний літопис молодої незалежної Держави, на наш погляд, стала унікальна книга Івана Лозовського і Олександра Довгича – "Важка атлетика на теренах України", що побачила світ в кінці минулої осені. Вона стала переможницею 18-го конкурсу АСЖУ "Підсумки спортивного 2017 року» в номінації – "Краща спортивна книга року". На жаль, її обох авторів уже немає сьогодні з нами. Як же це не справедливо і жорстоко по відношенню і до них самих, і до всіх нас.\nАсоціація спортивних журналістів України глибоко сумує за Другом і Колегою Іваном Романовичем Лозовським. Наша щира печаль і підтримка його сім'ї, рідним і близьким, всім спортивним журналістам Вінницької організації, однієї з кращих в АСЖУ.\nЩе раз величезне спасибі, шановний Іване Романовичу, за все, що Ви зробили для спортивного та олімпійського руху в країні, для спортивної журналістики України.\nУсім нам Вас буде дуже, дуже не вистачати, шановний Іване Романовичу!..


Письменниця Наталія Щерба в Херсоні » Херсонщина за день - новости Херсона и Херсонской области, Kherson News\nУ Херсонській обласній бібліотеці для дітей імені Дніпрової Чайки триває зустріч читачів з письменницею Наталією Щербою. Наталія Щерба вперше в Херсоні. Письменниця - автор циклів фентезі для підлітків, таких як "Часодії", "Чародол", та " Лунастри". На зустріч завітали і діти, і дорослі. Питання, що найбільше цікавить читачів - це дата виходу наступної книги з циклу "Лунастри".


Для мене це дуже велика травма дитинства і наразі я роблю все, щоб у моїх дітей такого не було. – Віддана\nДля мене це дуже велика травма дитинства і наразі я роблю все, щоб у моїх дітей такого не було.\nОдного весняного дня я прийшла додому і побачила на порозі квартири моїх батьків валізу, у якій були складені всі мої речі. Якщо чесно, то я одразу все зрозуміла і просто мовчки взяла всі свої речі й пішла геть з тієї квартири.\nЯ зовсім не хотіла вже туди повертатися ніколи, та й мене ніхто не повертав. Все почалося з того, що я була досить складним підлітком. Дуже часто ходила гуляти, не поверталася до самого ранку, їздили ми з друзями далеко за місто гуляти. Та й навчання у мене негарно йшло, була я майже найгіршою ученицею класі. Звичайно ж за мене батьки хвилювалися та не спали ночами. Особливо, коли крім в мене у моїх батьків ще є троє дітей.\nЧитайте також Сирки в шоколаді\nМама моя виховувала нас з братом дуже довго одна, та через деякий час вона вдруге вийшла заміж та подарувала нам з братом ще двох сестричок. Одразу було видно, що батьки люблять найменших сестричок набагато більше ніж мене з братом. Можливо це можна пояснити тим, що ми були не від коханого чоловіка. Але все ж я і мій брат не були винні в цьому і, на мою думку, достойні точно такої ж уваги та любові як і найменші наші сестрички.\nАле все вийшло не так, і одразу після школи я почала вже своє доросле та самостійне життя. Навчалася в університеті, паралельно працювала на декількох роботах, щоб бути в змозі себе забезпечувати. Потім зустріла свого коханого чоловіка, ми не дуже довго з ним зустрічалися, близько пів року до того моменту, як він запропонував мені стати його дружиною.\nНаразі маємо двох прекрасних діточок, власну квартиру та машину. Дуже кохаємо один одного та маємо міцну родину. Але є одне “але”: мої діти не знають своїх бабусю та дідуся. Та й видно, що онуки моїм батькам також не потрібні. Адже за стільки років вони ні разу мені не зателефонували та не запитали як наші справи.\nДля мене це дуже велика травма дитинства і наразі я роблю все, щоб у моїх дітей такого не було. Звісно, що я допускаю якісь помилки у вихованні своїх дітей. Але я краще на них один раз накричу за те, що вони зробили якусь шкоду й все життя буду їм показувати свою любов ласку та турботу, ніж буду ставитися до них з байдужістю та зовсім не показувати, що вони мені потрібні.\nПритча про двох вовків\nВарення з шовковиці\nІ в ці миті думаю, якщо почнемо жити разом, то і мої гроші він так швидко прогуляє.\nОсь така історія, як свекруха заступилася за невістку перед невісткою свого старшого сина.\nЕфективний спосіб проти укусів комарів\nЩо ранком зробити для продуктивного дня\nПритча про життєві проблеми\nДжем із вишні\nОдного разу вона так і сказала, бабусю, ми як подружки з тобою.\nЩе декілька днів я все ж таки сподівалася, що вони передумають, і запросять жити з ними.


Вчені довели здатність кави боротись з негативним впливом алкоголю на печінку - Наука та IT - TCH.ua\nНаука та IT 21 лютого 2016, 00:36\nРизик захворіти на цироз печінки внаслідок вживання алкоголю зменшується, якщо збільшити свою щоденну норму спожитої кави. Про це йдеться у дослідженні, опублікованому журналом Alimentary Pharmacology and Therapeutics, повідомляє CNN.\nЯкщо випивати на дві чашки кави на день більше, тоді ризик розвитку патологій у печінці зменшується на 44%. Це підтверджують дев'ять досліджень, які розглядали зв'язок між спожитою кавою та захворюванням на цироз.\nЧитайте також: Учені назвали нові корисні властивості кави\nУ дослідженнях взяли участь більше 430 тисяч осіб, а найдовше з дев'яти тривало близько 20 років. Вісім з дев'яти наукових робіт підтвердили користь двох додаткових чашок кави на день у боротьбі з цирозом.\n"Якщо ви не вживаєте кави взагалі, то одна чашка на день знизить ризик цирозу на 22%, а чотири – зменшать ризик на 65%. Однак, має бути і граничний поріг спожиття кави, коли вже немає користі", - сказав доктор Олівер Кеннеді, який брав участь у дослідженнях.\nОднак, каже лікар, кава здатна бороти далеко не всі хиби від зловживання алкоголем. Крім того, лікарі попереджають – надмірне спожиття кави також шкідливе.


Балога вивів формулу успіху на 2007 рік - Політичні новини | УНІАН\nБалога вивів формулу успіху на 2007 рік\nТеорія трьох "к"\n17:12, 28 грудня 2006\nЯк передає кореспондент УНІАН, про це він сказав сьогодні на брифінгу у Києві.\nВ.БАЛОГА підкреслив, що монополії на владу у будь-якої політичної сили в українському суспільстві не буде. За його словами, всі політичні сили повинні скласти іспит на здатність до компромісу. На думку В.БАЛОГИ, треба співпрацювати, конкурувати, а не воювати. «Я переконаний, що перемога - за стратегією порозуміння. Нам нав’язували і нав’язують конфлікт, а ми пропонуємо конкуренцію та компроміс. Компроміс – це зброя сильного», - сказав В.БАЛОГА, додавши, що «замість одного «к» - конфлікт, ми пропонуємо «три «к» - конкуренція, компроміс і консолідація». Глава Секретаріату підкреслив, що саме ці три літери «к» є формулою успіху на 2007 рік.\nДетальніше про брифінг у Секретаріаті читайте тут


10 зaпoвiдeй для бaтькa. Бaтькo є приклaдoм, xoчe вiн тoгo чи нi | Слова для душі\nI. Пeрший oбoв’язoк батька щoдo дiтeй — любити їxню маму.\nРoдина — цe cиcтeма, яка тримаєтьcя на любoвi. Нe уявнiй, а cправжнiй, дiйcнiй. Бeз любoвi нeмoжливo дoвгo витримувати тягарi рoдиннoгo життя. Нeмoжливo бути батькoм «з вiдчуття oбoв’язку». Виxoвання— завжди «кoмандна гра». У пoдружнiй парi, дe пiдрocтають дiти, щира згoда та глибoка єднicть напoвнюють радicтю та дoпoмагають рocти, будучи для ниx надiйним фундамeнтoм. Батькo мoжe заxиcтити матiр, «пiдмiнюючи» її та надавши їй мoжливicть вiдпoчити, вiднoвитиcя та вiднайти трiшки чаcу для ceбe.\nII. Батькo пeрш за вce має «бути».\nЙoгo приcутнicть пoвинна oзначати: «ви, мoя рoдина, — найгoлoвнiшe у мoєму життi». cтатиcтика cтвeрджує, щo в ceрeдньoму батькo приcвячує виxoванню дiтeй мeншe п’яти xвилин на дeнь. Дeякi дocлiджeння дoвoдять icнування зв’язку мiж вiдcутнicтю батька та пoганoю уcпiшнicтю дiтeй у шкoлi, їxнiм низьким кoeфiцiєнтoм рoзумoвoгo рoзвитку, злoчиннicтю та агрecивнicтю. Цe питання cтocуєтьcя нe чаcу, а cправжньoгo cпiлкування. Бути у випадку батька oзначає — cпiлкуватиcя з дiтьми, oбгoвoрювати їxню працю та прoблeми, залучати їx дo учаcтi в cвoєму життi, наcкiльки цe мoжливo. Та навчитиcя зауважувати вci малi та вeликi знаки, якi пocтiйнo пocилають дiти.\nIIІ. Батькo є прикладoм, xoчe вiн тoгo чи нi.\ncьoгoднi ocoба батька вiдiграє надзвичайнo важливу рoль, ocкiльки дитина мoжe пoклаcтиcя на ньoгo, а в йoгo cилаx — кeрувати дитинoю. Пeрeдуciм батькo є прикладoм, вiн cтимулює вибiр кoнкрeтниx cxeм пoвeдiнки дитини згiднo з заcадами кoрeктнocтi та виxoванocтi. oдним cлoвoм, батькo — взiрeць чecнocтi, пoряднocтi та дoбрoзичливocтi. Навiть якщo дiти i нe уcвiдoмлюють цьoгo, а iнoдi й запeрeчують цe, наcправдi ж вoни дивлятьcя на тe, щo i як рoбить батькo та чoму вiн чинить так, а нe iнакшe. Тe, щo ми називаємo cумлiнням, вeликoю мiрoю залeжить вiд пocтатi батька.\nIV. Батькo забeзпeчує надiйнicть.\nБатькo — цe oxoрoнeць. Цiла рoдина чeкає, щo батькo заxиcтить її. Батькo oбeрiгає такoж тoдi, кoли визначає пeвнi правила, чаcoвi та прocтoрoвi oбмeжeння, дeкoли забoрoняючи пeвнi рeчi: цe — найкращий cпociб cказати: «Я пiклуюcь прo тeбe».\nV. Батькo заoxoчує та дoдає cил.\nБатькo дoвoдить cвoю любoв пoвагoю, cлуxаючи та приймаючи. Йoгo любoв cправжня, як у тиx, xтo кажe: «Щo б нe cталocя, я завжди з тoбoю!» Завдяки цьoму в дiтeй виникає cамoпoвага. Батькo завжди гoтoвий дoпoмoгти cвoїм чадам, кoмпeнcуючи їxнi cлабкocтi.\nVI. Батькo пам’ятає та рoзпoвiдає\nБатькiвcтвo є ocтрoвoм cпаciння для тиx, xтo «зазнав краxу вдeнь». Такий звичайний мoмeнт, наприклад, вeчeрю, батькo пeрeтвoрює на ocoбливу рoдинну зуcтрiч, кoли вci мoжуть cпoкiйнo пocпiлкуватиcя мiж coбoю. Дoбрий батькo cпрoмoжний cтвoрити чарiвну атмocфeру cпoгадiв. У минулoму батькo був нociєм цiннocтeй; для тoгo, щoб їx пeрeдати дiтям, дocтатньo булo їx уcнo припиcати. Зараз їx трeба дeмoнcтрувати. А cучаcнe життя заважає цьoму. Як мoжна щocь пoказати дiтям, якщo нeмає чаcу пoгoвoрити з ними, oбмiнятиcя думками, пoдiлитиcя планами, cвoїми надiями, радocтями чи нeвдачами?\nVII. Батькo вчить вирiшувати прoблeми.\nБатькo — найкращий дoрoгoвказ у навкoлишнiй cвiт. Батькo має cильний вплив на дiтeй завдяки cвoїй здатнocтi кeрувати життям, тим, як вiн cтавитьcя дo oтoчуючoї дiйcнocтi. Цeй аcпeкт такoж дужe важливий для виxoвання ocoбиcтocтi дитини. Батькo — цe людина, щo дає дiтям мапу життя.\nVIII. Батькo прoбачає.\nПрoбачeння батька — цe тe, щo дитина вiдчуває найкращe i чoгo oчiкує найбiльшe; цe чи нeнайвeличнiша oзнака батька. oдин iз в’язнiв дитячoї кoлoнiї зiзнавcя: «Мiй батькo завжди був cтрoгим зi мнoю : нi любoвi, нi рoзумiння. Кoли я був малeньким, вiн дужe мeнe любив. Якocь я ocтупивcя, i з тиx пiр вiн нe мав бiльшe вiдваги пiдiйти та пoцiлувати мeнe, як ранiшe… Йoгo любoв дo мeнe зникла: я мав тoдi тринадцять рoкiв… Вiн забрав у мeнe cвoю любoв у тoй мoмeнт, кoли вoна була мeнi найбiльшe пoтрiбна… Нiкoму булo рoзпoвicти прo cвoї прoблeми. Якщo я oпуcтивcя так низькo, тo в цьoму є дoля батькiвcькoї вини… На йoгo мicцi я пoвiвcя б iнакшe. Нe пoкинув би cвoгo cина у cкрутний мoмeнт. cправжнiм батькiвcьким рoзумiнням я б cприяв тoму, аби вiн пoвeрнувcя на правильний шляx. А в мeнe нiчoгo з тoгo нe булo».\nIX. Батькo — завжди батькo, навiть якщo вiн живe далeкo.\nКoжна дитина має правo на «cвoгo» батька. Кoли батькo нexтує дiтьми, забуває абo пoкидає їx, вiн тим cамим нанocить їм pану, кoтра нiкoли нe загoїтьcя.\nX. Батькo — цe oбраз Бoга.\nБути батькoм — вeликe пoкликання, а нe ocoбиcтий вибiр. У вcix дocлiджeнняx з пcиxoлoгiї гoвoритьcя, щo дiти вирoбляють для ceбe oбраз Бoга на ocнoвi oбразу влаcнoгo батька. Якщo мати мoлитьcя разoм з дiтьми, цe прeкраcнo, алe вoднoчаc звичнo. Якщo ж з дiтьми мoлитьcя батькo, вoни нiкoли прo цe нe забудуть.\nза книгoю Брунo Фeрeрo “ВАШI ДIТИ МАЮТЬ ЛИШE ВАC”\n9 фiльмiв для жiнoк, якi змуcять вac пo-нoвoму пoглянути нa cвoє життя


Starsailor - Зарубежные музыканты - Автобиографии знаменитых людей - Биографии и личная жизнь актеров на Биография.ком.ua\nБиографии | Регистрация | Вход | RSS Пятница, 24.11.2017, 23:13\nДуже подобається західним ЗМІ говорити, що певний колектив або виконавець - довгоочікуваний прорив в музиці. Звичайно, будь-яка група, що отримала такий відгук, відразу ж привертає до себе увагу всіх.\nТобто ось, будь ласка, шлях вільний, далі все залежить від того, чи є хоч крапля обдарованості в тих, кого так похвалили. Це й сталося в лютому 2001 року з молодою рок-групою Starsailor.\nТак вийшло, що варто було з`явитися їх першою треку "Fever", як критики одностайно охрестили команду найкращим англійським колективом серед дебютантів. Не змусили себе чекати й історичні паралелі - згадали і Radiohead, і Stereophonics, і Travis, і Coldplay.\nПісля трапилася друга пісня - "Good Souls", що викликала настільки ж позитивні відгуки. Навколо групи вже сформіровивается фанати. Задоволені звалилася популярністю, учасники групи до вересня 2001 року зібралися з силами і видали повноцінний диск "Love Is Here".\nЧисло презентації альбому було призначено з прицілом на дві речі - літо було дано музикантам, щоб подовше попрацювати над матеріалом, і воно ж було дано шанувальникам, щоб чекали як слід, тобто з нетерпінням. Все так і вийшло.\nПобувавши на різних літніх шоу, а також відвідавши США (на концерті у Doves), група Starsailor викликала такий сильний ажіотаж, що восени фанати буквально кинулися купувати диск. До слова, альбом і справді виявився відмінним, причепитися було ні до чого навіть тим, хто причепитися дуже хотів.\nОкрім вже відомих композицій, в ньому знайшлися стали тут же популярними сингли "Poor Misguided Fool", "Tie Up My Hands", "Lullaby" і "Alcoholic". Зовсім не випадково до кінця року диск "Love Is Here" в обов`язковому порядку був представлений в десятці кращих дисків за весь 2001 року, яким приділяли увагу найвідоміші ЗМІ Англії (музичного напрямку).\nСкладалося враження, що такої слави музиканти з Starsailor і не очікували, в той час як, будучи учнями музичного училища в місті Чорлу вирішували об`єднатися в групу. Імена хлопців - соліст і гітарист James Walsh, басист James Stelfox, барабанщик Ben Byrne.\nСпочатку вони грали втрьох, акцентуючи звук саме на гітарі. Але в пошуках другого гітариста самі не зрозуміли, як взяли в групу клавішника Barry Westhead. James Walsh в своїх інтерв`ю зізнавався, що і він, і решта учасників групи були буквально вражені звалилася на них славі.\nКоли все тільки починалося, ніхто з них до кінця не вірив в успіх заходу. Так, вони працювали всерйоз, але успіх такого, національного масштабу, став для них величезною несподіванкою. Стати кращими вони і не планували.\nВони планували просто грати. І коли успіх прийшов, молоді люди ще більше задумалися, тепер уже над тим, як виправдати очікування шанувальників, що видав їм такий аванс. Кумирами учасників групи були і залишаються Van Morrison, Neil Young і Tim Buckley.\nПричому саме диск Tim Buckley, випущений в 1970 році, і що називається "Starsailor" (Зоряний мандрівник) і дав "ім`я" групі. Групу частенько порівнюють з Coldplay, що молодим людям зовсім не подобається. Вони визнають, що Coldplay відмінна команда, складати відмінну музику.\nАле себе усувають від їх стилю гри. Втім, відсилання до Coldplay для критиків насамперед - порядок в класифікації музичних напрямків. Справа в тому, що те, що грають Starsailor, дуже навіть підходить під визначення постбріт-попа - трохи меланхолійного повільного рока.\nА там недалеко і до Coldplay. Такий рок лише з натяжкою можна назвати "альтернативою". Якщо в порівнянні з Britney Spears та Backstreet Boys - то так, безумовно.\nА так - подібними мелодіями здатні захопитися і підлітки, і їхні батьки, чия молодість пройшла в шістдесятих-сімдесятих роках. Що ж такого особливого в групі Starsailor, що вони змогли стати зірками в Англії, яка на сьогоднішній момент більше захоплюється роком від The Strokes, White Stripes, Black Rebel Motorcycle Club?\nJames Walsh стверджує, що у його групи вийшло відшукати незвичне звучання. Плюс - виконувані композиції виявилися несуперечливими по відношенню до зовнішності і проіхожденію учасників. Диск вийшов відмінним.\nАле основне зараз - не зупинятися. Не виявитися гірше того приголомшливого старту, який у них був. А це означає - не знижувати планку якості.\nСекрет диска "Love Is Here" в тому, що композиції, що знаходяться в ньому, не викликають суперечності з назвою, а беруть якусь особливу чесністю і силою. В основному диск оповідає про особисте, йде углиб емоцій, дійсно пережиті.\nГоловна фішка Starsailor в тому, що вони не влаштовують шоу з своїх виступів, і не намагаються бути акторами. Вони такі, які і в реальності. Вони говорять про те, що їх і насправді хвилює.\nВони співають про це. Дуже може бути, що якраз це і надихає слухачів. Крім, звичайно, тих, хто навпаки боїться розкритися назустріч емоціям.\nJames Walsh вважає, що музика протесту обечена на миттєвість. Вона - як підлітковий вік. Саме тоді люди щось комусь намагаються довести.\nА якщо також поводиться доросла людина - дивитися смішно. Тому його група і поставила перед собою завдання пропагувати щось справжнє і світле. Незважаючи на те, що суть рок-н-рола - і є протест, група Starsailor намагається зробити його іншим.\nПоки виходить непогано.\nПросмотров: 549 | Теги: Love Here, було дано, James Walsh, 2001 року | Рейтинг: 0.0/0


Не залишайте джерела відкритого вогню без нагляду! | Нове життя\n27 Квітня 2018 10:41\nНе залишайте джерела відкритого вогню без нагляду!\nСтандартна ситуація: хазяйка поставила на увімкнену газову плиту каструлю з інгредієнтами для смачної страви й пішла дивитися телевізор. А фільм такий цікавий, що жінка забула про свої кухонні справи. Як наслідок – пожежа в квартирі й тисячі гривень збитку. «Винуватцем» трагедії може стати не тільки плита, а й банальна запалена свічка чи ароматична лампа.\nЗапобігти подібній пожежі надзвичайно легко – просто візьміть за правило не залишати джерела відкритого вогню без нагляду. До того ж, не розміщуйте поблизу них предмети з легкозаймистих матеріалів та обов’язково вимикайте газову плиту й гасіть всі інші джерела вогню перед виходом із дому. Якщо ж пожежі все-таки не вдалося уникнути, не гайте часу та одразу дзвоніть до Служби порятунку за номером 101.\nначальник караулу ДПРЧ -5


БЮВЕТ ДООЧИЩЕНОЇ ВОДИ – ЗНАКОВЕ МІСЦЕ БУЛЬВАРУ ГЕРОЇВ КРУТ – КП «Чернівціводоканал»\nБЮВЕТ ДООЧИЩЕНОЇ ВОДИ – ЗНАКОВЕ МІСЦЕ БУЛЬВАРУ ГЕРОЇВ КРУТ\nУ кожного мікрорайону є місця, які мають особливе значення для його мешканців. Для жителів Бульвару Героїв Крут таким місцем є бювет з доочищеною водою.\nЙого відкрили у 2006 році, і з того часу поціновувачі смачного чаю, кави або навіть просто чистої води безкоштовно набирають доочищену воду для особистого вживання.\nВода, яку подає бювет споживачам, після водопровідних мереж КП «Чернівціводоканал» проходить 7 ступенів обробки – сорбційне очищення, очищення від жорстких солей, збагачення іонами срібла, ультрафіолетове знезараження, пропускається через катіонітні смоли, дочищується від хлору та пропускається крізь кварцеву лампу.\nЩотижня лабораторія КП «Чернівціводоканал» робить аналізи води до системи очищення та після неї – можете пересвідчитись, що вода стає м’якіша та прозоріша.\nБезкоштовна для чернівчан вода у бюветі обходиться недешево міській владі. Щодня відвідувачі вибирають від 7 до 10 тисяч літрів води. Таке задоволення коштує грошей – у 2020 році міська влада виділила 375 тисяч гривень на обслуговування цього об’єкту, у 2021 передбачається 480 тисяч.\nВоду з бювету доступна не цілодобово – насоси, які її подають, включають о 8-й ранку і вимикають десь після 19:30. Це потрібно для того, щоб щоночі проводити внутрішні роботи – очищати ємності з іонами срібла та з катіонітними смолами. Інші компоненти очистки замінюються рідше.


Прикарпатські правоохоронці ловлять кишенькових злодіїв – Новини Івано-Франківська\nПід час рейду у маршрутних автобусах Івано-Франківська правоохоронці затримали двох жінок, яких підозрюють у викраденні гаманця у пасажирки.\nПро це повідомляє Голос.if.ua з посиланням на сектор комунікації поліції Прикарпаття.\n10 лютого працівники управління карного розшуку Головного управління Нацполіції разом з оперативниками Івано-Франківського відділу поліції провели відпрацювання у маршрутних автобусах, щоб запобігти кишеньковим злочинам.\nПід час рейду полісмени помітили двох жінок, які вийшли з автобуса. Побачивши поліцейських, вони пришвидшили ходу і намагалися втекти. Правоохоронці зупинили їх і обшукали. В однієї жінки поліцейські знайшли гаманець, який вона поцупила в автобусі у 19-річної громадянки Індії.\nЗатримана – жителька Закарпаття, яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів.\nTagged Голос Голос иф Голос-інфо Голос.if.ua Івано -Франківськ кримінал Поліція Прикарпаття


За 9 місяців 2017 року надходження до міського бюджету по загальному фонду склали 349410,4 тис.грн., в тому числі: податки та збори – 69500,9 тис.грн., трансферти з державного бюджету – 279909,5 тис.грн.\nЗа вказаний період профінансовані видатки в сумі 326321,7 тис. грн., в тому числі по загальному фонду – 323565,0тис. грн., по спеціальному фонду – 2756,7 тис. грн.\nОсвіта 72866,7 тис.грн.\nОхорона здоров`я 49811,4 тис.грн.\nСоціальний захист та соціальне забезпечення 179351,8 тис.грн.\nКультура і мистецтво 5658,4 тис.грн.\nФізична культура і спорт 537,6 тис.грн.\nЖитлово-комунальне господарство 1302,4 тис.грн.\nІнші видатки 14036,7 тис.грн.\nЗа період з 01.10 по 06.10.2017 року надходження до загального фонду міського бюджету склали 21153,1 тис.грн., в тому числі: податки та збори – 1583,0 тис.грн., трансферти з державного бюджету – 19570,1 тис.грн.\nЗа вказаний період з урахуванням залишків на початок періоду по загальному фонду профінансовані видатки в сумі 11921,7 тис. грн., з них захищені статті видатків складають 11533,8 тис.грн., а саме:\n- заробітна плата з нарахуваннями – 4833,4тис.грн.,\n- оплата енергоносіїв – 318,5 тис.грн.,\n- продукти харчування – 28,8 тис.грн.,\n- виплата державної соціальної допомоги сім’ям з дітьми, малозабезпеченим сім’ям, дітям-інвалідам, інвалідам з дитинства, тимчасової державної допомоги та допомоги на догляд за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу – 6353,1тис.грн.\nДиректор Департаменту фінансів військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області Т.І.Чуєва


Дерев'яні коробки для вина на замовлення - Goodwillpack\nГоловна / Дерев’яні коробки для вина\nДерев’яні коробки для вина\nДерев’яна коробка – прекрасна упаковка для пляшки вина. Така коробка зробить подарунок унікальним. Вибираючи форму важливо враховувати особливості напою. Зовнішній дизайн дерев’яної упаковки підкреслить характер напою і неповторність смаку. Дерево живий матеріал, який дихає і розповідає свою історію шлейфом натурального аромату. Виготовимо подарункову або весільну коробку, яка залишить слід у пам’яті і житті важливої людини.\nПодарункові коробки для пляшок\nВручення подарунка – це ритуал. Люди, які вміють зробити церемонію, залишають яскраві враження про себе особливим ставленням до людини, якій дарується презент. Вино – це світ, повний несподіванок і захоплень, світ легенд і відкриттів, вишуканої краси і насолоди. І вино подарунок з продовженням. Важливо, щоб цінний подарунок був гідно упакований і для такої мети підходить дерев’яна подарункова або весільна коробка для вина.\nЗ давніх часів ритуальність – це демонстрація приналежності до певної групи. Всі, кого навчають ритуалу споживання, ніби проходять ініціацію. Споживач відчуває себе посвяченим. Дерев’яна упаковка для пляшки вина створює настрій, підкреслює обраність. Коли даруємо презент в подарункових коробках хорошої якості, показуємо, що наші партнери, клієнти, друзі, важливі люди, споживачі наших продуктів гідні кращого.\nКоробки з фруктових видів дерева: яблуня, черешня, слива, абрикос, вишня залишають тонкий натуральний аромат і не вимагають додаткової обробки. Дерево обробляється лаком, фарбою та іншими способами, тільки це буде зайвим. Припустимо покрити воском або матовим лаком, що збереже натуральність деревини.\nДерев’яні коробки для пляшки вина з дуба і горіха розкажуть вашу історію уваги через століття нащадкам людини, якій була подарована. Це матеріал з багатою і міцною фактурою деревини. Коли важливо підкреслити надійність і міцність відносин, то упаковка з цього матеріалу послужить хорошу службу.\nКоробки з деревини листяних дерев сосни, берези, бука, ясена гідно представлять подарунок.\nПерераховані породи відрізняються високою вартістю, яка підтверджується якістю матеріалу і майстерністю виконання роботи.\nКоробки з шпону та фанери доступні за вартістю і оригінальний спосіб оформлення.\nКомпанія «Goodwillpack» виготовить дерев’яні коробки для вина у формі пенала, футляра, книги, шкатулки, скриньки, тубуси з шпону і перенесення для пляшок з фанери.\nГармонійно завершує образ різноманітність фурнітури: замки, ручки, петлі, куточки з міді, бронзи та інших металів, шнурки і пояски зі шкіри та замші, інші елементи, які вважаєте потрібними використовувати в образі.\nЗалишити послання у вигляді логотипу або персонального побажання допоможе лазерне гравіювання, Уфдрук, трафаретний друк, різьблення, флокирування.\nВітрина – це ложемент, на якому лежить пляшка. Ложемент викарбовується з поролону, изолона або картону, зовні прикрашений оксамитом, атласною або іншою тканиною. Часто у вигляді ложемента використовується декоративна або натуральна солома. Це відповідний ложемент для натурального дерева.\n👌 З якого матеріалу виготовляються дерев’яні коробки для вина?\n✓ Є кілька варіантів виготовлення коробок для вина. Якщо потрібен бюджетний варіант, то підійде шпон або фанера. Дорожчі варіанти під пляшку вина з листяних, фруктових і цінних порід дерева.\n❤ Які способи обробки матеріалу для виготовлення коробок?\n✓ Додатково дерево обробляється такими способами: восківка – покривається воском, лакування – покривається лаком глянсовим або матовим, фарбування – фарбується спеціальними фарбами, щоб додати колір коробці, обкурення – захищає від зовнішніх впливів і покращує характеристики, травлення – додає деревині насичені благородні відтінки, зберігаючи природну красу текстури матеріалу, випал – створює ефект старовини.\n🔥 Які є форми коробок?\n✓ Виготовити можна коробки стандартних форм і конструкцій і індивідуальних розмірів. Стандартні і часто використовувані форми: пенал, футляр під пляшку, сет на 2 і більше пляшок, слайдер, тубус, скриня, шкатулка, чемоданчик, книжка, ящик дерев’яний. Також можемо виготовити дерев’яну коробку під пляшку вина за індивідуальним конструктивом.\n♻ Якими способами наноситься логотип на коробки?\n✓ Найчастіше для брендування і персоналізації застосовується лазерне гравіювання. Також логотип наноситься печаткою, різьбленням, елементами декупажу, лаком, фарбою, флоком.


Черкаським медикам провели тренінг проти стигми та дискримінації до хворих на туберкульоз – 100% ЖИТТЯ ЧЕРКАСИ\nЧеркаським медикам провели тренінг проти стигми та дискримінації до хворих на туберкульоз\nМедичні працівники Черкащини відвідали тренінг, спрямований на зниження рівня стигми та дискримінації до хворих на туберкульоз та представників груп підвищеного ризику до захворювання на туберкульоз. Заходи відбулись 14, 15 та 18 червня.\nТренери навчання – Дар’я Левандовська, головний позаштатний фтизіатр управління охорони здоров’я Черкаської ОДА та Алла Калініна, експерт БО «Від серця до серця» – зауважують, що такі тренінги потрібні, адже зараз відбувається реформування медицини і лікарям необхідно уміти виявляти хворобу вчасно.\n«Лікарі первинного та вторинного рівня надання медичних послуг мали нагоду почути інформацію по виявленню та організації лікування хворих на туберкульоз. Це переважно нова для них інформація, а тому дуже корисна.\nПотрібно вчасно виявляти хворобу, аби зменшити епідемію поширення туберкульозу як у Черкаській області, так і в країні загалом. Якщо залишатимуться попередні підходи у лікуванні пацієнтів, то ми не досягнемо поставленої мети. Тому потрібно було провести цей тренінг, щоб закцентувати увагу на стигмі, дискримінації і толерантному ставленні до пацієнта. Адже на туберкульоз найчастіше хворіють ті люди, які мають причину для стигматизації зі сторони всього населення. І наші медики мають розуміти, що потрібно ставитися толерантно до всіх людей, аби досягнути успіху у боротьбі з хворобою», – зазначає Дар’я Левандовська.\nЗначна частина тренінгу була присвячена побудові діалогу між пацієнтом та лікарем, а також роботі над подоланням упередженого ставлення до різних категорій людей.\n«Основна мета тренінгу – зміна ставлення лікарів до пацієнтів. Як виявилось, не всі знають що таке стигма. Тому такі тренінги необхідні, щоб підкреслити для лікарів: можна розмовляти з пацієнтом по-іншому, і це тільки сприятиме ефективному лікуванню і налагоджуванню стосунків між лікарем і пацієнтом», – розповідає Алла Калініна.\nТренінги відбулися у рамках компоненту 10М «Підтримка та інституційний розвиток ТБ спільноти» проекту «Сталі системи охорони здоров’я 100% життя», який реалізується БО «Світло надії» за підтримки БО «Всеукраїнська мережа ЛЖВ».


Французьких футболістів-мільйонерів хочуть оподаткувати (Влада Франції має намір ввести податок у 75% на зарплати гравців і співробітників футбольних клубів, що перевищують 1 млн євро на рік)\nФранцузьких футболістів-мільйонерів хочуть оподаткувати\n02.04.2013 17:59 330\nВлада Франції має намір ввести податок у 75% на зарплати гравців і співробітників футбольних клубів, що перевищують 1 млн євро на рік.\n«Новий податок коштуватиме клубам першого дивізіону 82 млн євро. У зв'язку з високою вартістю оплати праці Франція втратить своїх кращих гравців, конкурентоспроможність наших команд у порівнянні з клубами інших країн Європи впаде, а уряд позбудеться своїх кращих платників податків», - йдеться в заяві Французької футбольної ліги.\nНайбагатший клуб Франції «Парі Сен-Жермен», який нещодавно був куплений катарськими шейхами, має в своєму складі, щонайменше, 12 гравців, чия зарплата перевищує 1 млн. євро на рік. Серед них шведський форвард Златан Ібрагімович (15 млн євро на рік) і італійський тренер Карло Анчелотті з окладом у 12 млн євро на рік, пише «ЛІГАБізнесІнформ».\nЦікаво, що зарплата Девіда Бекхема не буде оподаткована, оскільки його п'ятимісячний контракт з ПСЖ не дозволяє класифікувати його як резидента Франції. Бекхем заробляє 36 млн на рік, при цьому, за даними журналу France Football, оклад становить лише 5% цієї суми.\nпопередня новина Вірменія, Греція, Туреччина і Грузія увійдуть у «Великий шовковий шлях» наступна новина Регіонали без рішення КСУ за дату київських виборів не голосуватимуть