Екзистенціальна філософія та її різновиди | WARYXE.ru - Все рефераты Рунета. Дипломы, курсовые работы, сочинения, доклады.\nВы здесь: Home → Рефераты по астрономии → Екзистенціальна філософія та її різновиди\nЕкз$истенціальна філософія та її різновиди\nОднією з провідних течій суспільної думки XX ст. є екзистенціальна філософія, що на перший план висунула ідею абсолютної унікальності людського буття, зосередившись навколо проблеми людини та її місця в світі, проблеми духовної витримки людини, яка потрапила в потік подій і втратила контроль. Покоління інтелігенції, яке пережило першу світову війну та прихід до влади фашизму, ц$я філософія зацікавила перш за все тим, що вона зосереджувала увагу на кризових ситуаціях у житті людини і людства, пробувала розглянути л$юдину в умовах складних історичних випробувань. Однією із складових частин цієї течії став екзистенціалізм. Джерела екзистенціалізму у вченні Сьорена К’єркегора (1813-855), який першим сформулював поняття «екзистенція», — «внутрішнє» буття, що поступово переходить у зовнішнє. Значно вплинули на формування та розвиток екзистенціалізму також «філософія життя «і особливо феноменологія німецького філософа Едмунда Гуссерля (1859-1938). Основна ідея феноменології — неможливість взаємного зведення і в той же час нерозривність свід$омості і людського буття, особистості і предметного світу, психофізичної природи, соціуму, духовної культури — згодом трансформувала$сь у теорію екзистенціалізму.\nУ наш час екзистенціалізм є найбільш впливовим напрямком гуманістичної думки, поширеним у всьому світі. Провідними представниками цієї духовної течії є: в Німеччині — Мартін Хайдеггер (1889-1976), Карл Ясперс (1883-1969); у Франції —Жан-Поль Сартр (1905-1$980), Альбер Камю (1913-1960), Габріель Марсель (1889-1973), Моріс Мерло-Понті (1908-1961), Сімома де Бовуар (1915-1986); в Іспанії — Хосе Ортега-і-Гасет (1883-1955); в Італії — Пікколо Аббаньяно (1901- 1977); а також Леопольд Сенгор (1906) в Сенегалі, засновник оригінального екзистенціалістського вчення, поширеного в Екваторіальній Африці і на островах Карібського моря. Послідовники екзистенціалізму є також у СШ$А (У.Баррет), в Японії (Нісіда, Васудзі), в арабських країнах (Абд-аль-Рахман Бадаві, Таїб Тізіні, Камаль Юсеф аль-Хадж) та ін. Екзистенціалізм є філософським вираженням глибоких потрясінь, які спіткали західну цивілізацію в XX ст. Його прибічники вважають, що катастр$офічні події новітньої історії оголили нестійкість, слабкість, кінцевість будь-якого людського існування. Самим глибинним знанням про природу людини екзистенціалізм визнає усвід$омленість нею власної смертності й недосконалості. Представники екзистенціалізму не робили спроб проникнути в методологічні аспекти науки чи розкрити природу моралі, релігії, мистецтва. В центрі їхньої $уваги були питання провини та відповідальності, рішення та вибору, ставлення людини до смерті тощо, а проблеми науки, релігії, моралі, мистецтва цікавили їх лише настільки, наскільки вони стосувались названих питань. Основними проблемами екзистенціалізму стали: людина як унікальна істота, фі$лософія буття, гуманізм, історія західно-європейської цивілізації, проблема свободи та відповідальності, смерті як найпотаємнішої суті людського існування, проблема часу як характеристики людського буття. Наша теорія, підкреслював Ж.-П.Сартр, єдина теорія, яка надає людині гідності, єдина теорія, яка не робить із неї об’єкта. Панівні в класичній філософії принципи об’єктивізму, н$а думку Хайдеггера, обумовили її кризу. Людина, орієнтована на такий підхід, стає річчю серед інших речей, втрачає свою індивідуальність. Екзистенціалізм прагне осягнути буття як повну нерозчленовану цілісність суб’єкта і об’єкта. Він стверджує буття як безпосередню даність людського існування, як екзистенцію, яку неможливо пізнати раціональними філософськими засобами. $Для того, щоб описати структури екзистенції, філософи-екзистенціалісти зверталися до феноменологічного методу Е. Гуссерля. Екзистенція, вважали Хайдеггер і Сартр, є буттям, яке спрямоване до «ніщо» і яке усвідомлює свою кінцевість. $Визначаючи екзистенцію через її скінченність, екзистенціалісти тлумачать її як «часовість», реальною точкою відрахунку якої є смерть. Тому саме час, вважає Хайдеггер, є найсуттєвішою характеристикою буття. . Три форми часу (минуле, сучасне, майбутнє) є$ трьома структурними елементами існування. Людині притаманне дійсне існування лише в тому випадку, коли панівною формою є майбутнє, а перевага сучасного призводить до розчинення у світі. Специфічність екзист$енції розкривається через неповторність, унікальність людської особи, що знаходить своє безпосереднє втілення у цілях, задумах, проектах, звернутих у майбутнє. Отже, специфічність людської екзистенції вбачається у її постійній «націленості» на майбутнє. Ще одним важливим визначенням екзистенції є трансцендування, тобто вихід за свої межі. К.Ясперс визначає екзистенціалізм як філософію буття людини, яка виходить за межі людини. Проте понят$тя «трансцендентне» розглядається представниками екзистенціалізму неоднозначно. З точки зору Сартра і Камю, трансценденція є «ніщо», яке виступає як найглибша таємниця екзистенції. А Ясперс і Марсель визнають реальність трансцендентного,$ пов’язуючи з ним життя і долю людини. Таке неоднозначне тлумачення трансцендентного дає змогу виділити два основних напрямки в екзистенціалізмі: релігійний (Г.Марсель, К.Ясперс) та атеїстичний (Ж.-П.Сартр, А.Камю). Перший закликає до руху від світу до Бога, до самозаглиблення, що $зробить можливим досягнення нового, «трансцендентного» виміру буття. Самозаглиблення, як стверджують представники релігійного екзистенціалізму, є розширенням лише індивідуального «Я», тому що в цьому процесі підривається егоїстична замкнутість і відкриваються горизонти зв’язку зі своєю епохою і вічністю. Атеїстичний екзистен$ціалізм, на думку Ж.-П.Сартра, є значно послідовнішим. Він вчить, що навіть, коли Бога немає, то все ж є, принаймні, одне бутт$я, в якому існування передує сутності, буття, яке існує до свого визначення за допомогою понять. Цим буттям є людина, людська реальність. За Ж.-П.Сартром, людина спочатку існує, зустрічається, з’являється у світі, і лише потім вона визначається. А далі він робить висновок, до екзистенціалізм віддає кожній людині у во$лодіння її буття і покладає на неї повну відповідальність за існування. В цьому суть основного принципу екзистенціалізму, з якого випливають важливі наслідки: немає заданої людської природи, ніяка зовнішня сила, крім самого індивіда, не може зробити його людиною. Тим самим екзистенціалізм проводить важливу ідею індивідуальної відповідальності людини $за все, що відбувається з нею та іншими людьми. Розгорнуту концепцію людського буття створили німецькі екзистенціалісти. Так, у К.Ясперса буття представлене як: 1) предметне буття; 2) екзистенція, а$бо вільне людське існування; 3) трансценденція як раціонально незбагненна межа будь-якого буття та мислення. Екзистенціальна онтологія багато в чому відрізняється від класичного філософського вчення про буття. Якщо філософи-класики розглядали буття як гранично широке поняття, то першоосновою онтології екзистенціалізму є Dasein$ (тут — буття). У праці М.Хайдеггера «Буття і час» (1927) Dasein фігурує як поняття, що визначає буття людини. Положення «Dasein — буття людини» та «Dasein притаманна історичність» посідають центральне місце в концепції Хайдеггера. Він називає їх фундаментальними екзистенціально-онтологічними висловлюваннями. Хайдеггер наполягає на історичному розумінні людини і світу, вірніше, на р$озумінні історичності людини і світу. Визнаючи певну правомірність об’єктивістського тлумачення історизму, Хайдеггер доводить, що цей погляд не єдино можливий. Є ще, на його думку, і онтологічний погляд на історичну реальність, що забезпечується феноменологією. Феноменологічний метод дає змогу розгля$дати людину в часі, яка не є абсолютно підвладною йому, тому що за способом свого буття вона сама є часом. Якщо суспільство і природа, світ у цілому мають історію, то людина сама є історією. Ще однією специфічною рисою онт$ології екзистенціалізму є виділення поняття «In-der Wet-Sein» (буття-у-світі). Буття-у-світі розкривається через невід’ємне від людини «діяння», яке пояснюється, в свою чергу, через «турботу». (Турбота характеризує людське існування в цілому). За Хайдеггером, Dasein (людське буття) здатне не лише цікавитися бут$тям, а й дбати про себе як про своє буття, про смисл свого буття. Цікавим є також підхід Ж.-П.Сартра до цих проблем. Він проаналізував три форми прояву буття людської реальності: «буття в собі», «$буття-для-себе», «буття-для-іншого». «Буття-для-себе» — це безпосереднє життя самосвідомості, воно виступає як «ніщо» щодо «буття в собі». «Буття-для-іншого» виявляє фундаментальну конфліктність міжособистісних відносин. Людина, на думку Сартра, обирає свій спосіб буття на тлі абсолютної випадковості «тут — буття», але вона тримає в своїх руках усі зв’язки зі світом. Не маюч$и змоги вибирати свою епоху, вона обирає себе в ній, своє місце і діяння в ній. Наголошуючи на тому, що історична ситуація реалізується лише шляхом людського вибору і дії, Сартр стверджує їх свідомий характер, тим самим заперечуючи фрейдівську теорію несвідомого. Людина в екзистенціалізмі тра$ктується як істота, якій судилося перебувати в історії, яка «закинута» в історію і не може прожити поза нею, поза суспільством, але яка в той же час здатна з усією стійкістю витерпіти саму перспективу занепаду і кінця історії. Філософи-екзистенціалісти в зв’язку з цим спрямували увагу сучасників до проблеми смерті. А.Камю заявив, що осно$вним питанням філософії має бути питання самогубства. Він вбачав своє гуманістичне завдання у тому, щоб допомогти людині, яка перебуває у відчаї, зберегти життя. Не випадково одну з основних праць А.Камю «Міф про Сізіфа» називают$ь гуманістичним маніфестом. Проте гуманізм його спрямований не на те, щоб зробити людину щасливою, а на те, щоб зробити її свідомою, вільною від моральних і політичних забобонів та ілюзій, від різних догм та облудних, фальшивих ідеологій. Красота $і свобода, вважає Камю, здатні вивести людей з ізоляції, зробити їх багатими духовно, морально, чуттєво, інтелектуально, допомогти встановити соціальну справедливість. Екзистенціалізм зд$ійснив спробу теоретично обгрунтувати свободу людини в усвідомленні та створенні історичних умов для подолання відчаю та страху в глобальній історичній ситуації, коли людство опиняється на межі двох можливостей — вижити чи загинути. Безумовно, екзистенціалізму властиві і деякі суперечності, і труднощі в сприйманні його положень, проте він мав значний вплив на західноєвропейську і світову культуру. У наш час на Заході поширились дві духовні тенденції, які намагаються спиратися на екзистенціалізм. Вони дістали назву «pos$tmo-derne». Перша з них пов’язана з модерністським мистецтвом, з утвердженням безмежного п$люралізму. Ближчою до екзистенціалізму є друга тенденція, яку означують терміном «постсучасність». Минуле тут розглядається як передумова сучасного. Постсучасність відрізняється від сучасності тим, що вбачає в минулому не просто передумову, й свою невід’ємну частину. Це злиття того, що є, і того, що було. У книзі «Буття і час» Хайдеггер проголошує парадоксальну думку, що минуле, сучасне і майбутнє — тотожні. Ця думка є абсурдною щодо фізичного часу, ал$е вона цілком правомірна і змістовна щодо часу культурно-історичного (соціального). Однією з провідних у сучасній західній філо$софії є гуманітарно-антропологічна орієнтація. Це зумовлено кількома причинами: по-перше, прагненням знайти альтернативу «соціалістичному гуманізму»; по-друге, спробами відшукати прийнятні для західного суспільства орієнтири особистого та суспільного розвитку; і, по-третє, посиленням антисцієн$тичної спрямованості деяких течій західної філософії. Сутність антропологічного підходу зводиться до спроби визначити специфіку, основи та сфери власне людського буття, людської індивідуальності, творчих можливостей людини, виходячи із самої людини і через неї, пояснити як її власну природу, так і смисл та природу навколишнього світу. Філософська антропологія в широкому значенні — це філософське вчення про природу і сутність людини. Але в даному випадку філ$ософська антропологія розглядається як течія західної філософії XX ст. (переважно німецької), що виникла в 20-х роках як прояв загального «антропологічного перевороту», що відбувався в першій чверті нашого сторіччя в західн$оєвропейській філософії. Основними представниками цієї течії є: М.Шелер (1874-1928), Г.Плеснер (1892-1985), А.Гелен (1904-1976), Е.Ротхакер (1888-1965), Н.Е.Хенгстенберг (нар.1904), О.Д.Больнов (нар.1903). Ідейними джерелами філософської антропології були філософія німецького романтизму та «філософія життя». Для методологічного обгрунтування і безпосереднього аналізу різноманіт$них проявів людської сутності представники філософської антропології широко застосовують деякі принципи трансценденталі$зму Канта та неокантіанства, трансцендентальної феноменології Гуссерля та трансцендентальної аналітики людського буття Хайдеггера. Представники філософської антропології трактують її як нау$ку про метафізичне походження людини, про її фізичне, психічне, духовне начала в світі, про ті сили і тенденції, які рухають нею і які вона приводить у рух. Спеціальні науки про людину, навіть у їх єдності, на думку Шелера, не дають чіткого уявлення про сутність людини, не прояснюють її. За цих умов з$авдання філософської антропології полягає в тому, щоб чітко показати, яким чином із основної структури людського буття випливають усі специфічні монополії, звершення й справи людини: мова, совість, інструменти, зброя, ідеї справедливого й несправедливого, держава, керівництв$о, мистецтво, міф, релігія, наука, історичність та суспільність. Філософська антропологія має об’єднати конкретно-наукове, предметне вивчення різноманітних сторін і сфер людського буття з цілісним філософським його осягненням, тобто шляхом об’єктивного осмислення та використання нового наукового знання відновити цілісний філософський образ людини. Отже, центральним питанням цієї філософської течії є питання про сутність люди$ни. Німецький філософ Г.Плеснер підкреслював, що це питання (про сутність людини) можна розгорнути в двох напрямах: горизонтально, тобто в напрямі, який визначається пошуками людиною її зв’язків із світом, в її діяннях та стражданнях; і вертикально, тобто в напрямі, що виникає внаслідок її природн$ого становища в світі як організму в ряд організмів. Можна сподіватись на цілісне охоплення обома цими напрямами людини як суб’єкт-об’єкта природи, не розділяючи її в штучних абстракціях. Об’єднуючим началом філософської антропології, як бачимо, є проблема людини. Проте, в цьому принципово єдиному цілісному філосо$фському напрямку співіснують відносно самостійні антропологічні концепції: 1) біологічна (Гелен, Портман); 2) культурологічна (Ротхакер, Ландман); 3) релігійна (Шелер, Хенгстенберг); А) педагогічна (Больнов). Практично всі вони виходять із основної тези Шелера про при$нципову протилежність людини і тварини. Якщо тварина одвічно і всебічно залежить від природних потягів та прив’язана до конкретного середовища, умов свого життя, то людина є вільною, незалежною істотою, поведінка якої строго і однозначно не зумовлюється природною доцільністю, що дає їй можливість ставитись до предмета своєї тво$рчості з певною поміркованістю. Згідно з біологічною концепцією людина є «біологічно недостат$ньою» істотою, оскільки їй не вистачає інстинктів. Вона «не завершена» і «не закріплена» у тваринно-біологічній організації, атому і не має можливості вести виключно природне існування. Людина віддана сама собі і тому змушена шукати відмінні від тваринних засоби відтворення свого життя. Гелен вважав, що історія, суспільство та його установи — це форми доповнення біологічної недостатності людини, які реалізують її напівінстинктивні спрямування. Гелен заперечує поло$ження про історичний характер процесу руйнування системи інстинктів у людини, вважа$ючи цей процес одвічною і органічною характеристикою людської природи. Він намагався довести, що саме в антисуспільній та протиприродній поведінці людини і утверджується її родова сутність. І далі він робить висновок, що становлення цієї сутності розриває зв’язок із природними передумовами антропосоціогенезу. Інший представник філософської антропології — Плеснер вважає, що для пояснення людини не може бути використане таке поняття, як «біологічно недостатня істота». Тим самим $він констатує обмеженість біологічної концепції і пропонує своє бачення сутності людини. Природу людини Плеснер визначає на основі аналізу біофізичних аспектів її існування та даних науки про дух$ і культуру. Застосовуючи методологічні принципи Плеснера, філософська антропологія в цілому висуває вимогу побудови концепцій, вільних від засилля і емпіричних, чисто апріорних підходів, від необгрунтованих метафізичних тлумачень людської природи. Значною мірою це знайшло відображення в культурологічній к$онцепції сучасної філософської антропології. (Основний представник цієї течії німецький філософ Е.Ротхакер розробляв концепцію людини під впливом ідеї історичної обумовленості пізнання, теорії наук про дух. Він намагавс$я пояснити людину в усій ЇЇ цілісності, висунути таку трактовку її природи, в якій емпірична предметність і духовна суб’єктивність були б органічно поєднані. Завдання, за Ротхакером, полягає в подоланні абсолютизації як предметності, так і духовності людини, у розгляді її як живої і творчої історичної особистості. Остання, на його думку, має три складові: по-перше, тваринне життя людини; по$-друге, визначене пориваннями та почуттями Воно; по-третє, мисляче і самоусвідомлене «Я». Основну увагу Ротхак$ер приділяв позитивному визначенню свободи людини, її відкритості світу, її діяльної активності. Людина у нього є творцем і носієм культури. А культура розглядається як специфічна форма висловлення творчої відповіді особистості на виклик природи, як стиль життя і спосіб орієнтації у світі. Погоджуючись із загальною для філософської антропології характеристикою людини як істоти, що сприймає зовнішній світ із певної дистанції, Ротхакер заперечує, що людина внаслідок своєї відкритості світові не має навколишньог$о середовища, середовища проживання. Цю проблему він вирішує таким чином: конкретно-історичні культури відрізняються відповідно до їхніх вимірів відбірковістю$, тобто кожна має певний «культурний поріг», який пропускає лише те, що може мати значення для власного стилю життя індивіда. Людина, на його думку, має світ, який в результаті її діяльності лише тоді звужується до певного «середовища проживання», коли із загального світового цілого вичленовуються певні «духовні ландшафти». Ще однією оригі$нальною концепцією, що сформувалась у рамках філософської антропології, є релігійна. В ній відтворюються та розвиваються шелерівські уявлення про «об’єктивність» людського духу, про його $здатність до неупередженого ставлення до світу. На думку Шелера, людині властива деяка природжена прихильність, любовне ставлення до речей, до інших людей, яку неможливо вивести з її біофізичної природи. Сутність цього ставлення коріниться у тісному зв’язку з божественним актом любові або з деякою загальною основою усіх речей, де укорінені і ж$иття, і духовне начало. Отже, вважає Шелер, становлення людини як духовної істоти є одночасно втіленням, здійсненням божественного в людині. 139 Інший представник релігійної антропології Хенгстенберг розглядав людину як істоту, відкриту для «ніщо» і для нескінченності. Звідси випливають, на $його думку, три основні способи поведінки: об’єктивний, необ’єктивний, утилітарний. Людина вільна в прийнятті рішення на користь одного з цих способів, але, будучи змушеною приймати рішення, вона одночасно примушується і стосовно свободи. В своїх міркуваннях про людину, її евол$юцію Хенгстенберг ставить перед собою завдання об’єднати еволюцію і вчення про релігійне створення світу. Представники релігійної антропології стали на позиції ірраціоналізму, заявили про непізнаваність людини, протиставили анал$ізові її соціальної сутності пошук її споконвічної природи, яка розкривається в «життєвому світі» людини, непідвладному розуму та цілеспрямо-ваному впливу. І, нарешті, четверта концепція філософської антропології — філософсько-педагогічна — значною мірою представлена вченням О.Ф. Больнова. Він прагне осягнути людське життя з огляду на саме життя, виключаючи усі зовнішні зв’язки та відносини. Екзистенціалізм, на думку$ Больнова, виникає саме в період переоцінки цінностей, коли все ставиться під сумнів і опору можна знайти лише в самому собі. Вихід із кризи він вбачає у відновленні зв’язків із зовнішньою реальністю. Такою реальністю виступають передусім інші люди, людське суспільство зі своїми устано$вами, сили духовного світу. Для того щоб жити, людина має визначити свою міру життя, яка є індивідуальною для кожно$ї людини. Ця стала величина виступає критерієм людського існування. Больнов вважає, що в даний час людяності загрожують три основні фактори: нестримне прагнення до успіху, розчинення окремого у масовому, деградація людини і перетворення її на простий об’єкт. При цьому останнє здійснюється в тоталітарних системах або в системах, що маніпулюють думкою. Тому $важливим завданням є виховання в особі здібностей і здатності до самостійного міркування та судження. Суттєвими рисами людяності, на думку Больнова, є співчуття, доброта, справедливість і терпимість. Для того, щоб врятувати людяність, необхідно зберегти такі риси. Це — мета історичного процесу. Отже, представники філософської антропології, розробляючи свої вчення, полемізуючи з$ іншими течіями, наголошують на необхідності осягнення природи буття і перш за все людського буття. Проте, як правило, антропологічна цілісність людини розглядається поза її практичними відносинами з природою та історичною реальністю. С$воєрідним синтезом екзистенціальної та релігійної філософії є персоналізм, основна характерна риса якого — атеїстична тенденція, що визнає особистість та її духовні цінності вищим смислом земної 140 цивілізації. Основні представники персоналізму: П.П.Боун (1847$-1910), Р.Т.Флюеллінг (1871-1960), З.Ш.Брайтмен (1884-1954), М.У.Калкінс (1863-1930) у США; Х.У.Керр (1857-1931) — в Англії; В.Штерн (1871-1938) — у Німеччині; Е.Муньє (1905-1950), Ж.Лакpya (1900-1986) — у Франції та інші. Предметом філософського дослідження в персоналізмі є творча суб’єктивність людини. З точки зору персоналістів, у XX ст. концепціями, що найбільш одухотворені особистісними $ідеями, є персоналізм, екзистенціалізм та марксизм. Екзистенціалізм зацікавлений в осягненні внутрішнього життя людини, марксизм — її іманентних характеристик. В об’єднанні цих концепцій та їх переосмисленні через основні прин$ципи персоналізму філософи-персоналісти вбачають шлях до створення справжньої філософії сучасності. Послідовні персоналістські вчення в західній філософії розробляються американськими та французькими філософами і складають дві провідні тенденції в персоналізмі. Перша тенденція — американська персоналістська філософія характеризується як найбільш абстрактне академічне вчення. «Особистість» в американс$ькому персоналізмі трактується як неповторна, унікальна суб’єктивність, спрямована на творення суспільного світу. Істо$рія людства уявляється як однобічний розвиток особистісного начала, в ході якого людина досягає найвищого блаженства в єднанні з Богом. «Персона», з точки зору американського персоналізму, — це особливий «світ у собі», замкнутий для інших створених особис$тостей і відкритий лише для всевідаючого творця. «Персона» за своєю природою ніколи не буває об’єктом, тому що повне занурення її в світ речей означало б для неї втрату духовної унікальності. «Персона», таким чином, — це складна діяльна духовна система людини, внутрішній динамічний світ її особистої свідомості, апріорний щодо предметного світу. Американські персоналісти твердять, що$ існують лише особистості і те, що вони створюють, тому будь-яка реальність є, врешті-решт, особистісною. Специфічною рисою цього напрямку є прагнення об’єднати п$ротилежні типи філософського мислення — сцієнтистського та екзистенціально-антропологічного. Традиційна проблема релігійної філософії — обгрунтування союзу релігії та науки — виступає в американському персоналізмі у формі поєднання сцієнтизму та антисцієнтизму. Наука, на думку персоналістів, стверджує раціональність світу та всезагальність законів $природи. Наукове знання здобувається і реалізується в світі речей. Але людина не може бути щасливою внаслідок задоволення лише матеріальних потреб. Вона прагне зрозуміти, осягнути глобальний смисл історії, намагається досягти щастя шляхом морального самовдосконалення. В цілому, $розглядаючи американський персоналізм, слід виокремити такі його особливості: 1) в центрі філософських інтересів лежить релігійно-етична проблематика; 2) основна увага приділяється питанням свободи та морального виховання. Моральне самовдосконален$ня громадянина веде до суспільства гармонії особистостей — це основна ідея американського персоналізму. Друга тенденція — французький персоналізм — характеризується як соціально-активна філософська доктрина, що використовує феноменологічно-екзистенціальні $традиції в Дослідженні специфіки людського буття. Прихильники цієї концепції намагалися переосмислити проблему людини через призму новітніх досягнень сучасної науки та соціальної практики. Французькі персоналісти вважають, що для особистості характерні три основні риси в їх діалектичній взаємодії: по-перше, екстеріоризація — самоздійснення, самовтілення людини в зовнішньому світі; по-друге, інтеріоризація — внутрішня зосередженість індивіда, його духовний світ, зверненіст$ь до початкових, глибинних шарів власного «Я»; по-третє, трансценденція — внутрішній принцип особистісного буття, який однаковою мірою поширюється як на діяльність людини щодо освоєння та осмислення зовнішнього світу, так і на внутрішнє життя особистості, — це осягненн$я вищих божественних цінностей — Істини, Краси, Добра. У розумінні французькими персоналістами особистості однією з головних є думка про «прилучене» («приєднане») існування, тобто активний $діалог християн із сучасністю, залучення віруючих людей до суспільних рухів, де релігійне світорозуміння має бути конструктивним фактором перетворення світу на гуманістичних засадах. Акцентуючи увагу на виховній функції особистісної філософії, персоналісти значну увагу приділяють проблемі особ$истісного спілкування. Суспільству як сукупності форм спільної діяльності, що склалися історично, філософи-персоналісти протиставляють суспільство особистостей, у якому відбувається об’єднання людей «по той бік слів та систем». Для французького персоналізму, завдяки значному впливу марксистської теорії, характерна тенденція до розуміння соціальної обумовленості особистісного існ$ування. Соціальна концепція персоналістської філософії базувалася на критичному аналізі капіталістичної та соціалістичної суспіль$них систем, їхніх негативних та позитивних сторін. Соціальна філософія французького персоналізму розробляє проект нової цивілізації, де долаються недоліки та закріплюються досягнення реально існуючих суспільних систем. З 1977 р. в теорії французького персоналізму переважає орієнтація на вчення про постіндустріальне суспільство. Особливістю соціального вчення персоналізму є також надання переваги у визначенні основ суспільної організації життя особист$ості та її духовним орієнтаціям. Між американським та французьким персоналізмом є певні відмінності і в розумінні соціальних проблем. Перший напрямок$ наголошує на констатації кризи західного суспільства та людини, підмінюючи соціальну проблематику завданням самовдосконалення особистості. А другий акцентує основну увагу саме на соціальній доктрині. Розглядаючи персоналістську філософію, слід також зупинитись на такому її варіанті, як «діалогічний персоналізм», як$ий є своєрідним поєднанням екзистенціалізму, філософської антропології, класичного персоналізму та діалектичної теології. Представником цієї течії є єврейський релігійний філософ М.Бубер (1878-1965). Його «діалогічний персонал$ізм» базується на філософії міжособистісних відносин, яка містить в собі роздуми про двоїстість людського «Я», відчуженість особистості від природного та соціального світу, екзистенціальну провину індивіда. М.Бубер говорив, що найкраще підготовлена до самопізнання людина, яка почуває себе самотньою, тобто та, яка чи за складом характеру, чи під впливом долі, чи внаслідок і того, й іншого лишилась наодинці з собою, зі своїми проблемами, і $якій поталанило в цій спустошливій самотності зустрітись із собою, у власному «Я» побачити людину взагалі, а у власних проблемах — загальнолюдську проблематику. М.Бубер розрізняє два основних світи, обумовлених ставленням індивіда до навколишньої дійсності. Перший світ базується на відношенні «Я-Воно». В ньом$у людина сприймає оточуючі її предмети та інших людей як безособові об’єкти. А другий світ базується на відношенні «Я-Ти» і передбачає становлення невідчужених, одухот$ворених зв’язків між людиною та її оточенням. За допомогою виділення цих світів Бубер намагається розкрити специфіку людського буття. Світ відносин, на думку Бубера, складається із трьох сфер життя: 1) фізичної (Космос), яка свідчить про взаємозв’язок людини з природою; 2) психічної (Ерос$), яка вказує на зв’язок з іншими людьми; 3) поетичної (Логос), яка передбачає зв’язок людини з духовними сутностями. Всі сфери життєдіяльності людини в своїй цілісності складають буття, в якому відбувається існування людини, діалог між людьми, між індивідом і навколишнім світом, між особистістю і Богом, Зав$дання філософії М.Бубер вбачає у спростуванні ілюзій, розкритті людині її власного ставлення до самої себе, до інших людей, до Бога; у зміні способу життя через виявлення діалогічної природи людського буття; в усуненні можливих перешкод, що стоять на шляху формування щиросердних відно$син між людьми. У наш час, незважаючи на соціальну доктрину, персоналістські вчення втратили свій вплив. Проблематика персоналізму розробляється екзистенціалізмом, філософською антропологією, феноменологією, герменевтикою. Підсумовуючи сказане, підкреслимо деякі особливості екзистенціальної філософії: екзистенціальна філософія — це цілісний ідейний рух, скон$центрований навколо проблеми людини, що сформувався на історичному грунті соціальних криз XX ст., екзистенціальна філософія спробувала відшукати теоретико-методологічні шляхи до комплексного вивчення людини.


Лікування фарингіту в клініці Медкріоніка, Київ\nМедкріоніка- клініка лікування холодом -> Кріолікування фарингіту\nЛікування фарингіту за допомогою методу кріотерапії\n- від 900 грн.\nКлініка лікування холодом "Медкріоніка" практикує унікальну методику лікування хронічного фарингіту методом кріостимуляції. Ця м'яка технологія, що дозволяє безкровно і безболісно стимулювати лімфоїдну тканину і репаративні процеси.\nФарингіт - гостре або хронічне запалення слизової оболонки задньої стінки глотки. Задня стінка глотки складається з великої кількості фолікулів (лімфоїдної тканини), що виконують важливу роль в імунному захисті організму. Хороший стан і нормальна робота цього біологічного бар'єру надзвичайно важливі та необхідні.\nУ клініці лікування холодом "Медкріоніка" можна пройти кріолікування фарингіту (лікування рідким азотом), попередньо записавшись на консультацію до лікаря по одному з телефонів (068) 845-94-84, (093) 400-34-04, (044) 229-87-97. Прийом проводиться за попереднім записом!\nтурбує першіння в горлі,\nсухість задньої стінки глотки,\nХронічний фарингіт в наш час, особливо в великих містах з поганою екологією, - досить поширене захворювання. Люди "ковтають" мікробів значно більше, ніж може винести організм. Ситуація ускладнюється ще й тим, що неправильне харчування, авітаміноз, постійний прийом ліків знижують захисні властивості лімфоїдної тканини. Організм не справляється з інфекцією, лімфоїдне кільце та фолікули запалюються. Тому дуже важливо вчасно провести лікування фарингіту, щоб хвороба не тліла роками, серйозно підриваючи здоров'я людини.\nЩо відбувається під час процедури лікування фарингіту методом кріотерапії?\nБольових відчуттів при кріолікуванні фарингіту немає. Запальних явищ з боку оточуючих тканин не спостерігається. На 4-5-й день поверхня слизової оболонки глотки стає гладкою. Зникає біль в горлі при ковтанні, першіння, сухість і кашель.\nКріолікування фарингіту можна проводити як у дорослих, так і у дітей. За відгуками хворих і спостереженнями наших лікарів ЛОР-кріотерапія самий ефективний метод при лікуванні хронічного фарингіту різних форм.\nМетодика кріолікування фарингіту\nКріолікування фарингіту не порушує загального стану хворого, проходить безболісно. Після процедури больові відчуття в горлі незначні.\nВ результаті кріолікування фарингіту у пацієнтів скорочуються бічні валики, зменшуються і стають більш щільними гранули задньої стінки глотки. Слизова оболонка задньої стінки глотки стає гладкою. Зникає біль в горлі при ковтанні, першіння, сухість і кашель.\nЛікування фарингіту проводиться амбулаторно. Тривалість огляду і процедури: до 30 хвилин.\nКлініка лікування холодом "Медкріоніка" запрошує Вас записатися на прийом з питань "Кріолікування фарингіту".\nЗробити це можна, зателефонувавши по телефону (068) 845-94-84, (093) 400-34-04, (044) 229-87-97 або через форму запису он-лайн.


Догляд за неврологічними хворими\nДогляд за неврологічними хворими вимагає особливої уваги і суворого виконання правил загального догляду, так як при деяких захворюваннях нервової системи хворі можуть перебувати в дуже важкому стані, нерідко у них відзначаються тривалі розлади свідомості.\nДуже відповідальним буває догляд при гострому порушенні мозкового кровообігу. Хворим з інсультом створюють абсолютний спокій. Укладають їх на спину з підведеною головою. Виймають зубні протези, до голови прикладають лід, до ніг - грілки, стежачи, щоб не було опіків. При тривалій комі (див.) необхідно робити живильні клізми; при виході з коми хворого годують з ложечки і тільки рідкою їжею (соки, компоти, каші, чай). Необхідний ретельний догляд за порожниною рота (див. вище) і спостереження за станом шкіри (профілактика пролежнів), за діяльністю кишечника і сечовипусканням.\nЩоб уникнути розвитку порочних контрактур кінцівок надають правильне положення: рука має бути відведена, супинирована, зігнута в ліктьовому суглобі, пальці розведені, нога розігнути, стопа - в положенні тильного згинання.\nПри втраті чутливості треба відгородити хворого від дотику гарячого, холодного; при мимовільному сечовипусканні і дефекації - підкласти гумове судно.\nДля попередження легеневих ускладнень повертання хворого на бік і елементи дихальної гімнастики проводять з 3-5-го дня захворювання. Через 7-10 днів можна починати пасивну лікувальну гімнастику, через 10-15 днів - легкий масаж. Сторонньої підтримки особливо потребують хворі з паралічами кінцівок у періодах тренувальному та відновлювальному. Хворі зазвичай бувають пригнічені своєю безпорадністю, і раннє їх включення в активний руховий режим забезпечує кращий результат хвороби. Особливі труднощі зустрічаються при догляді за хворими з афазією (див.).\nДоглядаючи за хворими з судорожними припадками, сестра або фельдшер повинні відзначити і повідомити лікаря особливості нападу судом: з яких м'язів почалися судоми, їх поширення, характер, силу, тривалість; необхідно прослідкувати, чи спостерігалися втрата свідомості, прикушення мови, піна з рота, мимовільне сечовипускання і дефекація, визначити реакцію зіниць на світло. Під час нападу хворого треба захистити від удару, голову кладуть на м'яку підстилку або утримують руками; щоб уникнути прикушування язика між зубами збоку вставляють шпатель, обгорнутий марлею, або згорнутий край рушники, серветки. Кінцівки злегка підтримують, оберігаючи від ударів, але протидіяти судом не слід. До закінчення нападу хворого не слід перекладати. По закінченні нападу судом хворому слід забезпечити умови для спокійного сну. У хворих з гострими інфекційними захворюваннями нервової системи, а також при закритій черепно-мозковій травмі нерідко виникають психічні порушення. В цей період вони потребують постільному режимі, максимальному спокої, щадить дієті. При порушенні ковтання призначаються живильні клізми, харчування допомогою введеного через ніс зонда. При порушенні дихання проводиться відсмоктування мокротиння і слизу.\nОсобливе місце в лікуванні неврологічних хворих займає психотерапія (див.). Метод навіювання, що застосовується при неврозах, реактивних станах, травмах головного мозку, що забезпечує хороші результати при активній установці хворого на швидке одужання. Формування такої установки можливо при постійному позитивному впливі доглядаючого персоналу. Тиша, чистота, затишок, охайний вигляд персоналу, його душевний терпеливе ставлення - обов'язкові елементи, з яких складається успіх психотерапевтичного впливу. В неврологічних стаціонарах проводять складні діагностичні процедури (спинномозкова пункція, ангіографія, вентрикулографія), які вимагають спеціальної підготовки хворого.\nДля догляду за хворими, у яких виникають психічні порушення, персонал додатково спеціально інструктується, як і при догляді за психічно хворими (див.).


ТОВ АРКАДА — Код ЄДРПОУ 32411980\n05.03.2003 (16 років 6 місяців)\nПОГРЕБНАЯ ЗІНАЇДА ОЛЕКСАНДРІВНА\nАдреса: 10001, Житомирська обл., місто Житомир, Корольовський район, ВУЛ. БАРАНОВА, будинок 89\nУчасники та бенефіціари 32411980\nАдреса засновника: М.ЖИТОМИР КОРОЛЬОВСЬКИЙ Р-Н ВУЛ.ГОГОЛІВСЬКА БУД.22\nАдреса засновника: М.ЖИТОМИР БОГУНСЬКИЙ Р-Н ПРОВУЛ. 2-Й МАКСЮТОВА БУД.1\nАдреса засновника: 10002, Житомирська обл., місто Житомир, Корольовський район, ВУЛ. МАНУЇЛЬСЬКОГО, будинок 22/1, квартира 21\nІндивідуальний податковий номер (анульовано): 324119806252\nНомер взяття на облік: 28043760/06284\n18.11.2009 Постанова Адміністративне 7762321 2-а-25244/08\n11.03.2003 Змінився розмір статутного капіталу 55 000 грн.\n11.03.2003 Змінилася адреса М.ЖИТОМИР, КОРОЛЬОВСЬКИЙ Р-Н ВУЛ. БАРАНОВА БУД. 89\nОтримайте ключові факти про юрособу "АРКАДА". Повна інформація про юрособу допоможе службі безпеки в виборі, співпрацювати з підрядником або утриматися. Ці подробиці зберігаються в держреєстрі. Таку інформацію отримують за допомогою ІПН фірми 32411980.\nЗа кодом фірми, що називається номер запису в ЄДР, можна дізнатися, в якому місці знаходиться цей контрагент - для "АРКАДА" це Житомир, в нашому довіднику на букву А. Юридична адреса фірми 10001, Житомирська обл., місто Житомир, Корольовський район, ВУЛ. БАРАНОВА, будинок 89, а також більш докладні відомості можна знайти в повній версії наших інструментів. За кодом ОКПО в нашому каталозі містяться дані про засновників і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - підписант Погребная Зінаїда Олександрівна, керівник Погребная Зінаїда Олександрівна, а також засновники Погребная Зінаїда Олександрівна, Зубко Людмила Миколаївна, Зубко Людмила Миколаївна, Погребная Зінаїда Олександрівна. У повній версії сервісу можна знайти судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і сума статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ Дивіться інші компанії в Житомир або в каталозі на букву А


Неотложные реформы Порошенко, Яценюка и Гройсмана - Страница 131 - Новости и Политика - Форум Днепронет\nКерівниця Національного агентства з питань запобігання корупції Наталія Корчак у першому півріччі 2017 року у середньому отримувала 100,7 тисяч гривень на місяць.\nПро це йдеться в звіті Рахункової палати про результати аудиту Національного агентства з питань запобігання корупції від вересня цього року, передає Радіо Свобода.\nЗаступник голови НАЗК у середньому отримував 76,8 тисячі гривень, а члени агентства - 69-76,4 тисячі гривень на місяць.\nОкрім того, 2016 року співробітники антикорупційного агентства отримували премії – їх розмір коливався залежно від посад працівників. Премії становили від 25-200 відсотків у червні 2016 до 450 відсотків посадового окладу у грудні 2016 року.\nУ липні 2016 року голові НАЗК Наталії Корчак було нараховано 165,5 тисяч гривень премії. У середньому премія голови НАЗК становила 49,3 тисячі гривень на місяць.\nНагадаємо, очільниця Нацагенції із запобігання корупції\nНаталія Корчак не змогла пояснити, чому у грудні 2016 року отримала 400 тисяч гривень зарплатні. Під час засідання Антикорупційного комітету нардеп Сергій Лещенко поцікавився у чиновниці, чому вона двічі задекларувала зарплату у розділі "зміни в майновому стану". Відповідно до даних електронного реєстру, 7 грудня Корчак задекларувала зарплату у розмірі 266 тисячі 816 грн, а 29 грудня – ще 123 тисячі 217 грн, тобто сумарно майже 400 тисяч гривень. "Це загальний сукупний дохід, який складався із відпускних", - сказала Корчак.\nа как вам такая муйня?\n#2604 Дмитрий Федоренко


Двоповерхову “Шкоду”, яка не сподобалася кременчужанам, перекинуть на Хмельницький | Кременчук Тудей\nДвоповерхову “Шкоду”, яка не сподобалася кременчужанам, перекинуть на Хмельницький\n10 Жовтень 2016, 10:48\nГолова Укрзалізниці Войцех Балчун пообіцяв посадити хмельничан на швидкісний двоповерховий поїзд “Шкода”, що неодноразово викликав нарікання пасажирів своєю незручністю та був знятий з експлуатації через технічний стан.\nЯк стало відомо сайту ПОДІЛЬСЬКА.інфо, “Шкоду” на Хмельницький можуть запустити вже в листопаді.\n“Нарешті виводимо з «кущів» багатостраждальний електропоїзд «Skoda». Вивчаємо прийнятні варіанти напрямків експлуатації цих потягів. Бо вони мають певні обмеження, зокрема, потребують технічного обслуговування кожні 700 км. Зараз розглядаємо такі маршрути: Київ-Полтава-Харків, Київ-Вінниця-Хмельницький-Тернопіль-Львів. Сьогодні вже маємо пряме сполучення Київ-Львів, дуже коротке – 4.55 у дорозі, з мінімальною кількістю зупинок. Ідея для «Skoda» – задіяти всі проміжні зупинки і доправити пасажирів до названих міст, а звідти вже до Львова”, – повідомив Войцех Балчун на своїй сторінці в ФБ.\nНагадаємо, двоповерховий поїзд “Шкода” пробували на маршруті Харків-Кременчук-Київ. Однак він не отримав популярності серед пасажирів – через незручний графік руху, зависокі ціни та некомфортні вагони.\nПро це вже знають і в Хмельницькому: на місцевих форумах кажуть, що доведеться за більші гроші їздити у вагонах, які значно гірші за Крюківські інтер-сіті.\nКрюківський експрес зламався в дорозі на Бориспіль: УЗ готує претензії до заводу\nНовий дизель-поїзд ДПКр-3 виробництва Крюківського вагонобудівного заводу зламався на


В окупованій Керчі майже 300 осіб ухиляються від призову | Новинарня\nHome / В окупації / В окупованій Керчі майже 300 осіб ухиляються від призову\nВ окупованій Керчі майже 300 осіб ухиляються від призову\nМіський військкомат окупованої Росією Керчі зазнає труднощів з призовом до російської армії.\nПро це заявив підконтрольний Росії “глава” Керчі Сергій Бороздін, інформує “Радіо Свобода”.\n“У військкоматі Керчі змушені визнати, що останнім часом зазнають труднощів при наборі до армії, адже придатні до строкової служби молоді люди активно уникають призову. Зараз із 1891 людини, вдалося оповістити 1535. Решта 296 – в числі тих, хто ухиляється”, – зазначив Бороздін.\nНа його думку, однією з проблем ситуації, що склалася є довгостроковість проходження призовниками медогляду в лікувальних установах міста.\nБороздін повідомив, що доручив розробити дорожню карту проходження медичної комісії призовниками. При цьому він нагадав, що ухилення від призову карається штрафом, або примусовими роботами, арештом і навіть позбавленням волі на строк до двох років.\nПов’язані публікаціїdon't missвійськоКримокупаціяпризов


Як створити затишок у найманому житлі\nНа жаль, не всі бажаючі можуть дозволити собі придбати житло. Багатьом доводиться довгі роки жити в орендованих квартирах. Але це ще не привід проводити частину свого життя в захаращеному, некомфортному приміщенні. Навіть якщо й довелося вибрати не найкращий варіант житла, завжди можна знайти способи, як зробити його затишним і привабливим. Отже, як перетворити знімну квартиру в місце, куди хотілося б повертатися?\nЗвільняємо житловий простір\nПрекрасно, якщо орендоване житло - красива квартира після ремонту, обставлена новими меблями. Але в більшості випадків доводиться знімати приміщення, яке відчайдушно потребує відновлення, до того ж заставлене різними вазочками, баночками, старими книгами та іншими непотрібними речами. Мало того, господарі квартири зазвичай нічого викидати не дозволяють.\nУ такому випадку приготуйте картонні коробки та упакуйте в них все негідні речі. Якщо є можливість, заберіть їх з поля зору. Але якщо місця катастрофічно не вистачає коробки з мотлохом можна «облагородити». Для цього підійде подарунковий папір, якої обклеюють жорстку картонну основу. А можна пофарбувати їх в яскраві кольори за допомогою будь-якої фарби на водній основі (гуаш, водоемульсійна). В результаті такі барвисті предмети стануть елементом декору кімнати або коридору.\nКосметичний ремонт: бути чи не бути?\nЩе на етапі знімання квартири обговоріть з господарями, чи можна робити в приміщенні косметичний ремонт. Якщо вони не заперечують, то у вас з'явиться хороший шанс «освіжити» квартиру. Можна пофарбувати стіни, побілити стелю і оновити за допомогою лаку дерев'яні поверхні. Побачите, як після цього зміниться зовнішній вигляд тимчасового житла.\nЯкщо ви не плануєте жити в квартирі протягом довгого часу, не варто витрачатися на дорогий ремонт. Зверніть увагу на ті деталі, які першими кидаються в очі. Так, можна поміняти шпалери або надати насиченості стінами, постелити новий лінолеум або ковролін на підлогу. Встановіть новий кухонний фартух, для цього необов'язково змінювати плитку. Існують спеціальні знімні панелі, які якнайкраще підійдуть в такому випадку.\nА що робити, якщо власники квартири будуть категорично проти будь-якого ремонту? Тоді доведеться проявити свою фантазію і кмітливість. Плями, потертості і навіть дірки на шпалерах можна закрити фотографіями, панно або ж драпіровками тканин. Краще вибирати великоформатне виконання, яке повністю відволікає від стану стін. Відмінним вибором в такій ситуації стануть вінілові декоративні наклейки, їх можна в будь-який час поміняти на нові, вони не залишають сліду на стінах і досить легкі в застосуванні.\nОблагороджуємо старі меблі\nВ орендованих квартирах часто доводиться користуватися старими меблями, яка виглядає не зовсім привабливо. Значить, потрібно зробити її більш гарною.\nСтіл в кімнаті можна накрити оригінальної скатертиною, комод прикрасити серветкою, кухонний столик - щільною клейонкою з відповідною забарвленням. Старий диван перетворюють на затишне місце з допомогою красивого покривала і декоративних подушечок. Проявивши свою фантазію і майстерність, можна зшити чохли на стільці.\nУ продажу зустрічаються спеціальні наклейки на меблі, до яких теж варто придивитися. Їх вибір досить різноманітний: різні матеріали, багато відтінків і кольорів. За допомогою наклейок можна облагородити старий комод, шафка або ліжко.\nДля проведення в квартирі зонування слід скористатися ширмами. Їх використовують для того, щоб закрити особливо непривабливі місця в приміщенні. Вибираючи такий предмет меблів, зверніть увагу, щоб він підходив за кольором і стилістичному рішенню до інших елементів приміщення.\nЯкщо поміняти меблі в квартирі досить складно, то зробити житло привабливим за допомогою приладів освітлення цілком можливо. У магазинах можна знайти оригінальну люстру, світильник на стіну або настільну лампу, яка прикрасить квартиру і при цьому не потребують великих матеріальних витрат. Особливо красиво виглядають настільні лампи з вітражами і підвісні світильники в обідній зоні. Старі освітлювальні прилади можна розписати фарбами або прикрасити додатковими елементами декору. Якщо зробити світильник і настінний бра в одному стилі, вийде оригінальний і унікальний ансамбль.\nМожна замінити такі недорогі деталі інтер'єру квартири, як вимикачі, дверні ручки, змішувачі на кухні та у ванній. Ці дрібниці дивним чином змінюють загальний вигляд приміщення.\nЩе один спосіб зробити житло затишним - прикрасити вікна. Правильно підібрані штори або тюль здатні створити комфорт у самій непоказною обстановці. Щоб освіжити кімнату, вибирайте яскраві і соковиті кольори цих предметів декору. Якщо ви вирішили шити штори на замовлення, візьміть матеріалу з запасом: з його залишку можна зробити чохли для стільців або яскраві подушки на диван.\nЧасто меблі в здаються квартирах має темний колір, роблячи приміщення похмурим і незатишним. Виправити становище в такому випадку може вдало вибране покриття для підлоги. Постеліть в центрі кімнати світлий килим і побачите, як вона перетвориться.\nПрикрашають житло, роблячи його по-справжньому домашнім, милі кожному серцю предмети декору: фотографії, свічки, вази, статуетки, і створені своїми руками вироби. Бажано виділити окремий куточок або полицю, де і розмістити всі ці улюблені скарби.\nІ, звичайно ж, не варто забувати про домашні рослини, які не тільки освіжають будь-який інтер'єр, але і роблять повітря в приміщенні чистішим. Можна просто розставити кімнатні квіти в декількох місцях квартири або ж з їх допомогою створити оригінальну композицію.\nВикористовуючи творчий підхід в оформленні, будь знімне житло можна перетворити на затишний будинок. І тоді після довгого робочого дня вас буде чекати приємний і комфортний відпочинок.


ВИНА МЕНОПАУЗИ - ЇХ CCM САЛЮД\nВина менопаузи у них є\nП'ятниця, 7 листопада 2014 року. Не існує єдиної думки щодо причини, чому жінки-жінки продовжують жити після свого родючого часу. Поки що вказувались на переваги виживання потомства - ефект бабусі - або на те, що він є продуктом підвищеного довголіття. Статистична модель дозволяє припустити, що перевага чоловіків молодих жінок формує цю характеристику, майже винятково для Homo sapiens.\nЛюдина є однією з небагатьох тварин, яка живе поза своєї родючої стадії - це явище було знайдено лише у китів та шимпанзе в неволі. Запропоновано численні теорії походження менопаузи, і зараз команда вчених пропонує нову. "Чоловіки віддають перевагу молодим жінкам. Це дозволяє мутаціям, що впливають на фертильність, що відповідає за менопаузу, уникати процесу відбору та накопичуватися в зрілому віці", - пояснює Рам Сінгх, дослідник університету Макмастера в Онтаріо для SINC (Канада) та співавтор дослідження, опублікованого в PLOS Computational Biology.\nНа думку авторів, до цього часу ефект, що вибір чоловіка міг бути проігнорований. Для її вивчення вони розробили модель комп'ютерного моделювання, щоб перевірити, чи вподобання чоловіків спричинять накопичення мутацій у жінок, а отже, і менопаузи. "Ми виконуємо комп’ютерне моделювання, в яке включаємо коефіцієнти мутації, схеми сполучення та фертильність жінок", - пояснює Сінгх. Результати підтвердили нашу теорію ».\nКоли самці моделі не мали вікових уподобань, фертильність самки зберігалася протягом усього життя. Але коли вони віддали перевагу молодим жінкам, з’явився менопауза. Для дослідників переваги, які самки, які не розмножуються, приносять нащадкам, очевидні, але не потрібні для пояснення еволюційного походження менопаузи. Вони також припускають, що, якщо модель перевернута - жінки, які віддають перевагу молодим чоловікам, - роль кожної статі також буде відмінена.\n"Менопауза цікава тим, що стосується всіх жінок, майже виключно для людей і важко пояснити біологічно", - каже Сінгх. Тому до цього часу існували численні гіпотези про його походження та еволюцію.\nЦі ідеї можна розділити на дві категорії: ті, що пояснюють менопаузу як продукт найбільшої тривалості життя, і ті, що цінують переваги, які самки, що не розмножуються, приносять своїм нащадкам. За словами Сінгха, "існує багато гіпотез, які могли б пояснити менопаузу в поєднанні, але в науці ми шукаємо найпростішого пояснення, навіть якщо існує більше одного можливого".\nДля дослідників, крім більшої кількості симуляцій, було б цікаво провести експерименти з модельними організмами, щоб перевірити, чи може в цих умовах менопауза виникнути в них, а також забезпечити перевагу молодих жінок.\nДжерело: www.DiarioSalud.net Теги: Дієта І Харчування, Новини Препарати\n© VP healt hand fitness team 2020 Вина менопаузи у них є - https://vphealthandfitness.com


Вибух у паризькому метро | Факти\nФакти / Надзвичайні події / Вибух у паризькому метро/ Вересень, 06 , 2017 в 14:58\nВибух у паризькому метро\nСьогодні у метро Парижа вдень пролунав вибух на станції Nation — великому пересадочному вузлі, що поєднує кілька ліній.\nПро це повідомляють користувачі Twitter, пише видання Znaj.\nОфіційні джерела Франції поки не підтверджують цю інформацію і не коментують. Відомо, що пасажирів “підземки” екстрено евакуювали.\nУ місті проводиться спецоперація.\nЧитайте: Потяг Чернівці-Київ загорівся у Боярці\nОдин з користувачів Twitter повідомив, що знаходився в поїзді в момент події. За його словами, стався поштовх – ймовірно, технічні неполадки.\nНезабаром прес-служба паризької поліції зробить офіційну заяву за фактом надзвичайної події.\nНагадаємо, раніше Факти ICTV писали, що пасажири метро розгойдали поїзд і врятували з колії чоловіка.\nТеги: Вибух, Надзвичайні події, Париж, Франція


SOLO Phone представляє останню трубку, S450 - загальнийnone\nГоловна загальнийSOLO Phone представляє останню трубку, S450\nSOLO - це досвід роботи з цифровим контентом та смартфоном, орієнтований на поширення кращого контенту та послуг на мобільній платформі для африканських споживачів. SOLO була створена в 2012 році групою висококваліфікованих фахівців у сфері телекомунікацій на чолі з Тейо Огундіпе, колишнім старшим світовим виконавчим директором компанії HTC та Sony Ericsson, народився в Нігерії.\nОпинившись на п'ятах від запуску S350 минулого року, SOLO випустила свій останній мобільний телефон, S450. Завдяки доступним неймовірним 20 мільйонам пісень як місцевими, так і міжнародними виконавцями, S450 забезпечує неперевершений розважальний досвід у промисловості нігерійських смартфонів.\nS450 забезпечує споживачам унікальний досвід SOLO за допомогою програм SOLO Music та SOLO View, що є ексклюзивними для платформи. Музика SOLO має величезну бібліотеку музики щотижня; від апогета до євангелії, Майлі Сайрус до Шини Петерс, пристрої SOLO, що надають користувачам необмежений, безкоштовний доступ до музики з усього світу. З появою швидкої бібліотеки вмісту фільмів / телевізійних передач у Нігерії SOLO View має понад 1000 годин останніх місцевих і міжнародних фільмів і телевізійних шоу, а також за допомогою інноваційного рішення SOLO HotSpot, користувачам потрібно лише витратити від двох до трьох хвилин на HotSpot щоб завантажити фільми на свої пристрої. Завантажені фільми залишаються на пристрої лише два тижні.\nСтильний, компактний дизайн S450 доповнений яскравим 4, 5-дюймовим екраном, 5-мегапіксельною камерою та 16 Гб вбудованої пам'яті. Для завершення виняткового досвіду, телефон оснащений преміум-гарнітурою та футляром. Телефони будуть мати три кольори: білий, чорний та електричний рожевий.\nТакож читайте: Визнайте Нігерію або гуляйте\n"Завдяки S450, SOLO приносить абсолютно новий вимір в тому, як люди можуть споживати розваги в Нігерії", - сказав Тейо Огундіпе, співзасновник та генеральний директор SOLO. "Ми привносили абсолютно новий вимір для розваг на виїзді з таким досвідом, як ніхто інший".\nДолапо Аяйі, співзасновник і країна-виконавчий директор, додав: "Стрімко розвивається сектор мобільних телефонів Нігерії надає унікальну можливість, а платформа SOLO надає унікальну пропозицію, яка добре підходить для ринку. Ми співпрацюємо з деякими найбільшими телекомунікаційними компаніями, щоб гарантувати, що користувачі продовжують отримувати чудовий досвід із безкоштовними даними для потокового вмісту на своїх пристроях ".\nСпецифікації SOLO S450\nОпераційна система : Android 4.2.4\nДисплей : 4, 5 екрана IPS FWVGA\nАкумулятор : 1800 мАг\nПроцесор : двоядерний процесор MT6752 1, 3 ГГц\nКамери : камера заднього огляду 5MP (з спалахом) + передня панель VGA\nПам'ять : 16 Гб пам'яті eMMC + 1 Гб оперативної пам'яті\nІнші особливості : слот для карт Micro SD, Bluetooth, Wi-Fi, GPS / AGPS, G-сенсор, датчики близькості та світла\nMOBILITY читачі можуть очікувати повного огляду S450, як тільки ми отримаємо наші руки на одиницю. Тим часом тут опубліковано коротку практику пана Міворда.\nCopyright загальний: SOLO Phone представляє останню трубку, S450 - загальнийnone


Гетьманщина як особлива форма української держави в ХVІІ–ХVІІІ стст. (1648-1781 рр.) \nПричиною війни 1648-1654 рр. стала ціла низка економічних, політичних і соціальних причин. Тиск на українське суспільство призвів до ряду повстань, перш за все козацьких які періодично відбувались з 90-х рр. ХVІ ст. до 30-х рр. ХVІІ ст. Це, відомі повстання під керівництвом К. Косинського, С. Наливайка, П. Бута, Я. Острянина, Т. Федоровича. Характерною рисою козацьких виступів була обмежена програма боротьби, роз’єднаність козацтва і селянства. Повстання Б. Хмельницького теж починалась як одне з чергових повстань за збереження козацьких прав. Але хід і характер повстання змінили програму боротьби і поставили на порядок денний питання творення національної держави. Кроками в такій боротьбі стали: 1) війна проти Польщі під керівництвом Б.Хмельницького і творення основ національної держави в умовах війни (1648-1657 рр.); 2) занепад і розпад держави, перша громадянська війна ("Руїна", 1657-1687 рр.); 3) стабілізація автономних державних інститутів у формі Гетьманщини (1687-1781 рр.).\nПерші кроки у формування держави почали реалізовуватись у 1649 р. і втілились у ряд договорів з Польщею і Московською державою. Це такі договори як: 1) Зборівський мир (18.08.1649); 2) Білоцерківський мир (28.08.1651); 3) "Березневі статті" (27.03.1654).\nПочаток війни проти Польщі був вдалим для козацько-селянського війська. Протягом 1648-1649 рр. в Україні було ліквідовано польську адміністрацію. Під впливом перемог, підписаний Зборівський мир, який зафіксував утворення основ української держави. За цим договором під владу Б. Хмельницького переходило три воєводства – Київське, Брацславське, Чернігівське. Встановлювався козацький реєстр в 40 тис. чоловік. Формувалась нова православна адміністрація. На ці землі не мали права заходити польські війська, на них не мали права жити єзуїти, євреї. Православний митрополит входив до Сенату. На цих землях мала бути скасована церковна унія. Всім учасникам повстання надавалась амністія. Але в свої маєтки поверталась шляхта, а селянство – до панів. Тому, ні українці, ні поляки не задовольнились такими результатами. Війна продовжилась. Після поразки під м. Берестечко, в 1651 р., Б. Хмельницький підписує Білоцерківський мир, який став погіршеною копією Зборівського миру. Під владою гетьмана залишилось тільки Київське воєводство. Але поляки вже не змогли повністю ліквідувати гетьманщину.\nРозуміючи неможливість перемоги наодинці над Польщею, утвердившись в підступності кримського хана, Б.Хмельницький просить допомоги у Москви. В січні 1654 р. московські посли приймають присяги українських міст і містечок на вірність московському царю. В ході переговорів між гетьманом, старшиною і московськими послами було досягнуто домовленість про підтвердження прав і привілеїв Запорозького війська. Українська старшинська верхівка, розробила свої вимоги до царя, що складались з 23 пунктів. В цьому документі підтверджувались права, привілеї і вольності Війська Запорозького, визначався 60-ти тисячний реєстр козаків, пропонувалась відповідна платня старшині і на утримання козацького війська, пропонувалось місцеву адміністрацію, підтверджувалось право обирати гетьмана, право проводити зовнішню політику, визначалось невтручання московських чиновників у місцеві справи, зберігались права київського митрополита, надавалась військова допомога в війні проти поляків і татар.\nВ березні 1654 р. цар Олексій Михайлович затвердив т.зв. Березневі статті, до яких увійшло 11 пунктів із 23 вищеозначених пунктів. В цілому, ці пункти підтвердили прохання українців. Але гетьману забороняли зносити з Польщею і Туреччиною, податки на користь царя збирали московські чиновники, а до Києва і Чернігова вводились невеликі військові загони на чолі з воєводами, як представниками царя.\nНа сьогодні існує декілька інтерпретація та оцінок цих домовленостей, тим більше що оригіналів документів не збереглось. Знаємо напевне, що московська і українська сторона по-різному трактували цей договір і не дуже дотримувались його умов. Дискусії про умови московсько-українського договору ідуть і до сьогодні. Переяславські і московські домовленості не стали основою тривалих і рівноправних відносин. Разом з тим на їх основі, Україна, як автономна частина Російської держави проіснувала до 1781 р.\nСтосунки московських царів і російських імператорів з українцями були такі, що кожен новий гетьман, який ставав при владі, підписував нові домовленості. Протягом 1659-1781 рр. українськими гетьманами були підписані з Москвою такі документи: 1) "Переяславські статті" (1659р.) – Юрій Хмельницький; 2) "Московські статті" (1665р.) – Іван Брюховецький; 3) "Глухівські статті" (1669р.) – Дем’ян Многогрішний; 4) "Конотопські статті" (1674р.) – Іван Самойлович; 5) "Коломацькі статті" (1687р.) – Іван Мазепа; 6) "Решетилівські статті" (1709р.) – Іван Скоропадський; 7) "Решительные (конфирмованные) пункты" (1728р.) – Данило Апостол. За кожною новою угодою автономні права України обмежувались. Управління все більше підпорядковувалось московсько-російській владі.\nБільшість угод, за виключенням останніх двох, підписанні в умовах особливого періоду в історії України, який називається "Руїна". Це час з 1657 р. (смерть Б.Хмельницького) по 1686/1687 рр. (підписання "Вічного миру", початок гетьманування І. Мазепи). Основні риси цього періоду: 1) перманентна боротьба за гетьманську булаву, за владу серед української верхівки, призвела до першої громадянської війни; 2) через відсутність єдності серед правлячої української верхівки починається активне втручання в українські справи сусідніх держав, чого не допускав Б. Хмельницький; 3) "щирі сусіди" – Польща, Московія, Туреччина, використовуючи егоїстичну українську верхівку встановили свою владу в Україні, поділивши її на три частини; 4) занепад національної єдиної, централізованої влади призвів до економічного і культурного занепаду і відкинув Україну на декілька десятиліть назад.\nВ результаті договорів між Польщею, Московією і Туреччиною, які були підписанні в 80-ті рр. ХVІІ ст., українські землі були поділенні на три частини. Лівобережна Україна відійшла до Московської держави, Правобережна – Польщі, Південна – Туреччині, а землі між рр. Дніпро і Південний Буг залишались пусткою, нейтральними, незаселеними землями. Особливою територією залишались Галичина і Слобідська Україна.\nЗ кін. ХVІІ ст. українське політичне життя переміщується на Лівобережжя. Саме цю територію, частини сучасних Полтавщини і Чернігівщини, українці називали Гетьманщиною, а російська влада – Малоросією. В 1700 р. тут мешкало близько 1,2 млн. чоловік, а до кінця ХVІІІ ст. – до 2 млн. чоловік. Територія в військовому і адміністративному відношенні поділялась на десять полків. Ставка Гетьмана (столиця) знаходилась в м. Батурин, а після його знищення в м. Глухів. Історія Гетьманщини цього часу – це історія автономної території у складі Московсько-Російської держави. Період автономії охоплює 1686/1687 рр. (від закінчення "Руїни") – 1781/1785 рр. (ліквідація полкового устрою і зрівняння в правах української старшини з російським дворянством).\nУ ході визвольної війни почалось формування нового політичного ладу. Незважаючи на "Руїну", постійні утиски і обмеження з боку Московсько-Російської держави, Україна зберігала свій особливий автономний квазі-державний устрій до 1781 р. На чолі влади стояв Гетьман (Іван Мазепа, Іван Скоропадський, Павло Полуботок, Данило Апостол, Кирило Розумовський). За початковою ідеєю, і запорозькою традицією гетьман мав обиратись на загальновійськовій раді, але з кін. ХVІІ ст. претендента на посаду висувала генеральна старшина, і згодом призначив цар. Гетьман уособлював законодавчу, виконавчу, судову владу. Але протягом ХVІІІ ст. влада гетьмана постійно обмежувалась Росією.\nГетьман правив за допомогою і за участю Генеральної військової канцелярії – вищої адміністративної установи. Сучасною мовою – уряду. До складу Генеральної військової канцелярії входили: а) генеральний писар; b) генеральний суддя; c) генеральний підскарбій; d) генеральний обозний; e) генеральні бунчужний, хорунжий, осавул. Генеральний писар керував канцелярією гетьмана, вів переписку, знав всі державні справи, зберігав печатку. Генеральних суддів було двоє: один розглядав цивільні справи, другий – військові. Генеральний підскарбій відав державною скарбницею; вів рахунок податкам, прибуткам, видаткам. Генеральний обозний відповідав за військо, його озброєння і припаси. Генеральний осавул, бунчужний і хорунжий охороняли гетьманські символи, а також виконували різноманітні доручення гетьмана.\nГенеральна військова канцелярія була автономним урядом до 1722 р. З цього року діяльність канцелярії стала контролюватись Малоросійською колегією. В 1727-1734 рр. за гетьманування Д. Апостола канцелярія знову була підпорядкована гетьману. В 1734 р., після смерті гетьмана, Україною керував новий орган влади – Правління гетьманського уряду. За К. Розумовського (1750-1764 рр.) канцелярія була відновлена. Після скасування гетьманату Україною керувала, друга Малоросійська колегія.\nВ територіально-адміністративному відношенні Гетьманщина ділилась на полки і сотні. На рівні полку владу очолювали полковник і полкова канцелярія. Полковник уособлював виконавчу і судову владу. Він здебільшого призначався гетьманам, або обирався на полковій козацькій раді за погодженням і наступним затвердженням царським урядом. До складу полкової старшини входили: полковий писар, полковий суддя, полковий обозний, полковий осавул, полковий хорунжий. Вони виконували на рівні полку, ті функції які виконувала старшина Генеральної військової канцелярії на рівні Гетьманщини. Формально, полкова старшина вважалась виборною, але фактично ці посади займали особи які призначались гетьманською адміністрацією або полковником за погодженням з царським урядом. Діяльність старшини контролювалась царськими чиновниками. На рівні сотні адміністративні функції виконували сотник і сотенний писар. Ці посади були виборні. Полкова старшина і старшина Генеральної військової канцелярії формували генеральну військову старшину.\nПочинаючи з 1648 р., з часу творення нової української держави, почало формуватись нове українське право і закони. З сер. ХVІІ ст. і до кін. ХVІІІ ст. сформувався цілий комплекс норм які регулювали життя українців. В основі такого комплексу лежали норми руського, литовського і польського права. В цей час з’являються і оригінальні, суто українські елементи правотворчості, які фіксуються в універсалах, ордерах, грамотах. Протягом ХVІІІ ст. українці декілька раз робили спробу кодифікації правових норм. Був створений ряд законодавчих збірників: "Права по которым судится малороссийский народ" (1743 р.), "Суд и расправа в правах малороссийских " (1758 р.), "Экстракт малороссийских прав" (1767 р.), "Экстракт из указов, инструкций и учреждений" (1786 р.). Правовими нормами зафіксованими в цих збірниках в Україні користувались до поч. ХІХ ст., до часу поширення загальноросійських земель у складі Московсько-Російської держави.\nВ листопаді 1764 р. Катерина ІІ ліквідувала посаду гетьмана, а владу передала Малоросійській колегії. В серпні 1775 р. ліквідована Запорозька Січ. В 1781 р. замість полкового устрою утворилась Малоросійське генерал-губернаторство у складі трьох губерній, або намісництв – Київського, Чернігівського і Новгород-Сіверського. На місцевому рівні запроваджувались загальноросійські органи влади. В 1783 р. замість козацьких полків створили десять кінних полків регулярної армії. Останню крапку в історії Гетьманщини поставив маніфест про права дворянства. Козацькій старшині потрібно було довести своє знатне походження і вони зрівнювались в правах з російськими дворянами.\nТак тихо і мирно згасла Гетьманщина – друга українська держава. Але разом з Київською Руссю і Галицько-Волинською Руссю Гетьманщина стала тим підмурівком на основі якого почалось творення третьої української держави на початку ХХ ст.


Маск випробував двигун для міжпланетного корабля | 1NEWS.COM.UA\nГоловна /Цікаве/Маск випробував двигун для міжпланетного корабля\nГлава компанії SpaceX повідомив про успішне випробування двигуна Raptor, який буде встановлений на корабель Starship. Бізнесмен вважає, що з його допомогою можна буде відправляти апарати до інших планет, інформує 1NEWS.\nУ своєму Twitter Ілон Маск написав, що відбулося перше пропалювання ракетного двигуна Raptor, призначеного для космічного корабля Starship. У зв’язку з цим він подякував команді SpaceX за успішну роботу.\nМаск виклав відеозапис, на якому видно вогонь, що виривається з труби. Вказується, що випробування пройшли на заводі в Техасі.\nДвигун Raptor компанія розробляла протягом декількох років, проте в грудні минулого року Маск повідомив про те, що з’явилася його нова версія в абсолютно новому дизайні. При цьому засновник SpaceX висловлював надію на те, що модернізація двигуна наблизить політ до Місяця. Маск вважає, що така подорож можлива в 2023 році, а японський мільярдер Юсаку Маєзава вже встиг придбати квитки на обліт Місяця.\nвипробування двигун маск\nЗСУ успішно провели випробування керованих ракет середньої дальності\n05 Листопада 2017 09:15


Четвер, 23 січня 2020, 21:04\nКорпорація Amazon, яка два роки поспіль мала звання найціннішого бренду у світі, продовжує утримувати першу позицію і в 2020 році.\nЗокрема, компанія подолала позначку вартості в 200 мільярдів доларів, – інформує 24 телеканал.\n"Третій рік поспіль Amazon втримав свою позицію як найцінніший бренд у світі. До того ж корпорація "зламала" до того недосяжну позначку вартості бренду у розмірі 200 мільярдів доларів", – про це сказано у доповіді Global Finance за 2020 рік.\nТакими чином вартість бренду зросла на 17,5 відсотка, досягнувши 220,79 мільярдів доларів у 2020 році. При цьому рік тому показник вартості становив 187,9 мільярдів доларів.\nВартість Amazon є на 60 мільярдів доларів більшою, ніж іншого технологічного гіганта Google. А порівняно з Apple, Amazon виявилася дорожчою на 80 мільярдів доларів.\nРейтинг найдорожчих брендів світу:\nAmazon – 220,79 мільярда доларів\nGoogle – 159,7 мільярда доларів\nApple – 140,5 мільярда доларів\nMicrosoft – 117 мільярда доларів\nSamsung – 94,49 мільярда доларів\nОкрім того, у десятку найцінніших брендів світу потрапили компанії\nЩо відомо про Amazon?\nЦе один із перших інтернет-сервісів, який займається продажем реальних товарів масового попиту. Це найбільша у світі за обігом компанія, що продає товари та послуги через інтернет.\nОкрім продажу товарів, Amazon має інші напрямки роботи, наприклад сервіси Prime Video, Amazon Music і Audible. Також до складу корпорації входить видавничий відділ, Amazon Publishing, студія кіно і телебачення, Amazon Studios і дочірня компанія в хмарі Amazon Web Services. Також корпорація виробляє побутову електроніку, включаючи Kindle e-readers, Fire tabs, Fire TV і Echo-пристрої тощо.\nРейтинг найдорожчих брендів: Apple i Google лідирують\nсвіт бренд Amazon


Вішали локшину «на вуха»\n30 серпня 2002 38\nПідпільний цех з виготовлення макаронів виявили в обласному центрі Волині співробітники тутешнього управління СБУ. В занедбаному складському приміщенні вони знайшли сучасне виробниче обладнання. Майже двадцять тонн макаронів, сумнівні добавки і барвники.\nЯк з’ясувалося, спритні макаронники за добу ліпили від трьох до п’яти тонн продукції. Збували неякісний товар під маркою популярних сортів тутешньої макаронної фабрики на ринках Луцька й області. Нині «макаронна» справа — у прокуратурі міста.\nПровідна роль в утвердженні поступу 720


Біосфери земного типу виявилися менш поширеними, ніж вважалося - Фенікс слово\n05.07.2021 05.07.2021 fenixslovo 0 коментарів біосфера, всесвіт, життя, синтез\nУ новому дослідженні вчені проаналізували доступну для підтримки фотосинтезу кількість випромінювання, яку можуть отримувати рослини на відомих екзопланетах, розташованих в зонах населеності.\nРезультати невтішні для тих, хто сподівається на виявлення позаземного життя: шанси на виявлення біосфер земного типу радикально знизилися.\nДо недавнього часу за замовчуванням вважалося, що на будь-який з них в тій чи іншій формі можливе порівняно високо організоване життя. Але італійські вчені вирішили ще більше звузити коло «підозрюваних», прибравши зі списку потенційно населених екзопланет ті, що не здатні підтримувати багату біосферу. Для цього вони проаналізували світність зірок в досить вузькому діапазоні випромінювання, необхідного фотосинтезуючим рослинам.\nВиявилося, зірки вполовину холодніше Сонця вже не здатні забезпечувати достатньою кількість потрібного світла планети у своїй зоні населеності.\nЧервоні карлики, ще більш холодні і вельми поширені, не забезпечать екзопланети навіть мінімально необхідним випромінюванням для початку фотосинтезу. Ну а більш яскраві (а також великі й гарячі) зірки рідко живуть досить довго, щоб розвинене життя на планетах навколо них встигло еволюціонувати.\nБезсумнівно, існують інші біологічні способи утилізувати випромінювання зірки, крім фотосинтезу: як відомі, так і гіпотетичні. Крім того, людство знайшло чимало організмів, що живуть зовсім без видимого світла й отримують енергію в інший спосіб – наприклад, від інфрачервоного випромінювання або розкладаючи неорганічні сполуки, не використовуючи зовнішнє джерело енергії взагалі. Так що повністю ставити хрест на існуванні позаземного життя ніхто не збирається. Проблема в тому, що навіть теоретично важко знайти більш енергоефективний спосіб використання енергії світла, ніж «кисневий» фотосинтез. Будь-які альтернативи – повільніше, дають менше доступної енергії або взагалі ледь здатні підтримувати існування організму. Тобто на основі відомих хімічних і фізичних законів настільки ж багата, як і на Землі, біосфера можлива тільки при наявності фотосинтезуючого життя.\n← У високогір’ї українських Карпат масово зацвіла червона рута\nНауково-популярні тексти з газет, які друкувались в нашому краї в 1930-1944 роках: От коли бываеме мы в Карпатах и под Карпатами? →


Кількість жертв грипу і пневмонії в Україні досягла 545 осіб - Korrespondent.net\nКількість жертв грипу і пневмонії в Україні досягла 545 осіб\n21 грудня 2009, 00:46\nСтаном на вечір 20 грудня, кількість жертв захворювання на грип та ГРВІ в Україні зросла до 545 осіб.\nШестеро людей померло за останню добу. Двоє хворих померло в Донецькій, по одній особі в Дніпропетровській, Запорізькій, Миколаївській та Чернігівській областях.\nЗагальна кількість хворих з початку епідемії становить 3 млн. 44 тис. 929 осіб, за останню добу 18 922 особи.\nВсього з початку епідемії (29 жовтня) було госпіталізовано 173 443 особи. На сьогоднішній день виписано 138 472 особи.\nЕпідемічний поріг захворюваності на грип та ГРВІ перевищено в таких територіально - адміністративних одиницях України - Криму, Вінницькій, Волинській, Дніпропетровській, Донецькій, Житомирській, Запорізькій, Кіровоградській, Луганській, Миколаївській, Полтавській, Сумській, Черкаській областях та у місті Севастополі.\nСтаном на неділю, відносно благополучна епідеміологічна ситуація лише в Івано-Франківській та Чернівецькій областях.\nМОЗ України не дає оперативних даних з випадків захворювання пандемічного грипу А/H1N1.\nУ свою чергу, Президент України Віктор Ющенко знову нагадує про необхідність вакцинації населення і прийняття урядом програми вакцинації. "Ми вже на грип викинули стільки грошей! Причому вакцинацію ніхто не робить, а з ранку до вечора всі говорять: давайте боротися з грипом. Чим? Марлевими пов'язками? Це смішно!", - сказав він.\nСюжетЯк змінилася планета Земля і чого очікувати3798\nУ NASA назвали міста, які зникнуть через танення льодовиків2549\nВчені знайшли спосіб продовжити життя2105


План-конспект уроку літературного читання в 3 класі з позначеної теми.Дидактична мета такого уроку вдосконалювати навички свідомого виразного читання поетичних творів; на¬вчати розуміти поетичну мову, уявляти описані картини, пройматися почуттями; розвивати спостережливість, творчу уяву, здатність емоційно реагувати на художнє слово;\nПІБ : Мала Алла Павлівна\nМісце роботи : Первомайська ЗОШ І-ІІІ ступенів №6\nвчитель початкових класів Бояр Тетяна Антонівна\n21.03.2020 о 08:33\nТрадиційний за будовою урок літературного читання. Сподобалися такі етапи заняття: перевірка домашнього завдання та мотивація навчальної діяльності. У списку обладнання є презентація, але вона не додана до роботи, навіть у конспекті не було посилання на неї. Порада: перевіряти текст на грамотність. Дякую.\nКреативний урок. Цікава знахідка гра “У художньому музеї”, де учні презентують свої малюнки персонажів, як перевірка домашнього завдання. “Цікаві факти” несу додаткову інформацію для загального розвитку. Творча робота за ілюстрацією вчить дітей логічно висловлюватися, мислити образами.\n21.01.2017 о 20:15\nСтруктури уроку дотримано. Сподобалось творче домашнє завдання. Під час уроку діти міркують над проблемними питаннями, розвивають мовлення. Домашнє завдання носить диференційований характер, діти мають можливість самостійно його обрати.\nУрок дуже гарно продуманий, додаю до своєї скриньки! Дякую. Єдине: я б провела ще декілька видів читання твору, мені їх замало і тестування провела б на етапі закріплення, а не під час підведення підсумку уроку. Такого виду домашні завдання я обожнюю, коли діти можуть самі обрати, без нав”язування вчителя. Наснаги Вам у роботі!


Слідом за Кримом: в РФ перевірять, чи законно країни Балтії вийшли з СРСР\nГенпрокуратура Росії почала перевірку законності визнання незалежності республік Прибалтики Держрадою СРСР в 1991 році. Про це повідомляє "Інтерфакс" з посиланням на обізнане джерело. "Юридично рішення про визнання незалежності країн Балтії неповноцінне у зв'язку з тим, що воно приймалося неконституційним органом", - прокоментував співрозмовник відповідний депутатський запит до головного наглядового відомства. На його думку, відповідь на це звернення "буде аналогічна запиту щодо Криму". Співрозмовник нагадав, що Генпрокуратура РФ визнала незаконним рішення про передачу в 1954 році Криму зі складу РРФСР до складу України, проте, за його словами, це рішення не має реальних правових наслідків. За його словами, "в нинішніх умовах і реаліях немає того владного органу, який міг би скасувати це рішення". Разом з тим він вважає, що відповідь Генпрокуратури на запит має бути "більш зваженою". "Визнаючи незаконними ті чи інші доленосні рішення, можна зайти надто далеко - аж до проблеми легітимності створення СРСР та інших держав", - відзначив співрозмовник. Тому, вважає він, при ухваленні подібних рішень з депутатських запитів "треба враховувати не тільки правовий, але й політичний аспект порушуваних проблем". Читать больше на gazeta.ua\nПостоянный адрес материала: http://news-rbk.ru/99688-news.html


Щo миттєвo вiдштoвхyє чoлoвiкiв вiд жiнoк (зa слoвaми сaмих чoлoвiкiв)\nKiлькa чoлoвiкiв нaзвaли oднy рiч, чeрeз якy їх миттєвo вiдвeртaє вiд жiнки, з якoю вoни спiлкyються: «Meнe прямo пeрeсмикyє, кoли я чyю, як дiвчинa лaється мaтoм, нaвiть нe прoстo лaється, a рoзмoвляє. Meнi хoчeться зaплющити oчi i yявити, щo мeнi пoчyлoся. Oгиднo чyти тaкe з жiнoчих вyст».\n«Дiвчинa, якa дyмaє, щo всe знaє. Зaзвичaй вoнa знaє тe, щo нe пoтрiбнo знaти, всякy мaячню, i цe дрaтyє».\n«Я нe люблю жiнoк, щo пaлять. Цe пoгaнa звичкa, нe кaжyчи вжe прo тe, щo пoгaнo для здoрoв’я. Я нe хoчy цiлyвaтися з пoпiльничкoю».\n«Дiвчинa, якa вiдкритa дo чoгoсь iншoгo aбo нoвoмy. Вoнa нe хoчe нaвiть вислyхaти iншy тoчкy зoрy – цe нeмoв рoзмoвляти зi стiнoю, тoмy щo їй aбo всe oднo, aбo вoнa нiкoли нe визнaє свoю нeпрaвoтy. Чи нe винoшy цьoгo».\n«Meнi нe пoдoбaються дiвчaтa, якi пoстiйнo сидять в свoємy тeлeфoнi, oсoбливo, кoли вoнa зi мнoю нa пoбaчeннi aбo в кoмпaнiї дрyзiв. Якщo їй дiйснo тaк нyднo, нeхaй крaщe вiдрaзy йдe».\n«Нe люблю жiнoк, якi нe знaють мiри в aлкoгoлi. Я люблю випити, пoвeсeлитися, aлe нe люблю, кoли нaпивaються, тим бiльшe жiнки».\n«Meнe вбивaє нeрiшyчiсть в дiвчaтaх. Рoзyмiю, iнoдi вaжкo вибрaти мiж двoмa рeчaми, aлe кoли вoнa кoжeн рaз зaлишaє нa мeнe приймaти рiшeння, цe вiдвeртaє. У дiвчини пoвиннa бyти свoя дyмкa».\n«Meнi вaжкo бyти пoряд з нeвпeвнeнoю в сoбi дiвчинoю. Рoзyмiю, мoжe цe нe її винa, aлe як витримaти тy, якa пoстiйнo кoмплeксyє i скaржиться, принижyє сeбe aбo iнших людeй, щoб звeличитися зa їх рaхyнoк».\n«Брeхня. Meнe вiдштoвхyють люди, якi пoстiйнo брeшyть, aджe бyти чeсним нe тaк yжe й вaжкo, i цe вaжливo в стoсyнкaх».\n«Koли дiвчинa бaгaтo вимaгaє, aлe нiчoгo нe дaє нaтoмiсть».\n«Koли дiвчинa бaчить y тoбi тiльки гaмaнeць з грoшимa. Я нe прoти зaплaтити зa нeї, aлe бyлo б милo з її бoкy хoч рaз зaпрoпoнyвaти рoздiлити рaхyнoк, щoб я зрoзyмiв, щo вoнa прийшлa нe пoїсти зa мiй рaхyнoк».\n«Нe тeрплю дiвчaт, oдeржимих сoцiaльними мeрeжaми. Нaвiщo рoбити фoтo свoєї їжi, oсoбливo нa пoбaчeннi?! Нeнaвиджy, кoли люди нaмaгaються зрoбити свoє життя iдeaльнoї нa кaртинцi».\n«Meнe вiдштoвхyють бeзпoрaднi жiнки. Meнi пoдoбaється дoпoмaгaти жiнкaм, кoжeн чoлoвiк хoчe вiдчyвaти сeбe кoрисним, нaвiть лицaрeм, aлe нiхтo нe хoчe бeзпoрaднy дiвчинy, для якoї пoтрiбнo рoбити бyквaльнo всe. Бyдь трoхи сaмoдoстaтньoю».\n«Koли дiвчинa прикидaється тiєю, якoю нe є. Moжe вдaє, щo їй пoдoбaється тe, щo мeнi пoдoбaється. Нe пoтрiбнo змiнювaтися, щoб врaзити мeнe – цe всe oднo нe прaцює».\n«Сaмoзaкoхaнi жiнки. Meнi нe цiкaвi тi, якi пeрш зa всe дyмaють тiльки прo сeбe».\n«Жiнкa, якiй зaвжди пoтрiбнo бyти в цeнтрi yвaги. Вoнa зaвжди нaмaгaється звeрнyти нa сeбe yвaгy, iнaкшe її нe влaштoвyє. Я нe тeрплю тaкoгo».\n«Meнe вiдвeртaє вiд дiвчaт, якi oбгoвoрюють i критикyють iнших дiвчaт. Цe дрaтyє i бaгaтo гoвoрить прo її хaрaктeр».


П'ятниця, 06 травня 2022, 17:05\nУ Ковелі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю скутера.\nУ п'ятницю, 6 травня, патрульним у місті Ковелі надійшло повідомлення про ДТП. Прибувши на місце події, поліцейські виявили 28-річного водія Honda Giorno, який не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості при об‘їзді перешкоди, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на бордюр.\nВнаслідок автопригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Керманич, на щастя, не травмувався.\nПід час перевірки поліцейські встановили, що керманич не має відповідної категорії на право керування цим транспортним засобом.\nУ результаті на нього винесли адмінматеріали за ч. 2 ст. 126 (Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) та ст. 124 (Порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів) КУпАП.\nНагадаємо: 5 травня на перехресті вулиць Червоного хреста і Ковельської у Луцьку легковик Audi A6 врізався у маршрутний автобус.\nУ Луцьку за ніч спіймали двох п'яних водіїв, автомобілі забрали на спецмайданчик (відео)\nНа Волині 22-річний мотоцикліст врізався в електроопору й проломив паркан (фото)\nВодій був «під наркотою»: у Луцьку автобус врізався у бордюр і перекрив дорогу (фото, відео)\nскутер Ковель аварія ДТП


Законодавчі основи захисту населення від радіації » Реферати українською\nРеферати українською » Безопасность жизнедеятельности » Законодавчі основи захисту населення від радіації\nРеферат Законодавчі основи захисту населення від радіації\nУ Російській Федерації ухвалено кілька законодавчих актів (федеральні закони, укази президента Росії і постанови Уряди Росії), вкладених у соціальний захист громадян, які піддалися впливу радіації внаслідок катастроф, аварій та випробувань ядерної зброї.\nНаприклад, 18 червня 1992 року прийнято федеральний закон “Про соціальний захист громадян, які піддалися впливу радіації внаслідок катастрофи на Чорнобильською АЕС” (зі змінами та доповненнями на 11 грудня 2002 року). Пізніше подібні закони були й щодо громадян, які піддалися радіаційному впливу внаслідок ядерних випробувань на Семипалатинському полігоні, громадян, які піддалися впливу радіації під час аварії в 1957 року на виробничому об'єднанні “Маяк” і скидів радіоактивних відходів у річку Теча та інших категорій громадян Росії.\nКрім соціальних пільг і компенсацій дані законодавчі акти дають визначення радіоактивного забруднення території і регламентують необхідні заходи у відношенні громадян мешкали чи жителів них.\nВідповідно до законодавством, що з катастрофою на Чорнобильською АЕС регламентується таке:\n1. Основний показник ухвалення рішення про необхідність здійснення захисних заходів, і навіть відшкодування шкоди є рівень дози опромінення населення;\n2. Є допустимим отримання населенням середньорічний дози опромінення, яка перевищує 1 мЗв (0,1 бер);\n3. Захисні заходи проводяться при перевищенні середньорічний дози опромінення один мЗв (0,1 бер);\nЗони радіоактивного забруднення поділяються:\n1. Зона, де починаючи з 1991 року середньорічна ефективна еквівалентна доза опромінення населення становить 1 мЗв (0,1 бер);\n2. Зона, де починаючи з 1991 року щільність радіоактивного забруднення цезієм-137 перевищує 1 Ки/км2.\nЗазначені території поділяються ми такі зони:\n· зона відчуження;\n· зона відселення;\n· зона проживання з правом на відселення;\n· зона проживання з пільговим соціально-економічним статусом.\nЗона відчуження - частина території Російської Федерації, з населення було евакуйовано.\nУ зони відчуження забороняється постійне проживання населення, обмежується господарську діяльність і природокористування.\nЗона відселення - частина території Російської Федерації, де щільність забруднення грунтів цезієм-137 становить понад 15 Кі/ км2 чи стронцієм-90 - понад 3 Кі/ км2, чи плутонием-239, 240 - понад 0,1 Кі/ км2.\nУ зоні відселення для що залишився населення забезпечується обов'язковий медичний контролю над стану здоров'я, здійснюються захисні заходи, створені задля зниження рівнів опромінення.\nЗона проживання з правом на відселення - частина території Російської Федерації поза зони відчуженості та зони відселення з щільністю забруднення грунтів цезієм-137 від 5 до 15 Ки/км2.\nГромадяни цієї зони, що ухвалили рішення про виїзді інше місце проживання, мають право компенсації й відповідних пільг.\nЗона проживання з пільговим соціально-економічним статусом - частина території Російської Федерації з щільністю радіоактивного забруднення цезієм-137 від 1 до 5 Ки/км2. У зазначеної зоні середньорічна ефективна доза опромінення населення повинна перевищувати 1 мЗв (0,1 бер).\nУ цьому зоні здійснюються заходи, які включають медичні заходи щодо радіаційної і радіоекологічної захисту, забезпечується поліпшення якості життя вищий середній рівень, яке компенсує негативний вплив психоемоційної навантаження, що з радіоактивним забрудненням.\nНа територіях, котру піддали радіоактивному забрудненню здійснюється комплекс економічних, правових і соціальних інших заходів, вкладених у оздоровлення природного середовища.\nРеферат на тему: Повноваження органів структурі державної влади у сфері охорони праці\nДо повноважень органів структурі державної влади Російської Федерації у сфері охорони праці\nРеферат на тему: Осередок хімічного поразки\nОчагом хімічного поразки називається територія, не більше якої, під впливом отруйних речовин чи\nРеферат на тему: Історія розвитку служби по надзвичайних ситуацій\nРосія - одна з небагатьох держав світу, де попередження та ліквідації наслідків катастроф і\nДжерела і науковотехнологічна галузь застосування іонізуючого випромінювання здійснюватиме. Одиниці\nСистема організаційно-технічних заходів і коштів, які забезпечують захист від шкідливих впливів эл.


Збірна команда ВДВ вперше взяла участь в екстремальних змаганнях «Гонка Нації-2017» - Народна армія\nГоловна > Новини > Збірна команда ВДВ вперше взяла участь в екстремальних змаганнях «Гонка Нації-2017»\nЗбірна команда ВДВ вперше взяла участь в екстремальних змаганнях «Гонка Нації-2017»\nНещодавно військовослужбовці з різних частин Високомобільних десантних військ Збройних Сил України, а саме лейтенант Ігор Рибак, лейтенант Олександр Рибак та сержант Олександр Божок взяли участь у в масштабних змаганнях «Гонці Нації – 2017», які проходили на Одещині.\nТак, більше тисячі професійних спортсменів та любителів екстремального відпочинку випробували свої сили у престижних змаганнях. У забігах брали участь спортсмени не лише з України, а й з інших країн світу.\nЗабіги проходили в традиційних дистанціях «Забіг Сили» (5 км), «Забіг Волі» (10 км) та «Нічний забіг» (3 км). Воїни-десантники продемонстрували свої фізичні якості та моральну стійкість під час складної дистанції «Забіг Волі», відстанню 10 км з 25-ти різними перешкодами.\nНайкращий результат десантників – 1 година та 40 хвилин. Їм не вистачило лише 13 хвилин, щоб здобути перемогу серед титулованих спортсменів-професіоналів.\n– Це дійсно не легкий іспит: 10 км та 25 перешкод, скажена траса, випробування фізичної витривалості та волі під 40-ка градусною спекою. На даній смузі перешкод доводилося діяти на межі своїх можливостей, проявляти всю свою підготовку та дійти до фінішу, де досить гідно себе показали військовослужбовці Високомобільних десантних військ – стверджують організатори змагань.\nПрес-служба 95-ї окремої десантно-штурмової бригади ВДВ ЗС України\n«МАРШ МИРУ» У ДЕНЬ ПЕРЕМОГИ\nСолов’їний голос патріота України\nФранцузькі шоломи для українських пілот...


Розвиток індивідуальних здібностей учнів на уроках математики - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Педагогіка, Сценарії виховних заходів → Розвиток індивідуальних здібностей учнів на уроках математики - Реферат\nРозвиток індивідуальних здібностей учнів на уроках математики - Реферат\nвисуває визначені вимоги як до загальних так і до спеціальних здібностей.\nВивчаючи індивідуальні здібності учнів на уроках математики, вчитель повинний з'ясувати: по-перше, наскільки в учня розвиті такі риси характеру, як працьовитість, організованість, зосередженість, наполегливість, витримка, самокритичність, самоконтроль, якіщо виступають як необхідні умови для досягнення стійких успіхів у математичній науці; по-друге, які математичні інтереси і схильності учня; по-третє, наскільки в учня розвинуті необхідні для даної дисципліни спеціальні елементарні здібності, які необхідно розвивати для їх розвитку або для розвитку якостей особистості, що компенсують деякі з цих здібностей.\n2. Удосконалення математичного мислення як важлива складова розвитку індивідуальних здібностей на уроках математики\nВідомо, що мислення - це соціально обумовлений, нерозривно пов'язаний з мовою психічний процес пошуків та відкриття істотно нового, процес опосередкованого та узагальненого відображення дійсності в ході її аналізу та синтезу. Мислення виникає на основі практичної діяльності з чуттєвого пізнання й далеко виходить за його межі.\nЯк правило, коли кажуть про розвиток мислення в процесі навчання математики, то мають на увазі розвиток математичного мислення. Звичайно, це вірно: у процесі навчання математики слід, у першу чергу, турбуватися не взагалі про розвиток мислення, а саме про розвиток математичного мислення.\n1) "...доведене до краю домінування логічної схеми міркувань...";\n2) "...лаконізм, усвідомлене намагання завжди знаходити найкоротший логічний шлях, що веде до даної мети, безжалісне відкидання усього, що не є абсолютно необхідним для беззаперечної аргументації";\n3) "...чітка розчленованість ходу аргументації";\n4) "скрупульозна точність символіки".\nРезультати досліджень багатьох вітчизняних та зарубіжних психологів та дидактів показали, що математичне мислення є не лише одним з найважливіших компонентів процесу пізнавальної діяльності учнів, але й таким компонентом, без цілеспрямованого розвитку якого неможливо досягти ефективних результатів у оволодінні школярами системою математичних знань, умінь і навичок.\nРозвивати математичне мислення можна за допомогою спеціально підібраної системи задач, вправ і методики роботи з ними.\nРозвиваючій функції задач в останні роки приділяється особлива увага. Не випадково Д. Пойа, Е. Резерфорд, А. Ейнштейн та інші зазначали, що задачі не тільки й не стільки мають сприяти закріпленню знань, тренуванню в їх застосуванні, скільки формувати дослідницький стиль розумової діяльності, метод підходу до явищ, що вивчаються.\nРозвиваюча функція задач спрямована на розвиток мислення школярів, на формування в них розумових дій та прийомів розумової діяльності, просторових уявлень, уяви, алгоритмічного мислення, вміння моделювати ситуацію тощо.\n3. Методична система розвитку індивідуальних здібностей учнів\nНа уроках математики слід розглядати задачі як певні знакові вирази (моделі) проблемної ситуації, що викликає в учня необхідність пошуку розв'язку шляхом вибору певних дій, які ведуть до результату. Таким чином, задача являє собою предметну область, що складається з одного або кількох об'єктів, пов'язаних між собою предикатами (вимогами задачі). По своїй структурі вона має три складові:\n"\tумова задачі, виражена у формі словесного опису або форми викладу задачі;\n"\tоб'єкт задачі, поданий у вигляді елемента предметної області або предиката;\n"\tмета задачі, що припускає відшукання значення об'єкта задачі, завдяки чому протиріччя перетвориться з невідомого елемента предиката у відомий (у вірне висловлювання).\nЗадачі відіграють визначальну роль у розвитку математичного мислення учнів, оскільки, розв'язуючи їх, учні привчаються робити правильні висновки, виділяти головне, порівнювати і протиставляти факти, знаходити загальні ознаки і зв'язки між поняттями, виділяти відомі вихідні дані і невідомий шуканий результат.\nРозв'язування задач привчає до повноцінної аргументації, завдяки якій не допускаються необгрунтовані узагальнення й аналогії, вимагається повнота аналізу умови задачі, прояв аналітико-синтетичної діяльності.\nУ школярів формується особливий стиль мислення, що характеризується чіткістю побудови формально-логічної схеми міркувань і лаконічністю висловлювання думки, індуктивною і дедуктивною логікою доказів, точністю формулювань. Тому саме задачний підхід рекомендується застосовувати в методичній системі розвитку індивідуальних здібностей учнів на математичних уроках.\nМатематична задача являє собою певну ситуацію, в якій перебуває і повинен діяти учень у процесі її розв'язання. При цьому можливі різноманітні варіанти таких ситуацій, що відображають системні відношення "суб'єкт-об'єкт":\n1.\tзадача вимагає від учня простого виконання дії, у результаті якого невідомий елемент стає відомим (наприклад: знайти значення синуса заданого кута за допомогою таблиці);\n2.\tзадача подає ситуацію певної дії, спрямованої на пошук невідомого елемента за допомогою його існуючого зв'язку з відомим (наприклад: знайти довжину кола заданого радіуса);\n3.\tзадача вимагає від учня дії перетворення, внаслідок якої отримана відповідь стає істинним виразом (наприклад: довести, що sin105° = cos15°);\n4.\tзадача вимагає від учня дії побудови (наприклад: побудувати графік функції y = 3x2 + 2);\n5.\tзадача вимагає від учня дії відновлення (наприклад: установити, для яких значень k ? N число 3k+1 буде дільником на 27);\n6.\tзадача вимагає від учня самостійно відшукати дію, спрямовану на з'ясування зв'язку невідомого з відомим, в умовах, коли учень не володіє способом цієї дії (наприклад: довести, що для будь-яких натуральних n число 5n + 5(n+1) + 5(n+2) ділиться на 155).\nУявлення про задачу як про пізнавальну ситуацію дозволяє обрати стратегію навчання математично обдарованих дітей, завдяки якому засвоєння навчального матеріалу відбувалося адекватно пізнавальним можливостям учнів. Такий підхід відбиває природу продуктивного мислення людини, і тому найбільш доцільний з точки зору розвитку індивідуальних здібностей учнів. Особливо ефективно це виявляється в навчанні математики, де задача грає особливу роль, виступаючи і засобом і методом навчання.\n4. Математична обдарованість та подальший її розвиток\nМатематична обдарованість виявляється в розумовій діяльності людини у виглядіспецифічних здібностей при одержанні, переробці, збереженні і використанні математичної інформації. У структурі здібностей математично обдарованих дітей виділяють такі


Телеканал «Прямий» інсценував збройне захоплення студії у прямому ефірі - ZAXID.NET\nТелеканал «Прямий» інсценував збройне захоплення студії у прямому ефірі\nГлядачі в студії не одразу зрозуміли, що це поставновка та почали ховатись під стільці\nСуспільство — Юрій Братюк, 10:03, 8 листопада 2019 0 3\nОперативники ДБР проводять обшуки у власника телеканалу «Прямий» ZAXID.NET\nОзброєні люди під звуки пострілів «увірвалися» до студії телеканалу\nУ четвер увечері, 7 листопада, під час прямого ефіру до студії телеканалу «Прямий» увірвалися люди в масках, камуфляжі і зі зброєю в руках, імітуючи «захоплення» телеканалу.\nВідразу після того як озброєні люди під звуки пострілів «увірвалися» до студії, ведучий Микола Вересень впав на підлогу. Глядачі в студії не одразу зрозуміли, що це інсценування та почали ховатись під стільці. Потім «спецназівці» зробили селфі з ведучими побажали усім гарного вечора і втекли.\nВсе це відбувалося під час телемарафону «Наступ на свободу слова». Сам Вересень сказав, що цим перфомансом хотіли «довести до абсурду те, що відбувається» (йдеться про обшуки у власника «Прямого», – ред). Глядачі каналу таку акцію не оцінили, про що свідчать статистика вподобань під відео на YouTube і десятки негативних коментарів.\nЗгодом представники телеканалу прокоментували інцидент, назвавши його невдалим жартом.\n«Ми хотіли сказати, що таке може статися з кожним, в будь-який час і в будь-якому місці. Але ми інформаційний канал і жарти - це не наше. Тому телеканал "Прямий" щиро перепрошує, передусім, у наших глядачів, за таку невдалу і недоречну у даному питанні інтерпретацію ситуації», – заявили представники телеканалу.\n«Захоплення» студії «Прямого»\nНагадаємо, що 7 листопада в офіційного власника телеканалу «Прямий» Володимира Макеєнка проводили обшуки через провадження щодо ухилення від сплати податків при придбанні телеканалу. Канал заявив про тиск і наступ на свободу слова.\nОфіційним власником телеканалу «Прямий» є екс-регіонал Володимир Макеєнко, хоча українські ЗМІ пов'язують канал з найближчим оточенням Порошенка, а Макеєнка називають фіктивним власником. Сам Порошенко наголошував, що не має жодного відношення до власності або до управління «Прямим» каналом. Натомість Макеєнко заявляв, що якщо і продасть телеканал, то лише Порошенкові.


Українські герої. Микола Вознюк | Громадське радіо\nFebruary 13, 2015, 2:59 PM 2018-08-28T16:39:07\n2015 02 09 12.06.37 вознюк микола (2)\nМикола Вознюк з оптимізмом гасає на візку коридорами київського вийськового шпиталю. Каже, все подолає й переможе. Оптимізму йому точно не позичати. Від допомоги не відмовляється – Картка для отримання коштів 4731217104857154 Телефон Миколи Вознюка – 0636851986


13.05.2020 13.05.2020 019\nЛюди, активно споживають марихуану, мають характерні зміни в ДНК (метилювання процес, який змінює роботу генів). Причому, зміна генома відбувається ще активніше, якщо людина одночасно курить сигарети, показало дослідження Університету Кентербері.\nЯк передає Medical Express, раніше вже було встановлено, що інтенсивне вживання марихуани може збільшити ризик виникнення проблем з психічним здоров’ям, таких як депресія і шизофренія. Дана практика також пов’язана з хворобою серця.\nТютюн робить більш сильний вплив на ДНК, але вплив марихуани носить специфічний вплив. В рамках нового дослідження вчені аналізували стан 48 добровольців, дуже активно вживали марихуану. Виявилося, у них найсильніше змінювалися гени, залучені в роботу мозку і серця.