“Do you speak English? – Єс дую пиво еврі дей”- про стан знання анлійської мови в ЗСУ – Військовий навігатор України\nАнглійська – це мова спілкування НАТО і … України. Українським військовим потрібно навчитися спілкуватися з колегами із країн-членів НАТО однією мовою.\nЯк тільки Польща увійшла в НАТО, а сталося це у 1999 році, польський офіцерський корпус масово сів за парти для вивчення англійської мови. Пройшло 17 років, але за цей час у війська польського й досі є проблеми із англійською.\nІнтеграція України в структуру Організації Північноатлантичного договору, або по-іншому НАТО (від North Atlantic Treaty Organization – NATO) почалася з початку 90-х. Вже тоді вітчизняні військові розуміли, що це не заміна одних систем озброєння на інші, як то часто говорять противники включення нашої держави до НАТО. Це суттєві зміни в управлінні всіма складовими Збройних Сил України, освоєння іншої системи планування навчання та ведення бойових дій, взаємодії з військовослужбовцями армій інших країн. А для цього українським військовим потрібно навчитися спілкуватися з колегами з країн-членів НАТО однією мовою, як у прямому, так і переносному значенні. «Це – найперше завдання, яке нам треба виконати для досягнення сумісності з Альянсом», – не раз уточнював Міністр оборони України генерал армії України Степан Полторак у розмовах з вітчизняними та зарубіжними цивільними та військовими колегами .\nІноземну сьогодні вчать і полковники, і лейтенанти, і рядові\nВивчення англійської для військовослужбовців ЗС України, начебто, далеко не нова справа. Починають вчити цю мову у нашій країні ще зі школи чи навіть із дитячого садочку. Згодом – удосконалюють її у вищих навчальних закладах та на додаткових курсах. Багато військовослужбовців вивчали іноземну мову вже під час військової служби. Проте практика показує, що вільно розмовляти англійською на функціональному рівні у ЗС України можуть одиниці.\n– Насправді, досконало оволодіти іноземною мовою можна тільки тоді, коли людина має бажання. А ще краще, коли вона періодично «включається» в мовне середовище, – вважає начальник управління персоналу – заступник начальника штабу Командування Повітряних Сил полковник Олександр Лівіцький. – Кілька років тому була розроблена програма вивчення іноземної мови у військових частинах у складі груп в системі командирської підготовки, прийняті на штатні посади кваліфіковані вчителі. Проте з часом стало зрозуміло, що вивчити іноземну мову, спілкуючись кілька годин на тиждень у проміжку між виїздами на полігон для якісного удосконалення завдань бойової підготовки та виконання інших «рутинних» військових службових обов’язків надзвичайна складно.\nНа початку 2014 року багато програм були закриті: значна кількість військовослужбовців рушили на Схід та Південь України зі зброєю захищати кордон держави. Та вже у 2015 році знову були відроджені різні програми та курси вивчення іноземних мов для українських військових. На сьогодні у 7 військових навчальних закладах вчаться майже півтисячі офіцерів ЗС України. Курс навчання – півроку.\nПродовжується вивчення англійської в рамках операцій Збройних Сил Великої Британії «ORBITAL» та Збройних Сил Канади «UNIFFIER» в Україні. Звичайно, удосконалення іноземної – це не основне завдання іноземців на український полігонах. Тільки у 2017 році їх інструктори підготували більше 200 військовослужбовців ПС ЗС України з тактичної медицини, автономного виживання на місцевості, з протидії вибуховим пристроям, а також з безпеки польотів (з них 64 – у якості інструкторів). А в цілому лише за два останніх роки іноземні інструктори в рамках згаданих операцій підготовлено більше 500 військовослужбовців Повітряних Сил.\nУ ХНУ ПС англійську вивчають по-новому\nПрограма співробітництва України з НАТО почала розроблятися чи не з перших років незалежності України. Як і вивчення офіційної мови Євроатлантичного альянсу. Певний час наша країна просувалися у цьому напрямку швидкими темпами, та інколи роками ледь не зупинялася на місці. Особливо це стало помітно після 2010 року. В останні роки вивчення англійської як мови спілкування українських військових з військовослужбовцями країн-членів НАТО значно активізувалося. Наочний приклад цього – зміни у програмі підготовки офіцерів у Харківському національному університеті ПС імені Івана Кожедуба.\nЗа останні роки розроблена та випробувана навчальна програма вивчення англійської мови, яка дозволяє усім випускникам бакалавру завершили навчання у закладі на рівні СМР-2 (функціональний, визначається за розділом STANAG 6001 Договору про стандартизацію НАТО). Це означає, що вони вміють спілкуватися в усіх повсякденних звичних ситуаціях. Якщо й допускають помилки у спілкуванні, то вони не спотворюють мову і не впливають на комунікацію.\nТа військова служба – не звичні умови. Тому англійську мову курсанти ХНУ ПС вчаться за базовим підручником «Campaign», наданим університету Британською Радою, лише рік. Потім користуються іншими, які максимально приближають вивчення іноземної військовослужбовців до реалій життя в армійському середовищі, виконання бойових завдань і професійного спілкування з військовими фахівцями інших країн.\nЗ вересня 2017 року в навчальний процес ХНУ ПС запроваджено сучасні британські підручники «Command and Control» та «Air Force». Викладачі на сьогодні вважають, що саме вони зможуть найбільш ефективно допомогти курсантам спілкуватися з військовослужбовцями іноземних країн з урахуванням актуальних саме для українських військових потреб, обумовлених досвідом АТО.\nУкраїнські військові освоюють англійську авіаційну\nЗбільшення контактів українських авіаторів з представниками інших країн, ускладнення завдань, які вони повинні виконувати разом, потребує більш глибокого знання англійської не лише українських перекладачів чи командирів підрозділу, а й великої кількості рядових виконавців. Особливо актуально стає питання володіння військовослужбовцями авіаційної англійської мови та фразеологією ведення радіообміну.\nУкраїнський військовий авіаційний персонал, який виконує завдання за кордоном та в Україні при спільних завданнях разом з представниками іноземних країн, повинен мати відповідний сертифікат. У Конвенції про міжнародну цивільну авіацію зазначено, що пілоти літаків та вертольотів, штурмани, диспетчери служби руху та оператори авіаційних станцій, які безпосередньо здійснюють радіотелефонний зв’язок, повинні демонструвати спроможність розмовляти авіаційною англійською мовою та розуміти її на рівні не нижче 4-го робочого згідно зі шкалою оцінювання рівнів володіння мовою ІСАО, а інакше, вони не будуть мати можливості виконувати та контролювати польоти на міжнародних повітряних трасах.\n4-й робочий рівень ІСАО відповідає рівню СМР-3 (професійний) стандарту НАТО STANAG 6001 за загальною англійською мовою. Крім того, льотчики і диспетчери використовують не лише звичну загальну англійську, а й спеціальну фразеологію, яка дозволяє вести радіообмін на міжнародних повітряних лініях та у нештатних ситуаціях, читати та оформляти відповідні документи, розуміти метеорологічну інформацію та оперувати бортовим обладнанням, яке ведеться найчастіше англійською.\nВ Харківському НУ ПС робота щодо впровадження стандартів ІСАО в навчальний процес розпочалася ще у 2015 році. На сьогодні вже підготовлені інструктори та екзаменатори з авіаційної англійської мови, успішно протестовані перші курсанти Льотного та Інженерно-авіаційного факультетів за стандартом ІСАО та готові отримувати сертифікати міжнародного зразка.\nПідготовка української військової авіації за стандартами світового рівня розпочалася. Перспектива приваблива, то ж в цьому напрямку продовжують удосконалювати англійську і курсанти, і офіцери, які вже кілька років тому закінчили навчання.\nРеальна практика поки що така\n– Під час «The Royal International Air Tattoo – 2017» у Великій Британії я звернув увагу, що із досить-таки великої української команди із представниками та гостями авіашоу без допомоги перекладачів могли спілкуватися лише командувач ПС ЗС України генерал-полковник Сергій Дроздов, члени екіпажу Іл-76МД та один із інженерів Миргородської бригади тактичної авіації, – говорить провідний спеціаліст відділу міжнародного військового співробітництва Командування ПС ЗС України Петро Майданюк. – практика показала, що це було дуже мало, адже інтерес до представників світових ЗМІ та гостей на Air Tattoo – 2017 до України та їх членів команди був величезний. Український льотчик полковник Олександр Оксанченко за показ літака Су-27П1М у повітрі нагороджений перехідним призом імені засновника маршала авіації сера Деніса Кромвей-Міллінга, який вручається льотчикам країн-партнерів НАТО, а більшість гостей відзначили яскраві лівреї українських винищувачів. І якби українські військовослужбовці – льотчики, інженери і техніки самі «розмовляли» в інтерв’ю англійською, це мало б більш потужний інформаційних резонанс у світі.


Вечірній Київ :: В Україні запровадили оновлену Національну рамку кваліфікації\nВ Україні запровадили оновлену Національну рамку кваліфікації\nНаціональна рамка кваліфікацій приведена у відповідність до Європейської рамки кваліфікацій для навчання впродовж життя та відтепер містить вісім кваліфікаційних рівнів замість одинадцяти, як це було раніше.\nВідповідне рішення Кабінет Міністрів ухвалив під час засідання сьогодні, 25 червня 2020 року. Про це повідомляє МОН України.\n– Запровадивши оновлену Національну рамку кваліфікацій, ми гармонізуємо її з європейськими стандартами та створюємо умови для спрощення взаємовизнання кваліфікацій. Нова рамка забезпечує порівнюваність та співставність освітніх і професійних кваліфікацій, які люди здобувають в Україні, із кваліфікаціями, отриманими за кордоном. Таким чином, отримавши освітні чи професійні кваліфікації у іншій країні, людина без проблем зможе підтвердити їх тут та без проблем працевлаштуватись, – зазначив заступник міністра освіти і науки Єгор Стадний.\nОновлена рамка кваліфікацій також поповнилася поняттями освітньої та професійної кваліфікацій і приведена у відповідність до змін, внесених до Законів України «Про освіту» і «Про вищу освіту».\nНагадаємо, Кабмін призначив очільника Міністерства освіти і науки України.


Оля прокинулась зранку та попросила таблетку від головного болю. Через 20 хвилин її не стало… | Читайте тут:\nУчoра зранку в сeлі Вeликe Кoлoднo Кам’янка-бузькoгo райoну пoмeрла 15-річна oльга Вашківська. Дівчинка прoкинулась зранку та пoпрoсила таблeтку від гoлoвнoгo бoлю. Чeрeз 20 хвилин її нe сталo.\n«Цe така трагeдія в сeлі, щo oписати нeмoжливo. Здoрoва, активна, вeсeла і нeпoсидюча дівчинка. Який захід відбувався, вoна всюди пeрша. Дужe гарнo співала, а артистка яка.\nТаку гарну кoсу мала, красуня, як з картинки. Хoчeмo мoлoдіжну раду в сeлі ствoрювати, думала її на гoлoву висувати, – гoвoрить Надія Шoстак із відділу культури Жoвтанeцькoї сільськoї ради. – oля дужe рoзумна була, завжди мала свoю думку, вміла її oбґрунтувати. Як якась oлімпіада – всюди брала участь. Заступникoм прeзидeнта шкoли була».\nУчoра зранку oля прoкинулась від сильнoгo гoлoвнoгo бoлю. Встала з ліжка і пoпрoсила у батька таблeтку. Пoки тoй шукав ліки, знeпритoмніла. Викликали сільську мeдсeстру. Алe та лишe кoнстатувала смeрть.\n«Так швидкo всe булo, щo й oтямитись ніхтo нe міг. Пoвірити в тe, щo від прoстoгo гoлoвнoгo бoлю дитина мoжe пoмeрти, – важкo. Вжe рoзтин пoказав, щo в дівчинки була анeвризма гoлoвнoгo мoзку. Ця прoблeма ніяк нe давала прo сeбe знати. Дитину нічoгo нe турбувалo. Вoна нe хвoріла. Звичайна пoвeдінка в шкoлі. Кажуть мeдики, з такoю бідoю мoжна жити рoками, а мoжна пoмeрти за кілька хвилин. Цe тяжка втрата для всієї рoдини, сeла, друзів», – рoзказує гoлoва Жoвтанeцькoї сільськoї ради Ярoслав Дeркач.\nДівчинку хoрoнитимуть завтра на місцeвoму кладoвищі.\n«У сім’ї булo трoє дітeй. Крім oлі, щe два хлoпчики залишилoся. Мама тих дітoк дужe пильнувала. Сoрoчки їм сама вишивала. Татo так любив їх, пишався ними. Прoстo зразкoва сім’я. Я щe з oлeю якoсь на днях гoвoрила. Вoна тішилась, щo щoйнo відправили маму відпoчити трoхи, бo та завжди вдoма. А тут сeстра в Іспанію пoкликала дo сeбe. Жінка, пeвнo, тільки заїхала. І тут така трагeдія. Як їй сказали прo смeрть дoчки, навіть нe уявляю», – дoдає Шoстак\nАнeвризмами називають малeнькі утвoрeння у крoвoнoсних судинах гoлoвнoгo мoзку, кoтрі напoвнюються крoв’ю та спричиняють тиск на мoзoк. Вчаснo нe виявлeні анeвризми тягнуть за сoбoю сeрйoзні наслідки. Існує ризик, щo набряк унаслідoк тиску спричинить нeзвoрoтні пoшкoджeння абo ж відбудeться рoзрив судини та крoвoвилив у мoзoк.\nНе став церемонитись! На Одещині староста села р0zcтpіляв грабіжників які забралися в його будинок! (ФОТО)


Betsson: огляд онлайн-казино, ексклюзивний бонус за привітання та обертання\nEcoPayz, Muchbetter, банківський переказ, Trustly, Visa, MasterCard, Maestro\nEcoPayz, набагато краще, банківський переказ, Trustly, Visa, MasterCard\nBetsson - одне з найвідоміших казино в Інтернеті. Крім того, бренд відомий також і за допомогою ставок. Він протягом багатьох років завойовує серця гравців у всьому світі, забезпечуючи найвищі якості азартних ігор та букмекери. Відомий азартний бренд, заснований у 2001. Компанія, заснована та розпочата на Мальті, отримала ліцензію на проведення букмекерської діяльності в 2002 і з того часу завойовує ринок азартних ігор, пропонуючи новіші рішення та бонуси гравцям з усього світу.\nBetsson - одне з найстаріших інтернет-казино, яке зараз працює у світі.\nМи розглянемо технічні нюанси казино, яке має свій веб-сайт на веб-сайті www.betsson31.com\nАнглійська, також польська зі списку мов 19. Вибір мови слідує після входу на головну сторінку. Гравець може вибрати мову, після чого платформа присвоює йому повністю перекладену підсторінку. Великий плюс щодо доступності версії на польській мові.\nEcoPayz, банківський переказ, довірливо, Visa, MasterCard, Maestro та традиційні банківські перекази. Великий спектр платіжних каналів дозволяє вносити та знімати зароблені гроші на будь-якому банківському рахунку в світі.\nВалюта, прийнята казино\nPLN, EUR, USD, GBP. Betsson готувався до розширення польських гравців, пропонуючи підтримку PLN.\nПольським гравцям не потрібно турбуватися про іноземну підтримку - у Betsson і допомога, і гаряча лінія повністю перекладаються на польську мову. Безкоштовний телефон довіри працює 7 днів на тиждень, цілодобово. Також варто згадати про великий розділ довідки та поширені запитання, де гравці-початківці можуть знайти відповіді на хвилюючі запитання.\nПідготовлено для гравців, які зареєстрували бонус на рахунку, що полягає у подвоєнні першого депозиту. Бонус за привітання 100% до 2000 PLN та безкоштовні крутилки 200.\nПросто уважно стежте за електронними листами, за допомогою яких Betsson пропонує вам скористатися безкоштовними обертаннями та слотами в їх іграх. Крім того, на гравців чекають вітальні бонуси - 2000 злотих за реєстрацію та 200 безкоштовних обертань.\nПоки ми в іграх, Betsson Casino пропонує спортивні ставки (букмекерство) та азартні ігри в традиційній та злегка різноманітній формі (для фанатиків удосконалень). покер, рулетка, скретч-карти, слоти, бінго та різні види цих ігор. Гравці, яким подобається інновація, також не будуть нудьгувати.\nBetsson - це перевірена платформа казино - прозора та має багато переваг. Варто скористатися досвідом, бонусами та різноманітними пропозиціями ігор казино. Особливо зараз, коли Betsson запустив вітальні бонуси для нових гравців та безкоштовні обертання.\n»Почніть грати в Betsson


Київ квіти доставка, Новорічні композиції, Lepestki\nНоворічна колекція 2016\nСтилізовані різдвяні вінки, новорічні композиції з квітів, хвої, святкової атрибутики сьогодні неймовірно популярні. Мало хто упускає можливість порадувати себе вдома, на робочому місці хоч невеликим, але шедевром, що нагадує про довгоочікувані новорічні свята.\nКиїв чи місце вашого проживання, Полтава або невелике містечко, селище на периферії, сьогодні замовити новорічні композиції можна в будь-якому населеному пункті України, якщо не в реальному квітковому кіоску, то у віртуальному флористичному салоні. Новорічна колекція 2016 року в магазині Lepestki задовольнить будь-які запити і побажання. Не проблема тут замовити новорічні композиції лаконічні, бюджетні і помпезні, розкішні. Останні можуть запросто стати основним смисловим акцентом декору, гідним різдвяного інтер'єру і англійської королеви. Купити композиції на Новий Рік можна сьогодні, прикрашені свічками, шишками, кошиками з іграшками, солодощами, різним декором з різдвяною атрибутикою. Не проблема в магазині Пелюстки підібрати новорічні композиції під будь-який інтер'єр, наскільки б химерним або складним він не був.\nГрядущий рік за східним календарем - рік Вогняної Червоної Мавпи. Тому, підбираючи декоративне квіткове оформлення, варто все ж акцентувати увагу на такий атрибутиці, яка символізує вогонь і все, що з ним пов'язано. Прямі асоціації з цією стихією - це все відтінки червоного, оранжевого, каміни, свічки, різдвяні квіти пуансетії. При цьому, уточнимо, палітра червоного - це традиційний фаворит новорічного декору, тому підібрати потрібний елемент, відповідний по стилістиці, не складе особливих труднощів. Першочергове завдання такого флористичного оформлення - сподобатися Вогняної Червоної Мавпу. Зробити це зовсім не складно, варто лише вибрати і купити композиції на Новий Рік з тим наповненням, яке до вподоби цим тваринам. Наприклад, ні для кого не секрет, що мавпочки дуже люблять свіжі солодкі фрукти в червоно-жовтих відтінках: хурму і банани, мандарини, апельсини, інші цитрусові, манго і т.д. Все це може мирно сусідити в свіжому вигляді в подарунковій кошику разом з яскравими квітами і традиційної різдвяної, новорічної зеленню. Другий варіант - вишуканий декор на різдвяних вінках, композиціях з тоненько нарізаних, напівпрозорих зацукрованих фруктів.\nБажані аксесуари для цікавої Мавпи - предмети з цікавою фактурою, найрізноманітніші блискучі дрібнички, блискучі дзвіночки, напівпрозорі мережива і стрічки, милі штучки ручної роботи. Яскраві свічки, безумовно, Мавпу точно припадуть до вподоби. А ще таємниче мерехтіння свічок в новорічну ніч трохи охолодить вибуховий характер Вогненної Мавпи.\nВибір колекції флористичного салону Lepestki для майбутнього року Мавпи великий, підготовлені композиції і в традиційних поєднаннях відтінків:\n- червоного і зеленого;\n- червоного і золотого;\n- оранжевого, гірчичного і шафранового, скомбіновані з благородним сріблом.\nФахівці салону Lepestki впевнені, що найбільш актуальні для новорічного декору 2016 року всі ж червоний, помаранчевий і золотий, хоча пропонують замовникам і варіанти в холодній колористичної палітри, з домінуванням блакитного. Київ переживає небувалий підйом патріотичних настроїв. Тому новорічний декор в патріотичних «жовто-блакитних» тонах, як і раніше актуальний.\nНоворічна колекція 2016 року магазину Lepestki допоможе перетворити зимові свята в незабутні моменти вашого життя! Звичайно ж, подібні флористичні шедеври залишать слід в душі ваших рідних і близьких.


На Київщині розпочався шостий Всеукраїнський історико-культурологічний форум «Сікорські читання» (Фоторепортаж) - Переяслав-Хмельницька міська рада\n13 жовтня в Переяслав-Хмельницькому державному педагогічному університеті імені Григорія Сковороди»» відбувся VI Всеукраїнський історико-культурний форум «Сікорські читання». Цьогорічний захід присвячений 94-й річниці від дня народження Героя України та визначного музейного діяча Михайла Сікорського.\nІдея і мета форуму – вшанування подвижницького поступу відомого музейного діяча та сприяння розвиткові наукових і творчих ініціатив у сфері історичної науки, культури та мистецтва.\nДо участі у Форумі були запрошені найближчі соратники справи М.І.Сікорського, його друзі, колеги, ті з ким Михайло Іванович працював та товаришував протягом тривалого часу. З поміж них відомі науковці, політики, громадські діячі, журналісти. Активну участь у проведенні заходу узяли викладачі та студенти університету. Широке представництво громадськості на цьому зібранні засвідчило повагу до постаті М.І. Сікорського, а також продемонструвало стурбованість проблемами, що виникли у музейній галузі на рівні держави та міста зокрема.\nЗ привітанням на адресу учасників Форуму звернулися голова організаційного комітету, ректор університету Віктор Коцур, заступник міського голови Валентина Губенко, голова Національної Спілки краєзнавців України Олександр Реєнт.\nЩирі вітальні слова та теплі спогади про «майстра музеїв» ще раз засвідчили повагу до постаті Героя України Михайла Сікорського, визнання його внеску у популяризацію української народної культури, збереження історичних, духовних та культурних цінностей. Його відданість справі сприяла утвердженню національної свідомості українців у непростий період історії.\nУ рамках форуму відбувся круглий стіл “Краєзнавство Переяславщини” дослідження, проблеми, постаті”.\nЗа усталеною традицією, складовою частиною форуму стали презентації, виставки, та майстер-класи.


Останній ранок. У пам'ять про Георгія Гонгадзе - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nПульс дня 17.09.2021, 12:40\nЖурналістка Мирослава Гонгадзе пише книжку про свого чоловіка Георгія Гонгадзе\nУкраїнська Правда опублікувала епізод з проєкту майбутньої книги.\nДрукуємо його не змінюючи:\n«Сподіваюсь, буде гарна погода, і я зможу взяти з собою дітей», – подумала я, прокидаючись і повільно відкриваючи очі. Сонце намагалося потрапити в нашу кімнату крізь важкі штори.\n«Слава Богу! Схоже, таки буде гарний день». Я спостерігала, як сонячний промінь торкнувся обличчя чоловіка, який ще тихо дихав поряд уві сні.\nМоя доля ще спала під ранковим сонцем. Це було те саме обличчя ідеальної форми, в яке я закохалась з першого погляду, коли ми зустрілися дев’ять років тому. Його прямий ніс, широко розставлені очі, світле волосся і сильна щелепа приваблювали мене з тією ж інтенсивністю, що й колись. З усіма викликами, які він приніс у моє життя, я все ще любила його так само, як і тоді, коли ми тільки зустрілися. Його краса була винятковою, але в поєднанні з неймовірною енергією, відкритістю та волею вона генерувала силу, більшу за життя.\nУ світі трапляються люди, які не бояться смерті: вони живуть так, ніби немає перешкод, немає обмежень. Вони знають своє призначення і готові заради цього жертвувати всім. Вони живуть моментом – так, ніби завтра немає.\nВін був одним із них. Завжди одягнений зі стилем і для нагоди. Його не можна було не помітити, коли він заходив до кімнати. Чоловіки заздрили йому, жінки не могли встояти: деякі з них приходили й знайомились зі мною лише тому, що їм було цікаво, якою може бути дружина такого чоловіка.\nТого ранку, 16 вересня 2000 року, він спав поряд, голий і вразливий, і мені було важко покинути це місце, де все ще відпочивало кохання.\nНаша орендована двокімнатна сталінка на третьому поверсі по Червоноармійській не відчувалась домом. Мені не подобалися старі меблі, які залишила нам власниця, або той факт, що нам доводилось спати на розкладеному дивані у вітальні. Але в нас не було нічого свого, і переїзд із квартири до квартири в цьому метушливому та химерному Києві був частиною нашого неврегульованого постійно-тимчасового існування.\nЗмусивши себе встати й обережно вдягнувши його халат, я виринула з кімнати.\nВчора я злякалась. Він чекав мене вдома посеред дня, коли я прилетіла з Варшави, де тиждень спостерігала за виборчою кампанією в Польщі. Через незрозумілі стеження на початку цього літа мені було тривожно залишати його самого з дітьми.\n− Хіба тобі не треба бути на роботі? – схвильовано запитала я.\n− Я повернусь на роботу, просто хотів тебе побачити, – заспокоїв він мене після довгого поцілунку.\n− Ти мене любиш? – вимагав він відповіді.\n− Не тисни на мене. Авжеж, я тебе люблю, і ти це знаєш. Що за питання? – обурилась я, підозрюючи, що дивне стеження відновилось.\nВін ставав вразливим і потребував підтримки, коли відчував себе самотнім, розгубленим або потрапляв у якісь неприємності. Як і раніше цього року, коли він дзвонив з телефонної будки десь на Мангеттені. «Скажи, що ти мене любиш», – благав він по той бік океану на перетині століть, напередодні нового 2000 року. І я знала: щось відбувається.\nПід час президентської кампанії 1999 року в Україні, з якою ми нарешті попрощалися, він був чи не єдиним журналістом, який без вагань ставив жорсткі запитання під час телевізійних шоу з кандидатами у президенти, в тому числі з чинним – Кучмою.\n«Міністр внутрішніх справ не виконує свою роботу щодо боротьби з корупцією, і ви нагороджуєте його. Якщо він некомпетентний, він не повинен бути на своєму місці. Або ви не знаєте, що він робить, і вам потрібно з’ясувати і, можливо, замінити його, або ви це знаєте і просто покриваєте його!» – казав він президенту на каналі «1+1» за місяць до виборів.\n«Слухайте, вибачте, я не знаю вашого імені», – стримуючи роздратування, відповідав президент.\n«Георгій, мене звати Георгій Гонгадзе!» – наполягав він на відповіді. На його обличчі, показаному великим планом, читалося: «Ви думаєте, що ми всі тут ідіоти. Чи не так?»\n«Я не українець, але готовий померти за цю країну. Прошу, йдіть голосувати. Не думайте, що ваш голос не має значення!» – говорив він напередодні дня виборів в авторській програмі на радіо «Континент», яку вів по вечорах під час президентської кампанії.\nЙого заклики тоді лунали, як голос самотнього в пустелі.\nУ листопаді того ж року Кучму переобрали.\nУ грудні 1999-го новий старий президент України відвідав США.\nДописи «Радіо Свобода» з тих днів звучали речитативом.\n«Президент України Леонід Кучма цього тижня відвідає Вашингтон для зустрічей із президентом США Біллом Клінтоном та віцепрезидентом Елом Гором. Однак незрозуміло, чи ця поїздка принесе якусь фінансову допомогу його країні, економіка якої в занепаді та потопає в корупції. Сільськогосподарське та промислове виробництво в Україні скоротилося, а корупція, як кажуть, є широко розповсюдженою. Світовий Банк затримує позики уряду президента Леоніда Кучми, наголошуючи, що влада в Україні рухається надто повільно щодо реформ відкритого ринку».\nГеоргій також вирішив поїхати до Вашингтона, щоб зустрітися з людьми й поговорити про обмеження медіапростору в Україні та корупцію, яка розквітала під пильним наглядом президента Кучми. Разом із низкою доказів корупції на високому рівні він привіз лист із підписами групи відомих журналістів, які ми зібрали в Києві. У листі йшлося про кампанію цензури та залякування журналістів в Україні.\nПід час того візиту один із представників президентського пулу десь на лавочці у Вашингтоні зробив Георгію дружнє попередження. «Ти граєш з вогнем», – сказав він, упевнюючись, що той розуміє, наскільки небезпечна його діяльність.\nПісля повернення до України через місяць Гія втратив ще одну роботу, і нам довелося переїхати з нашої трикімнатної квартири, де ми оселилися після народження дітей. Жоден телеканал чи газета вже не брали його на роботу. Знали, що його неможливо контролювати або цензурувати. Він був персоною нон ґрата для політичного істеблішменту чи засобів масової інформації, контрольованих олігархами.\nПроте візит до Сполучених Штатів дав йому надію. Він був наснажений, пояснюючи, що у світі багато українців мають доступ до інтернету й зацікавлені дізнаватися справжні новини зі своєї батьківщини.\n«Крім того, я маю лишатися незалежним. Я маю писати про цю жахливу корупцію. Ти знаєш, я не можу мовчати. Він (президент) змінить Конституцію, щоб зміцнити президентські повноваження, – і ми знову в СРСР. Кучма продає Україну росіянам, а його друзі висмоктують всю кров із країни. Люди просто не розуміють. Вони такі бідні й так бояться, що ніхто не готовий говорити. Хтось мусить».\nВ Україні майже не залишилося вікна для незалежної журналістики, тому він вирішив створити власну газету, де міг би публікувати все, що хотів. І це було б інтернет-видання без витрат на друк. У той час, коли в країні не було навіть відсотка населення, яке б користувалося інтернетом, він вважав, що це єдиний спосіб залишатися незалежним і актуальним, а також спілкуватися зі світом.\nВін мав рацію. Повний контроль над медіапростором за останні два роки спонукав багатьох журналістів, в тому числі мене, шукати іншу роботу в комунікаціях. І створення вебсайту, який він назвав «Українська правда», стало єдиним способом для нього та деяких інших сміливих репортерів виконувати свою роботу.\nСайт запрацював у квітні, але після публікації кількох історій у травні почали відбуватися дивні речі. Одного разу інспектори пожежної служби прийшли до офісу видання, щоб переконатися, чи все відповідає стандартам. Наступного дня вимкнулась електроенергія, і встановити причину було неможливо. Ми перестали обговорювати важливе телефоном.\nУ червні помітили, що за нами хтось стежить. На лавці у дворі нашого багатоквартирного будинку сиділи незнайомі підозрілі люди. Георгій зафіксував і передав у поліцію номерні знаки автомобілів, які їздили слідом за ним. Прокуратура повідомила, що таких знаків у реєстрі немає. Коли я вранці йшла на роботу і бачила когось на лавці поряд із домом, я телефонувала Гії, щоб попередити його. Ми не знали, чого чекати.\nВночі ми також мали процедуру. Коли він заходив до будинку, то дзвонив мені на мобільний, а я відчиняла двері нашої квартири і голосно вітала його. Це була тактика на випадок, якщо хтось захоче напасти на нього в темному коридорі.\nОдного серпневого вечора він сказав мені, що деякі друзі, «які розуміються на справах», рекомендують йому залишити країну.\n«Справді, куди ми підемо? Двоє немовлят, без грошей і місця проживання!» – плакала я.\n«Можливо, тобі варто переглянути те, що ти робиш. Це явно небезпечно. Як щодо зміни професії? Ти талановитий у багатьох сферах. Ти можеш вести якесь туристичне шоу або писати про міжнародні відносини. Дивись, мені вдалося знайти іншу роботу. У нас є обов’язки. Ми не завжди можемо робити або говорити що хочемо», – благала я.\n«Ти серйозно? Ти кажеш мені, щоб я цілував когось у дупу, бо в них є гроші й влада? Нізащо! Все буде добре. Повір мені. Ти маєш мені вірити».\nЯ була на межі.\nСьогодні була субота, 16 вересня 2000 року. У маленькому дзеркалі ванної кімнати я бачила своє втомлене обличчя. Темні кола під очима, кістки щелепи виділялись – ознаки виснаження.\nУ мене давно не було вихідних. Сьогодні знову працювати. Грошей було так мало, що мені довелося взятися за цю тригодинну роботу, навчання активістів політичної партії, щоб заробити ці пару доларів. Тренінги з комунікації для членів політичних партій стали моєю допоміжною роботою у вихідні, щоб звести кінці з кінцями. Сімейний бюджет лежав на мені. Відтоді, як він розпочав свій новий проєкт, усі гроші, що він заробляв, йшли туди. Він майже не підтримував родину фінансово, і я жалілась. Нелегко було погодитися з тим, що поки його пріоритетом було говорити правду, мені доводилося працювати на двох-трьох роботах, щоб сплачувати оренду і годувати родину. Я просто сподівалась, що цей його новий проєкт удасться. Я не була впевнена, скільки ще зможу бути єдиним годувальником у цій родині.\nЯ вийшла з душу й швидко висушила волосся, коротко підстрижене для зручності.\n«Все має бути добре, будь позитивною! – сказала я собі, нафарбувавшись тушшю і помадою. – Ми провели такий чудовий вечір, я не хочу зруйнувати ці приємні почуття. Сподіваюся, що свіже повітря сьогодні піде мені на користь. Принаймні після тренінгу я зможу пограти з дітьми й трохи погуляти в лісі».\nЛейла, наша кішка, прокралась до ванної. Її подарували нам після того, як наш пес Ганс, ірландський сетер, помер майже три роки тому – того ж року, коли народилися близнюки.\nГалас із дитячої кімнати вказував, що дівчата прокинулись.\nЗараз 7:30 ранку. Няня Люба приходить о восьмій зі свіжим молоком з базару. Машина прибуде о дев’ятій. Мені варто поспішити.\nДівчата були в захваті. Я не бачила їх тиждень і з нетерпінням чекала, щоб провести час разом. «Я буду зайнята тренуванням лише половину дня», – подумала я, витягаючи їх із ліжечок.\n«Нумо тихіше, тато ще спить», – прошепотіла я.\nНана пресувала Соломію, щоб та не брала її улюблених речей. Вони виглядали дуже мило з цією короткою стрижкою, але, як на мене, занадто короткою. Дівчата були схожі на хлопчиків.\n«Він зробив це знову», – подумала я. Щоразу, коли я вирушала у подорож, він відводив доньок у перукарню. Любив, щоб його бачили з дівчатами. Люди навколо шепотіли: «Такий гарний чоловік з такими милими дітками, і він приводить їх до салону краси». Він сидів у перукарському кріслі, тримаючи дівчат на колінах одну за одною, а перукар підстригав їм волосся. Який чудовий тато!\nДзвінок у двері. Люба, синьоока тридцятирічна тиха жінка з довгим не укладеним волоссям, таким, ніби вона сама собі його підстригла, завжди приходила вчасно. Вона швидко стала частиною нашої родини. Мені так пощастило, що я її знайшла, відповівши на перше ж оголошення в газеті. Раніше няня в дитячому садку, вона прийшла до нас, коли дітям було по дев’ять місяців і мені довелося повернутися на роботу. Вона безуспішно намагалася завести власних дітей, тому любила наших, як своїх рідних. Доглядати їх, готувати їжу та прибирати після них було її відповідальністю, і вона чудово виконувала роботу.\nОстанні два роки були надзвичайно напруженими для нас: спочатку парламентська, а потім і президентська виборча кампанія. Іноді ми обидвоє були зайняті до пізньої ночі, тож Любі доводилося вкладати дітей спати, поки жодного з нас не було вдома. Я намагалась поспішати додому, наскільки могла. Коли встигала, співала дітям колискові або вмикала радіо, щоб вони хоча б почули голос тата в нічній радіопередачі.\n«Усі готові? Машина тут, чекає надворі. Давайте попрощаємося з вашим татком!»\nМи зайшли до вітальні, усі вдягнені у верхній одяг.\n− О, ні! Ти забула про уроки. Я повинен це зробити, – Гія, остаточно прокинувшись, раптом згадав про самонакладену відповідальність.\n− Але ми готові йти. Машина вже тут, діти хочуть іти, – протестувала я.\n− Ні, водій може почекати пів години. Нам треба провести урок, – твердо сказав він, не залишаючи місця для переговорів.\nЧитайте також: Адвокат Ілля Новіков: Гордон фактично визнав, що казав неправду про Порошенка\nЗа хвилину дівчата почали повторювати за Георгієм: «Mother – мати, father – батько, bread – хліб, water – вода, cat – кіт». Він написав на аркушах паперу англійську абетку і змусив дітей складати з цих літер прості слова. Я терпляче стояла й спостерігала за їхніми рухами. Він запровадив суботні уроки англійської та грузинської мов лише місяць тому. Я тішилась тим, як він бере на себе цю нову батьківську роль, хоча не була певна, що стало причиною такого рішення. Коли діти почали дорослішати, він раптом став звертати на них увагу.\nЧи це була наново усвідомлена батьківська відповідальність, чи той факт, що діти підросли й почали відповідати усвідомлено? Мені було цікаво спостерігати. А може, це було щось інше, чого я ще не могла впізнати.\nВже 9:30. Я подивилась на великий старовинний годинник на стіні нашої вітальні, що належав його бабусі, і промовила: «Ми справді маємо йти».\n− Добре, перенесемо урок грузинської мови на завтра, – сказав він, цілуючи дівчат одну за одною.\n− Добре, до зустрічі сьогодні ввечері. Я подзвоню, якщо вирішимо залишитися там, – попередила я, вже виходячи з квартири.\nЛюба тримала обох дітей за руки, й вони бігли вниз по сходах.\nМи поцілувалися, стоячи на порозі.\n− Подумай про плани на неділю, – сказала я на прощання. – Мені потрібен відпочинок.\nВін вийшов за мною до загального коридору. Відпускаючи нас, крикнув: «Я зроблю все можливе! Бережи дітей!»\nВін не повернувся додому ні тієї, ні жодної іншої ночі.\nЯк ми дізналися після довгих років розслідування та багатьох годин судових засідань, того ранку могло ніколи не статись. Міліція планувала викрасти Георгія напередодні ввечері, у п’ятницю 15 вересня. Але щось пішло не так у заздалегідь спланованій операції МВС, і вони затримали його 16 вересня. Четверо співробітників міліції під проводом генерала Пукача штовхнули мого чоловіка в машину, коли він ішов додому. Вони привезли його до лісу під Києвом, задушили його-таки ременем і закопали тіло на місці. Пізніше один з убивць, генерал Пукач, повернувся, відрізав голову трупу мого чоловіка, спалив тіло й знову закопав його.\nЧерез два місяці в місцевому морзі я побачила те, що залишилося від мого кохання, те, що випадково знайшли люди з сусіднього села. Ідентифікувати його було неможливо. Прокурор хотів, щоб я сказала, що не можу ідентифікувати тіло. Немає тіла – немає злочину.\nЯ намагалася сказати правду і написала у протоколі: «Це тіло з великою ймовірністю належить моєму чоловіку Георгію Гонгадзе».\nМоєму чоловікові Георгію Гонгадзе був всього 31 рік. Його голову знайшли лише за шість років після вбивства. Ми з доньками нарешті змогли його поховати лише у березні 2016 року. Він був журналістом-розслідувачем. Життя було ціною, яку він заплатив за свою роботу.


Скачати 228.95 Kb.\nРозмір 228.95 Kb.\nуроків української літератури\nза рівнем стандарту, академічним рівнем\nУсього – 70 год1. На тиждень – 2 год.\nТекстуальне вивчення – 62 год. Розвиток мовлення – 4 год.\nПозакласне читання – 2 год. Резервний час – 2 год.\n^ УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРА 1920-1930 рр.\nСуспільно-історичні умови розвитку української літератури ХХ ст., основні стильові напрями (модернізм, cоцреалізм, постмодернізм). Українська література ХХ ст. як новий етап в історії національної культури. Актуалізація проблем: митець і влада, свобода творчості.\nПровідна роль поезії у 20-ті роки. Потужне ліричне самовираження, емоційне переживання пореволюційної епохи, її духовних катаклізмів. Павло Тичина – найбільший модерніст 20-х років.\nПотужне ліричне “Я” як символ нової людини, життєствердний пафос, поєднання тенденцій символізму, неоромантизму, експресіонізму, імпресіонізму. Феномен “кларнетизму”. Наскрізна оптимістична тональність, життєствердна настроєвість (зб. «Сонячні кларнети»): “Арфами, арфами...”, “О панно Інно...”, “Ви знаєте, як липа шелестить...”, “Одчиняйте двері…”\nФілософічність, афористичність лірики М. Зерова й М. Рильського. Мотиви пошуків душевної рівноваги, краси в житті та в душі, вітаїзм, сповідальність у віршах М. Рильського “Молюсь і вірю...”, “Солодкий світ!..”\n^ Євген Плужник – один із провідних поетів “розстріляного відродження”. Урівноваженість душевного стану ліричного героя Є. Плужника. Мотив туги за минущістю краси, гармонією світу і людини, мить і вічність у чуттєвому вираженні («Вчись у природи творчого спокою...», “Ніч... а човен – як срібний птах!..”, “Річний пісок...”).\n“Громадянський інтим”, сповідальність, ліричність, філософічність лірики Є. Плужника (“Для вас, історики майбутні...”).\nКР № 1 (тест)\n^ Микола Хвильовий. Життєвий і творчий шлях письменника. Провідна роль у літературному житті 1920-х рр. Романтичність світобачення. Участь у ВАПЛІТЕ, у проведенні дискусії 1925-1928 рр.\n^ Григорій Косинка. Трагічна доля митця. Змалювання строкатої картини життя крізь призму долі й душі людини. Перевага імпресіонізму в стильовій палітрі. “В житах” - зупинена мить, пошуки порушеної гармонії.\nВітаїстичний пафос, імпресіоністична настроєність у новелі Г. Косинки «В житах».\nТЛ: поглиблення поняття про імпресіонізм.\n^ Юрій Яновський. Творча біографія митця. Романтичність світовідчуття й стилю в ранній творчості. Роман у новелах “Вершники” як «реабілітаційний двійник» «Чотирьох шабель».\n^ Валер’ян Підмогильний. Життєвий шлях письменника. Автор інтелектуально-психологічної прози, перекладач. Світовий мотив підкорення людиною міста, самоутвердження, інтерпретовані на національному матеріалі в романі «Місто».\nРМ Усний навчальний міні-твір на тему «Чи підкорив місто Степан Радченко?»\n^ Остап Вишня. Трагічна творча доля українського гумориста, велика популярність і значення його усмішок у 1920-ті роки. Засоби гумору в усмішці “Моя автобіографія”.\nКР № 2 (тест)\nРозвиток національного театру (“Березіль” Леся Курбаса, Харківський театр ім. І. Франка), драматургії 1920−1930 рр.\n^ Микола Куліш. Життєвий і творчий шлях митця. Зв'язок із театром Л. Курбаса. Національний матеріал і вселюдські «вічні» мотиви та проблеми у п’єсах .\nДраматургічна майстерність автора у створенні комічних характерів і ситуацій, у використанні діалогів та ремарок, у мовній характеристиці героїв. Сценічне втілення. Актуальність п’єси в наш час.\nРМ (кон-трольний домашній твір)\n^ УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРА ЗА МЕЖАМИ УКРАЇНИ\n^ Богдан-Ігор Антонич. Життя і творчість. Аполітичність, наскрізна життєствердність, метафоричність (“Автопортрет”, “Дороги”). Лемківська конкретика як джерело образних асоціацій.\nМіфологізм поезій. Поєднання язичницьких мотивів із християнськими; міфологічність образу, екзотика лемківського краю в контексті вселюдських мотивів у поезіях “Вишні”, “Зелена євангелія”, “Різдво”.\n^ Осип Турянський. Коротко про письменника. Історичний матеріал Першої світової війни як предмет художнього узагальнення у творі «Поза межами болю». Поема у прозі, що хвилює, єднає людські серця, звільняє і просвітлює душу.\nТЛ: поема у прозі.\nУмовність зображення (події поза конкретним часом і простором) у поемі «Поза межами болю» О. Турянського. Загальнолюдські мотиви й гуманістичні цінності. Біологічні інстинкти й духовна воля до життя. Ідея перемоги духа над матерією. Гуманістичний, життєствердний пафос поеми у прозі, його вселюдська значимість і всеохопність.\nРМ КР № 3 «Література в Західній Україні» (контрольний твір).\nЛітература в Західній Україні (до 1939 р.) (узагальнення й систематизація вивченого).\n^ ЕМІГРАЦІЙНА ЛІТЕРАТУРА\n“Празька поетична школа” та її представники.\nЄвген Маланюк. Коротко про митця. Вірші про призначення поета й поезії. Символічні образи в поезії “Стилет чи стилос?..”\nХудожнє осмислення трагічної історії України, ностальгічні мотиви, філософічність поезії Є. Маланюка “Під чужим небом”.\nПроза У. Самчука, Т. Осьмачки, Д. Гуменної, Наталени Королевої (короткий огляд).\nІван Багряний. Основні віхи життя й творчості митця. «Тигролови» як український пригодницький роман.\nПроблема свободи й боротьби за своє визволення в романі «Тигролови». Жанрові особливості твору.\n^ УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРА 1940−1950 рр.\nУчасть українських письменників у Другій світовій війні. Засилля соцреалізму в мистецтві повоєнного періоду.\nОлександр Довженко. Відомий у світі кінорежисер, засновник поетичного кіно. Романтичне світобачення. Соцреалістичний канон і новаторський естетичний пошук.\nІсторія написання «Зачарованої Десни», автобіографічна основа, сповідальність оповіді. Поєднання минулого й сучасного. Два ліричні герої: малий Сашко і зріла людина. Морально-етичні проблеми, порушені в кіноповісті.\nТЛ: кіноповість, публіцистичність.\nНаціональні та загальнолюдські проблеми. Поєднання лірико-романтичного, виражального начала з публіцистикою, доля народу крізь призму авторського бачення й оцінки в кіноповісті О. Довженка “Україна в огні”.\nРМ КР № 4 «Еміграційна література (Є. Маланюк, І. Багряний). Творчість О. Довженка» (контрольний твір)\nРМ КР № 4 (твір)\n^ УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРА др. пол. ХХ – поч. ХХІ ст.\nУкраїнська література у другій половині ХХ ст. Спроба подолати канони соцреалізму. “Закулісний” розвиток модернізму, опозиційні прояви різних стильових тенденцій.\nЯвище “шістдесятництва”, нью-йоркська група, постшістдесятники, українська “химерна проза”. Пошукове розмаїття сучасної літератури. Тенденції постмодернізму.\nТЛ: соцреалізм, модернізм (повторення) і постмодернізм.\nУПЧ Творчість Е. Андієвської ("Джалапіта", "Казка про говорющу рибу").\n“Шістдесятництво” як явище культурологічне й соціальне. Його зв’язок із дисидентським рухом. Ідейно-стильове розмаїття, тематична й формотворча новизна.\n^ Василь Симоненко. Творча біографія митця. Традиційність його лірики. Образ України, громадянський вибір поета (“Задивляюсь у твої зіниці…”). Мотив самоствердження людини у складному сучасному світі, її самодостатність і самоцінність (“Я...”).\nТЛ: віршові розміри (повторення).\n^ Дмитро Павличко. Основні відомості про поета, перекладача.\nІван Драч^ . Невтомний шукач нового змісту і нової форми в поезії. Переосмислення жанру балад��. “Балада про соняшник” – поетичний роздум про суть мистецтва, процес творчості. Символічність образу соняшника, сонця.\nТЛ: балада (повторення)\nМикола Вінграновський^ . Коротко про поета, прозаїка, кіномитц��.\nВселюдські, національні мотиви крізь призму “інтимного самозосередження”. Вируюча пристрасть, несподівана асоціативність, буйна фантазія, образна деталь поезії “Сеньйорито акаціє, добрий вечір...” Інтимна лірика митця.\n^ Ліна Костенко. Творчий шлях. Особливості індивідуального стилю (філософічність, історизм мислення, традиційність, інтелектуалізм, публіцистичність). “Страшні слова, коли вони мовчать…” – ліричний роздум про значення слова в житті людини, суть мистецтва.\n“Вічні” українські фольклорні типи, новітнє переосмислення традиційної ситуації, образи-архетипи як атрибути української свідомості (“Українське альфреско”, “Хай буде легко. Дотиком пера…”, «Я вранці голос горлиці люблю…»,, “Недумано, негадано…”).\nІнтимна лірика як спонука до роздумів про суть кохання. Її сповідальність. Пейзажна й філософська лірика.\nІсторико-фольклорна основа історичного роману у віршах “Маруся Чурай”.\nТЛ: роман у віршах.\nДуховне життя нації крізь призму нещасливого кохання в романі у віршах «Маруся Чурай» Л. Костенко. Центральні проблеми: митець і суспільство, індивідуальна свобода людини.\nВасиль Стус. Поет як символ незламного духу, збереження людської гідності. Загальний огляд творчості. Узагальнені образи крізь призму індивідуальної долі (“Мені зоря сіяла нині вранці…”, “Крізь сотні сумнівів я йду до тебе…”)\nОсновні тематично-проблемні лінії в поезіях В. Стуса: відчуження від світу, проблема вибору, стан трагічної самотності й активної дії, формування себе; атмосфера розтлінного духу тоталітарної системи; Україна-мрія і Україна знищена (“Господи, гніву пречистого...”, “О земле втрачена, явися…”, “Як добре те, що смерті не боюсь я…”).\nТЛ: метафора (поглиблено).\nУкраїнська поезія др. пол. ХХ – поч. ХХІ ст. (узагальнення й систематизація вивченого).\nКР № 5 «Українська поезія др. пол. ХХ – поч. ХХІ ст. (В. Симоненко, Д. Павличко, І. Драч, М. Вінграновський, Л. Костенко, В. Стус)» (тест).\nІнтенсивний розвиток української прози (твори В. Дрозда, Є. Гуцала, В. Шевчука, Гр. Тютюнника, А. Дімарова, О. Гончара, П. Загребельного та ін.), її новаторські особливості, національна специфіка. Тематичне й жанрове розмаїття прози.\n^ Олесь Гончар. Загальна характеристика доробку О. Гончара -романтика. Творчий злет у 60-ті роки. Його громадянська і життєва позиція, роль у духовному відродженні нації.\nКраса і сила кохання як матеріал художнього осмислення в новелі “За мить щастя” О. Гончара. Узагальнений образ миті життя, філософія миті щастя людини.\nНовела-засторога “Залізний острів” з роману «Тронка». Символіка танцю юних Віталика й Тоні на розпеченій палубі затонулого крейсера.\nТЛ: новела, роман та його види.\nГригір Тютюнник.^ Коротко про письменника.\n“Вічна” тема “любовного трикутника” в новітній інтерпретації. Образ любові як втілення високої християнської цінності, яка вивищує людину над прагматичною буденністю, очищає її душу («Три зозулі з поклоном»).\nЗміщення часових площин як художній засіб у новелі «Три зозулі з поклоном» Гр. Тютюнника. Роль художньої деталі в розкритті характеру, ідеї.\nТЛ: художня деталь (поглиблено).\n^ Валерій Шевчук. Життя і творчість митця. Особливості світобачення, громадянська позиція. Зв’язок із давньою українською літературою.\nКомпозиція роману-балади “Дім на горі” В. Шевчука. Використання традиції європейської балади (сюжет кохання жінки і демонічної сили, трагізм). Розгалуженість сюжету.\nБарокове поєднання високого (духовного) і низького (буденного): в романі-баладі «Дім на горі» В. Шевчука. Барокові притчеві мотиви і символи (самотність, роздвоєння людини, блудний син, дорога). Притчевість образів, епізодів.\nТЛ: бароко, притчевість, символічність (поглиблено).\n^ УКРАЇНСЬКА ІСТОРИЧНА ПРОЗА\nВ лещатах радянської ідеології. Історичні твори З. Тулуб, П. Загребельного, Р. Іваничука, Ю. Мушкетика, І. Білика та ін.\nПавло Загребельний. Коротко про письменника. Загальна характеристика історичної прози.\nІсторична основа й художній вимисел у романі П. Загребельного “Диво”. Софія Київська як історична пам’ятка та художній символ. Образ Сивоока (проблема творчого начала в людині, свободолюбства, людської гідності).\nКнязь Ярослав Мудрий (проблема влади й людини) в романі «Диво» П. Загребельного. Наскрізні проблеми: людина перед вибором, людина у процесі самопізнання та самоствердження, людина-творець.\n^ СУЧАСНА УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРА\nІсторико-культурна картина літератури кінця ХХ – початку ХХІ ст. Літературні угруповання (Бу-Ба-Бу, “Нова дегенерація”, “Пропала грамота”, “ЛуГоСад” та ін.). Творчість Г. Пагутяк, Ю. Андруховича, О. Забужко, І. Римарука, В. Слапчука та ін.\n^ Література елітна і масова. Постмодернізм як один із художніх напрямів мистецтва 90-х років, його риси. Сучасні часописи та альманахи.\nТЛ: постмодернізм (повторення).\nКР № 6 «Проза др. пол. ХХ ст. (О. Гончар, Гр. Тютюнник, В. Шевчук, П. Загребельний). Сучасна українська література» (тест)\n^ Українська російськомовна поезія (огляд)\nУкраїнська тематика у творах Миколи Ушакова («Стихи о Шевченко»), Леоніда Вишеславського («Мова»), Бориса Чичибабіна («С Украиной в крови…», «Тарас»), Леоніда Кисельова («Я позабуду все обиды…», «Цари», «Язык не может сразу умереть…»).\n^ ЛІТЕРАТУРА РІДНОГО КРАЮ\n1 У разі зменшення фактичної кількості годин (через карантин, припадання занять на святкові дні та ін.) слід ущільнити вивчення окремих тем (на розсуд учителя) шляхом їх об'єднання.


Європейська ліга власників вовкодавів. Есе (російською мовою) – pmed\nЄвропейська ліга власників вовкодавів. Есе (російською мовою)\nУ 1999 році я і моя кохана дружина Світлана майже випадково придбали цуценя туркменського вовкодава, або, як його ще називають на батьківщині, алабая. Незабаром була перша виставка собак і перемога!Уявіть собі, наше цуценя стало кращим! Що ще треба його власнику для щастя? По дорозі додому ми тримали в руках кубок, медаль і диплом – фізичне втілення перемоги. А наші душі заполонили почуття радості, гордості і бажання розповісти всьому світу про те, який у нас незвичайний, дивовижний, найкращий серед усіх щеня! Настрій, переживання, відчуття того, що з нами сталося щось неймовірне, дійсно хороше і правильне, підштовхнули нас до думки про необхідність змін в нашому суєтному житті! Так несподівано, через собаку, ми зрозуміли, що наше майбутнє має бути пов’язане з кінологією.\nВ кінці-кінців так воно і вийшло. Все відбувалося дуже швидко. Через місяць ми заснували спеціалізований журнал для собачників – професіоналів і любителів «Твоя собача справа» . Через півроку зареєстрували в Міністерстві юстиції міжнародну громадську організацію «Євразійський союз власників вовкодавів» (англійською – «Eurasian union of wolfhound owners» ). А вже через рік відбулася перша спеціалізована виставка собак порід вовкодавів з відповідною назвою – «Вовкодав» .\nДивовижні ці собаки – туркменські та кавказькі вовкодави. З різних джерел відомо, що вовкодав, як порода, сформувалася три-шість тисяч років тому. Очевидно вони ті ж собаки, яких і приручив первісна людина. Французький мандрівник Гійом де Рубрук ** в 1253 році у своїй книзі «Подорож у східні країни» так писав про предків кавказьких вовкодавів:\n«Вся ця країна лежить від західної сторони того моря, де знаходяться Залізні ворота Олександра *** і гори аланів ****, до північного океану і боліт Меотиди *****, де починається Танаис ** ****. Ісидор Севільський ******* розповідав, що там живуть собаки, такі могутні і люті, що вони здатні хапати биків і позбавляти життя левів. Це вірно, виходячи з того, що я дізнався з розповідей про те, як там, на півночі, собаки, виходячи зі своїх величезних розмірів і неабиякої сили, тягнуть вози, як буйволи ».\nВікова дружба з людиною на генному рівні заклала в вовкодавів якості, з якими не посперечається жодна з існуючих сьогодні порід собак. Головні з них, безумовно: відчайдушна відвага при охороні території і майна, несамовита сила і буйна міць, шалена любов і безмежна відданість своєму господареві.\nВзаємини людини і вовкодава відтворюють відносини, які ми вважаємо за краще назвати справжньою дружбою, навіть побратимством. І тільки в цьому контексті ми підійшли до породному тестуванню вовкодавів з собі подібним з метою перевірки їх робочих якостей. Це не собачі бої, тому що це взагалі не бої. Поєдинок між двома особинами має виключно ритуальний характер і ставить метою, як при природному відборі в дикій природі, виявити вожака зграї.\n“При підборі пар відбирають найбільш великих псів, знаменитих винищувачів вовків, злісних і сміливих сторожів або як переможців у собачих боях, які грають протягом століть значну роль у збереженні та вдосконаленні породи … Таким чином , ці обидва грубі способи відбору виробників (звичайний, при якому найсильніший кобель відганяє своїх суперників від суки і не допускає до неї нікого протягом всієї пустовка і штучний відбір, дотримується того ж напрямку – вибір найбільш сильних і сміливих собак, що вступають у боротьбу з вовками або переможців собачих боїв) … все ж сприяють вдосконаленню породи і повністю відповідають цілям виявлення необхідних для її використання (робочих) якостей …\nВиходячи з того, що якості собаки-бійця необхідні для захисту стад від вовків, собачі бої можуть служити хорошими (тестовими) випробуваннями, в яких собаки набувають потрібні навички, хват “за місцем” і т.д. Кращі бойові собаки, родоначальники видатних ліній, відомі за межами своїх районів. Вони вивозяться для участі (і майбутніх запліднень) в інші, іноді віддалені райони. Бої збирають багато народу і мають чітко визначені, хоча й неписані, правила. … Собачі бої практикують на різних святах і культивуються окремими любителями (селекціонерами) “.\nФаріда Ісмаілівна Болкунова – людина-легенда, неймовірно віддана собаківництва, професіонал високого класу, талановита письменниця і несамовито “безумна” у своїй любові до рідних онукам, бабуся. Це її очима ми «побачили» і зрозуміли алабая. Її щирі інтерв’ю, майстерні оцінки поголів’я насамперед, як заводчика зі стажем, а вже потім, як судді-експерта по екстер’єру, довгі відверті розповіді за чашкою чаю у невимушеній атмосфері відкрили нам новий світ, в який ми згодом і поринули з головою.\nМи отримали «з перших рук» і туркменські правила, і відеоматеріали з поєдинками видатних собак Туркменістану зі змістовними коментарями Фаріди. З цього можна було починати. А вже в 2003 році ми вперше в історії світової кінології офіційно видали «Правила проведення тестових випробувань для перевірки робочих якостей вовкодавів». Один з найважливіших елементів народної селекції – випробування вовкодавів на «профпридатність» стало звичайним зоотехнічним заходом в ЄСВВ. Тестінг (так ми почали називати тестові випробування середньоазіатських і кавказьких вівчарок) дозволяв виявляти кращих представників порід, описувати їх і в якості основного племінного матеріалу використовувати при розведенні.\n2003 год. Вперше в історії кінології відбувся офіційний чемпіонат Євразії з Тестінг вовкодавів. Фінал був за собакою з України і ми бачили в цьому в тому числі і заслугу ЄСВВ. А попри те, що основним ореолом проживання вовкодавів є країни Середньої Азії та Кавказу, можна впевнено сказати, що пройшов чемпіонат світу. Ми були дійсно щасливі, тому що домоглися того, на що сподівалися у своїх найпотаємніших мріях.\nНезабаром відбувся і другий офіційний чемпіонат Євразії з фіналом у Києві. Це був справжній тріумф. Масштаби дійства перевершили всі найоптимістичніші очікування. І ось тоді, саме тоді, ми зрозуміли – це дійсно перемога! А значить повернення назад немає. Тестінг вовкодавів – бути! Тоді ж прийшло розуміння необхідності наукової бази для ідеї тестування собак за оцінкою робочих якостей.\nІ ми перевернули ще одну сторінку нашої кінологічної життя, ставши студентами зооинженерного факультету Національного аграрного університету. Навчання за спеціалізацією «кінологія» відкрила і для мене, і для моєї дружини, так би мовити, «внутрішній» світ собак. Я маю на увазі не тільки анатомію чи психологію тварини, але і генетичні екзерсиси природи, особливо останні дослідження науки про спадковість і біотехнології. Ми разом з іншими випускниками стали першими в історії НАУ студентами-заочниками, які отримали дипломи зооінженерів-кінологів.\nПісля цих історичних подій середини першого десятиліття нової ери, поява нових або «добре забутих старих» кінологічних організацій, які скопіювавши наші «документальні» досягнення, почали проводити альтернативні чемпіонати України з Тестінг вовкодавів, не злякала нас, а тільки підштовхнула до нових ідеям і спонукала до активних дій.\nІдея перша – регулярна участь у найпопулярнішій в Україні радіопрограмі «На дружній лапі» з її постійним ведучим Сергієм Волинчук в рубриці «Спорт-тайм». Ми стали першими, хто майже десять років розповідали про волкодавскіх тестах, які постійно проводив ЄСВВ. Відповідаючи на численні дзвінки по телефону в прямому ефірі, ми констатували, як поступово змінюється ставлення до поєдинків собак із собі подібними у багатьох небайдужих до тварин респондентів. Розуміли, трансформація повинна відбутися в мізках людини. Тільки тоді, коли більшість пересічних громадян зрозуміє різницю між «собачими боями» і «Тестінг», можна сподіватися на всебічну підтримку влади. А значить законодавчо закріпити необхідність тестових випробувань, як одного з елементів дресирування ********** унікальної, інакше кажучи, виняткової породи собак – вовкодавів.\nІдея друга – програма на телебаченні. Отримавши непоганий досвід ведучого на радіо, я, тепер уже член Спілки журналістів України, ризикнув спробувати свої сили в якості ведучого програми «Планета собак» . Ми зібрали команду професіоналів-однодумців і зняли пілотну програму. Випуск номер один створювали: головний режисер і продюсер Олександр Афанасьєв, шеф-редактор Катерина Попівська, головний оператор Радіон, головний консультант Світлана Лещинський і я – автор і ведучий програми. Епіграфом програми стало влучний вислів Іллі Ільфа: «Собака настільки віддана, що навіть не віриш у те, що людина заслуговує на таку любов». Ця програма створювалася для тих, хто любить собак і для тих, хто їх боїться.\nМи отримали позитивні відгуки на «пілот» від багатьох високо рейтингових каналів телебачення України. Який з каналів стане партнером і «провідником» програми «Планета собак» зараз вирішує продюсер. А ще потрібен час, щоб вляглися політичні пристрасті в Україні і ми сподіваємося, дуже сподіваємося, що коли-небудь цей день настане!\nУ 2005-2006 роках в Україні і в Російській Федерації пройшли просто-таки паради національних чемпіонатів за Тестінг вовкодавів. Тільки останні лінивці не стає організаторами якого тестового турніру. Далі – більше. Політ фантазії сучасних «Остапів Бендерів» попросту вражав: Чемпіонат світу з Тестінг вовкодавів, Кубок світу з Тестінг вовкодавів, Олімпійські ігри по Тестінг вовкодавів … Залишалося чекати супер-чемпіонату Галактики і сверхсуперовий супер-чемпіонат Всесвіту!\nСитуація виходила з-під контролю. Рух волкодавщіков було в небезпеці! Ми зрозуміли, що ці насправді злодійські проекти нам не зупинити. Але, з іншого боку, були впевнені, що сидіти, склавши руки, не можна, треба щось робити. Однозначно діяти треба і якомога швидше.\n«Зібрати заводчиків, власників потужних розплідників, окремих ентузіастів – меценатів і спонсорів, які бажають професійно займатися розведенням собак порід вовкодавів, і об’єднати їх у єдину в Європі професійну лігу, а створюючи цю нову структуру ЄСВВ, спертися на досвід світової професійної ліги боксерів » – так підсумувало свою роботу збори Правління Союзу. Таким чином, наша ідея, розвинена головним суддею ЄСВВ по Тестінг Олегом Пугачем, минулого талановитим боксером, цікавим вчителем і мудрим вихователем молоді, в 2006 році пішла в життя.


Колишня речниця президента Юлія Мендель знову повертається в ефір телеканалу олігарха Ріната Ахметова «Україна 24». Тепер вона стане колумністкою програми «Реальна політика з Євгенієм Кисельовим».\nПро це повідомила пресслужба каналу «Україна 24».\nНа каналі анонсують, що таким чином вони «підсилюють команду проєкту» у новому інформаційному сезоні. Щонеділі з 19 вересня Юлія Мендель коментуватиме події, які відбуваються в Україні та світі.\n«Багато людей сприймають Юлію Мендель як колишню прессекретарку президента. А насправді вона професійна журналістка з великим досвідом роботи, працювала в багатьох іноземних медіа, таких як New York Times чи Politico. І це, включно з роботою в Офісі президента, робить її думку цікавою і корисною для аудиторії», — вважає Євгеній Кисельов.\nДо цього Мендель стала членом команди телепрограми «Велика деолігархізація», яка виходила на каналах «Україна» та «Україна 24». Втім уже 4 вересня після майже двох місяці роботи канал закрив програму «Велика деолігархізація», оскільки «зник предмет розгляду».\nМендель стала прессекретарем Зеленського невдовзі після його вступу на посаду — 3 червня 2019 року. У різний час вона працювала на телеканалах ICTV, «Еспресо TV», «112 Україна» та «Інтер». Співпрацювала із The New York Times і Politico. 30 квітня 2021 року стало відомо, що Мендель йде з посади речниці президента, яку вона обіймала майже два роки.\nЗараз Юлія Мендель відпочиває «від хейту» і незабаром стане позаштатним радником голови Офісу президента Єрмака.\nCopyright © 2019, req:47 sql:0.0280 s php: 0.0699 s time:0.0979 s mem:6 mb


На Буковині в селі на кір захворіло 10 дітей - Буковинська правда: Суспільно-політична газета Чернівецької області\nНа Буковині в селі на кір захворіло 10 дітей\nСтаном на 29 вересня 2017 року в Чернівецькій області зареєстровано 23 випадки кору. Захворіло 22 дітей та 1 дорослий 28 вересня 2017 року в загальноосвітній школі с.Усть-Путила Путильського району зареєстровано спалах кору.\nЗахворіло 10 дітей, з них 1 хворий госпіталізований. Контактним дітям в школі проведено щеплення проти кору за епідемічними показами. Здійснюються інші протиепідемічні заходи.\nТягар шляху до перемоги229530


Posts Tag: обладнання\nПорошкове фарбування: як і чим наносити покриття\nВироби, вкриті порошковою фарбою, залишаються яскравими дуже довго, дефекти на них не з’являються, а фарба не сколюється. Але, щоб так все і було, треба правильно наносити покриття і дотримуватися технології. У цій статті йдеться про те, як фарбувати порошковою фарбою,…\nНа сьогодні порошкова фарба наноситься методом електростатичного напилення. Процес напилення відбувається таким чином: порошок в пістолеті стає електрично зарядженою, а об’єкт на який наноситься заземлений. Ця електростатична сила достатня, щоб заряджений порошок утримувати в сухому стані на виробі до процесу…


Угорщина буде виконувати лише рішення союзників по НАТО - Сійярто\nНовини 24 Лютого 13:28\nУгорщина буде виконувати лише рішення союзників по НАТО – Сійярто\nУгорщина є і буде частиною всіх союзницьких переговорів щодо рішень по наданню скоординованої відповіді. Про це заявив міністр МЗС Угорщини Петер Сійярто.\n“Відбувся найгірший сценарій по сусідству, війна, якій не змогли запобігти навіть дипломатичні зусилля найбільших і найсильніших країн. Головне завдання угорського уряду – гарантувати безпеку угорського народу”, – підкреслив глава міністерства.\nВ Україні діють представництва Угорщини, зокрема посольство в Києві. Сійярто зв’язався з угорським послом Іштваном Ійдярто, який повідомив , що ситуація у внутрішніх районах Києва наразі спокійна і немає жодних ознак військових дій.\nСпівробітники посольства в безпеці, всі умови для нормальної роботи наразі створені, а Національна гвардія України подвоїла охорону посольства.\nМіністр закордонних справ попросив угорців, які перебувають у східній або центральній частині України зв’язатися з посольством у Києві.\n“Наразі на Закарпатті мир, і контакти з місцевими лідерами угорської меншини та закордонними представництвами тривають безперервно”, – сказав Петер Сійярто.\nЗа його словами, якщо будуть необхідними потрібні подальші кроки, Угорщина зробить їх вчасно та швидко, про що громадськість буде проінформована якнайшвидше.\nНагадаємо, в ніч на 24 лютого президент Росії Володимир Путін виступив із екстреним зверненням до росіян, в якому повідомив про рішення щодо військової операції на Донбасі.\nЗа його словами, Росія прийняла рішення про проведення спеціальної операції на території України.\nвійна Росія Сійярто Угорщина Україна


Карпатський об'єктив | Цікаве >> Гороскоп на 17 – 23 червня 2019\nГороскоп на 17 – 23 червня 2019\nОпубліковано: 16.06.2019 - 10:00 | Переглядів: 623\nНа роботі намагайтеся не конфліктувати з начальством, виявіть витримку, пристойно поводьтеся, це вам зарахується. У вихідні веселіться від душі, тільки постарайтеся не розтринькати відразу всі свої грошові запаси.\nВам доведеться розгрібати рутину. Буде важко, однак нагорода негайно з’явиться разом із матеріальним успіхом, що цілком імовірно. Прислухайтеся до нової інформації, але ретельно перевіряйте її і, якщо вона не перекручена, ви зможете застосувати отримані факти в роботі.\nБудьте уважними у спілкуванні з колегами. Перш ніж прийняти важливе рішення, уважно все обміркуйте – і тоді у вас обов’язково все вийде. Вам краще не зустрічатися з начальством, а тим більш намагатися щось йому доводити. Вихідні краще провести за містом, це дозволить відновити витрачені сили.\nВи будете настільки сильними і оптимістичними, що перешкод для вас просто не буде існувати. Будьте гранично уважні з грошима і цінними паперами, тому що висока ймовірність шахрайства і крадіжок. Якщо ваші близькі чогось не розуміють, почекайте, поки вони самі попросять у вас поради. У вихідні вам просто необхідний активний відпочинок.\nУ цей період важливо вміти налагоджувати контакти і підтримувати гарні стосунки з людьми. Вам почнуть надходити пропозиції, пов’язані з додатковим заробітком, поставтеся до них всерйоз. У вихідні спілкування з близькими людьми подарує вам величезний заряд позитивної енергії.\nВи можете зробити майже неможливе, але варто задуматися, чи потрібно це робити. Оточуючі будуть виявляти до вас симпатію, допомагати і підтримувати вас. Вихідні – вдалий час для того, щоб розгребсти нагромадження домашньої рутини.\nВи будете перебувати в центрі уваги і подій. Відчуєте приплив нових життєвих сил, з’являться відмінні ідеї. У вихідні у вас загостриться інтуїція, що дозволить успішно справлятися з проблемами, що нагромадилися, у тому числі і тими, які здаються нерозв’язними.\nВи покажете оточуючим блискучий приклад професіоналізму. Уважніше стежте за новинами, щоб не пропустити важливої, ну просто-таки чарівної для вас інформації. У вихідні не забувайте не тільки про найближчих, але й про далеких родичів.\nВас захопить вітер змін. Він буде підштовхувати вас до здійснень у різних сферах. Дуже важливе для вас зараз уміння зосередитися і встигнути бути в потрібному місці в потрібний час. Родичі можуть звернутися до вас із наболілою проблемою, постарайтеся їм допомогти.\nУдача буде прихильна до вас, багато справ щасливо завершиться на вашу користь. Не слід показувати оточуючим ступінь своєї вразливості, вашими слабкими місцями можуть скористатися. Вихідні є шанс провести в комфортній обстановці.\nНебажано обговорювати своє особисте життя навіть із найближчими друзями. Бажано не будувати грандіозних планів. Уникнути багатьох конфліктів вам допоможуть мудрість і поступливість. Старий друг стане в нагоді, щоб зробити кар’єрний стрибок. Родичі можуть створити непередбачувані ситуації, розв’язувати які доведеться вам.\nНині ви можете розкрити свої здатності і яскраво виявити свою широку і талановиту натуру. Удача буде супроводжувати вас багато в чому. Вихідні – прекрасний час для руйнування всього непотрібного і застарілого, а також для творення нового.\nАнекдот дня Вітаємо з днем народження Олександра Анатолійовича Сабініна!\nКатегорії: Гороскоп. Позначки: Yandex, гороскоп, та Новини для інших сайтів.


Маленька Мір`ям / Оповідання | Анна Ольтенберг - Українські вірші, проза. Сучасна література.\nПро молодість Про кохання Про життя Про дитинство\nare the reason I feel so alive\nОпубліковано 11.01.2015 / 27440\n-Мамо, ми з Назаром страшенно зголодніли! – весело гукнув розпашілий і захеканий Юрко, зайшовши до будинку.\n-Ще не час обідати, - сухо відказала молода статечна жінка, змірявши розхристаного Назарчика суворим поглядом.\nА той продовжував дивитись на неї очима, повними дитячої цікавості.\n…Заможна сім’я Юрка завжди неприязно ставилась до його товариша-розбишаки, бідного і простодушного. Їх дружбу неминуче б розірвали, якби не крихітна сестричка Юри Мір’ям, яка усім серцем прикипіла до старшого на вісім років Назара. Він також дуже її полюбив і так вміло розважав, що їх просто не могли розлучити.\nЙшли роки, крихітка підростала, а хлопчики ставали юнаками. Ліза, матір Юрка, як і раніше, була не надто привітною з Назаром. Його невимушеність і простота дратували її. Та інколи, спостерігаючи за ним, жінка помічала, що прагне бачити якусь схожість між Назаром та своїм сином. Остерігаючись цих думок, вона вперто їх від себе відштовхувала.\n… Юнакам виповнилось 16 років.\nНазар був для Юрка ковтком свіжого повітря, клаптиком того необмеженого правилами вуличного світу. Юра захоплювався його відчайдушною сміливістю і рішучістю, хоч вони часто межували з необачністю.\nВосьмирічна Мір’ям теж обожнювала проводити з Назаром час. Стриманий юнак, в погляді якого завжди була нотка чоловічого запалу і суворості, з нею був лагідним і безмежно турботливим.\n-Ти мені снилась сьогодні, - жартівливо сказав він їй одного разу.\nДівчинка засоромилась. Її ясно-блакитні очі сміялись і хитро зиркали на вже змужнілого юнака.\nВід Назара й справді важко було відвести погляд. Сильна струнка постать, впевнені, дещо різкі рухи, невеликий шрам над по-дівчачому гарними губами і тернові очі, зазираючи в які Мір’ямвсе частіше червоніла.\nНазар також помічав, як насолода для нього милуватись її золотим волоссячком, довгими віями, виконувати її дитячі примхи і бавитись з нею. І врешті юнак зізнався собі, що Мір’ям стала для нього найкращою подругою, чуйною і люблячою.\n…Життя йшло своєю колією, і крихітці виповнилось 14…\nОдного дня Назар зайшов до Юри – вони разом збирались на вечірку. Двері йому відчинила Мір’ям. Назар застиг на мить, чи не вперше помітивши в її жестах ту чаруючу несвідому жіночність властиву дівчаткам її віку.\n-Я вже готовий, йдемо? – тормошив Назара Юрко, а той не міг відвести очей від його сестри.\nКоли хлопці нарешті вийшли з будинку, Юра, вгадуючи думки товариша, кинув:\n-Красуня моя сестра, правда?\nНазар нічого не відповів.\nТого вечора юнаки розважились на всі сто відсотків! Добряче перебравши спиртного, Назар та Юра мчали порожнім нічним шосе.\n-Гальмуй! – раптом скажено закричав Назар.\nПрогримів удар, хлопці вискочили з авто – на асфальті бездиханно лежала стара жінка.\n… Назар сидів, обхопивши голову руками і похитуючись на стільці. Його сплутані думки зливались в одну суцільну порожнечу. Темні очі зовсім не видавали хвилювання, чи то він не йняв віри у те, що сталось, чи так безстрашно сприйняв усю правду.\nА Юра, втиснувшись в диван, з жахом думав тільки про одне – як вирішиться його доля.\nТишу перервала Ліза:\n-Назаре… Ви й сам добре розумієте, що цей… випадок може зруйнувати життя мого сина. Попереду в нього блискуче майбутнє, а у Вас… Загалом, Ви знаєте про що я… Прошу, будьте чоловіком, скажіть, що це Ви були за кермом!\nНазар посміхнувся. Зараз він видавався страшним у своїй байдужості. « Чого вартує моє життя?» - відсторонено подумав він. Поглядом Назар запитав це у Лізи. І вона стрепенулась, вмить все зрозумівши. Те, що завжди лякало і відштовхувало її - це його непохитна мужність. З самого дитинства Назар володів тією внутрішньою силою, якої ніколи не мав Юра.\nМір’ям майже не розуміла, що діється, але відчувала небезпеку, яка повисла над Назаром. Дівчина знала, що він не буде себе рятувати.\nНазар мовчав. Тепер вже стало помітно, як хаотично витають думки в його голові, запалюючи хворобливий рум’янець на зблідлому обличчі. Він розгублено поглянув на Мір’ям. Її сяючі блакитні очі прояснили думки юнака. «Треба бути чесним з самим собою, я кохаю це біляве дитинчатко... Справді кохаю… А моя подальша доля? Вона чогось варта, тільки якщо Мір’ям буде щаслива. Я вчиню так заради неї, бо брата вона, звісно, любить сильніше», - вирішив Назар і видихнув:\n-Добре, скажу, що я був за кермом.\nЛіза не повірила власним вухам і спантеличено дивилась на Назара, та все одно в її погляді було більше зневаги ніж вдячності.\n-Ні!– раптом вигукнула Мір’ям і кинулась до нього.\n-Маленька, все буде гаразд, - пригорнувши її до себе, спокійно говорив Назар, але в очах його був шалений страх. – Тільки ти чекай мене, добре?\nМір’ям не могла відповісти.Дівчина не розуміла, чому у неї забирають друга? І вона ще сильніше стиснула його в обіймах…\n… Назара ув’язнили на чотири роки. Ліза знала про це, але приховувала від дочки, боячись хвилювати її. Час спливав, і жінка все більше непокоїлась за долю Назара. Як би там не було, він ріс на її очах, разом з її дітьми. Але щось пекло в грудях, коли вона думала про можливу зустріч з ним, і Ліза прагнула, аби він більше не з’являвся в їх житті.\nУсі думки Мір’ям були про Назара. Вона ні на хвилину не забувала останній дотик його сильних рук, відчайдушний погляд темних, як ніч, очей, стриману ніжну усмішку. Дівчина не замислювалась, кохає його чи ні, і що значить кохати, просто він був для неї таким близьким і рідним, що життя без нього вона не уявляла. І Мір’ям невтомно чекала на його повернення.\nНеабияким випробуванням стали для Назара ці чотири роки. Важко було йому підкорятись іншим і зазнавати принижень, з якими мусив миритись. А ще нестримно хотілось додому! Він інколи плакав від самотності і жалів про свій вибір, та бути мужнім змушувала згадка про Мір’ям. Назар гнав від себе думку про те, що вона його не чекає. Він знав, що це припущення, заволодівши ним, зламає його.\n…Отримавши нарешті волю, Назар ще довго не міг навести лад у своїх почуттях. Він не наважувався з’явитись у домі Мір’ям. «Чи варто мені йти туди? Не впевнений, що вона хоче мене бачити. Я каторжник… А це вони мене зробили таким, її сім’я! Ламали, а я жодного разу не спитав «чому?». Коли дивишся в її очі, те «чому» не має жодного значення… Неможливо забути увесь завданий біль, але вона – єдина причина того, що я почуваю в собі силу жити далі. Одна її усмішка здатна перевернути мій світ», - говорив він собі.\n«Назар?!» - одного ранку почула Мір’ям зляканий вигук брата. Пересилюючи хвилювання, вона збігла по східцях вниз. В цьому похмурому чоловікові важко було впізнати того безжурного юнака, яким його запам’ятала Мір’ям. Якась незрима важкість впала на його плечі.\n-Назар… - вражено зітхнула дівчина.\n-Маленька моя, - прошепотів він і усміхнувся.\nМір’ям, впізнавши до болю знайому усмішку, кинулась в його обійми. І все стало так, як десять років тому.\n-Ти мені снилась, - знову промовив він.\n16.01.2015 Проза / Мініатюра\nОдин день з нашого життя / Мініатюра | Анна Ольтенберг\nПопередня публікація: 08.01.2015 Поезії / Ліричний вірш\nНатхнення / Ліричний вірш | Анна Ольтенберг\nМаленька Мір`ям / Оповідання | Анна Ольтенберг\nПереглядів: 182 Коментарів: 10\nТематика: Проза, оповідання, заможна, дружба, крихітка, повноліття, вечірка, гальмуй, боюсь, видіння\n07.02.2015 21:36 Суворий для Тетяна Ільніцька\nЯ б не сказав, що аж так захоплююсь... Просто поряд проходив, 5 копійок своїх вставив...\n07.02.2015 19:49 Тетяна Ільніцька для Суворий\nНа жаль, зразки масової культури продукують ось такі штампи і хибні уявлення про життя. Досить часто маскульт робить "героями" відвертих маргіналів і покидьків, що свідчить лише про бажання заробити гроші, а не відобразити "правду життя". Кому ті проститутки треба у реалі, крім їхньої клієнтури?\nЯ б Вам радила не захоплюватися аж настільки зразками масової культури. Ніщо не замінить старої доброї класики. Ось, до слова, "Черниця" Дідро утверджує зовсім інший ідеал жінки, а "Тигролови" Івана Багряного - зовсім інший тип чоловіка))))))\n07.02.2015 13:32 Суворий для Тетяна Ільніцька\nЛітература вона така...В ній практично всі проститутки, як виявляється, вірні та люблячі, а кіллери - Леони, що опікуються дівчатками-сиротами. Допомагає не втрачати віру в людей...\n07.02.2015 13:24 © ... для Тетяна Ільніцька\nСаме так, в сюжеті змін майже немає, зміни в деталях) Мені дійсно дуже подобається ця тема, бо я мала можливість спостерігати за такими стосунками. Проблема в тому, що в моїй уяві персонажі не статичні, але зобразити це мені поки не вдається. Я безмежно вдячна Вам за коментар! Намагаюсь розвивати свої вміння, а тому мені дуже потрібен погляд зі сторони)\n07.02.2015 07:45 Тетяна Ільніцька для © ...\nАню, що Ви конкретно виправили? Прочитала ще раз. Оповідання завершене, логічно розбудоване. Але по композиції і сюжету твору ніби змін особливих нема?\nМожливо, Ви прибрали якісь зайві, на Ваш погляд, деталі?\nВам подобається ця оповідь, жертовність юнака (він залишився статитичним і незмінним - в`язниця жодним чином не вплинула на його шляхетність), жертовність дівчини із заможної родини? Хай так і буде.\nА над розвитком персонажів подумайте. Чи вони повинні змінюватися...\n07.02.2015 07:31 Тетяна Ільніцька для © ...\nПішла читати)) Дивіться, бо воно чималеньке))\n06.02.2015 16:18 © ... для Тетяна Ільніцька\nПані Тетяно, я вирішила не чекати поки виправить час, і почала виправляти сама, спираючись на Вашу критику і свою інтуїцію) Я б дуже хотіла, аби Ви перечитали і висловили свою думку.\n11.01.2015 22:57 Тетяна Ільніцька для © ...\nЗважаючи на Ваш вік і життєвий досвід, є речі, які варто у Вас відзначити. Ви створили завершену, сюжетну оповідь. Це вже великий плюс. А все решта - гіпертрофована мелодраматичність, надто великі узагальнення - час поправить.\n11.01.2015 14:27 © ... для ГАННА КОНАЗЮК\n11.01.2015 14:16 ГАННА КОНАЗЮК для © ...\nМені сподобалось! Гарна історія, життєва, де в чому навіть повчальна! Цікаво читати.


Як рятуються завзяті забудовники / Новое Время\nЯк виглядає зараз ринок\nТак, в 2016 році на столичний ринок надійшло понад 20 тис. квартир, і ще стільки ж надійшло тільки за перше півріччя 2017 року, а реальний рівень угод на первинному ринку коливається в межах 3-5 тис. квартир залежно від місяця. І це з урахуванням так званого спекулятивного попиту, коли квартири купуються на ранніх етапах будівництва за низькою ціною, з метою подальшого продажу за вищою.\nДинаміка ринку говорить про те, що Київ, як і більшість обласних центрів охоплені будівельним бумом. З огляду на взяту забудовниками швидкість освоєння ділянок, розрив між попитом і пропозицією буде тільки збільшуватися.\nОчевидно, що продаж вже готових об'єктів, тих, що знаходяться в процесі будівництва і тих, що тільки проектуються – буде розтягнутий в часі на тривалий період. За цей час можуть знизитися ціни на квартири, може девальвувати національну валюту, а сама майданчик вимагатиме регулярних капіталовкладень у вигляді плати за землю та охорону, а також експлуатаційних витрат.\nЗвідки гроші? Питання наявності грошей у покупців залишається відкритим. На думку провідних українських економістів, на руках у населення від $50 до $80 млрд. Через нестабільну роботу банківського сектора і зростаючої статистики квартирних крадіжок наші громадяни побоюються зберігати гроші на депозитах або "під подушками". Це змушує людей інвестувати в квадратні метри. Ось тільки ніхто не знає, скільки з цього "запасу" вже вкладено і скільки ще люди готові вкласти.\nУ нерухомості головне: місце, місце і ще раз – місце!\nРобота девелоперів ускладнюється ще й тим, що вільних територій в популярних локаціях практично не залишилося. Віддалені території непривабливі – там відсутні транспортна та інженерна інфраструктури. А їх освоєння рівносильно створенню нового міста посеред пустелі.\nПолювання за відповідним місцем змушує забудовників займатися "редевелопментом". Для цього доводиться викуповувати старі суспільні, промислові або складські будівлі, зносити їх і будувати на ділянках сучасні житлові комплекси.\nВ умовах, коли пропозиція перевищує попит, у покупця з'являється небезпечна для забудовників «зброя» – право вибору. Повсякденною сірою коробкою з пінобетону без паркінгу і зон відпочинку вже нікого не вразити.\nПозиціонування житлового комплексу – його сучасність, функціональність, якість будівельних матеріалів, розвиненість внутрішньої інфраструктури, а також набір сервісних послуг для його жителів визначає популярність ЖК у покупців.\nБудувати вчасно і в рамках бюджету\nУ битві забудовників за гроші приватних інвесторів концепція і позиціонування житлового комплексу актуальні тільки тут і зараз. Вже завтра ЖК легко може втратити свою привабливість.\nСаме з цієї причини з'являються такі цікаві житлові комплекси, як Rybalsky, Signature, Taryan Towers, Skyline, Chicago Central House, Obolon Residences, Manhattan City і багато інших. А з їх білбордів нас ваблять багатообіцяючі слогани: "Закінчимо через 6 місяців", "Введемо в експлуатацію до 1 січня" і т.п. Для того, щоб стримати дану обіцянку, потрібно вміти будувати вчасно і в рамках бюджету.\nАле як це зробити? Відповідь проста: "Найняти або виховати професійного менеджера проекту".\nУкорінений образ «рішали» питань з місцевою владою і людини-виконроба, який покриває нецензурною лайкою лінійних керівників на будівництві, давно вже не відповідає вимогами часу.\nДефіцит відсутності знань в області професійного управління будівельними проектами призводить до того, що терміни введення в експлуатацію переносяться або будівництво і зовсім зупиняється.\nА позиція "спочатку будуємо, а потім вирішуємо проблеми" призводить до появи будинків-монстрів із заниженим класом наслідків і збільшеною поверховістю.\nПропускаючи фазу попереднього аналізу, забудовники починають зводити свої об'єкти без затвердженої містобудівної документації на магістральних інженерних мережах, в охоронних зонах водойм або в історико-культурних зонах міста. Все це робить введення об'єкта в експлуатацію практично неможливим. І таких прикладів в нашій країні – безліч.\nГеном проектного менеджера\nКрім розуміння основ містобудівної документації (детальні і генеральні плани), азів землеустрою і кадастру, а також правил введення об'єктів в експлуатацію, проектний менеджер в будівництві повинен володіти такими навичками:\nВміти формулювати перед стартом проекту точно визначений результат (продукт проекту). Забезпечувати ясність в розумінні деталей такого результату у всіх зацікавлених сторін. І нести за нього повну відповідальність.\nПроактивно працювати з ризиками. Ідентифікувати їх на етапі бізнес-плану, вимірювати кількісно і якісно, оцінювати вплив на цілі проекту. При складанні плану реагування, там, де це доречно, – передавати ризик страховiй компанії або підряднику. І безперервно моніторити ризики протягом усього життєвого циклу проекту\nРозуміти логіку управління проектами: процеси, галузі знань, обов'язки і ролі учасників проекту (спонсор, замовник, підрядник, користувач, команда проекту)\nВміти рахувати очікуване грошове значення, проводити аналіз витрат і вигод, а також керувати будівництвом по Методу освоєного обсягу\nВизначати критичний шлях проекту або його критичну ланцюг. Знати, як і куди потрібно вставити буфери і резерви за часом і грошима для запобігання зриву термінів, перевитрати коштів і дотримання графіка фінансування робіт проекту.\nЗнати, як вибрати і мотивувати підрядників, якої форми контракт їм краще запропонувати (time&material, fixed-price і т.д), і перевіряти якість робіт.\nА по завершенні, для стійкого розвитку культури управління проектами в компанії девелопера, надавати спонсорові звіт з отриманих уроків: аналіз відхилень; реалізовані ризики, загрози та можливості; а також проблеми, що виникли і способи їх вирішення\nТут вам – не Америка\nКолективи більшості девелоперів сформовані в основному за рахунок виконробів зі старої радянської школи, які зазвичай говорять: "У нас цей ваш проджект-менеджмент не пройде. Тут вам – не Америка".\nЦя суперечка аналогічна суперечці про те, на чому краще множити цифри, на дерев'яній рахівниці або на калькуляторі. Той, хто ніколи не працював на калькуляторі, буде стверджувати, що немає інструменту для множення краще, ніж рахівниця, а все інше – не пройде. І це – нормально, люди інертні, така наша природа.\nЧас і ринок вже змінюють парадигми мислення. У боротьбі за покупця переможе тільки той, хто буде в числі перших. Компанії, які змогли перебудується, прямо зараз створюють свої проектні офіси і навчають проектних менеджерів, але їм доводиться стикатися з проблемою дефіциту знань в цій області. І часто це нагадує ходьбу по мінному полю, адже, на жаль, керувати будівельними проектами в українських реаліях в наших ВНЗ не вчать.\nТеги: Населення Нерухомість Рынок недвижимости Забудовник Квартири


1 березня буде підвищено грошове забезпечення військовим ЗСУ, Нацгвардії та прикордонникам\nЗ 1 березня грошове забезпечення всіх військовослужбовців ЗСУ має зрости на 30%. Також підвищення чекає нацгвардійців та прикордонників. Відповідний указ підписав президент.\nДокументом 16 лютого оголошується Днем єднання.\nДругим пунктом указу постановляється підвищити з 1 березня 2022 року грошове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України на 30 відсотків.\nТакож має бути доведено до 20 відсотків від початку 2022 року підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та Національної гвардії України (яким воно вже було цього року підвищене на 10%).\nМають прискорити створення і забезпечити функціонування системи територіальної оборони, належне ресурсне забезпечення заходів із підготовки громадян до національного спротиву.\nКабінету Міністрів України доручається в одноденний строк затвердити план заходів щодо виконання визначених завдань.\nПрикордонникам підвищили грошове забезпечення\nмітки: грошове забезпечення, ДПСУ, ЗСУ, Національна гвардія, соціальний захист


Уміння спілкуватися з оточуючими — це ціле мистецтво, якому кожен бажаючий може навчитися. Чесно кажучи, в цьому немає нічого складного або неможливого, головне спробувати і повірити в себе. Сьогодні ми поділимося з Вами 10 корисними порадами про те, як потрібно спілкуватися. Зі статті Ви зрозумієте, що все геніальне — просто, однак не все просте — геніально…\nВ першу чергу Ви повинні бути в собі впевнені. Впевнені у всьому: одязі, зачісці, голосі, погляді, манері поведінки. Ви не повинні чогось соромитися або відчувати незручність за щось, так як така поведінка буде викликати у людей сміх або усмішку, але ніяк ні увагу до того, про що ви будете розповідати. Відповідно, тут у Вас два варіанти — або звикнути до себе (своєї зовнішності і манерам), вважаючи їх цілком звичайними і нормальними, або змінити себе зовні. Який би з цих варіантів Ви б не вибрали, результат все одно буде той же — Вас почнуть слухати, так як Ви стали впевненим в собі людиною.\nВеликою проблемою або перешкодою в спілкуванні ставати саме недовіра до свого опонента. Така недовіра позначається на Вашій стриманості і концентрації. Ви починаєте стежити за тим, що ви говорите і про що. Перед кожною історією замислюєтеся — чи можна розповісти цій людині про це чи ні. Недовіра породжує, почуття зосередженості, що не дає відкритися людям. Намагайтеся думати про оточуючих краще, тоді Вам стане набагато простіше.\nЧастіше вживайте ім’я співрозмовника\nЯкщо хочете привернути співрозмовника до себе — просто почніть частіше звертатися до нього по імені. Ще краще, якщо це ім’я буде використано в зменшувально-пестливих вигляді. Наприклад: «Настенька, а ти чула про те, що тобі в цьому місяці на роботі буде нарахована премія?». Таке питання подвійно обрадує Анастасію, і, причому вона не тільки загордиться собою, але також їй буде приємно, почути своє ім’я.\nЗадавайте навідні запитання\nКоли Ви бачите, що людина, з якою Ви ведете розмову, зацікавлений будь-якої темою, то Вам варто її розвинути, для цього задайте на цю тему навідні запитання, які змушують співрозмовника більш детально розповісти про всі нюанси. Як правило, людина, яка має якесь захоплення, з великим задоволенням може ділитися своїми знаннями та навичками на цю тему. Особливо такий метод корисний, коли розмова між Вами погано «клеїться», а торкнувшись цікаву тему, Ви залучите до себе позитивний інтерес.\nНавчіться бути всебічним людиною\nЩоб подобатися людям при спілкуванні дуже важливо і самому вміти розбиратися в цій справі. Чим більше у Вас буде знань на ту чи іншу тему, тим більшій кількості людей буде цікаво з Вами спілкуватися.\nНе бійтеся питати про те, що Вас цікавить\nБоязкі люди не здатні зацікавити інших людей, так як вони завжди бояться поставити «зайві» або неправильні питання. Будьте сміливіше і задавайте всі ті питання, які Вас цікавлять в опонента при розмові.\nБільшості подобаються саме чесні та відкриті люди. Нехай вони скажуть «правду-матку», зате вони ніколи не будуть шепотітися за спиною, і будувати підступні плани.\nМи всі любимо, розмовляти і особливо подобатися розповідати комусь свою історію, проте одиниці люблять слухати. Тому дуже часто можна зустріти таку ситуацію: ти людині розповідаєш 20 хвилин одну історію, а потім дізнаєшся, що він більше половини прослухав. Умійте мовчати і вникати в те, про що розповідає Ваш співрозмовник.\nСамі шукайте нові теми для розмов\nЯкщо Вам здається, що Ви не вмієте спілкуватися, то спробуйте заздалегідь придумувати теми для розмов, і коли виникає незручна пауза — не мовчіть, а задавайте питання на будь-які теми, аби розговорити опонента і видалити зайву паузу.\nПам’ятайте про жестах\nПри розмові менше жестикулюйте і використовуйте жести лише для того, щоб підкреслити важливість своєї фрази. Зайві жести дезорієнтують опонента, а головне можуть наговорити зайвого про Вас і Ваш характер.\nБажаємо Вам швидко навчитися спілкуватися з незнайомими людьми і навіть друзями!\nВідносини з чоловіком | Як правильно спілкуватися з людьми?\nЯк помирити батьків?


Історія його появи в серіалі дещо заплутана. Скіннер з'явився у першому епізоді, але його власна історія розкривається значно пізніше, коли стає відомо, що його справжнє ім'я Армен Танзарян. Згідно з цим сюжетом, він народився і виріс у Кепітал-Сіті, був хуліганом аж поки не пішов у армію, де й зустрів справжнього Сеймура Скіннера, якого вважав своїм наставником. Під час війни відчуваючи провину за загибель сержанта Скіннера у В'єтнамі він повертається під його ім'ям до Спрінгфілду і його матері Аґнес. Щоб виконати передсмертне бажання свого наставника він стає директором школи, а Аґнес приймає його за власного сина. Коли в епізоді The Principal and the Pauper його справжня історія розкривається і справжній чудом врятований сержант Скіннер повертається до Спрінгфілду навіть його мати відмовляється від нього і вважає Тамзаріана кращим. Коли справжнього Скіннера виганяють зі Спрінгфілду, суддя Снайдер присуджує законно повернути Тамзаряну ім'я Скіннера під яким він і залишається у Спрінгфілді.\nПерсональні якості[ред. | ред. код]\nПерсонаж Скіннера має декілька суперечливих персональних рис характеру. Він водночас суворий вчитель і директор, який намагається підтримувати дисципліну в школі і слабовільна людина, яка постійно боїться шкільного інспектора Чалмерза і свою власну матір Аґнес Скіннер. Він є об'єктом витівок Барта та зневажання з боку вчителів та учнів. Барт часто малює карикатури на нього по всьому місту.\nРобота в спрінгфілдьскій школі[ред. | ред. код]\nЯк педагог Скіннер не має великого успіху у Спрінгфілдьській початковій школі не тільки завдяки витівкам Барта, але й тому що він сам безвольний і нерішучий. Зокрема, він не тільки майже ніколи не здатний контролювати поведінку Барта, він також не знає про хуліганів в школі і вдається до підлогу та шахрайства аби забезпечити необхідне фінансування. Як директор Скіннер також невдало керує своїм викладацьким колективом, який навіть вдався до страйку. Некомпетентність Скіннера та безлад в школі досягли такого рівня, що його навіть тимчасово було звільнено і на його місце призначено Неда Фландерса. В багатьох своїх рішеннях Скіннер покладається на думки інших, зокрема шкільного інспектора Чалмерса, власної матері і навіть Ліси Сімпсон.\nВ серіалі Скіннер зображений як класичний старий парубок. Попри це, за сюжетом він залицявся спочатку до Паті Був'є, а пізніше і до вчительки Барта Едни Крабапель з якою у нього був роман і з якою він навіть заручився. Історія кохання Скіннера і пані Крабапель стає однією з центральних у серіалі. Окрім історії з зарученням постійні натяки на їх відносини з'являються у багатьох епізодах. Однак завдяки нерішучості Скіннера Крабапель впадає в розпач і їх стосунки заходять у глухий кут. Незважаючи на невизначеність стосунків між ними, Скіннер відчуває ревнощі щодо інших кавалерів вчительки, але все одно залишається з матір'ю. Вольова жінка Аґнес Скіннер примушує його брати її на танці замість інших жінок і навіть не дозволяє вести у вальсі, оскільки на її думку Скіннер не здатний бути лідером навіть там.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Сеймур_Скіннер&oldid=28600392\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 17:47, 7 червня 2020.


Пригадай , які РЕЛІГІЙНІ свята святкують... - Школьные Знания.com\nПригадай , які РЕЛІГІЙНІ свята святкують весною і влітку?Напиши розповідь.\nот Alosha 08.05.2011\n…З діда прадіда цілюща й незрадлива сила вступає в кожного, хто зустрічає великодній ранок. Дзвони церков не дзвонять, а виспівують на весь світ: «Христос воскрес!» Люди йдуть до церкви (адже всю ніч чекали цієї звістки) і з уст в уста передається: «Христос воскрес! Воістину воскрес!» Вийнято найкращий одяг. Усе, що сьогодні одягають, одягається вперше — готувалося до Великодня. У кошиках, сплетених з лози, стоять паски, вода, яйця, усілякі смачності що у кого є: сало» ковбаса, пироги. І усе те прикрашено чистим білим рушничком, чекає на себе краплі свяченої води. А церква і довкола церкви — мов великий живий квітник. Люди стоять у душевній тиші і просвітленості. …Встало сонце. Урочиста процесія виходить із церкви. Рід признається до роду, христосується, дарує на пам’ять по душам померлих писанки і пасочки. І така велика радість панує над людьми, ніби щойно над цим окрайцем землі перелетіли святі.\nну весной - пасха , благословение пресвятой богородицы ,вербное воскресенье , радонеца, день георгия победаносца, день сорока мучеников.\nлетом-преображение господне, усение пресвятой богородице , день святой троици, вознесение господне.


Запчастини Джилі Джі Сі 6 Ржищів - магазин пропонує купити для ремонту\nЗапчастини на Джили Джи Си 6 в м. Ржищів\nНаш сайт пропонує ознайомитися з каталогом, в якому ви знайдете запчастини на Джили Джи Си 6 для всіх систем і вузлів цього автомобіля в місті Ржищів.\nПридбання комплектуючих для обслуговування і ремонту в магазині Zapchasti-Chery.com.ua стане для автолюбителів м. Ржищів справжньою знахідкою. Крім того, що ви отримуєте доступ до величезного каталогу, в якому автозапчастини Geely GC6 представлені від усіх офіційних постачальників України, у кожного клієнта з’являється можливість знайти в нашій особі довгострокового надійного партнера. Ми завжди пропонуємо:\nСьогодні ми раді запропонувати всім своїм клієнтам в м Ржищів не тільки звичайний продаж і доставку автозапчастин для Джили Джи Си 6, але і додаткові послуги, що надаються нами абсолютно безкоштовно. У нас ви знайдете спеціальні статті консультаційного характеру і СТО по діагностиці та експлуатації. Все це допоможе поліпшити працездатність вашого автомобіля.


Замалі порції їжі та протерміновані ліки: представники омбудсмена перевірили інтернат у Чернівцях » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nЗамалі порції їжі та протерміновані ліки: представники омбудсмена перевірили інтернат у Чернівцях\nМоніторингова група у складі координатора взаємодії з громадськістю Уповноваженого ВРУ з прав людини у Чернівецькій області та громадських моніторів здійснила візит в рамках реалізації Національного превентивного механізму до комунального загальноосвітнього навчального закладу "Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр №1", що на вулиці В. Аксенина у Чернівцях.\nЗагалом моніторингова група відзначила хороші умови для навчання. Але знайшли і ряд недоліків. Найбільше порушень виявили у харчуванні дітей.\nПроте моніторингова група звернула увагу на недоліки. На складі виявлена недостатність або надлишок продуктів харчування, зокрема м’яса, твердого сиру, какао, яєць. На другий сніданок на кухню зі складу видали 9 упаковок соку, хоча в меню-вимозі зазначено 10 упаковок. М’яса по-факту, на кухню видали також менше ніж записано у меню-вимозі. У шафі для особистих речей персоналу виявлені ідентичні продукти харчування з тими які зберігаються на складі закладу, зокрема сік, огірки, помідори, кукурудза, горошок, згущене молоко, мандарини, хліб, деяких з них в день візиту не вистачало на кухні.\nВідповідальним персоналом не здійснювався контроль за якістю та кількістю сирих продуктів харчування, які видавалися на кухню та готових страв, які видавалися учням. Журнали обліку складської продукції, бракеражу сирої та готової продукції, заповнювалися не вчасно, формально та неналежним чином.\nУ результаті виявлено недостатній об’єм виданих дітям деяких страв. У закладі також порушено питний режим. Ложки та виделки не прожарювалися. В журналі здоров’я кухарів в день візиту не було підписів медичного працівника та працівника кухні про відсутність захворювань.\nТеги - інтернат, омбудсмен, перевірка\nHаписав: Вадим, Коментарів: 0, Новин: 0, 27 грудня 2018 15:31\nТому що тьотя з кухні виносить в синій трафік сумки. При цьому дужe оглядається.\nHаписав: Вадим, Коментарів: 0, Новин: 0, 27 грудня 2018 15:41\nВибачте, це в інтeрнаті на пров. Смотрицький таку картину спостeрігав.


Інформагентство МедіаСтар - У Львові представники місцевого самоврядування з України говорять про верховенство права\nЛьвів | 10-10-2019, 10:52 0 237\nВелика подяка фундації за підтримку, за велику справу, яку ви робите. Без якісної соціології, без якісної думки, дуже важко аналізувати, генерувати нові ідеї. «ФАМА» — це соціологічна служба, яка працює по всій Україні. Ми часто з ними працюємо. Дякуємо за вашу роботу для Львова", — зазначив Андрій Садовий, міський голова Львова.