Евакуювали 20 людей: у Києві чоловік «замінував» власну квартиру - Вечірній Київ\nЧоловіку загрожує до шести років позбавлення волі. Фото: Борис Корпусенко\nДо поліції від чоловіка надійшло повідомлення про те, що у нього у квартирі на бульварі Перова знаходяться гранати та гвинтівка. Крім цього, чоловік сказав, що увімкнув газ і все підірве, якщо до нього не приїде поліція. На місце події прибули вибухотехніки, кінологи, рятувальники, спецпризначенці та швидка.\nПоліцейські евакуювали з під’їзду 20 людей та завітали до квартири порушника. Двері правоохоронцям відчинила знайома власника помешкання. Оперативники провели перевірку квартири та не виявили там жодних заборонених речовин чи предметів, як і самого власника квартири.\nЧерез пів години пошуків, фігуранта затримали сусідньому дворі, де він вживав спиртне із товаришем.\nФігуранта затримали сусідньому дворі\nПсевдомінером виявився 44-річний киянин, який раніше був неодноразово судимий за скоєння майнових злочинів. Чоловіку інкримінують покарання за статтею — завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян.\nСхожий випадок стався на вулиці Вишняківський. Чоловік зателефонував до правоохоронців та повідомив, що у багатоквартирний будинок закладена бомба в підвалі.


У Львові хочуть знести старовинну віллу Люсію | Львівський портал\nУ Львові хочуть знести старовинну віллу Люсію\n05 Грудня 2017, 15:27 |\nБудинок на вул. Свєнціцького, 16 (віллі Люсія) опинився під загрозою зникнення. Про це Львівському порталу повідомили у прес-службі Львівської міськради.\n«Сьогодні склалась ситуація, що вілла перебуває зараз в не найкращому стані. Якщо ми говоримо про зиму – там є труднощі з дахом. Маємо зараз маємо розуміння керівника ОСББ в тому, що її треба зараз накрити, щоб туди всередину не затікала вода. І позицією міста є те, що історична цінність цієї будівлі має бути збережена. Власне, яким чином – сьогодні існує ряд юридичних документів, тому це питання. Минулого тижня було звернення до Міністерства культури, щоб внести цю будівлю в перелік нововиявлених об’єктів пам’яток. І що найважливіше – сьогодні є важлива спільна праця з власниками цієї будівлі в тому, щоби історичну цінність можна було зберегти. Яким чином – це є вже робота архітекторів, робота істориків в тому, щоби цей процес був відкритим, був прозорим», – наголосив заступник міського голови з питань розвитку Андрій Москаленко.\nУ лютому 2017 року ОСББ «Свєнціцького, 16» звернулося до управління щодо надання висновків про можливість та умови здійснення містобудівних, архітектурних перетворень «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом та з вбудованими приміщеннями комерційного призначення». Отримали негативний висновок, який оскаржили у суді. Галицький районний суд розглянув справу та зобов’язав управління видати позитивний висновок щодо можливості будівництва багатоповерхового будинку.\nТеги: вілла, Львів


Рахів новини. Фото фестивалю Тиса-молодша сестра Дунаю. День Дунаю Рахів 2015 – Рахів новини Рахова Рахівського району\nby Новини Рахова · Published 27.06.2015 · Updated 28.06.2015\nУвага: матеріал оновлюватиметься\nКонкурс еко-моди Рахів. Якщо уважно придивлятися до одягу, то видно, що він виготовлений з різних матреіалів, які у вигляді відходів можна постійно бачити на берегах Тиси.\nЦе і поліетиленові мішки, целофанова плівка, пластик, обгортки від конфет, картон тощо.\nПоказом еко-моди організатори та учасники звертають увагу громадськості на проблему забруднення навколишнього середовища, та річкок Тиси та Дунаю зокрема.\nПерепублікація матеріалів виключно з діючим гіперпосиланням на\nTags: coca-cola рахів тиса сестра дунаюдень дунаю рахівдень дуная Раховдитячий фестиваль день дунаю рахівеко мода тиса сестра дунаю рахів 2015змагання молодша сестра дунаю тисакока-кола рахів тиса сестра дунаюНовини Рахівпоказ мод тиса сестра дунаюрахів молодша сестра дунаю тисаРахів новинитиса молодша сестра дунаютиса сестра дунаю 2015 рахівтиса сестра дунаю www.rakhiv.netтиса сестра дунаю www.rakhiv.net новини Рахівщинитиса сестра дунаю новини раховатиса сестра дунаю рахів 2015тиса сестра дунаю рахів 2015 еко конкурстиса сестра дунаю фото конкурсутиса сестра дунаю чорна тиса\nNext story Новини Рахів. Дитячий майданчик відкриття м.Рахів 28.06.2015 (фото)\nPrevious story Рахів новини. Фото, відео концерту Кличе мене дух Закарпаття. По обидва боки гір. м.Рахів 24.06.2015


“Cторінками поезії Джорджа Гордона Байрона”\nжүктеу 152.11 Kb.\nөлшемі 152.11 Kb.\n(урок презентація книги із використанням методу проектів)\n• Розвивати творчу активність і пізнавальну діяльність учнів;сприяти поглибленню читацької компетентності учнів; розвивати навички дослідницької діяльності учнів, вміння знаходити і опрацьовувати необхідні джерела інформації.\n• Ознайомити учнів з художніми особливостями поезії Дж. Г. Байрона, її тематичним розмаїттям;сприймати творчість поета с точки зору його ідейної і художньої еволюції; розвивати вміння аналізувати і оцінювати твір як художнє ціле, встановлювати зв’язки твору з часом його створення і сучасності, давати його оцінку у контексті творчості поета, вдосконалювати вміння аналізувати ліричний твір, визначати його ідейно-художню своєрідність, робити інтерпретацію прочитаного, вдосконалювати навички виразного читання художніх творів; розвивати вміння роботи з історико-літературними, теоретичними поняттями.\nФорма проведення: урок презентація книги\nОбладнання: мультимедійна презентація, збірки поезії Дж. Г. Байрона\nI. Організація роботи над створенням збірки.\n1. Розподіл завдань між творчими групами.\n- Група декламаторів (підготувати виразне читання окремих поезій Дж. Г. Байрона з визначенням їхньої інтонаційної і ритмічної своєрідності).\n- Група літературних критиків (створити літературно-критичні нариси на основі вражень від прочитаних поезій).\n- Група літературознавців-дослідників (дослідити історію створення окремих віршів, написати коментарі до них).\nII. Презентація і обговорення збірки «Сторінками поезії Дж. Г. Байрона».\n1. Вірш Дж. Г. Байрона “Спомин”.\n• Виразне читання вірша Дж. Г. Байрона “Спомин”.\nЯкби ж - і спомини. Якби!\n• Коментар до вірша.\nВірш “Спомин” був написаний у 1806 році. Належить до ранньої лірики. Вперше надрукований у 1832 р. в виданні Works of Lord Byron, т.VII. Українською мовою перекладений Д. Паламарчуком.\n• Обмін враженнями і думками щодо поезії.\n- Поезія має заголовок “Спомин”. Це “спомин” про що…?\n- Як ліричний герой сприймає оточуючий світ?\n- Визначте провідний мотив цього вірша?\n• Літературно-критичний нарис.\nКоли читаєш цей вірш, здається, що ліричний герой начебто бачить чарівний сон. Під час сновідіння здійснюються його завітні мрії та бажання. Він щасливий, закоханий, радісний. Але коли сон минає, то згасає все: і надії, і мрії. Повернувшись в реальність, герой розуміє, що щасливих днів було мало, і на душі настає “ зима”. Це є свідченням те, що в реальному житті він не відчуває щастя і любові, радості і надії на краще. Прокинувшись, герой розуміє, що минуле було лише чарівним сном, а в нього залишається тільки спогад. Серце героя наповнюєтья вселенською тугою.\nПровідна тема вірша – тема нещасливого кохання – набуває в цій поезії романтичного узагальнення. Герой прощається не тільки з коханням, надією, а й з минулим життям. Він ладен поринути у забуття, щоб звільнитися навіть від спогадів про минуле.\nДуша людини схожа на вогник, що поступово гасне в темряві.\n2. Вірш “Хотів би жити знов у горах…”\n• Мелодекламація вірша Дж. Г. Байрона “Хотів би жити знов у горах…”\nНа лано урвищ і горбів,\nНе заступив тих марень гніт,-\nКого любив - давно нема вже,\nСміються між питців веселих,-\n(Переклав Д. Паламарчук)\nВірш “Хотів би жити знов у горах…” вперше був надрукований у збірці “Оригінальні вірші і переклади” у 1808 році. Дата створення поезії невідома. В основу вірша покладений 54 псалом із Старого завіту – один із повчальних Давидових псалмів. Байрон слідом за автором біблійних часів розмірковує на вічну тему протистояння піднесеної душі та грішного світу. Останні рядки поезії є парафразом біблійного тексту: “Коли б я мав крила, немов голубка, то я полетів би й спочив”!\nВірш перекладали російською мовою В. Брюсов, В. Левік, український переклад належить Д. Паламарчуку.\n- Якої художньої інтерпретації набуває біблійний сюжет у вірші?\n- Як ліричний герой сприймає навколишню дійсність?\n- Знайдіть приклади самотності, відчуженості ліричного героя.\n- У чому шукає розраду герой вірша?\n- Назвіть головні образи цього твору?\n- Прокоментуйте художнє порівняння: “Моя ж душа, мов птах прип'ятий”.\n- Яким ви бачите ліричного героя цього вірша?\n- Які ознаки романтизму знаходять втілення у цьому вірші?\n• Літераурно-критичний нарис.\nПоезія “Хотів би жити знов у горах” сповнена романтичного бунтівного пафосу. Ліричного героя вабить дика, незаймана природа – “темні урвища й хребти”, “пустка дика й хмура”, “небо грозове”. Він ладен поміняти один світ, де брехня й лукавство, на той, де людині притманні кращі риси, йде перевірка на міцність.\nГерой рветься в небо в “кочівлю сонця та орла!”, намагається розірвати земні пута. Це образ вільного людського духу, необтяженого марнотами світу.\nЛіричний герой прагне повернутися з цивілізованого штучного світу у світ первинний, дикий, незайманий. Чому? Тому що він розчарувався у навколишньому світі. Навіть святі почуття дружби і кохання втратили справжню цінність.\nЛіричний герой – непересічна, сильна особистість, здатна критично оцінювати не тільки оточуючу дійсність, а самого себе. Його не задовольняє ниций, бездуховний світ “лукавства і облуди”, він прагне піднестися над земною буденністю до високих ідеалів, до справжніх людських почуттів.\n3. Вірш “Мій дух як ніч”\n• Мелодекламація мовою оригіналу поезії Байрона “My soul is dark” та перекладу В. Самійленка “Мій дух як ніч”.\nThe harp I yet can brook to hear$\nAnd let thy gentle finqers flinq\nIt meltinq murmurs o’er mine ear.\nThat sound shall charm it forth aqain:\nМій дух, як ніч…О, грай скоріш!\nЯ ще вчуваю арфи глас\nЯк є сльоза. Вона збіжить,\nМолю тебе, заплакати дай,\nОд тяжких мук порветься враз!\nВірш «My soul is dark» входить до выдомого циклу віршів Байрона, який має назву – «Єврейські мелодії». Цей цикл складається із 23 поезій, написаних наприкінці 1814 – на початку1815років. Створювався він як текст до музики, про що Байрон вважав за потрібне повідомити читачам у передмові до першого видання. Назва циклу пов’язана зі Старим Заповітом.\nДо Байрона звернулися музиканти із проханням зробити вільні переклади біблійних віршів на cучасну англійську мову. Мелодії сподобалися поету, а сувора й урочиста поезія Біблії була його давнім захопленням. Невеличка книга “Єврейських мелодій” – це наслідування невідомих поетів старовини. Образи авторів Біблії відтворено у книзі: поет зберіг не лише імена (Саул,\nВалтасар, Ірод) та відлуння біблійних легенд, але й сам дух старовини. Байрон назвав свої поезії мелодіями: так він досі не писав. Вірші вражають своєю музичністю і мелодійністю. У варіаціях на теми поет зумів домогтися суголосся, гідного високих тем. Жодного вірша циклу він не вважав закінченим, поки не виникло відчуття єдності образів і звукової тональності. В основу вірша “Мій дух як ніч” покладено звернення біблійного царя Саула до співця Давида. Цар нарікає, що душа його похмура і жадає полегшення в сльозах і просить Давида зцілити її за допомогою гри на арфі.\nДо перекладу цієї поезії зверталися такі видатні майстри поетичного слова, як М. Лермонтов, М.Гнєдич, І. Бунін, серед українських поетів В.Самійленко. Але кожен із перекладачів по-своєму розумів і трактував твір.\n• Перегляд ілюстрації до твору.\n- Схарактеризуйте стан ліричного героя.\n- Яка “надія” залишається в серці ліричного героя?\n- Яку роль в житті людини автор надає музиці?\n- З ким із міфологічних героїв можна порівняти співака?\n- Створіть кольорову символіку вірша.\n• Літературно-критичний нарис до вірша.\nЦентральний персонж поезії – співак з арфою. Інтонаційна основа вірша – благання самотньої, змученої душі, яка страждає, але й сподівається. На що сподівається? Пісня для нього – остання надія. На кого ж він сподівається? На того, хто зможе повернути йому надію.\nДуша головного ліричного героя темна, похмура. «Мій дух, як ніч. О, грай скоріш» У цьому він сам зізнається співакові, щоб той швидше зіграв якусь жалібну мелодію для очищення його душі: «…Я ще вчуваю арфи глас….» Доки його душа повністю не зчерствіла та не почорніла. «…І тішить слух в останній час…» Він з гордістю, але й з великою надією чекає на «очищення». Цю надію може розбудити такий жалібний, але любий душі, важливий для неї спів. Якщо є в тому, почорнілому, «просто існуючому тілі» хоч щось світле, незаймане, таке, як сльоза – то вона обов`язково проявиться, збіжить. Сльоза загасить полум`я, вона змиє пекельну сажу. Сльоза – остання надія до повернення життя, справжнього життя. Вона – це знак спасіння. «…Як є сльоза - вона збіжить, Поки мій мозок не згорів…» Герой у сум`ятті почуттів: з одного боку страждання і безвихідь – «мій дух, як ніч», «надія в серці спить», а з іншого – в свій останній час герой тішить душу надією. Адже він ще здатен чути «арфи глас» і ще вірить, що «віщий спів» його «розбудить».\nСуперечливість почуттів свідчить про життєстійкість його душі:\n…Додай жалю в свій перший звук.\nБо розпадеться серце з мук…\nГерой просить суворіше та смутніше грати, жалісливіше, отже, його душа страждає. Молитвами просить співака дозволити йому заплакати, тому що життя головного героя в руках співця. Але за що співцю стільки честі, чому саме він «грає життя героя на арфі», чому сам Господь Бог наділив його такою могутністю?\nСпівець зі своєю арфою має божественну силу, яка буквально здатна змінити весь світ. Але він – це лише маленька частина всього Мистецтва, яке може повертати втрачені надії, сподівання, ідеали, здатне звільнити людину від страждань.\n4. Вірш “Прометей”\n• Виразне читання вірша “Прометей”.\nТитане! Ув твоїх очах\nВідбилось горе и тривоги\nЗемних житців. Що гнівні боги\nЩо духа гордому умає…\nТи сторін, роджений одчаєм,\nЗнімівши на устах, ах доки\nІ доля зла, – тиран глухий,–\nТа навіть ця, з найважчих кар,\nТвоєї волі не зламала…\nДля смертних прикладом стає,\nСтрумок ясного джерела…\nВірш “Прометей” був написаний Дж. Г. Байроном у липні 1816 року під час його перебування у Швейцарії. У щоденнику, надісланому Августі Лі, Байрон зазначав:\n“Прометей завжди так захоплював мої думки, що мені легко уявити собі вплив на все, що я написав”. Образ головного героя байронівського вірша, за власним зізнанням поета був навіяний знаменитою трагедією античного драматурга Есхіла “Прометей закутий”. Ще в юності Байрон робив спроби перекласти фрагмент із аничного твору. На створення вірша додались і життєві враження, отримані Байроном у замку на Женевському озері, в якому у XVI ст. був ув’язнений визнаний борець за незалежність Франсуа Боннівар. Героїчна самопожертва Боннівара в ім’я звільнення свого народу і ті муки, на які прирекла його австрійська тиранія, кинувши до підземелля замку Шильйон, надихнули Байрона на створення поеми “Шильйонський в’язень”, яку він написав того ж року, що і вірш “Прометей”. Поштовхом до створення “Прометея” стали також стосунки із Персі Біші Шеллі.\nОбидва поета мріяли відтворити цей образ і обидва втілили задум у своїх творах. Шеллі написав драму “Звільнений Прометей”, Байрон – свій вірш, який увійшов до швейцарського циклу.\nОбраз Прометея, зрештою, має автобіографічне значення. Сам Байрон завжди хотів себе бачити «людиною з мармуровим серцем».\nУкраїнською мовою вірш перекладений Д. Паламарчуком.\n• Перегляд ілюстративного матеріалу до твору.\n- Чому автор звернувся саме до образу Прометея? Чим, на вашу думку, його привабила постать античного героя?\n- Яку ідею втілено в образі Титана?\n- У чому, на думку автора, полягає велич подвигу Прометея?\n- Чому самого Дж. Г. Байрона називають Прометеєм XIX століття?\nПрометей – титан, який допомагав Зевсові утвердитися на Олімпі, та коли людиноподібний велетнь втрутився у стосунки громовержця з людьми, був жорстоко покараний.\nПодвиг міфічного героя звеличив Байрон у своєму вірші. Поет захоплено відзначає, що Прометей проявив власну волю, знехтувавши вказівки богів, за що був приречений на муки.\nНа перший погляд, цей шедевр дещо не зрозумілий. Навіть можна сказати, важкий для сприйняття. Але в цьому вірші приховано значно більше, ніж розповідь про міфічного героя. Байрон жодного разу не вказав на його ім’я. Цим самим поет підкреслює, що його цікавлять не тільки вчинки Прометея, а його внутрішній світ та переживання.\nУ творі ми бачимо людиноподібного велетня очима ліричного героя. Перед нами особистість, яка кинула виклик богам і усьому світу. Прометей – це Титан духу, нескорений і непереможений.\nВін у зображенні Байрона набуває людських рис. Напевно, у нього було живе серце. Серце не Бога, а Людини. Можна сказати, що він був істотою, яка виявила свою доброту у ставленні до інших. Безкорисливу доброту – справжню. Це велика рідкість житті. Саме це підкреслює автор!\nЗевс-громовержець у вірші виступає як майже сліпа і розгнівана сила, здатна придушити все вільне і живе. Нехай Прометей покараний тяжкими муками, але він не підкорений.\nАвтор вважає, що кожна людина повинна слідувати прикладу, який ще в давнину подав міфологічний герой.\nІнша важлива риса поетичного світосприйняття самого Байрона, яка знайшла своє відображення у вірші, – щира ненависть до тиранів та погноблювачів людства. Звідси й відчуття бунтарства та нескореності, які близькі і ліричному герою цієї поезії.\n5. Вірш “Станси”.\n• Виразне читання вірша.\nЯк з рабства не зможеш звільнити свій край,\nСлужіння добру – найшляхетніша путь,\nА куля і плаха тебе обійдуть,\nТо й честь тобі лицарська буде!\n• Коментар до поезії “Станси”.\nВірш “Станси” був створений 5 листопада 1820 року під час перебування Дж. Гордона Байрона в Італії. Вперше надрукований з “Листами і щоденниками” у 1830 року. Вірш має автобіографічний характер і пов'язаний з подіями життя самого поета. З 1816 р. по 1820 р. Байрон перебував в Італії, де брав участь у національно-визвольній боротьбі італійського народу (20-30 р.р. XIX ст.) проти австрійського панування. Він разом із своїм товаришем, поетом Персі Біші Шеллі належав до таємно-патріотичного товариства карбонаріїв.\n“Станси“ перекладали російською мовою С. Маршак, Т. Гнедич, українською мовою – Д. Паламарчук.\n• Знайомство з ілюстрацією до вірша.\n• Обговорення прослуханої поезії.\n- Визначте складові лицарського кодексу лорда Байрона. (Боротьба за свободу, служіння добру, прагнення високих ідеалів).\n- Створіть “портрет” ліричного героя вірша.\nВірш створений в останні роки життя Байрона, коли поет жив в Італії і брав участь у визвольній боротьбі італійського народу проти австрійських пригноблювачів.\nКожен, просторуючи життєвим шляхом, ставить перед собою запитання: що залишиться після мене? Чи згадуватимуть мої думки, мої вчинки. Чи знадобиться майбутньому поколінню мій досвід?! Тому останні поезії Байрона набувають активного, життєстверджуючого характеру, у яких звучить палкий заклик до ствердження високих ідеалів свободи і справедливості у сьогоденні.\nЛіричний герой цього вірша – діяльна, цілеспрямована особистість. Він – вигнанець, чужак на своїй рідній батьківщині, але подумками завжди з нею. Водночас, ліричний герой переймається і долею всього людства:\nЯк з рабства не зможеш звільнити свій край.\nПеред нами постає образ романтичного героя-бунтаря, який не може змиритися з існуючою у світі несправедливістю ( “…Тож бийся за волю повсюди!..”) і прагне діяльного, героїчного життя. У ньому ми впізнаємо самого поета, який боровся і поліг, як написано на надгробній плиті, «при\nгероїчній спробі повернути Греції її стародавню свободу та славу».\nОтже, цей вірш – життєвий маніфест самого Байрона.\nIII. Робота по узагальненню вивченого матеріалу, засвоєнню історико-літературних, теоретичних понять.\n• Слово вчителя.\n- Під час створення нашої збірки ми розглянули лише невелику частину творчої спадщини видатного англійського поета-романтика Дж. Г. Байрона. Але і вона дає нам певну уяву про творчу еволюцію поета, особливості його поезії, допомагає створити уяву про ліричного героя.\n- Чому лірику Байрона можна вважати щоденником його душі? (Вона є щирою сповіддю, за якою стоїть власний духовний досвід поета, світ його думок, почуттів, переживань, життєвих ідеалів).\n1. На основі переглянутих поезій Дж. Г. Байрона визначте основні мотиви лірики поета.\n- мотиви самотності, відчуженості людини у світі;\n- нерозділеного кохання, вселенської туги; відчаю;\n- мотиви протесту проти бездуховної дійсності, конфлікт із суспільством;\n- втечі від дійсності у світ природи та мрії;\n- мотив бунтарства, ствердження високих ідеалів свободи і справедливості.\n2. Знайомство з поняттям “байронізм”.\nБайронізм – ідейно - естетична тенденція, назва літературного стилю і філософського світобачення, що знайшли яскраве втілення у творчості англійського поета Дж. Байрона та його послідовників в європейському романтизмі 19ст.\n- “світова скорбота“;\n- неприйняття дійсності, протест проти неї, інтелектуальний бунт (зневіра у можливості переробити світ, песимізм);\n- відчуження особистості;\n- розкриття протиріч між життям людини і суспільства;\n- злиття ліричного героя з природою;\n- герой – вигнанець, бунтар, сильна, пристрасна особистість з шаленством почуттів; шукає скарбів духовних, а не матеріальних, його душа поселена в ідеальному світі;\n- протиставлення мрії та життя, ідеалу і дійсності;\n3. Напишіть твір-мініатюру “Який він – ліричний герой Байрона?\n( або створіть “портрет” ліричного героя).\n(Розчарування у суспільстві, колишніх ідеалах, самотність, туга за нездійсненним, сила духу політ уяви, здатність до самозаглиблення, самоспоглядання, утвердження високих життєвих пріоритетів, усвідомлення трагізму світу, відчуття особистої відповідальності за духовний стан світу, бунтарство проти існуючої несправедливості, заперечення бездуховності, любов до природи, злиття нею, пошук піднесених, справжніх почуттів).


РОСТЕК Київ – контакти сайт адреса телефон – ЄДРПОУ 24366993\n03065, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 18/2, к. 54\nШаповалов Сергій Ігорович\nВерхова Євгенія Володимирівна\nПро компанію «РОСТЕК, ВКПП» мало інформації для просування на UA-REGION і в пошуковій системі Google! Якщо це ваша компанія — рекомендуємо додати інформацію про ваші товари чи послуги, а також контактні дані: телефони, електронну пошту, офіційний сайт, графік роботи і т.д. А для просування на наших сайтах рекомендуємо обрати один з чотирьох варіантів інтернет-реклами.\nЯкий код ЄДРПОУ у підприємства «РОСТЕК, ВКПП»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридичній особі «РОСТЕК, ВКПП» присвоєно код 24366993.\nХто є керівником підприємства «РОСТЕК, ВКПП»?\nКерівником підприємства «РОСТЕК, ВКПП» є Шаповалов Сергій Ігорович, згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.\nЯка юридична адреса у підприємства «РОСТЕК, ВКПП»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридична адреса підприємства «РОСТЕК, ВКПП» — м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 18/2, к. 54.\nЯкий стан підприємства «РОСТЕК, ВКПП»?\nНапишіть свій коментар — відгук про роботу компанії «РОСТЕК, ВКПП»


У черзі на хоспісну допомогу – понад 900 хворих Тернопільщини — Терен\n28 Жовтня, 2016, 13:44\nТернополян запрошують на екскурсію… кладовищем\n«Ми не можемо додати днів до вашого життя, але можемо додати життя до ваших днів». Саме за таким принципом в області працює система паліативної допомоги та перший на Тернопільщині хоспіс. Отримати допомогу та підтримку тут можуть не тільки пацієнти з важким діагнозом, а й їхні родини.\nНе вистачає кадрів\nТривалий час Тернопільщина залишалася чи не єдиним регіоном, де не було лікарні паліативної допомоги. Попри те, що медична спільнота області була активним учасником створення служби паліативної допомоги ще з 1997 року, спеціалізований заклад на Тернопіллі відкрили лише кілька місяців тому. Його створили на базі протитуберкульозної лікарні в селі Плотича Тернопільського району, пише «Номер один».\nОдночасно у закладі можуть отримувати допомогу 30 пацієнтів, однак зараз лікарня працює лише на півпотужності. У закладі перебувають важкі пацієнти після встановлення невиліковного діагнозу та з обмеженим прогнозом життя.\n– Наші працівники пройшли навчання в Івано-Франківському тренінговому центрі, адже сусіди мають значно більший досвід роботи у цій сфері, – каже головний лікар хоспісу Андрій Паламарчук. – Хоспіс покликаний надавати комплекс медичних, соціальних, духовних та психологічних послуг, спрямованих на полегшення страждання пацієнта на етапі невиліковного діагнозу, підтримати родину від моменту встановлення діагнозу до останніх днів життя. Поступлення пацієнтів відбувається через загальнолікарняну мережу та органи соціального захисту. Коли людина потребує знеболення, коли родина не справляється з дошкульними симптомами, не має змоги забезпечити належний догляд таким хворим, то їм можуть допомогти у нашій лікарні.\nБільша частина пацієнтів, які потребують хоспісної допомоги, – онкологічні хворі.\n– На жаль, у деяких випадках хвороба виходить з-під контролю і жодне з відомих методів лікування вже не дає результату, – пояснює заступник головного лікаря обласного онкодиспансеру Володимир Недошитко. – Такі пацієнти приречені на загибель. Звичайно, життя не триває безмежно. Смерть – це природний процес. Але пацієнтам, яким встановлено невиліковні діагнози, потрібно забезпечити гідний вихід за життя. В області є понад 900 осіб, які потребують хоспісної допомоги. Це досить чисельна категорія населення. Таким пацієнтам потрібна не тільки медична допомога, а й психологічна та соціальна. Адже частина з них залишаються дуже активними впродовж усього свого життя. Хоспісна допомога надає суттєву підтримку близьким та рідним, які не володіють знаннями у сфері медицини та психології, але у міру певних життєвих обставин повинні її надавати хворому. Часто такі люди залишаються наодинці зі своєю проблемою, тому відрадно, що в області є такий заклад. Сподіваємось, що кількість хоспісних ліжок буде збільшуватись, адже наша область має велику протяжність і потрібно наблизити медичну послугу до пацієнтів.\nРіч у тім, що людина може прожити з важкою недугою тривалий час. Вона потребує постійного догляду, а членам родити необхідно працювати. У процесі виконання трудової діяльності та зайнятості вони не можуть постійно забезпечувати нагляд за хворим. Тож зараз у них з’явилася можливість тимчасово помістити його у хоспіс, де медики забезпечать необхідний догляд. А в той час рідні зможуть вирішувати свої справи або просто відпочити, бодай психологічно.\nУ ході реорганізації протитуберкульозної лікарні в Плотичі у хоспіс адміністрація закладу зіткнулася з проблемою дефіциту кадрів. При перетворенні одного закладу в інший тут максимально намагалися зберегти робочий колектив, але коли люди приступили до роботи, то не всі змогли працювати з такою категорією пацієнтів. Зараз у закладі працює 60 людей, у тому числі й технічних працівників.\nСпецифіка роботи у таких закладах складна. Фахівці мають бути підготовлені до роботи з даним контингентом хворих. Персонал, який працює у хоспісній лікарні, отримує таку ж заробітну плату, як їхні колеги з інших лікувальних закладів. Зараз на рівні громадських організацій ініційовано звернення до Кабінету Міністрів стосовно підвищення заробітної плати, зважаючи на важкі умови праці.\nВідкриють дитячі ліжка\nЧастково вирішити кадрову проблему закладу допомагає Тернопільський медуніверситет. Тут планують підготувати для роботи у паліативній службі як лікарів, так і молодший медичний персонал.\n– Наше завдання як вищого навчального закладу – готувати кадри для паліативної та хоспісної допомоги, – пояснює директор навчально-наукового інституту медсестринства ТДМУ ім. І. Горбачевського Світлана Ястремська. – На додипломному етапі плануємо для медсестер усіх рівнів проводити навчання в частині особливостей догляду за паліативними хворими. У рамках цього було підписано договір з обласним хоспісом. На базі даного закладу наші студенти проходитимуть практику, а також там проводитимуть заняття. На післядипломному етапі плануємо проводити навчання фахівців з надання допомоги паліативним хворим, адже вони повинні мати спеціальні знання та вміння.\nОкрім сателітних відділень у майбутніх госпітальних округах та дитячих паліативних ліжок, в області планують створити виїзну паліативну службу. Її завдання – надавати хоспісну допомогу за місцем проживання хворого. Статистика свідчить, що часто такі люди не хочуть покидати стіни власної домівки.\n– Намагатимемось донести до них таку допомогу за місцем проживання, навчити рідних та близьких елементам догляду, виробити програму медикаментозного знеболення, надати в користування засоби догляду та реабілітації, – каже Андрій Паламарчук.\nНаразі заклад повністю забезпечений препаратами наркотичного знеболення, тож родині вже не потрібно бігати по аптеках з рецептами. Звичайно, коштів, виділених з обласного бюджету, недостатньо, тому що потреби таких пацієнтів надзвичайно великі: від постільної білизни до зондів для харчування. Це важка категорія пацієнтів, яка потребує цілодобового догляду.\nЗараз адміністрація лікарні поставила перед собою завдання довести матеріальну базу закладу до встановлених вимог. У закладі готуються до реконструкції будівлі лікарні. Наразі розроблено проектно-кошторисну документацію. Проект планують запропонувати на фінансування Фонду регіонального розвитку.\n– Стараємось робити одно- та двомісне розміщення пацієнтів. Площа палати повинна бути відповідною. Тому що лікарю потрібно підійти до ліжка з усіх сторін, забезпечити безперешкодний доступ, дотримання санітарних вимог. Хочемо вибудувати правильну модель надання допомоги і довести до європейських вимог, – каже пан Паламарчук.\nА ще на найближчій сесії планують розглянути питання щодо відкриття дитячих хоспісних ліжок на базі обласного будинку дитини. У перспективі їх кількість планують збільшити до 30.


В уряді планують внести зміни до закону про пільги чорнобильців / Публикации / Судебно-юридическая газета\nМінсоцполітики пропонує змінити закон про соціальний захист чорнобильців\n11:50, 23 ноября 2020\nБільшу частину займають суто технічні правки, які мають узгодити норми із законодавством, але він містить і практично важливі зміни.\nДжерело фото: volodymyrets.city\nМіністерство соціальної політики пропонує внести ряд змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Урядовці зазначають, що потреба ухвалення їхнього законопроєкту має два виміри:\nПриведення норм закону у відповідність до інших нормативно-правових актів;\nПосилення соціального захисту окремих категорій громадян, соціальні гарантії яких регулює цей закон.\nОсновна частина пропонованих правок має суто редакційну мету. Так, наприклад, у значній частині положень передбачається заміну слова «неповнолітні діти» на просто «діти» для приведення у відповідність із нормами Сімейного кодексу. На самому початку Мінсоцполітики пропонує повернути до закону статтю 2, яка визначає категорії радіоактивно забруднених зон у ЧЗВ. Відповідне положення депутати виключили із закону у 2014 році. Зараз урядовці пропонують повернути її з однією суттєвою відмінністю – зі статті виключається повний перелік зон із посиланням на відповідне положення закону «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи». Втім, є законопроєкти і більш змістовні зміни.\nЗокрема, у міністерстві пропонують «закрити» прогалину, яка стосується порядку видачі посвідчень людям, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, у чинній редакції закону міститься норма, що Кабмін встановлює Порядок визначення категорій таких громадян. У свою чергу, встановлення порядку видачі їм посвідчень не врегульоване. А тому у Мінсоцполітики пропонують встановити, що цим також займається уряд. Крім того, пропонується поширити таке регулювання і на громадян, які постраждали від інших ядерних аварій чи від військових навчань з ядерною зброєю.\nТакож змінам підлягають і особливості надання пільг щодо забезпечення санаторно-курортним лікуванням. Так, із закону пропонують виключити норму, яка визначає, що держава надає грошову допомогу для компенсації вартості путівок лише до тих установ, які продають путівки безготівковим способом. У сфері санаторного лікування також є «розширення» повноважень Кабміну. Мінсоцполітики пропонує, щоб уряд визначав середню вартість путівки та розмір компенсації за її неотримання – зараз це передбачається у законі про державний бюджет на відповідний рік.\nЗазначене на початку посилення соціального захисту буде також стосуватися особливостей санаторно-курортного лікування. Посилити пропонується захист осіб з інвалідністю І групи та дітей, які постраждали від ядерних катастроф. Законопроєкт передбачає, що з ними до санаторію може відправитися супроводжуюча особа чи один з батьків відповідно. Супроводжуючі та батьки не матимуть права на лікування у таких закладах, а будуть їхати туди для полегшення побуту свого супутника та розвантаження персоналу санаторію.\nРазом з тим, урядовці пропонують змінити особливості забезпечення дітей, права яких захищає цей закон, безкоштовним харчуванням. Автори зазначають, що через специфіку організації безкоштовного харчування, воно часто є неефективним або невиправдано довгим. А тому пропонують передбачити, що замість харчування їм буде виплачуватися грошова компенсація, розмір та порядок контролю за належним використання якої буде встановлювати Кабінет Міністрів.\nНу і завершальною частиною є приведення статті 60 закону у відповідність до рішення Конституційного Суду № 6-р/2018. Тоді КСУ постановив, що особи, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, мають право одночасно отримувати пільги за цим статусом і за іншими, а обмеження цього права є неконституційним. Пропонована урядовцями редакція є копією того, як виклав цю статтю у своєму рішенні Конституційний Суд.\nРаніше «Судово-юридична газета» повідомляла про інші пропозиції змін соціального захисту чорнобильців від Міністерства соціальної політики.


"Бунт дружин мобілізованих на Донбасі": масова загибель чоловіків у квазіреспубліках провокує повстання проти "влади" - bigmir.ddns.net\n"Бунт дружин мобілізованих на Донбасі": масова загибель чоловіків у квазіреспубліках провокує повстання проти "влади"\nДата: 2022-05-05 17:00:30, Источник: https://www.0352.ua/\nНа території так званих ЛНР і ДНР місцеві злочинні адміністрації та російські окупанти здійснюють масові злочини щодо місцевого населення, мобілізовуючи велику кількість чоловіків, які не мають жодної військової підготовки, аби кинути їх на вірну загибель на передовій. Злочинці видерли чоловіків з майже кожної родини.\nЯк інформує "24", спілкування у мережі рідних мобілізованих, що їх примусово відправили на війну, засвідчує, що чоловіки були єдиними людьми, які заробляли гроші й забезпечували сім'ю.\nЗа 8 років існування так званих "республік" економічна ситуація на непідконтрольних Києву територій була вкрай нестабільною, ніяких заощаджень переважна більшість місцевих жителів не робила. Тому деякі родини мобілізованих у прямому сенсі не можуть навіть купити продукти для дітей.\nЗа даними, отриманими зі спільнот у Telegram, за 70 діб на війні з Україною загинуло щонайменше 5 тисяч мобілізованих. Точну кількість не знає ніхто.\nУ відправлених на передову відбирають документи та будь-що, за чим можна ідентифікувати людину. Тіла загиблих мобілізованих залишаються на полях бою або знищуються у печах ДМЗ.\n"Посадовці" недореспублік лише розповідають про "рішення командування", "війну з бандерівцями" та заспокоюють тим, що "все швидко закінчиться".\nПри цьому всі розуміють, що найближчим часом ніякого закінчення бойових дій не буде, а шансів на те, що мобілізовані повернуться додому хоча б пораненими, майже немає.\nОскільки росіяни женуть непідготовлених чоловіків на вірну смерть, а після поранення, якщо воно не було вкрай важким, швидко відправляють у бій знову. Фактично Пушилін, Пасічник та їх командування ухвалили рішення не повертати нікого з місць бойових дій. Навіть попри отримання тисяч відповідних звернень від рідних мобілізованих.\nДружини та матері жителів та званих "ДНР" та "ЛНР" на початку війни намагалися провести мітинг проти мобілізації, але "влада" швиденько "обстріляла Донецьк "Точкою У", після чого проведення якихось акцій відклалося. Кадирівці бояться карати, якщо відмови серед мобілізованих дуже масові\nТі чоловіки, яким вдається хоча б раз на тиждень вийти на зв'язок з родиною, розповідають, що їх взагалі не годують. Ані на Донбасі, ані на Миколаївщині, де також воює багато мобілізованих. Аби хоч якось здобути собі їжу, їм іноді доводиться в прямому сенсі шукати її у смітниках. Часом мобілізовані доїдають залишки сухпайків, які викидають кадрові військовослужбовці ЗС Росії після сніданку, обіду чи вечері.\nКрім того, матерів та дружин мобілізованих неабияк злить той факт, що в Донецьку є чимало наближених до "влади" підприємців, які уникли мобілізації. За хабарі від 5 до 10 тисяч доларів сотні тих, хто мав можливість заплатити, "офіційно" влаштувалися до армії та навіть отримують зарплату, хоча насправді продовжують мирно жити. Виявляється, у той час, коли шахти та заводи закриваються назавжди через брак робітників, коли збіднілі родини залишаються без годувальників, багатії продовжують насолоджуватися життям.\nКрім того, з кожним днем війни ситуація погіршувалася, оскільки окупанти забирали взагалі всіх, нехтуючи так званим "бронюванням", інвалідністю та хворобами людей. Через це у деяких школах взагалі не проводять уроків фізики, адже вчителі на війні, а замінити їх немає ким.


Літературно-музична композиція до дня Чорнобильської трагедії - Сайт бібліотеки Музичанської ЗОШ\nЗвучить 7 частина «Реквієму» В. Моцарта. Учениця під музику читає уривок із вірша А. Багряної «Малиновий дзвін»:\nЧас плине невпинно. Спливають роки, сплітаючись у десятиліття, а чорний день Чорнобильської трагедії залишається найбільшим горем для нас, українців.\nМинуло 30 років з моменту аварії на чорнобильській електростанції. Та яким далеким, ідилічно безхмарним видався нам тепер той дочорнобильський світ — спокійний, неквапний, самовпевнений, роками немовби занурений у напівсонну, поблажливу, вседозволяючу благодушність. Для всіх, хто прямо чи побічно був причетний до Чорнобиля, час ніби розколовся на дві нерівні частини: до 26 квітня 1986 року і після. Це дуже нагадало війну.\n20 років — мить в історії людства, не дуже великий термін. Та за ці роки, за місяці — ми всі стрімко прозріли, подорослішали на цілу епоху, ми стали жорсткіші й вимогливіші і до самих себе, і до тих, хто приймає відповідальні рішення, до тих, у чиїх руках людське існування і доля природи. Бо надто вже високою ціною довелося і ще доведеться платити за Чорнобиль.\nУчень читає вірш Г. Чубач «Мій Київ»:\nКоли мій Київ\nЗводивсь над віками,\nСтав самим собою,\nКомусь — ще юний.\nА комусь — вже вічний.\nМені дістався Київ мій\nЗвучить пісня «Чорнобильська зона» (сл. і муз. Т. Петриненка)\nУчень 1. Герой Радянського Союзу лейтенант Володимир Павлович Правик. Герой Радянського Союзу лейтенант Віктор Михайлович Кібенок. Сержант Микола Васильович Ващук. Старший сержант Василь Іванович Ігнатенко. Старший сержант Микола Іванович Тітенок. Сержант Володимир Іванович Ти-шура.\nШестеро прекрасних молодих хлопців дивляться на нас зі стіни пожежної частини Чорнобиля, і здається, що їхні погляди скорботні, що застигли в них і гіркота, і докір, і німе запитання: як це могло статися?\nАле це вже зараз здається. А тієї квітневої ночі, в хаосі і тривозі пожежі, не було в їхніх поглядах ні скорботи, ні докору. Ніколи було. Вони працювали. Вони рятували атомну станцію, рятували Прип'ять, Чорнобиль, Київ, усіх нас.\nУчень 2. Увесь караул пішов за Правиком. 17 чоловік. Володя був наймолодшим, йому було 24 роки. Був добрий, м'який, ніколи нікому не відмовляв на будь-яке прохання. Він уважав, що має йти на поступки. У цьому, можливо, була якась слабкість з його боку — траплялися й сутички, а він дотримувався своєї лінії. Любив радіосправу, фотографію. Писав вірші, малював. Вів активний спосіб життя. Володі багато допомагала дружина Надія. Дружина його закінчила музичне училище і викладала музику в дитячому садку. Вони зовні навіть схожі були один на одного, обоє лагідні, їхні погляди на життя, ставлення до роботи — дуже тісно все переплелося, було єдине. За місяць до аварії у них народилася донька. Останнім часом Володя просив, щоб його перевели інспектором, усі згоджувалися, але йому просто не було заміни...\nУчитель. Галина Ковтун (київська журналістка) у 1989 році написала документ-повість «Я писатиму тобі щодня...», — про 800 листів, які Володя відіслав «своїй Надії» за 4 роки і 4 місяці любові. «Сльоза омиває душу», — так сказала Галині Ковтун мати Надії.\nУчениця читає вірш Л. Костенко «Очима ти сказав мені: люблю»:\nУчень читає листа В. Правика з московської клініки (травень 1986):\n«Живу я добре. Поселили нас у клініці для огляду, як ви знаєте. Тут усі, хто тоді був там. Так що мені весело, адже мій караул увесь при мені. Ходимо, гуляємо, милуємося вечірньою Москвою. Одне погано, що милуватися доводиться через вікно. І це триватиме, мабуть, місяців півтора-два.На жаль, тут такі закони: доки все не обстежать, не випишуть. Надійко, живи у батьків, я приїду прямо туди. Та ще хай моя дорога теща підшукає для мене роботу, щоб я міг перевестися. Надійко, ти читаєш мого листа і плачеш. Не треба, витри слізки, усе обійшлося добре, ми ще проживемо до ста літ, і донечка наша ненаглядна тебе переросте разів у три...». Скільки треба мужності, людяності, любові, щоб так спокійно вимовити своє останнє слово прощання.\nЛине пісня «Любовь с полынной горечью».\n«Указ Президії Верховної Ради СРСР: За мужність, за героїзм ! самовідданість, виявлені під час ліквідації аварії на Чорнобильський АЕС, присудити Володимиру Павловичу Правику звання Героя Радянського Союзу. Посмертно.»\nУчень. Читає вірш Л. Костенко: «Страшний калейдоскоп»:\nСтрашний калейдоскоп: в цю мить десь\nДесь вибух. Десь вулкан. Руйновище. Загладь.\nХтось цілиться. Хтось впав. Хтось просить:\nУчень (зачитує історичну довідку про Чорнобиль): Чорнобиль — місто Київської області, райцентр, знаходиться на річці Прип'ять (притока Дніпра). Річний порт. Перші літописні зведення про Чорнобиль відносяться до 1193 року. У 1362 році місто захоплене феодальною Литвою. Після Люблінської унії в 1569 році попало під владу Польщі. Населення Чорнобиля брало участь у визвольній війні українського народу 1648—1654 pp. Після другого розподілу Польщі (1793) Чорнобиль — у складі Правобережної України. З 1941 року Чорнобиль — місто. У місті ремонтно-експлуаційна база Дніпровського річного пароплавства, заводи, промислові комбінати, комбінати побутового обслуговування, 4 школи, ПТУ, музична школа, лікарня, поліклініка, Будинок культури, кінотеатр, бібліотека.\n2 учні зачитують діалог (із бесіди із закордонними гостями у відділі інформаційних і міжнародних зв'язків) про назву станції:\n- Хіба ЧАЕС знаходиться не в Чорнобилі?\n- Ні, до аварії вона не мала нічого спільного з цим містом. Навіть станційний персонал проживав у спеціального для нього збудованому місті Прип'яті.\n- Чому ж вона так називається?\n- Станція будувалась на території Чорнобильського району, де на початок будівництва не було інших великих населених пунктів. Тому її назвали Чорнобильською.\nУчениця читає вірш Г. Чубач «Весна 1986»:\nЗвучить пісня «Історія» (муз. Т. Кукурузи, сл. Б. Стельмаха).\nУчениця читає вірш Г. Чубач «Зима 1987»:\nЦя зима, як ніколи — важка.\nНавіть ворон — і той не клює,\nЦя зима, як ніколи, — важка.\nПроминає, але — не минеться.\nУчитель. Світ узнає про Чорнобильську трагедію. Одним із перших більш повну картину аварії на Чорнобильській АЕС дав журнал «Ньюсуік» 12 травня 1986 року: «Страшна ядерна аварія охопила Радянський Союз і привела до викиду радіоактивних хмар над Європою. Уже одне слово викликає страх. На цей раз науковий геній людини катастрофічно поєднався з людською помилкою на ЧАЕС в Україні. Москва заховала повну інформацію від свого ж народу і, взагалі, від усіх. Але скільки ще помре людей? Менш ніж за 5 місяців до того США втратили Шаттл, а Україна — ЧАЕС. Завдання нині — винести урок із катастроф і виправити помилки».\nЗвучить пісня «Пекло» (муз. О. Костіна, сл. В. Матвієнка).\nУчень читає вірш Л. Оленівської «Чорнобильське літо»:\n— Куди це ми їдемо, мамо?\n— До кого ми їдемо, мамо?\nНемов до Дніпра — до віконець — губами\n— Ми більш не повернемось, мамо?\nУчитель. Близько 20% території біля Чорнобиля все ще є «гарячими полями» або зонами з високою активністю — 200, 300 і навіть 500 рентген. Із 179 сіл у 16 уже повернулись і ще 50 в небезпеці. Чорнобиль сьогодні не дім, а робочий майданчик для тисяч людей.\nНайстрашніше — тиша. Сьогодні Прип'ять — місто привидів. Людям не можна сюди повертатись мінімум чверть віку. Це «закрите місто». І все ж багато хто хоче повернутися назад. З цієї причини Прип'ять обнесена сьогодні високим парканом з колючим дротом, а величезне кладовище автомобілів поблизу міста охороняється електронною системою.\nУсього 69 сіл у Київський області були евакуйовані після аварії, тільки 2 можна було заселяти знову. Це означає, що із більше ніж 100 тисяч переселенців повернутися додому змогли тільки близько тисячі. Менш ніж за кілометр від ЧАЕС мертвий ліс. Там, де колись було більше 70 акрів соснових дерев, тепер — лише рівні стовбури, без листя, з відтінком страшного рудого кольору. «Рудий», «рижий» ліс — так його назвали.\nЛюдські втрати: 31 людина загинула, 237 госпіталізовані, 135 тисяч евакуйованих.\nСудові справи проголошено проти:\n1. Осіб, які не зуміли забезпечити належного захисту людей від радіації.\nДеяких відповідальних працівників Міненерго СРСР, які не виявили належного контролю за роботою станції і не організували безпеки людей.\nСтосовно деяких проектників. Процес у Чорнобилі продовжується.\nУчень читає вірш В. Кордуна «Зона»:\nПлин літописів, тьма літочислень —\nПеред Поліссям, стражденним народом —\nУчень зачитує спогади сина І. Драча — Максима Драча, студента 6 курсу лікувального факультету Київського медичного інституту):\n«Про аварію вперше почув уранці в неділю, 27 квітня. О 10 годині подзвонили, сказали готувати місце для хворих з Прип'яті зі своїми речами, а потім прибіг дозиметрист і сказав, що хворі «світяться». Усі хворі скаржились на головний біль, слабкість. Чергував до ранку. 1 травня знову чергував. 4 травня ми поїхали в зону — перевіряли фон в автобусах, на одязі людей. У наших бригадах були ще й дівчата. 8 травня приїхала зміна, а нас — у Київ. А 11 я захворів. Поїхали в лікарню».\nУчень. Крім студента М. Драча там лежали ще ліквідатори наслідків аварії: Кость Лісовий, Кость Дахно і Володя Бульба та Діма П'ятак — усі лікарі.\nУчень. А скільки тренувався пілот ВПС Київського військового округу, снайпер, полковник, майстер вертолітного спорту СРСР Микола Андрійович Волкозуб, щоб здійснити політ над реактором, зависнути, викинути мішки з піском, зняти температуру з реактора і склад вихідних газів. Над реактором він завис на 19 хв. 40 сек. «Я весь час бачу її». На ціле життя, мабуть залишиться в пам'яті. Я навіть знаю, де, які уламки літали на ній, — їх ще ніхто не бачив, а я розгледів.\nУчень. До Києва прибули американський доктор Хаммер та асистент — доктор Гейл, щоб допомогти потерпілим.\n«У майбутньому, коли Рейган приїде до Росії, я хотів би, щоб він відвідав Київ і Чорнобиль. Хай і він побачить те, що бачив я. Тоді, гадаю, він ніколи не говоритиме про ядерну зброю».\nУчениця. Історія. Скільки їх, історій, на Чорнобилі. На чому перевіряються люди? На горі.\nВипадок. Розповідає А. Перковська: «Приходить до мене заступник директора А. С. Царенко і говорить: «Допоможіть, треба похоронити Шашенка — оператора, що загинув на 4 блоці, а Варивода з будуправління не дає автобуса, він у нього один. І дуже потрібний живим». Я пішла до Вариводи. Не дав. Тоді я виходжу на дорогу, зупиняю перший зустрічний автобус, віддаю його Вариводі, а його автобус беру на похорон...»\nУчень. Ситуація із школярами. Школа №4. м. Прип'яті. «Коли було проведено евакуацію, ми не вивезли шкільних журналів. Адже сподівалися повернутися в місто. Журналів не було, і ми запропонували їм самим виставити собі оцінки. Коли переглянули — жоден не завищив оцінки, а дехто навіть занизив».\nУчень читає уривки з поеми І.Драча «Чорнобильська Мадонна» (на вибір учителя).\nТихо на вулиці,\nЧисто в квартирі, —\nТакі ось веселі віршенята гуляли по Києву в травні 1986 p.,коли ешелони везли з міста дітей. На атомний спалах Україна відповіла сильним гострослів'ям. Особливо шанувалося дотепне слово поміж тих, кому випало працювати в зоні. Як і на війні, гумор був дуже потрібним.\nЖарти на будь-який смак:\n— Українці — горда нація, їм до лампи радіація.\n— Реклама: «Відповідайте, Київ! Ви будете вражені».\n— Оголошення диктора на Київському вокзалі Москви:\n«Увага! На першу колію прибуває швидкий поїзд «Київ-Москза». Радіація вагонів із голови до поїзда» .\n— Відбувся фестиваль «Київська весна»: премію присудили за пісню «Не вій, вітре, з України»;\n— Пугачовій за пісню «Відлітай, хмаро, відлітай»;\n— Леонтьеву за пісню «І всі біжать..»\n— Гасло «Мирний атом — у кожний дім».\nУчень. «І засурмив третій Ангел», — і велика зоря спала з неба, палаючи, як смолоскип. І спала вона на третину річок та водні джерела. А ймення тій зорі Полин. І стала третина води як полин, і багато людей повмирали з води, бо згіркла вона. Тексту цьому на ймення Апокаліпсис майже 2 тисячі років.\nУчениця читає вірш О.Пахльовської «Це ти, Маріє...»:\nНе впізнаю — ні зблизька, ні здаля.\nТут був чорнозем, а тепер — Чорнобиль.\nТут все — було. Який минулий час!\nУчень читає вірш Ліни Костенко:\nПрозорий жах обмацує ворота —\nАле найбільше стронцію — у стріхах.\nХто це казав, що стріхи — традиційні?\nЗвучить пісня «Малиновий дзвін» (муз. С. Гайдученка, сл. А. Багряної).\nУчень читає вірш О. Пахльовської «Сучасне дерево пізнання»:\nЛиш грім проклять, де вчора ще — осанна,\nА поблизу — Чорнобильський реактор.\nУчень читає вірш О. Пахльовської «О, повернись. ..»:\nТи — Русь. Ти давня. Київська, ще та,\nБув вітер — сторож всіх твоїх границь,\nІ темним — пурпур княжих багряниць,\nСпитай в Дніпра — чи він ще пам'ятає\nЗвучить пісня «Молитва за Україну» (муз. і сл. Т. Петриненка


Карпатський Єврорегіон Reporter UA\nФорум Карпатського єврорегіону в Ужгороді, схвалив проект, спрямований на запобігання і швидке реагування на стихійні лиха.\nУ ході робочої зустрічі, присвяченої обговоренню проблем та перспектив розвитку туризму в Карпатському Єврорегіоні, у підсумковій промові голова Закарпатської обласної ради був гранично відвертим та наголосив, що готувався до цієї конференції і порушив питання перед своїми колегами та спитав:\nМФ "Відродження" створює в Ужгороді спільний консорціум із Карпатським фондом\nЯк повідомляє кореспондент UA-Reporter.com, уУ п’ятницю, 12 березня, в Ужгородському прес-клубі відбудеться засідання, головною темою якого стане створення консорціуму Міжобласного благодійного фонду «Фонд розвитку Карпатського єврорегіону» (Карпатський фонд) та Міжнародного фонду «Відродження» для підтри\nНапередодні новорічних свят, 28 грудня 2009 року, у приміщенні Виноградівської районної ради Закарпатської області відбувся семінар-тренінг, на який були запрошені керівники та представники місцевих органів самоврядування та громадських організацій Виноградівського та інших районів області з питання участі у Програмі ЄС Європейський Інструмент С\nУ Карпатського Єврорегіону відкрилося друге дихання\nЯк відомо, Карпатський Єврорегіон найбільший з усіх нині існуючих Єврорегіонів. Об’єднує прикордоння аж п’яти країн. З кожної туди входять по кілька адміністративно-територіальних одиниць.\nЯк впливають євроінтеграційні та транскордонні процеси на розвиток туристичної галузі в Карпатському єврорегіоні?\nУ п’ятницю, 12 вересня, в Ужгороді в рамках Міжнародної виставки-ярмарку «Тур’євроцентр - Закарпаття 2008» відбулася міжнародна конференція на тему «Вплив євроінтеграційних та транскордонних процесів на розвиток туристичної галузі в Карпатському єврорегіоні».


Геннадій Зубко назвав області лідери і аутсайдери зі встановлення будинкових лічильників тепла – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Суспільство > Комуналка > Геннадій Зубко назвав області лідери і аутсайдери зі встановлення будинкових лічильників тепла\nГеннадій Зубко назвав області лідери і аутсайдери зі встановлення будинкових лічильників тепла\nЗ прийняттям закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», питання встановлення будинкових лічильників тепла є на першому плані. Люди мають платити справедливу ціну за реальний обсяг спожитого енергоресурсу. На сьогодні показник оснащеності тепловими лічильниками — 80,3%. За останні 2 роки рівень оснащення збільшився на 20 відсотків. Про це під час селекторної наради щодо підготовки до нового опалювального сезону наголосив Віце-прем’єр-міністр – Міністр регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України Геннадій Зубко.\n«На сьогоднішній день Урядом прийняті всі необхідні нормативні документи, які дозволяють проінформувати власників будинків щодо встановлення лічильників, або зробити це самостійно, у разі відмови від послуг компанії-монополіста», — розповів урядовець.\nВідзначення Дня Конституції України: заходи у Полтаві


UKRAVIT порадили інсектициди, що мають мінімальний вплив на бджіл — Kurkul\n13 квітня 2020 52 0\nЦьогоріч на полях України спостерігається активізація шкідників, перезимівлі яких сприяла тепла та безсніжна зима. Експерти UKRAVIT радять використовувати «м’які інсектициди», діючі речовини яких менш токсичні для бджіл.\nЗазначено, що квіти ріпаку приваблюють не лише шкідників, але й бджіл, джмелів та інших корисних комах. Тому до системи захисту необхідно підійти з особливою відповідальністю, щоб забезпечити ріпаку максимальний захист при мінімальній шкоді для корисних видів.\nЕксперти UKRAVIT рекомендують використовувати «м’які інсектициди», діючі речовини яких володіють меншою токсичністю для бджіл порівняно із піретроїдами, фосфорорганікою та більшістю неонікотиноїдів.\n«Для оцінки токсичності кожної діючої речовини щодо бджіл використовується показник ЛД50 контактно мкг/бджолу – це середня статистично отримана однократна доза пестициду у мікрограмах на бджолу, яка може спричинити загибель 50% корисних комах при контакті із нею. Чим більший даний показник, тим більша кількість препарату повинна потрапити на бджолу, щоб спричинити загибель, а отже, тим він безпечніший», — зазначають експерти.\nВраховуючи це, компанія UKRAVIT радить інсектициди, які дозволяють захистити посіви ріпаку та сади у період цвітіння. Зокрема, це продукти АЦ Люкс (ацетаміприд, 200 г/кг) та Лювітор (тіаклоприд, 240 г/л).\nОсновна їхня перевага – це низький рівень токсичності щодо корисних ентомофагів. Ці інсектициди відносяться до хімічного класу неонікотиноїди, тому механізм їхньої дії однаковий – це системні діючі речовини із контактною та кишковою дією, що блокують ацетилхоліновий рецептор.\nМинулого року компанія представила ринку новий інсектицид Колібріс, який забезпечує повноцінний захист ріпаку від найширшого спектра шкідників на всіх стадіях їх розвитку.\nЕксперти UKRAVIT нагадують, що обприскування необхідно проводити у вечірні, нічні та інколи у ранкові години, а не у період масового льоту корисних комах.\nЧитайте також: Фермерам порадили досходовий ґрунтовий гербіцид для захисту соняшнику\nФахівці порадили системні препарати для контролю бур’янів у посівах\n2020-05-04 09:00:382020-04-27 09:00:312020-03-30 09:00:202020-03-16 09:41:162018-06-11 17:23:45


Гіпс будівельний 40 кг купити в Дніпрі за низькою ціною в магазині Мультибуд\nГоловна / Будівельні суміші / Гіпс будівельний 40 кг\nГіпс будівельний 40 кг\nКількість Гипс строительный 40 кг\nГіпс 20кг відрізняється простотою у використанні та універсальністю. Його можна легко використовувати як при зовнішніх, так і внутрішніх роботах. Він також досить швидко твердне, що економить час та сили власника. Також матеріал виготовлений із екологічно чистої сировини та не несе небезпеки для навколишнього середовища.\nГіпс 20кг може бути використаний не тільки для великого будівництва, а й для ремонту. Він ефективний у закладенні тріщин, щілин і вибоїн, закладенні електропроводки та різних порожнин у будівельних конструкціях. Крім того, гіпс можна використовувати для створення декоративних елементів та деталей.\nГіпс 20кг слід зберігати у сухому приміщенні на піддонах. Дуже важливо простежити, щоб на товар не потрапляла вода, інакше є ризик погіршуватись його якості. Також небажано попадання матеріалу на сильний мороз чи спеку, і його не можна давати маленьким дітям.


Сини та доньки впливових рівнян. - Новини Рівного та області — Рівне Вечірнє\nМирослав Берташ робить бізнес на автомобілях У голови Рівненської обласної адміністрації Василя Берташа єдиний син — Мирослав. 28-річний хлопець має власний бізнес, пов’язаний з автомобілями. Його батько каже, що хотів, аби Мирослав пішов на державну службу, але той відмовився. — Він з дитинства дуже любив автомобілі, — пригадує пан Берташ. - Тому я не дивуюсь, що напрям бізнесу, який він обрав, пов’язаний саме з автомобілями. Вести власний бізнес у нього непогано виходить і приносить певні прибутки. Більші, ніж зарплатня на державній службі. Син голови ОДА, як член молодіжної організації Партії регіонів, активно працював на виборах і був обраний депутатом міської ради. Його батько каже, що це був свідомий вибір і власне бажання сина.\nЗять Юхименка працює в СБУ Перший заступник голови Рівненської обласної державної адміністрації Анатолій Юхименко — батько двох дітей. Старша донька Ірина працювала у «Приватбанку». Три роки тому пішла у відпустку по догляду за дитиною. Нині онучці пана Юхименка Анні вже три роки. Зять першого заступника голови ОДА Олег працює в Рівненському обласному управлінні Служби безпеки України. Молодша донька Ольга навчається в НУВГП на факультеті економіки та підприємництва. Готується до вступу в магістратуру.\nКічатий сина віддав у казарму Заступник голови Рівненської обласної державної адміністрації має двох дітей та двох онуків. Старша донька Олександра працювала помічником прокурора міста, а нині виховує двох дітей — Анастасію (6,5 року) та Володимира (2,5 року). Чоловік Олександри Адам працює інспектором ДАІ. 15-річний син пана Кічатого пішов вчитися у ліцей зі спортивно-військовою підготовкою. Його батько каже, що був проти, але хлопець наполіг на своєму. — Він сказав, що саме у ліцеї з казарменим режимом він навчиться дисципліни, — зізнався Юрій Кічатий. — Хоча ми з дружиною були проти цього. Після навчання він хоче вступати до Харківської юридичної академії.\nСин Губанова мріє про велосипед Наймолодший заступник голови Рівненської обласної державної адміністрації Олексій Губанов має двох дітей. Старший син Єгор навчається у третьому класі. Минулого вівторка йому виповнилось 9 років. - Він вже дорослий, — з гордістю говорить про свого сина Олексій Губанов. - Єгор давно просив подарувати йому спортивний велосипед. Тому на цей день народження подарую його. Молодшому сину Губанова — Олексію лише рік і 8 місяців. Новак знає, куди вкладати свої заощадження У заступника голови обласної державної адміністрації Володимира Новака єдиний син — Михайло. 23-річний хлопець обіймає посаду заступника директора приватної фірми, що займається перевезеннями вантажів. Цю фірму заснував його батько, тоді ще він не працював держслужбовцем. Освіту Михайло здобував у НУВГП на економічному факультеті.\nДонька Данильчука не захотіла залишатися в Англії Голова Рівненської обласної ради Олександр Данильчук — батько трьох дітей. Старший син — 25-річний Дмитро — закінчив Національний університет ім. Т. Шевченка. Нині працює юристом в управлінні житлово-комунального господарства в Сумах. Доньці пана Данильчука Яні — 23 роки. Навчається на дизайнера на четвертому курсі в столичному університеті дизайну та технологій. Батько каже, що діти самі обрали собі спеціальності та навчальні заклади. — Діма одразу вирішив піти вчитися на юриста до університету, — каже пан Данильчук. — Яна з дитинства гарно малювала. Вчилась в Англії у коледжі при університеті Кембриджу. Втім, вступати там до вищого навчального закладу не захотіла. Вирішила вчитись у Києві. Окрім двох старших дітей, які вже визначились з професіями, в родині голови облради підростає ще й молодший 13-річний син Микита. Хлопчик навчається в Олександрійському ліцеї у Києві.\nБорис Королюк на речовому ринку не зупинився У першого заступника голови обласної ради пана Королюка один син — Борис. Хлопець чотири роки вчився у НУВГП на економічному факультеті, після цього перевівся до магістратури Київського національного університету ім. Т.Шевченка. Після навчання повернувся до Рівного і почав керувати бізнесом, який свого часу заснував його батько. Нині 24-річний Борис обіймає посаду директора з економіки на речовому ринку. Крім того, хлопець заснував і свою фірму. — Вони разом з компаньйоном займаються реконструкцією недобудованого житлового будинку в селі Обарів під готельний комплекс, — розповів Валентин Королюк. — На професійний вибір сина я мав певний вплив. Я розповів йому, як починав зі звичайного вчителя праці і скільки мені коштувало звести цей бізнес, що нині є. Зважаючи на те, що я пішов на державну службу та в політику, він зрозумів і погодився продовжити сімейну справу.\nДонька Кроки батька не послухала Заступник голови обласної ради Валентин Крока виховав двох доньок. Старша Наталя працює в Рівненській міській раді головним спеціалістом у відділі звернень громадян. Її чоловік Юрій працює старшим майстром у газовій службі. Мають двох доньок — Ірину та Дарину, які навчаються в гуманітарній гімназії. Друга донька пана Кроки — Вікторія працює бухгалтером, а її чоловік — начальником газової служби Костопільського району. Виховують двох дітей — Іванку, ученицю 9 класу, та на рік молодшого Валентина. Діти навчаються в Костопільській гімназії. Чиновник каже, що намагався впливати на вибір майбутніх професій своїх доньок. Зокрема, і старшій радив іти навчатися на юриста чи економіста, однак вона не послухала батька.\nХомко шукає роботу своєму зятю У міського голови Рівного Володимира Хомка дві доньки. Старша Оксана — приватний підприємець у сфері торгівлі. Її чоловік Роман Артуньян очолив комунальне підприємство, що займатиметься паркуванням автомобілів у місті, але згодом відмовився від цієї посади. — Це комунальне підприємство очолить людина, яка до мене взагалі немає жодного відношення, — говорить пан Хомко. - Я навіть знайомитись із ним не хочу, аби не було жодних запитань. Зятеві обов’язково допоможу влаштуватися на роботу на якесь підприємство. Все ж таки ще молодий. Нехай працює. Інша річ, що це точно не буде посада першої особи. Другій доньці міського голови Іванні 21 рік. Дівчина проживає у Чикаго і працює менеджером в одному з ресторанів. Поки не заміжня. Володимир Хомко зізнається, що дуже хотів би вже мати онуків, однак поки що доньки його цим не потішили.\nДонька Торгуна повернулася з Данії, щоб працювати на фірмі батька У секретаря Рівненської міської ради пана Торгуна троє дітей. Андрій та Данило навчаються у школі. Старша донька, 26-річна Анна, працює заступником директора з розвитку на фірмі, що була заснована її батьком — «Ізотерм-С». До цього дівчина навчалась на магістра з економіки у Данії.\nСин Кульчинської мріє стати депутатом Син заступника міського голови Рівного з гуманітарних питань Галини Кульчинської навчається на першому курсі РДГУ за спеціальністю «іноземна філологія». Мати хотіла, щоб Юрій вступав до університету — в Київ чи Львів, та хлопець прийняв рішення навчатися в Рівному. - Кілька днів тому я поцікавилась, ким він хоче працювати, коли закінчить навчання, — говорить заступниця міського голови. — Син не роздумуючи відповів: депутатом Верховної Ради України. Сумніваюсь, що він піде в політику. Йому більше подобаються іноземні мови, які він вивчає. Втім, хто знає, як життя далі складеться.\nВасильчук у доньки вже бачить схильність до економіки У заступника міського голови Рівного з економічних питань Сергія Васильчука підростає донька Анна. Цієї осені вона піде до школи. Пан Васильчук сподівається, коли донька підросте, то піде вчитись на економіста. Принаймні він вже помічає в неї схильність до точних наук.\nСини самі вибирали професії і дружин У заступника міського голови Олексія Хмилецького двоє дорослих синів. 32-річний Віталій працює хірургом у Рівненській міській лікарні. Його дружина Наталя працювала медсестрою, а нині перебуває у декретній відпустці. Доглядає двох дітей — Олексійка, якому 5 років, та доньку Олександру, якій 3 роки. Молодшому сину пана Хмилецького Олегу 26 років. Хлопець працює юристом. Його дружина Оксана теж юрист, щоправда, нині у декретній відпустці — доглядає 8-місячного сина Андрійка. — На вибір професій своїх дітей я не впливав, — зізнається пан Хмилецький. - Вони самі приймали рішення, на кого їм вчитись і ким після навчання працювати. Власне, як і не впливав на їхній вибір дружин.\nФілін хоче для дітей більше вільного часу та грошей В Андрія Філіна, молодого заступника міського голови, двоє дітей — сину Олександру 3,5 року, а доньці Вероніці — два. Дружина чиновника Оксана до народження дітей працювала аудитором на власній фірмі. Андрій Філін каже, що поки не думав над тим, ким би хотів, щоб працювали його діти як виростуть. — Виростуть — нехай самі визначаються, — каже п. Філін. — Я зможу їм тільки дати батьківську пораду. Не хотів би, щоб вони працювали на державній службі, бо така, яка вона є зараз, дуже обмежує у фінансовому плані і в часі. А мені хотілося б, щоб мої діти мали більше свободи.\nПопередня стаття Обмін дружинами: життя після телешоу\nНаступна стаття VIP-дачі: у Клюєва — аеродром, у Тігіпка — 3,7 га


Треба зупинити антипольські провокації в Україні, поки не дійшло до крові – польський журналіст\n25 Вересень 2018, Київ 16:54\n30 Березень 2017, 20:20\nАнтипольські провокації: відносини Польщі і України можуть навпаки покращитися – Княжицький\n360p | 62,0MB\n1080p | 297,6MB\nГості передачі «Ваша Свобода»: Міхал Бронятовський, головний редактор польського Forbes («Скайпом»); Микола Княжицький, народний депутат, співголова групи з міжпарламентських зв’язків із Польщею; Галина Терещук, кореспондент Радіо Свобода.\nВаша Свобода | Антипольські провокації в Україні та Росія\nКонсульства Польщі в Україні сьогодні не працюють, приймаючи лише своїх громадян. Натомість відкриті візові центри цієї держави, повідомив посол Ян Пєкло, передає «Польське радіо». Обстріл консульства Польщі в Луцьку з гранатомета, вандалізм проти польських пам’ятників в Україні, спроба сотень людей перекрити трасу на Львівщині й заблокувати українсько-польський кордон у пункті пропуску «Рава-Руська». Спроба перекриття траси супроводжувалося спаленням шин і демонструванням плакатів польською мовою з багатьма орфографічними помилками.\nОлександр Лащенко: Галино, вдалося затримати з 200 мітингувальників аж 80 осіб. Є дані, хто міг стояти за учасниками акції?\nПоліція і СБУ вилучили інформаційні матеріали, інструкції російською мовою\nГалина Терещук: Справа цілковито перебуває під контролем СБУ. Учора, за інформацією силовиків, близько 80 осіб були допитані. Їх відпустили. Серед учасників акції (близько 150 осіб). l було дуже багато львівських школярів, дітей по 13-14 років, які ховалися за прапорами чи плакатами, а також особи, які є на обліку в наркодиспансері. Жодного представника польської громади з України не було. Поліція і СБУ вилучили інформаційні матеріали, інструкції російською мовою. Акція тривала недовго, до кордону не доїхали. Силовики говорять, що це за гроші. Платили від 50 до 200 гривень.\nХронологія антипольських провокацій в Україні\n– Пане Княжицький, за чверть століття незалежності України такої тенденції ніколи не було як антипольські провокації?\nНіякі праворадикали не будуть знищувати цвинтар у Биківні, де поруч з поляками поховані українці – жертви НКВС. Це робилося за стереотипом і кальками «третьою стороною»\nМикола Княжицький: Таких провокацій ніколи не було за час незалежності України. Ніякі праворадикали не будуть знищувати цвинтар у Биківні, де поруч з поляками поховані українці – жертви НКВС, писати якісь знаки СС, СС «Галичина», яка взагалі там ні до чого. Це робилося за стереотипом і кальками, написаними, як прийнято говорити дипломатичною мовою, «третьою стороною».\nА ми розуміємо, що мова йде про Росію, яка зацікавлена, щоб погіршити стосунки між Україною і Польщею, і підіграє на тих негативних трендах, які і об’єктивно в наших стосунках останнім часом є характерними.\n– У Польщі теж не все так однозначно. 11 листопада польські націоналісти проводили акцію, нібито палили українських прапор. Польські правоохоронці не затримали провокаторів.\nПолітичні сили, які брали відповідальність на себе за знищення, активно працюють в «ДНР» і «ЛНР» так званих, які підтримуються Російською Федерацією\nМикола Княжицький: Були затримані провокатори, які палили прапор. Але справа була закрита. Натомість інші провокатори, які вигукували антиукраїнські гасла, були затримані у Перемишлі. 14 українських могил було знищено у Польщі, на жаль. Ніхто особливо не покараний. Політичні сили, які брали відповідальність на себе за знищення цих могил, активно працюють у «ДНР» і «ЛНР» так званих, які підтримуються Російською Федерацією.\n– Пане Бронятовський, як у Польщі оцінюють ці антипольські провокації в Україні?\nНа користь це перш за все російському агресору, для якого недовіра і навіть ненависть між Україною і Польщею на руку\nМіхал Бронятовський (переклад): Оцінюють, як і треба. Поки ніякої істерики, на щастя. Що сталося, то це дуже серйозний випадок. До сих пір ніколи такого не було. Найважливіше, щоб дуже швидко знайти тих, хто стріляв. Звісно, ми можемо підозрювати, хто це зробив, на підставі того, кому це на користь. Звісно, на користь це перш за все російському агресору, для якого недовіра і навіть ненависть між Україною і Польщею на руку.\n– Пане Бронятовський, чи є на сьогодні сильні проросійські настрої у Польщі?\nРішення про вихід Польщі з європейської мілітарної групи ЄС – на користь Росії. Євроскептичні настрої польського уряду також на користь Москві\nМіхал Бронятовський: У відкритій політиці, звісно, немає. На словах наші політики всі занадто антиросійські, завжди говорять, що у всьому винна Москва. Але, з іншого боку, що вони роблять – на користь Москві. Наприклад, міністр оборони розформував танкову бригаду, яку можна було б використати за можливої агресії. Рішення про вихід Польщі з європейської мілітарної групи ЄС – на користь Росії. Євроскептичні настрої польського уряду також на користь Москві.\n– Пане Княжицький, якщо Росія стоїть за провокаціями проти польських дипломатичних установ, меморіалів, досягає мети Москва?\nУ Польщі є багато антиукраїнських політиків або тих, які будують свою кар’єру, щоб розвивати конфлікт з Україною. І Росія може навіть не напряму їх підтримувати\nМикола Княжицький: Частково так. У Польщі є багато антиукраїнських політиків або тих, які будують свою кар’єру, щоб розвивати конфлікт з Україною. І Росія може таким чином навіть не напряму їх підтримувати. Вона теж досягає мети частково – необов’язково це робив якийсь росіянин, який приїхав звідти і вистрілив, а може бути підкуплений, засланий чи в добровольчі батальйони, чи в іншу проукраїнську, українську праву організацію громадянин, якого можуть навіть знайти, який буде доказувати, що це робили не росіяни, а він.\nКонсульство Польщі в Луцьку обстріляли. Роботу інших польських консульств зупиняють (відео)\nРосіяни мислять дуже лінійно. Їм здається, що так можна підготувати ґрунт, щоб українсько-польські стосунки зіпсувалися назавжди\nБачимо і протилежний результат. Росіяни мислять дуже лінійно. Їм здається, що так можна підготувати ґрунт, щоб українсько-польські стосунки зіпсувалися назавжди. Але завдяки таким провокаціям може так статися, що ці стосунки, навпаки, покращаться.\nВтручається третя сторона – з помилками написи польською мовою, з помилками українською, нехарактерне знищення пам’яток\nЯк тільки агресивно втручається третя сторона – з помилками написи польською мовою, з помилками українською, нехарактерне знищення пам’яток, де українці їх ніколи не будуть знищувати – то всім стало зрозуміло: на цьому грають росіяни. І українські, і польські праві, які намагалися робити собі авторитет на цьому конфлікті, замовкли.\n– Пане Бронятовський, Ярослав Качинський 1,5 місяці тому стверджував, що «українці перевершили німців у жорстокості проти поляків», «з Бандерою вони у Європу не увійдуть». З такими думками одного з чільних діячів Польщі мають перспективи українсько-польські стосунки?\nМіхал Бронятовський: Краще мовчала б ця людина. Це просто скандал. Це використання складної історії для цілей сьогоднішньої політики – спосіб націоналістів організувати своїх виборців. Це просто путінські методи. Я сподіваюся, що колись він відповість за це. Просто соромно... Людина, яка має величезний вплив, до речі, але людина, яка вирішує багато речей на рівні політики, говорить таку дурість.\n– Пане Бронятовський, як надалі розвиватимуться українсько-польські стосунки?\nТреба зупинити ці провокації, поки вони не дійшли до крові, до жертв\nМіхал Бронятовський: Треба зупинити ці провокації, поки вони не дійшли до крові, до жертв. Тоді це все розвивається неконтрольовано. Якщо ми погодимося, що це московська провокація, тоді це перший доказ гібридної війни проти Польщі і, звісно, проти України.\n– Пане Княжицький, з одного боку, важливість двосторонніх українсько-польських стосунків, з іншого – такі заяви Качинського. Україна ж не має виконувати, якщо їх так назвати, ультиматуми.\nМикола Княжицький: Ми маємо власних героїв, власну історію і шануємо своїх героїв. Поляки, коли роблять такі заяви, дуже часто лукавлять, тому що шанують і своїх героїв Армії крайової, які вбивали українців, і так званих «проклятих солдатів», які вбивали не лише українців, а й білорусів. Як би не було боляче нам, ми даємо їм право шанувати своїх героїв. І завжди відстоюємо право шанувати власних героїв, особливо зараз.Коли ми разом, у нас хороше майбутнє.\nПерехоплено інструкції спецслужб Росії – силовики про акцію щодо Польщі\nОбстріл із гранатомета консульства Польщі у Луцьку – це провокація «третьої сили» – польська реакція


Європейська експансія | Газета «День»\nПогляд скептика на ліквідність незалежності\nРеволюційне розширення Європейської спільноти безсумнівно провокує нову, причому більш якісну та жорсткішу дискусію навколо європейського вибору України. На шпальтах «Дня» ініціатором такої дискусії свідомо чи несвідомо виступив радник Президента України Анатолій Гальчинський. Він масштабно та витончено виклав позицію українських симпатиків «повернення до Європи». Втім, не хотілося б перетворення європейського вибору на чергову ідею-фікс українського суспільства на кшталт колишнього суперництва СРСР із США чи недавньої ретрадиціоналізації.\nУ цій статті пропонується концепція здорового консерватизму, лейтмотивом якої слугує обережне ставлення до будь-яких «членств» та «асоціацій» у міжнародній політиці, а стрижнем — турбота про національний інтерес, що включає до себе опосередкований інтерес усіх громадян про власний добробут.\nСтворення, розвиток і розширення ЄС справді розглядається як великий якісний крок уперед порівняно із тим станом речей, що був притаманний Європі після другої світової. Західна, а згодом і північна Європа поступово перетворюються на єдиний господарський організм, більше того – органи ЄС здобувають «високу руку» над законодавством і законотворчістю країн-членів. Членство в ЄС – це кредитна картка у світовій політиці. Але питання радше у сумі кредиту. Членами ЄС наразі є країни, які втратили або не можуть мати статус «великих держав» на міжнародній арені. Єдине виключення становлять члени Ради Безпеки – ядерна Франція і традиційно впливова Велика Британія. Сума впливу всіх інших країн на світові справи дорівнює нулю. За рахунок цього важливим міжнародним гравцем стає структура ЄС — яка немає концепції зовнішньої політики, чи власних збройних сил, які у дев’яти випадках із десяти слугують вичерпним аргументом у міжнародних відносинах.\nПроте у внутрішній політиці структура ЄС наближається до статусу європейського гегемона – колись цю позицію обіймали Священна Римська Імперія, Ганза, Папська область… Цікаво, що жодної демократичної легітимації при цьому не пропонується. Адже єдиний елемент євросистеми, залежний від прямого та таємного голосування громадян країн-членів – парламент має виключно декоративні повноваження. Відтак, найбільш визначну роль у рішеннєвому процессі ЄС відіграють національні бюрократи. Природньо, що посередництвом поглибленню та розширенню інтеграції — саме вони, а не будь-хто інший посилюють свою владу. Спільна валюта єврозони, попри всі позитивні результати її ствердження – лише додала до зростання контролю структури ЄС над внутрішніми справами країн-членів. Без перебільшення, мине ще декілька років і ми станемо свідками наступного непересічного явища:\n– національні парламенти нагадуватимуть дорадчі органи;\n– збройні сили США де-факто забезпечуватимуть безпеку ЄС;\n– партійний спектр ЄС поляризується між єврофілами та націоналістами.\n«Сполучені Штати Європи» (проект Валері Жіскара д’Естена), — не випадково зазнав поразки, адже передбачає справжню федерацію із демократично легітимною владою і певною зовнішньополітичною роллю. Виходить так – заради добробуту необхідно поступитися демократією та суверенітетом…\nЗрозуміло, постає питання – нащо ж так уперто рухалася до ЄС група нових членів? Невже вони мислять якось по-іншому? Тут ми наштовхуємося на цілу низку причин, і не треба сахатися від певного цинізму. Естонія, Мальта та Кіпр є країнами-ліліпутами – їхній бізнес не є конкурентом бізнесів ЄС, їхня стратегічна роль маргінальна. Мальта – це символізм, Кіпр – попередження конфлікту на кордонах ЄС, Естонія – сусід Фінляндії та акт доброї волі назустріч балтійським країнам. У Польщі, Чехії та Угорщині – лише за рахунок євросимволізму трималися ті самі уряди, які об’єктивно чи суб’єктивно долучилися до фундаментального соціального розшарування та деградації національного виробника (я розумію заміфологізованість останньої тези, але це – окрема тема).\nЦе розширення, безсумнівно, ускладнює механізми керівництва Спільнотою – але ця дискусія вже заяложена. Хтось погодиться на одного комісара, хтось (особливо малі країни) змириться із ротаційним представництвом. Але повернемося до України.\nНехай як би попереджував Анатолій Гальчинский проти «латиноамериканізації» нашої держави, Україна об’єктивно перетворилася на експортну економіку. І саме це диктує її національні інтереси – виробляти більше, продавати більше, відчиняти двері інших ринків. Гідне обличчя національної економіки у сучасних міжнародних відносинах – це наявність на території країни штаб-квартир транснаціоналів, експортна могутність та високотехнічна продукція. Підкреслюю, що економісти можуть вважати по-іншому, адже їхній інтерес здебільшого обмежений станом держави у національних кордонах. З точки зору політолога-міжнародника, заможні Швейцарія або незаможні Естонія чи Словенія – маргінальні об’єкти світової політики зi слабкими, залежними від могутніших країн урядами.\nУкраїна може бути іграшкою в руках сучасних лідерів світової політики лише через недолугість власної еліти, але ажніяк – не через об’єктивні фактори. Досить згадати, що у 2001 році вона посіла третє (!) місце серед експортерів зброї після держав, що претендують на статус лідерів – США та Росії. Поза невиправданою ейфорією – це заявка на гідне місце на глобусі. Замислимося лише на мить – чому Турція ніяк не може стати членом ЄС? Непряма, але яскрава відповідь – декілька років тому «демократичні друзі» Чехії зробили все, аби ліквідувати чеську зброярню «Сессна». Тепер щось на кшталт «Сессни» виробляють американці…\nОтже, аби приєднатися до ЄС, необхідно зробити декілька суперкроків:\nа) відмовитися від самостійної зовнішньої політики;\nб) увесь Acquis Communitaire (єврозаконодавство) прийняти пакетом;\nв) високі технології застосувати лише за ліцензіями європейських бізнесменів;\nг) працювати із росіянами лише у рамках конвенції партнерства ЄС-Росія;\nд) обрати президентом промовистого прозахідника, але оточити його парламентською республікою;\nє) усі аналогічні із ЄС галузі господарства позбавити державної підтримки, розорити чи продати (примусово) європейцям.\nЦе – свідоме перебільшення. Але якщо ми виконаємо хоча б одну четверту цього «домашнього завдання», євродепутат Кон-Бендіт, автор відомої думки про вступ України до ЄС через п’ятдесят років – значно полагіднішає. Та чи у цьому полягає українська мрія? Наші сусіди – словаки нині гірко посміхаються – мовляв, скоро єдиною їхньою провідною галуззю залишиться агротуризм…\nЗрозуміло, пересічному українцеві не до зовнішньої політики – і це справедливо, адже він чи вона хочуть просто спекатися злиднів. Але час громадян приходить під час виборів, а рішення все ж приймає більш чи менш постійна політична еліта, яка вписує питання та прізвища до бюлетенів. Розширення ЄС, так само як і НАТО – понад усе мають політичний підтекст, і ми вже мали змогу в цьому переконатися. Я розумію, наприклад, чому більшість українців підтримає при нагоді європейський вибір – це надасть змогу, в перспективі вільно пересуватися Європою і шукати гідну роботу. Щодо української еліти – її наміри незрозумілі, адже вона мала би прагнути збереження статусу — кво, принаймні для себе…\nПрограма «Європейський вибір» розрахована ще на сім років, це – традиційна гігантоманія українських урядовців, адже важко передбачити сьогодні навіть майбутнє після 2004 року. Змінюватимуться уряди, результати виборів, актуальні теми. І тому неможливо перетворити цю програму на чергове одкровення чи нове Євангеліє. Занадто вже жорстокий сучасний світ, занадто непередбачуваним є зміст щоденних вечірніх новин.\nНа закінчення пропоную футуристичний, але аж ніяк не утопічний сценарій України –2010. Отже…\nСім років поспіль відбувається помірне економічне зростання, дещо скорочуються зовнішня заборгованість. В Україні – професійна армія, земля належить здебільшого великим та середнім власникам. Україна міцно тримає одне з провідних місць серед світових зброярів та авіакосмічних виробників. Пропорційна система виборів і розокремлення інституту президентства із інститутом Кабінету Міністрів поступово загоює старі політичні рани. ЄС усе частіше цікавиться «трубою» та дешевою робочою силою, декілька російських бізнес-лідерів тікають до Києва через сприятливішу податкову атмосферу. Біля сорока відсотків українців у цілому задоволені своїм рівнем життя. Верховна Рада розглядає проект резолюції про європейський вибір – суспільство відчутно цікавиться процесом і зважує усі pro et contra…\nХочеться вірити, що так воно і буде. Принаймні тому, що дванадцять років тому наш народ проголосував за незалежність. А десь три роки тому почав відчувати, що це не було помилкою…\nЗамість епілогу. Нещодавно у Великій Британії заборонили соціальну рекламу, де чорно-білий фюрер вигукував нові/старі безумні гасла: «Ein Volk! Ein Reich! Ein Euro!» (Єдиний народ! Єдина держава! Єдине Євро!) Недарма заборонили. Невже громадяни європейського острова, чиїй державі тисячі років – волелюбніші за нас?


Міністр закордонних справ Ватикану під час візиту в Київ відвідає костел святого Миколая | Київ Media\nМіністр закордонних справ Ватикану під час візиту в Київ відвідає костел святого Миколая\nРимо-католики очікують, що це допоможе в передачі храму в їхнє користування.\nМіністр закордонних справ Ватикану архиєпископ Пол Річард Ґаллаґер (секретаря у справах відносин апостольської столиці з державами) відвідає костел св. Миколая у Києві. Як повідомляє Католицький медіа-центр, дипломат прибуде до Києва, у п’ятницю, 20 травня.\nО 18:00 заплановано його візит у костел св. Миколая в Києві, по вул. Васильківській, 75.\nҐаллаґер візьме участь в урочистій інсталяції статуї св. Михаїла Архангела, яку Папа Франциск освятив спеціально для київської парафії св. Миколая, що пов’язане з переданням їй у постійне користування храму.\nЦе вже другий візит представника Ватикана до костелу св. Миколая останнім часом. Напередодні Великодня, 14 квітня 2022 року, тут побував кардинал Конрад Краєвський.\nВ РКЦ наголошують, що ця увага до київського храму з боку найвищої влади церкви “виявляє її турботу про вірян-католиків України, а також сподівання, що влада України врешті-решт виконає свою обіцянку і вже скоро поверне храм релігійній громаді”.\nВідомо також, що Ґаллаґер зустрінеться із представниками ієрархії та влади, зокрема, з Міністром закордонних справ України, а також відвідає місця, які постраждали від війни.\n«Його Ексцеленція Архиєпископ Пол Ричард Галлахер, Секретар у справах відносин Святого Престолу із державами, щойно прибув до України. Ласкаво просимо на гостинну землю! Починається насичена програма, яка відкриє нову сторінку на новому рівні відносин між Україною і Ватиканом», — прокоментував подію посол України у Ватикані Андрій Юраш.\nЗагалом візит Ґаллаґера в Україну розпочався 18 травня і триватиме 3 дні. У середу він відвідав у Львові Свято-Юрський комплекс і зустрівся з єпископами Української Греко-Католицької Церкви.


Папієву зі страху привиджуються приїжджі екстремісти - Українська газета Час\nПапієву зі страху привиджуються приїжджі екстремісти\nЗнову з підпілля заговорив Михайло Папієв. Він вчергове хоче відділити Буковину від України. Невже спецслужби Румунії так міцно вкорінилися у місцеву владу, що вона не може діяти самостійно?\nПапієв каже, що то не буковинці виганять його з посади, а небуковинці.\nПодібні інсинуації пробує нав’язати Україні колишній керівник Папієва в СДПУ(о) Віктор Медведчук. Коли він зрозумів, що не може захопити владу в нашій державі, разом з кумом Путіним увімкнув план розчленування України. Згідно з ним, Росія повинна одержати собі Донбас і Крим, Угорщина – Закарпаття, Польща – Галичину, Румунія – Буковину.\nПапієв був раніше керівником СДПУ(о) на Буковині. Тож цілком можливо, що він досі перебуває на орбіті Медведчука. А з неї йому недалеко уже до державної зради. Бо тільки хвороблива уява такого рангу керівника або його шпіонаж на користь іншої держави можуть спокушати щораз говорити одне й те саме: буковинці і небуковинці, галичани і негаличани…\nМи всі – українці. То хто тоді неПапієв?! Слухайте, що каже\nНа депутатів-регіоналів чиниться \_”шалений тиск\_” – О. Єфремов\nПетро Кобевко з вогняної барикади (відео)


Російські війська розгорнулися під Херсоном - РНБО - Російські військові розгорнули в бойовий порядок підрозділу у складі 4-х танків, 3-х БТРів і близько 100 солдатів | СЕГОДНЯ\nРосійські війська розгорнулися під Херсоном – РНБО https://www.segodnya.ua/img/article/5381/99_main.jpg https://www.segodnya.ua/img/article/5381/99_tn.jpg 2014-07-20T13:33:35+03:00 Україна Російські військові розгорнули в бойовий порядок підрозділу у складі 4-х танків, 3-х БТРів і близько 100 солдатів\nРосійські війська розгорнулися під Херсоном – РНБО\n20 Липня 2014, 13:33 Переглядiв: ...\nРосійські військові розгорнули в бойовий порядок підрозділу у складі 4-х танків, 3-х БТРів і близько 100 солдатів\nРФ стягивает войска. Фото: ИТАР-ТАСС\nРФ продовжує стягувати війська до державного кордону України. Відомо, що підрозділи 9 окремої мотострілкової бригади і 288 артилерійської бригади Збройних сил Росії знаходяться в прикордонних з Україною районах Ростовської та Бєлгородської областей. Також зафіксовано рух 30 танків на ділянці Брянської області недалеко від кордону з Україною і значне угрупування бронетехніки неподалік н.п. Новошахтинск Ростовської області.\nВчора на українській газорозподільній станції недалеко від населеного пункту Стрілецьке в Херсонській області російські військові розгорнули в бойовий порядок підрозділу у складі 4-х танків, 3-х БТРів і близько 100 солдатів.\nА на території окупованого російськими військами Криму було помічено рух 2-х артилерійських підрозділів з Сімферополя в напрямку Джанкоя, які прямували до Перекопу.\nТакож протягом доби обстріл позицій сил АТО кілька разів здійснювався з території Російської Федерації. Зокрема вчора з позиції неподалік н.п. Авіло-Успенка Ростовської області по території України в напрямку українського селища Манич Донецької області здійснено 8 пострілів з самохідних артилерійських установок по опорному пункту Національної гвардії України. О 11:30 з території Росії, з району населеного пункту Ленінський Ростовської області по території України в напрямку н.п. Комишуваха Донецької області здійснено залп з установок "Град" по опорному пункту Збройних сил України. У 16:45 з позицій поблизу населеного пункту Нова Надія Ростовської області РФ здійснено обстріл з 3-х установок "Град" по позиціях сил АТО.\nугруповання, військові, РНБО, РФ, російські війська, підрозділи, Херсонська область\nВи зараз переглядаєте новину "Російські війська розгорнулися під Херсоном – РНБО". Інші Новини України дивіться в блоці "Останні новини"\nЗ Росії в Україну переправлені три "Гради", чотири БТРи і Урали, - РНБО\n20 Липня 2014, 13:03\nРосія продовжує постачання важкої бойової техніки та інших видів озброєнь терористам на територію України\nВісім українських військових загинули за минулу добу в зоні АТО - РНБО\n20 Липня 2014, 12:57\nЗа суботу бойовики 25 разів атакували позиції ВСУ


“Інспектор міста” побував на Прикарпатті (відео) - Pravda.if.ua\n“Інспектор міста” побував на Прикарпатті (відео)\nУ вівторок о 22 на телебаченні покажуть новий випуск програми “Інспектор міста”. Цього разу шукатимуть ганьбу та гордість у місті Долина Івано-Франківської області.\n“Найрезонансніша перевірка міста Долина, що на Івано-Франківщині. Місто, де панує беззаконня чи чистота та порядність? Володимир Остапчук намагатиметься докопатися до правди”, – йдеться на сайті каналу 1+1.\n28 Січ, 12:13\t Версія для друку Лист редактору


У Пентагоні змоделювали удар Ізраїлю по Ірану - Korrespondent.net\nУ Пентагоні змоделювали удар Ізраїлю по Ірану\n20 березня 2012, 12:28\nПентагон вважає, що війна проти Ірану матиме непередбачувані наслідки\nАмериканські військові провели в березні двотижневі віртуальні навчання Internal Look (Внутрішній погляд), в ході яких у деталях моделювався удар Ізраїлю по ядерних об'єктах Ірану і подальші події.\nЯк пише The New York Times з посиланням на власні джерела в Пентагоні, американські високопоставлені військові дійшли висновку, що ізраїльський удар майже неминуче призведе до залучення в конфлікт США і загибелі сотень американців.\nІсторія, змодельована в Пентагоні, розвивалася так: Ізраїль, нікого не попереджаючи, завдав удари з повітря по іранських ядерних об'єктах. Відповіддю іранців стала серія ударів по американських кораблях у Перській затоці.\nОдна з іранських ракет потрапила в ціль, убивши понад 200 моряків, що, в свою чергу, призвело до реакції П'ятого флоту: його авіація завершила бомбардування ядерних об'єктів і атакувала військових.\nПри цьому учасники експерименту дійшли висновку, що повністю зупинити ядерну програму Ірану США з Ізраїлем не здатні. Єдине, чого вони зможуть досягти, - це повернути її назад на кілька років.\nНа загальну думку учасників навчань і тих, хто знайомий з їх підсумками, результати війни будуть дуже сумнівними, а втрати можуть стати дуже серйозними. Крім того, всі джерела видання зазначають, що в умовах реальної війни її наслідки, швидше за все, виявляться абсолютно непередбачуваними.\nНагадаємо, ситуація навколо Ірану загострилася після того, як в листопаді минулого року МАГАТЕ повідомило, що Тегеран вів розробки ядерної зброї. Країни Заходу ввели проти Ісламської республіки нові санкції, на що Тегеран пригрозив перекрити Ормузьку протоку, через яку проходить до 40% світового імпорту нафтопродуктів. У січні США істотно посилили угруповання ВМФ в Перській затоці.\nНа початку березня прем'єр-міністр Ізраїлю Біньямін Нетаньяху заявив, що його країна не має наміру завдавати ударів по ядерних об'єктах Ірану в найближчі тижні, однак це можливо в майбутньому.\nТЕГИ: США, Пентагон, Іран, Ізраїль, ядерна програма


На Володимирщині відновлюють два мости. ФОТО - Район Володимир-Волинський\nНа Володимирщині відновлюють два мости. ФОТО\nТривають роботи з відновлення двох мостів на автошляху Н-22 неподалік Володимира-Волинського.\nПро це на своїй сторінці у фейсбуці повідомляє Служба автомобільних доріг у Волинській області.\n«У рамках реалізації українсько-польського проєкту з розбудови прикордонної дорожньої інфраструктури за Договором між Урядом України та Урядом Республіки Польща про надання кредиту на умовах пов’язаної допомоги, відновлюємо національний автошлях Н-22 Устилуг – Луцьк – Рівне, на ділянці, що пролягає від міжнародного контрольно-пропускного пункту «Устилуг – Зосін» до міста Володимир-Волинський», – йдеться у повідомлення..\nТорік, на всьому 13-кілометровому відтинку дороги було влаштовано вирівнюючий шар дорожнього одягу, цьогоріч буде проведено фінішне асфальтування та виконано ряд заходів з організації та забезпечення безпеки руху. Роботи виконувало підрядне підприємство – DROG-BUD Sp. z o.o. (Республіка Польща).\nВідтак, проєктною документацією на капітальний ремонт цієї ділянки дороги передбачено відновлення двох мостів – через річку Луга у селі П’ятидні (довж. понад 58 м) та 6-метрового мостового переходу поблизу міста Володимира-Волинського.\nНа останньому вже проводяться активні ремонтні роботи – мостовики армують накладну та перехідні плити. Підготовчі роботи розпочато і на мосту через річку Луга.\nРемонт на умовах субпідряду виконує волинське підприємство ТзОВ «РБП ТрансМост».\nТеги: #Ремонтдоріг, #Мости, #Автодор, #Володимир\n17:30 ФОТО Півсотні гривень за молоду капусту: на ринку Володимира з'явились ранні овочі 347


Футзал. Чемпіонат України (II ліга). «Майфон» (Черкаси) – «Черкасиобленерго» (Черкаси) -1:4 (1:1) | Черкаський Спорт\nФутзал. Чемпіонат України (II ліга). «Майфон» (Черкаси) – «Черкасиобленерго» (Черкаси) -1:4 (1:1)\n«Майфон» (Черкаси) – «Черкасиобленерго» (Черкаси) – 1:4 (1:1)\nГоли: Авер’янов (3) – Аргеєв (2, 18), Олійник (15), Лобов (18)\nПопередження: Авер’янов – Коркішко\nДуже потужно гру почав гру Майфон, де на вістрі атак двічі був Бреус і двічі потужно і небезпечно пробив по воротах опонентів. Відбившись від стартового штурму майфонівців Черкасиобленерго показали свій атакуючий потенціал – Дєдов свій фланговий прохід завершив пасом на Аргеєва, якому залишалося лише підставити ногу – 0:1. Пропущений м’яч ще більше завів Майфон і майже відразу Авер’янов зумів з другої спроби переграти Сорокіна.\nНаступний гольовий момент вже біля воріт Майфона – Раковському не вистачило кількох сантиметрів, що м’яч перетнув лінію воріт.\nЗа три хвилини до перерви у Майфона 5 фолів, що змушує їх грати обережніше, але інтенсивність їхніх атак не впливало. Щоправда у завершальні хвилини тайму Черкасиобленерго своєю активністю змушував суперника більше думати про захист.\nВарто відзначити, що Майфону, на відміну від гри попереднього туру, вдалося зібрати свій бойовий склад, єдине тільки, що Чорний не бере участі у матчі.\nЗ перших хвилин другої половини поєдинку команди почали обмін гострими атаками. На 15 хвилині Черкасиобленерго класично розіграли трьоходову контратаку – Раковський – Вакуленко – Олійник – 1:2. З урахуванням того, що Майфон влаштовує лише перемога, вони організовули масований штурм воріт опонентів, але в одній з атак «обрізалися» і пара Дєдов-Аргеєв організувала черговий гол у ворота господарів зустрічі. А через кілька секунд Лобов скористався черговою помилкою майфонівців і довів рахунок до 1:4.\nЗавершальні три хвилини гри Майфон намагався створити сенсацію, але дива не сталося.